Det Rådgivende EØS-udvalgs resolution

af 26. juni 2002

om udvidelsen og fremtiden for EØS

(2003/C 58/07)

1. Baggrund

1.1. Det Rådgivende Udvalg for det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Det Rådgivende EØS-udvalg) består af repræsentanter for de vigtigste socioøkonomiske interessegrupper i de 18 EØS-medlemsstater. Udvalget fungerer som talerør for arbejdstagere, arbejdsgivere og andre deltagere i det organiserede civilsamfund i disse lande og udgør en del af EØS' institutionelle opbygning.

1.2. Følgende resolution, "Udvidelse og fremtiden for EØS", vedtoges på Det Rådgivende EØS-udvalgs 10. møde i Egilsstadir på Island den 26. juni 2002. Ordførere var Jon Ivar Nålsund fra Det Rådgivende EFTA-udvalg (CSC) og Filip Hamro-Drotz fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU).

2. Indledning

2.1. Det Rådgivende EØS-udvalg har prioriteret den kommende udvidelse af EU og EØS, hvilket fremgår af resolutionerne "Priorities and challenges in preparations of the Enlargement of the European Union"(1) fra marts 1999 og "Free movement of workers in the context of enlargement"(2), fra november 2001.

2.2. Eftersom forhandlingerne om EU's udvidelse er ved at gå ind i den sidste fase, og en aftale om værktøjerne og procedurerne for EØS' udvidelse næsten er på plads, fokuserer denne resolution i mindre grad på substansen af disse forhandlinger end på proceduren for EØS' udvidelse og måder, hvorpå vi kan sikre, at udvidelsen er til gavn for både borgere og erhvervslivet i hele EØS. Resolutionen vil desuden gøre status over EØS-samarbejdet på dette afgørende tidspunkt i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområdes historie og se på fremtiden for et udvidet EØS.

3. Status for EØS-aftalen

3.1. Der er gået ti år, siden EØS-aftalen blev underskrevet den 2. maj 1992 i Porto. I forhold til at opfylde den ultimative målsætning om at skabe et indre marked med en ensartet retlig ramme i hele det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde fungerer EØS-aftalen tilfredsstillende. Lige konkurrencevilkår og fælles regler på andre områder relateret til det indre marked sikrer, at virksomheder og økonomiske aktører behandles ens i hele EØS.

3.2. Mens EØS har levet op til de mål, som blev udtænkt fra starten, er den sammenhæng, hvori aftalen fungerer, dog ændret markant.

3.3. For det første aftog EØS-EFTA-staternes politiske vægt væsentligt med Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse af EU, og EFTA-delen af EØS-markedet er nu markant mindre, både hvad angår geografi og økonomi(3). Med udvidelsen af EU vil den forholdsmæssige vægt af EFTA-siden i EØS blive endnu mindre. En udvidet og mere uensartet Europæisk Union øger endvidere risikoen for, at et land i EU's Ministerråd går imod tilføjelser til EØS-aftalen, hvis afstemninger med kvalificeret flertal ikke udvides til forbindelser til lande uden for EU.

3.4. For det andet er samarbejdet mellem medlemsstaterne inden for EU intensiveret kraftigt inden for en række områder, som har konsekvenser for, hvordan det indre marked fungerer. Mens EØS-aftalen blev forhandlet på grundlag af Rom-traktaten, har de efterfølgende Maastricht- og Amsterdam-traktater ændret den europæiske arkitektur, både i substans og struktur. Udvidelsen er godt på vej. En ny fælles mønt, euroen, er indført. Og samarbejdet om retlige og indre anliggender er blevet styrket. Desuden har Lissabon-strategien med dens bløde lovgivning, peer reviews (kollegiale vurderinger) og benchmarking givet EU nye samarbejdsmetoder. At indhente noget af udviklingen i EU, siden EØS-aftalen blev forhandlet, repræsenterer en stor udfordring for at sikre aftalens fremtidige bæredygtighed.

3.5. For at sikre den retlige ensartethed i det indre marked opfordrer Det Rådgivende EØS-udvalg EØS-aftalens parter til at opdatere aftalen for således at indarbejde de for EØS relevante ændringer til EF-traktaten, som blev indført med Maastricht- og Amsterdam-traktaterne.

4. Udvidelse af EU og EØS

4.1. Den kommende udvidelse af EU vil også indebære en udvidelse af EØS. Når kandidatlandene bliver medlemmer af EU, skal de i henhold til EØS-aftalens artikel 128 ligeledes ansøge om at blive part i denne aftale(4).

4.2. Udvidelsen af EU og EØS har Det Rådgivende EØS-udvalgs støtte, da det vil gavne såvel borgere og forbrugere som økonomiske aktører - både i de nuværende EØS-stater og i de tiltrædende medlemsstater. Det Rådgivende EØS-udvalg påskønner de store fremskridt, der er gjort i udvidelsesforhandlingerne fra EU's side, og opfordrer Europa-Kommissionen og EU's medlemsstater til at bibeholde momentum og færdiggøre forhandlingerne med de EU-kandidatlande, der er længst fremme, inden udgangen af 2002.

5. Muligheder i et udvidet EU/EØS

5.1. Udvidelsen af EU vil gavne Europa som helhed. Derfor er en succesrig udvidelsesproces lige så vigtig for EFTA-staterne som for EU og andre europæiske lande. Udvidelsen af EU repræsenterer den fredelige genforening af Europa efter år med smertefuld adskillelse og konflikt, som karakteriserede det 20. århundrede. Vi har lært af fortiden, at integration er det eneste instrument, hvormed vi kan overvinde fortiden og opbygge en fremtid med fred, stabilitet og velstand i Europa. Udvidelsen vil ikke blot bringe stabilitet og sikkerhed til en bredere gruppe af lande, men også underbygge den politiske og økonomiske forvandlingsproces, som har fundet sted i Central- og Østeuropa i det sidste årti.

5.2. Et udvidet indre marked vil skabe en række nye muligheder. Med en halv milliard mennesker vil Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde blive et af verdens største indre markeder med et åbent, grænseløst område, hvor varer, tjenesteydelser, kapital og personer kan bevæge sig frit. Det udvidede indre marked vil ikke kun være større i fysisk henseende, det vil også blive beriget og styrket af sin nye mangfoldighed.

5.3. Udbredelsen af EØS til Central- og Østeuropa vil betyde skærpet konkurrence for erhvervslivet i hele EØS, og et udvidet indre marked vil bringe nye muligheder. De økonomiske aktører vil generelt drage nytte af et mere sikkert og stabilt erhvervsliv i de central- og østeuropæiske lande og af økonomisk vækst i området. Desuden vil markedet for finansielle tjenesteydelser - et område, der ikke er dækket af eksisterende frihandelsaftaler - vokse.

6. Udvidelsen: udfordringer, som EØS- og EFTA-staterne står over for

6.1. EU/EØS-udvidelse gavnlig for alle involverede parter

6.1.1. Det Rådgivende EØS-udvalgs overordnede vurdering af en udvidelse af EU og EØS er, at den vil være yderst gavnlig for alle involverede parter. Udvidelsen giver dog EØS-EFTA-staterne særlige udfordringer, som vi må tage fat på.

6.1.2. På det overordnede plan repræsenterer udvidelsen af EU en udfordring for EØS-EFTA-staterne i og med, at ubalancen mellem EU- og EFTA-søjlerne i EØS vil forstærkes yderligere. Hvad angår de mere tekniske aspekter af EØS-udvidelsen, er procedurerne og tidsplanlægningen endnu ikke afklaret, hvilket giver anledning til en vis bekymring. Hvordan udvidelsen vil påvirke eksporten af fisk fra EØS-EFTA-staterne til de nye medlemslande i Central- og Østeuropa, er dog en af de vigtigste specifikke udfordringer, som EØS-EFTA-staterne står over for.

6.1.3. Alt i alt mener Det Rådgivende EØS-udvalg dog, at balancen i argumenterne klart falder ud til fordel for udvidelse af EU og EØS.

6.2. Øget ubalance mellem EFTA- og EU-søjlerne i EØS-samarbejdet

6.2.1. Den voksende ubalance mellem EFTA- og EU-søjlerne i EØS-samarbejdet vil øges med udvidelsen af EU og måske resultere i yderligere marginalisering af EØS-EFTA-staterne i Europa. At vinde forståelse for EFTA-synspunkter i et EU, der består af næsten 30 lande, vil være en stor udfordring for EØS-EFTA-staterne.

6.2.2. Desuden er det med et stigende antal lande, der banker på døren i Den Europæiske Union, blevet nødvendigt for Europa-Kommissionen at skelne mere klart mellem medlemmer og ikke-medlemmer. Hvad angår EØS-EFTA-deltagelse i De Europæiske Fællesskabers udvalg, er denne skelnen ikke altid til fordel for EØS-EFTA-staterne.

6.2.3. Med dette i erindring opfordrer Det Rådgivende EØS-udvalg EØS-EFTA-staterne til at bestræbe sig yderligere på at skabe tættere forbindelser med kandidatlandene for at sikre en bedre forståelse mellem de to sider.

6.3. Procedurer for udvidelse af EØS

6.3.1. Selv om det ville være politisk utænkeligt, at de nye EU-medlemsstater ikke skulle blive medlemmer af EØS, indeholder aftalen delvis uklare bestemmelser for udvidelsen af EØS(5). Det fremgår f.eks. ikke klart af bestemmelserne i EØS-aftalen, hvornår de stater, der bliver medlemmer af EU, skal ansøge om medlemskab af EØS, hvilke forhandlinger der skal føres, og hvornår tiltrædelsen til EØS skal finde sted.

6.3.2. Med en mulig afslutning af de første EU-tiltrædelsesforhandlinger i år er der ikke meget tid til at nå til enighed om udvidelse af EØS, hvis vi skal nå målet om samtidig udvidelse. Det Rådgivende EØS-udvalg beklager derfor, at drøftelserne mellem EU og EØS-EFTA-staterne om fremgangsmåden for udvidelsen af EØS først kom i gang i 2001. Det er dog opmuntrende, at der er sket store fremskridt gennem de seneste måneder, og at EU og EFTA-staterne er kommet til en fælles forståelse af behovet for samtidig udvidelse af EU og EØS. Det Rådgivende EØS-udvalg opfordrer begge parter til at sikre, at der etableres en aftale om værktøjerne for udvidelse af EØS hurtigst muligt.

6.3.3. I modsætning til EU-medlemsstaterne, som deltager i tiltrædelsesforhandlingerne, deltager EØS-EFTA-staterne ikke, og de behøver derfor tilstrækkelig og regelmæssig information om udvidelsesprocessen for at kunne forberede væsentlige ændringer i regelværket. Med det praktiske behov for at gennemføre ratifikationsproceduren for EØS- og EU-tiltrædelse parallelt for at garantere ensartetheden i EØS er informationsstrømmen til EFTA-siden så meget desto vigtigere. Usikkerhed og manglende information om mulige overgangsperioder skaber bekymring. Vi må bestræbe os på at sikre, at eventuelle overgangsperioder ikke forvrider konkurrencevilkårene i EØS.

6.3.4. Det Rådgivende EØS-udvalg forstår, at en udvidelse af EØS sandsynligvis ikke vil kræve omfattende yderligere forhandlinger. Udvalget beklager dog, at arbejdsmarkedets parter i EØS ikke er blevet informeret eller hørt i tilfredsstillende grad, hverken med hensyn til proceduren eller substansen af drøftelserne. Da en udvidelse vil påvirke såvel borgere som erhvervsliv, gentager Det Rådgivende EØS-udvalg behovet for at ændre denne situation. Samtidig accepterer Det Rådgivende EØS-udvalg det fælles ansvar for at udbrede information om EØS-aftalen blandt arbejdsmarkedets parter i kandidatlandene.

6.4. Handel med fisk og andre produkter fra havet

6.4.1. En meget vigtig - og i øjeblikket den bedst dokumenterede - udfordring, som EØS-EFTA-staterne står over for i forbindelse med udvidelsen, drejer sig om fiskeeksport til de nye EU/EØS-medlemmer i Central- og Østeuropa.

6.4.2. EFTA-staterne har frihandelsaftaler med alle EU-kandidatlande, bortset fra Cypern og Malta. Aftalerne giver toldfri adgang for alle industrivarer og fisk og skaldyr med nogle få mindre undtagelser. Med kandidatlandenes tiltrædelse til EU bortfalder disse aftaler, og protokol 9 i EØS-aftalen om handel med fisk og andre produkter fra havet vil herefter være gældende for handel med de nye medlemsstater. Når man tager i betragtning, at bestemmelserne i EØS-aftalens protokol 9 er mindre favorable end de nuværende frihandelsaftaler, betyder dette, at handel med fisk og skaldyr mellem EØS-EFTA-staterne og de potentielle medlemsstater vil lide under udvidelsen. Derudover vil de afgifter, som konkurrenter i EU står over for i dag, når de eksporterer til Central- og Østeuropa, blive fjernet, hvilket giver en dobbelt ulempe for EØS-EFTA-staterne.

6.4.3. Da Østrig, Finland og Sverige blev medlemmer af EU, forhandlede Norge og Island kompensationer for tabt adgang til markeder inden for fisk og skaldyr. De fik en fast, toldfri kvote for de berørte arter beregnet på baggrund af tidligere eksport til disse lande. At anvende den samme metode for de central- og østeuropæiske lande ville langt fra være tilfredsstillende, fordi det faktisk ville forhindre islandske og norske fiskeeksportører i at drage fordel af det udvidede marked for fiskeprodukter i Central- og Østeuropa. Hvor Østrig, Finland og Sverige alle var veletablerede markeder, vil markedet for fisk og skaldyr i de central- og østeuropæiske lande utvivlsomt vokse væsentligt i de kommende år. Efter Det Rådgivende EØS-udvalgs mening skal enhver ordning for fiskeprodukter se fremad og ikke blot være en simpel beregning af den handel, der har fundet sted gennem de seneste år.

6.4.4. I betragtning af at handlen med fisk og fiskeriprodukter udgør en væsentlig undtagelse fra den generelt positive virkning, som udvidelsen forventes at have på virksomheder i EØS-EFTA-området, opfordrer Det Rådgivende EØS-udvalg alle parter til at forstærke deres bestræbelser på at nå en passende løsning for udvidelsen af EØS på dette område.

7. Bistand til EU/EØS-kandidatlande

7.1. Ud fra ønsket om at skabe lige vilkår i hele det udvidede EØS gentager Det Rådgivende EØS-udvalg sin tidligere holdning om, at regelværket skal gælde helt og fuldt i de nye medlemsstater for at bidrage til en forbedring af sociale og miljømæssige forhold. En bæredygtig udvikling og et velfærdssystem, der fungerer, er en væsentlig forudsætning for høj, langsigtet økonomisk vækst. Det Rådgivende EØS-udvalg hilser derfor EU's øgede fokus på den faktiske anvendelse af regelværket i kandidatlandene velkommen. EØS-EFTA-staternes beredvillighed til at deltage i peer reviews af kandidatlande er også et meget positivt eksempel på, hvordan man involverer sig i EU's udvidelsesproces. Det vil fremskynde kommende medlemsstaters indhentning af deres efterslæb på alle administrative niveauer og give EØS-EFTA-staterne værdifulde erfaringer om forholdene i disse lande.

7.2. På den anden side vil kandidatlandene have brug for bistand for at kunne anvende regelværket, uden at det overbelaster deres offentlige finanser. Følgelig må det forventes, at EØS-EFTA-staterne ligesom de 15 EU-medlemsstater vil blive bedt om at stille midler til rådighed for de nye medlemsstater. Da sådanne midler skal være en del af et større billede, opfordrer Det Rådgivende EØS-udvalg EØS-EFTA-staterne til at stille konkrete forslag på dette område, samtidig med at de tager aktivt hensyn til deres egne prioriteter. Erfaringer fra styringen af finansieringsmekanismen og det finansielle instrument for EØS vil være nyttige i denne sammenhæng. Ved at stille konkrete forslag et godt stykke tid før det sandsynlige krav bliver fremsat om at bidrage finansielt til omkostningerne ved udvidelsen af EU og EØS, kan EØS-EFTA-staterne øge muligheden for at kanalisere disse midler på en måde, som også vil gavne EØS-EFTA-staternes interesser i et udvidet EU.

8. Opsummering af konklusioner og anbefalinger

8.1. Ti år efter underskrivelsen fungerer EØS-aftalen stadig tilfredsstillende i og med, at den opfylder de mål, som blev formuleret fra begyndelsen. Den sammenhæng, hvori aftalen fungerer, har imidlertid ændret sig væsentligt med de vidtrækkende ændringer til EF-traktaten, som blev gennemført i Maastricht og Amsterdam, ud over andre udviklinger i EU, som påvirker den måde, det indre marked fungerer på. Det Rådgivende EØS-udvalg slår til lyd for en opdatering af EØS-aftalen for at sikre den retlige ensartethed i det indre marked.

8.2. Udvidelsen af EU og EØS har Det Rådgivende EØS-udvalgs støtte, da det vil gavne Europa som helhed og skabe en række nye muligheder for såvel borgere og forbrugere som økonomiske aktører. Udvalget opfordrer EU til at bibeholde momentum og færdiggøre forhandlingerne med de EU-kandidatlande, der er længst fremme, inden udgangen af 2002.

8.3. Udvidelsen giver dog EØS-EFTA-staterne visse specifikke udfordringer. På det helt overordnede plan vil ubalancen mellem EU- og EFTA-søjlerne øges yderligere. For at afhjælpe dette problem er Det Rådgivende EØS-udvalg fortaler for tættere forbindelser mellem kandidatlandene og EØS-EFTA-staterne for at sikre en bedre forståelse mellem de to sider.

8.4. Hvad angår de mere tekniske aspekter af EØS-udvidelsen, er procedurerne og tidsplanlægningen endnu ikke afklaret, hvilket giver anledning til en vis bekymring. Med en mulig afslutning af de første EU-tiltrædelsesforhandlinger i år er der ikke meget tid til at nå til enighed om udvidelse af EØS, hvis vi skal nå målet om samtidig udvidelse. Det Rådgivende EØS-udvalg opfordrer begge parter til at sikre, at der indgås en aftale om værktøjerne for udvidelse af EØS hurtigst muligt.

8.5. En meget vigtig udfordring for EØS-EFTA-staterne i forbindelse med udvidelsen er, hvordan det vil påvirke EØS-EFTA-staternes fiskeeksport til de nye EU/EØS-medlemmer i Central- og Østeuropa, når de nuværende frihandelsaftaler med disse lande bortfalder. Det Rådgivende EØS-udvalg opfordrer alle parter til at fokusere deres bestræbelser på at nå en passende løsning for EØS-udvidelsen på dette område og påpeger, at enhver ordning for fiskeriprodukter skal være fremadrettet i stedet for at være baseret på en simpel beregning af den handel, der har fundet sted gennem de seneste år.

8.6. Alt i alt mener Det Rådgivende EØS-udvalg dog, at balancen i argumenterne klart falder ud til fordel for en udvidelse af EU og EØS.

8.7. Ud fra ønsket om at skabe lige vilkår i hele det udvidede EØS understreger Det Rådgivende EØS-udvalg, at regelværket skal gælde helt og fuldt i de nye medlemsstater. Samtidig noterer udvalget sig, at det må forventes, at alle EØS-EFTA-stater vil blive bedt om at stille midler til rådighed for nye medlemsstater. Udvalget tilskynder EØS-EFTA-staterne til at stille konkrete forslag om måder, hvorpå sådanne midler kan kanaliseres, således at det også vil gavne EØS-EFTA-staternes interesser i et udvidet EU.

(1) C/20/R/003 - CES 1477/98 (Prioriteter og udfordringer i forbindelse med forberedelsen af udvidelsen af Den Europæiske Union) (ordførere: Hamro-Drotz/Skúlason/Brunhart) (foreligger ikke på dansk).

(2) C/20/R/008 - DI 53/2001 (Fri bevægelighed for arbejdstagere i forbindelse med udvidelsen) (ordførere: Jaschick/Gudmundsdóttir/Taddei) (foreligger ikke på dansk).

(3) EØS-aftalen blev forhandlet mellem Det Europæiske Fællesskabs 12 medlemsstater og de syv medlemmer af EFTA, som repræsenterede næsten 25 % af EF's samlede eksterne handel. I dag repræsenterer de tre EØS-EFTA-stater tilsammen mindre end 5 % af EU's eksterne handel.

(4) EØS-aftalens artikel 128, stk. 1, specificerer kravene for udvidelse af EØS:

"1. Enhver europæisk stat, som bliver medlem af Fællesskabet, skal, og enhver stat, som bliver medlem af EFTA, kan ansøge om at blive part i denne aftale. Den retter sin ansøgning til EØS-Rådet."

(5) EØS-aftalens artikel 128, stk. 2, specificerer vilkårene for udvidelse af EØS:

"2. Vilkårene for en sådan deltagelse fastlægges ved en aftale mellem de kontraherende parter og den ansøgende stat. Denne aftale forelægges samtlige kontraherende parter til ratifikation i overensstemmelse med deres egne procedurer."