AFTALE

mellem Den Europæiske Union og Republikken Hviderusland om tilbagetagelse af personer, der er bosiddende uden tilladelse

DEN EUROPÆISKE UNION, i det følgende benævnt »Unionen«,

og

REPUBLIKKEN HVIDERUSLAND, i det følgende benævnt »Hviderusland«,

herefter samlet benævnt »parterne«

SOM HAR DET FORSÆT at udbygge deres samarbejde for at kunne bekæmpe ulovlig indvandring mere effektivt,

SOM ØNSKER gennem denne aftale og på grundlag af gensidighed at indføre hurtige og effektive procedurer til identifikation og sikker tilbagesendelse under ordnede forhold af personer, som ikke, eller ikke længere, opfylder betingelserne for indrejse i eller ophold eller bopæl på Hvideruslands eller EU-medlemsstatens område, og at lette sådanne personers transit på en samarbejdsbetonet måde,

SOM UNDERSTREGER, at denne aftale ikke berører de rettigheder og forpligtelser og det ansvar, som Unionen, EU-medlemsstaterne og Hviderusland har i henhold til folkeretten, navnlig konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen dertil af 31. januar 1967,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at i medfør af protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Irland ikke i denne aftale, medmindre de meddeler, at de ønsker at deltage i aftalen i overensstemmelse med nævnte protokol,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at bestemmelserne i denne aftale, som falder ind under anvendelsesområdet for tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, i henhold til protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ikke finder anvendelse på Kongeriget Danmark,

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

AFDELING I

DEFINITIONER OG GRUNDLÆGGENDE PRINCIPPER

Artikel 1 Definitioner I denne aftale forstås ved: a) »parter«: Unionen og Hviderusland b) »statsborger i Hviderusland«: enhver, der er statsborger i Hviderusland c) »statsborger i en medlemsstat«: enhver, der i overensstemmelse med Unionens definition er statsborger i en medlemsstat d) »medlemsstat«: enhver EU-medlemsstat, som er bundet af denne aftale e) »tredjelandsstatsborger«: enhver, der er statsborger i et andet land end Hviderusland eller en medlemsstat f) »statsløs person«: enhver, der ikke har noget statsborgerskab g) »opholdstilladelse«: tilladelse, uanset hvilken type der er tale om, udstedt af Hviderusland eller en medlemsstat, som giver en person ret til at opholde sig på den udstedende stats område. Det omfatter ikke midlertidig opholdstilladelse i forbindelse med behandlingen af en asylansøgning eller en ansøgning om opholdstilladelse h) »visum«: en tilladelse udstedt eller en afgørelse truffet af Hviderusland eller en medlemsstat, og som er nødvendig for indrejse i eller transit gennem den pågældende stats område. Det omfatter ikke et lufthavnstransitvisum i) »anmodende stat«: den stat (Hviderusland eller en medlemsstat), som fremsætter en tilbagetagelsesanmodning i medfør af artikel 8 eller en transitanmodning i medfør af artikel 15 j) »anmodet stat«: den stat (Hviderusland eller en medlemsstat), som en tilbagetagelsesanmodning i medfør af artikel 8 eller en transitanmodning i medfør af artikel 15 rettes til k) »kompetent myndighed«: enhver national myndighed i Hviderusland eller en medlemsstat, som har til opgave at gennemføre denne aftale i overensstemmelse med artikel 20, stk. 1, litra a) l) »transit« med henblik på afdeling V: en tredjelandsstatsborgers eller statsløs persons passage gennem den anmodede stat under en rejse fra den anmodende stat til bestemmelseslandet m) »grænseområde«: et område inden for en radius på op til 30 kilometer fra den fælles landegrænse mellem en medlemsstat og Hviderusland samt internationale lufthavne i medlemsstaterne og Hviderusland.

Artikel 2 Grundlæggende principper I forbindelse med udbygningen af samarbejdet om forebyggelse og bekæmpelse af ulovlig indvandring skal den anmodede stat og den anmodende stat, når denne aftale anvendes på de personer, der hører under dens anvendelsesområde, sikre overholdelsen af menneskerettighederne samt de forpligtelser og det ansvar, der er forskrevet i de relevante internationale instrumenter, som er gældende for parterne, herunder navnlig i: — verdenserklæringen af 1948 om menneskerettigheder — konventionen af 1950 til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — den internationale konvention af 1965 om afskaffelse af alle former for racediskrimination — den internationale konvention af 1966 om borgerlige og politiske rettigheder — konventionen af 1984 mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf — Genèvekonventionen af 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen dertil af 1967. Den anmodede stat skal navnlig sikre beskyttelsen af rettighederne for de personer, der tilbagetages til dens område, i overensstemmelse med dens forpligtelser i henhold til nævnte internationale instrumenter.

AFDELING II

HVIDERUSLANDS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSER

Artikel 3 Tilbagetagelse af egne statsborgere 1. Hviderusland tilbagetager a) efter anmodning fra en medlemsstat og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte enhver person, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende medlemsstats område, forudsat at det kan bevises eller på grundlag af de fremlagte umiddelbare beviser med rimelighed kan formodes, at den pågældende person er hviderussisk statsborger b) gifte mindreårige børn af de i litra a) nævnte personer, uanset deres fødested eller statsborgerskab, medmindre de har en uafhængig opholdsret i den anmodende medlemsstat c) ægtefæller til de i litra a) nævnte personer, som har et andet statsborgerskab eller er statsløse, forudsat at de har eller får ret til at indrejse i og opholde sig på Hvideruslands område, medmindre de har en selvstændig opholdsret i den anmodende stat, og d) personer, som har fået frataget eller frasagt sig statsborgerskab i Hviderusland efter indrejse på en medlemsstats område, medmindre den pågældende medlemsstat som et minimum har stillet de pågældende personer statsborgerskab i udsigt. 2. Når Hviderusland har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder Hvideruslands kompetente diplomatiske eller konsulære repræsentation, uanset om den person, der skal tilbagetages, ønsker det, straks, uden beregning og senest inden tre arbejdsdage efter nævnte svar det fornødne rejsedokument til den person, der skal tilbagetages, med en gyldighed på seks måneder. Hvis Hviderusland ikke har udstedt rejsedokumentet inden for disse tre arbejdsdage, antages det, at landet accepterer anvendelse af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i den model, der findes i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1953 (1) (»det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse«). 3. Hvis den pågældende person af retlige eller andre årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, udsteder Hvideruslands kompetente diplomatiske eller konsulære repræsentation inden tre arbejdsdage et positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen og uden beregning et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis Hviderusland ikke har udstedt det nye rejsedokument inden for disse tre arbejdsdage, antages det, at landet accepterer anvendelse af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse.

Artikel 4 Tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer 1. Hviderusland tilbagetager efter anmodning fra en medlemsstat og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte alle tredjelandsstatsborgere eller statsløse personer, som ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende stats område, forudsat at det kan bevises eller på grundlag af de fremlagte umiddelbare beviser med rimelighed kan formodes, at de pågældende personer: a) på indrejsetidspunktet havde en opholdstilladelse udstedt af Hviderusland b) på indrejsetidspunktet havde et gyldigt visum udstedt af Hviderusland ledsaget af et bevis for indrejse på Hvideruslands område eller c) ulovligt indrejste på medlemsstaternes område direkte efter at have opholdt sig eller have været i transit på Hvideruslands område. 2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 gælder ikke, hvis: a) tredjelandsstatsborgeren eller den statsløse person kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i Hviderusland eller b) den anmodende stat har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse person, før eller efter vedkommendes indrejse på dens område, medmindre: i) den pågældende person er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse udstedt af Hviderusland, som har en længere gyldighedsperiode ii) det visum eller den opholdstilladelse, der er udstedt af den anmodende stat, er udstedt på grundlag af forfalskede dokumenter eller urigtige erklæringer, eller iii) den pågældende person undlader at overholde eventuelle betingelser, som er knyttet til visummet. 3. Når Hviderusland har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder den anmodende stat det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse til den person, hvis tilbagetagelse er blevet accepteret, jf. dog artikel 7, stk. 2.

AFDELING III

UNIONENS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSER

Artikel 5 Tilbagetagelse af egne statsborgere 1. En medlemsstat tilbagetager: a) efter anmodning fra Hviderusland og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte enhver person, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Hvideruslands område, forudsat at det kan bevises eller på grundlag af de fremlagte umiddelbare beviser med rimelighed kan formodes, at den pågældende person er statsborger i den medlemsstat b) ugifte mindreårige børn af de i litra a) nævnte personer, uanset deres fødested eller statsborgerskab, medmindre de har en uafhængig opholdsret i Hviderusland c) ægtefæller til de i litra a) nævnte personer, som har et andet statsborgerskab eller er statsløse, forudsat at de har eller får ret til at indrejse i og opholde sig på den anmodede stats område, medmindre de har en selvstændig opholdsret i Hviderusland, og d) personer, som efter indrejse i Hvideruslands område er blevet frataget eller har givet afkald på statsborgerskab i en medlemsstat, medmindre Hviderusland som et minimum har stillet de pågældende personer statsborgerskab i udsigt. 2. Når den anmodede stat har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder den pågældende medlemsstats kompetente diplomatiske eller konsulære repræsentation, uanset om den person, der skal tilbagetages, ønsker det, straks, uden beregning og senest inden tre arbejdsdage efter nævnte svar det fornødne rejsedokument til den person, der skal tilbagetages, med en gyldighed på seks måneder. Hvis den anmodede stat ikke har udstedt rejsedokumentet inden for disse tre arbejdsdage, antages det, at den accepterer anvendelse af det hviderussiske standardrejsedokument til udsendelsesformål, jf. bilag 7. 3. Hvis den person, der skal tilbagetages, af retlige eller andre årsager ikke kan overføres inden udløbet af gyldighedsperioden for det rejsedokument, der oprindeligt var udstedt, udsteder den pågældende medlemsstats kompetente diplomatiske eller konsulære repræsentation inden tre arbejdsdage efter et positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen og uden beregning et nyt rejsedokument med samme gyldighedsperiode. Hvis den anmodede stat ikke har udstedt det nye rejsedokument inden for disse tre arbejdsdage, antages det, at den accepterer anvendelse af det hviderussiske standardrejsedokument til udsendelsesformål, jf. bilag 7.

Artikel 6 Tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer 1. En medlemsstat tilbagetager efter anmodning fra Hviderusland og uden andre formaliteter end de i denne aftale fastsatte alle tredjelandsstatsborgere eller statsløse personer, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Hvideruslands område, forudsat at det kan bevises eller på grundlag af de fremlagte umiddelbare beviser med rimelighed kan formodes, at de pågældende personer: a) på indrejsetidspunktet havde en opholdstilladelse udstedt af den anmodede stat b) på indrejsetidspunktet havde et gyldigt visum udstedt af den anmodede stat ledsaget af et bevis for indrejse på den anmodede stats område eller c) ulovligt indrejste på Hvideruslands område direkte efter at have opholdt sig eller have været i transit på den anmodede stats område. 2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 gælder ikke, hvis: a) tredjelandsstatsborgeren eller den statsløse person kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i den anmodede stat eller b) Hviderusland har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse person, før eller efter vedkommendes indrejse på dets område, medmindre: i) den pågældende person er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse udstedt af den anmodede stat, som har en længere gyldighedsperiode ii) det visum eller den opholdstilladelse, der er udstedt af Hviderusland, er udstedt på grundlag af forfalskede dokumenter eller urigtige erklæringer, eller iii) den pågældende person undlader at overholde betingelser, som er knyttet til visummet. 3. Den i stk. 1 omhandlede tilbagetagelsesforpligtelse påhviler: a) den medlemsstat, der har udstedt visummet eller opholdstilladelsen b) hvis to eller flere medlemsstater har udstedt visum eller opholdstilladelse, den medlemsstat, der har udstedt det dokument, der har den længste gyldighedsperiode, eller, hvis et eller flere af dokumenterne allerede er udløbet, det dokument, der stadig er gyldigt c) hvis samtlige visa og opholdstilladelser allerede er udløbet, den medlemsstat, der har udstedt det dokument, der har den seneste udløbsdato d) hvis der ikke foreligger visa eller opholdstilladelser, den medlemsstat, som den pågældende person sidst udrejste af. 4. Når medlemsstaten har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder Hviderusland det rejsedokument, der er nødvendigt for vedkommendes tilbagesendelse, jf. bilag 7, til den person, hvis tilbagetagelse er blevet accepteret, jf. dog artikel 7, stk. 2.

AFDELING IV

TILBAGETAGELSESPROCEDURE

Artikel 7 Principper 1. Enhver overførsel af en person, der skal tilbagetages i henhold til en forpligtelse fastsat i artikel 3-6, er betinget af, at der fremsættes en tilbagetagelsesanmodning til den kompetente myndighed i den anmodede stat, jf. dog nærværende artikels stk. 2. 2. Hvis den person, der skal tilbagetages, er i besiddelse af et gyldigt rejsedokument opført i bilag 1 og i tilfælde af en tredjelandsstatsborger eller statsløs person ligeledes et gyldigt visum eller en gyldig opholdstilladelse til den anmodede stat, kan overførslen af den pågældende person finde sted uden, at den anmodende stat skal fremsende en tilbagetagelsesanmodning eller skriftlig meddelelse som omhandlet i artikel 12, stk. 1, til den anmodede stats kompetente myndighed. 3. Hvis en person er blevet pågrebet i den anmodende stats grænseområde efter ulovligt at have passeret grænsen direkte fra den anmodede stats område, kan den anmodende stat indgive en tilbagetagelsesanmodning senest to arbejdsdage efter pågribelsen af den pågældende person (»hasteproceduren«), jf. dog stk. 2.

Artikel 8 Tilbagetagelsesanmodning 1. Tilbagetagelsesanmodningen skal så vidt muligt indeholde følgende oplysninger: — oplysninger om den person, der skal tilbagetages, (f.eks. fulde navn, fødselsdato og om muligt fødested og seneste opholdssted) og, hvis det er relevant, oplysninger om eventuel ægtefælle og/eller mindreårige ugifte børn — for så vidt angår egne statsborgere, angivelse af, på hvilken måde dokumentation eller umiddelbar dokumentation for statsborgerskab vil blive fremlagt, jf. henholdsvis bilag 1 og 2 — for så vidt angår tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, angivelse af, på hvilken måde beviser eller umiddelbar dokumentation for betingelserne for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer vil blive fremlagt, jf. henholdsvis bilag 3 og 4 — foto af den person, som skal tilbagetages — hvis det er relevant, fingeraftryk i overensstemmelse med gældende lovgivning i den anmodende stat. 2. Tilbagetagelsesanmodningen skal, hvis det er nødvendigt, så vidt muligt også indeholde følgende oplysninger: — en erklæring om, at den person, der skal overføres, kan have brug for hjælp eller pleje, forudsat at den pågældende person udtrykkeligt har givet sit samtykke til denne erklæring, og — enhver anden beskyttelses- eller sikkerhedsforanstaltning eller oplysning om personens helbredstilstand, der kan være nødvendig ved den enkelte overførsel. 3. En fælles formular for tilbagetagelsesanmodninger findes i bilag 5. 4. Til fremsendelse af en tilbagetagelsesanmodning kan benyttes alle former for kommunikationsmidler, herunder elektroniske midler som f.eks. fax eller e-mail.

Artikel 9 Dokumentation for statsborgerskab 1. Bevis for statsborgerskab i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 5, stk. 1, litra a), kan fremlægges i form af de i bilag 1 anførte dokumenter, også selv om deres gyldighedsperiode er udløbet. Hvis sådanne dokumenter fremlægges, anerkender medlemsstaterne og Hviderusland gensidigt den pågældendes statsborgerskab uden krav om yderligere undersøgelse. Bevis for statsborgerskab kan ikke fremlægges ved hjælp af falske dokumenter. 2. Umiddelbar dokumentation for statsborgerskab i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 5, stk. 1, litra a), kan fremlægges i form af de i bilag 2 anførte dokumenter, også selv om deres gyldighedsperiode er udløbet. Hvis sådanne dokumenter fremlægges, anser medlemsstaterne og Hviderusland den pågældende persons statsborgerskab for fastslået, medmindre de kan bevise det modsatte. Umiddelbar dokumentation for statsborgerskab kan ikke fremlægges ved hjælp af falske dokumenter. 3. Hvis ingen af de dokumenter, der er anført i bilag 1 eller 2, kan fremlægges, afhører den anmodede stats kompetente diplomatiske eller konsulære repræsentation efter anmodning fra den anmodende stat, som er anført i tilbagetagelsesanmodningen, uden unødig forsinkelse og senest inden syv kalenderdage fra dagen for forelæggelse af anmodningen den person, der skal tilbagetages, for at fastslå vedkommendes statsborgerskab. Proceduren for sådanne afhøringer kan fastlægges i gennemførelsesprotokoller som omhandlet artikel 20.

Artikel 10 Dokumentation for tredjelandsstatsborgere og statsløse personer 1. Bevis for opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, kan fremlægges i form af den dokumentation, der er anført i bilag 3. Sådant bevis kan ikke fremlægges ved hjælp af falske dokumenter. Ethvert sådant bevis anerkendes gensidigt af medlemsstaterne og Hviderusland uden yderligere undersøgelse. 2. Umiddelbar dokumentation for opfyldelse af betingelserne for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, fremlægges i form af den dokumentation, der er anført i bilag 4. Sådan umiddelbar dokumentation kan ikke fremlægges ved hjælp af falske dokumenter. Hvis der fremlægges sådan umiddelbar dokumentation, anser medlemsstaterne og Hviderusland betingelserne for at være opfyldt, medmindre de kan bevise det modsatte. 3. Ulovlig indrejse eller tilstedeværelse eller ulovligt ophold fastslås ved hjælp af den pågældende persons rejsedokumenter, hvis krævede visum eller anden tilladelse til ophold på den anmodende stats område mangler. En erklæring fra den anmodende stat om, at den pågældende person er vurderet ikke at have de fornødne rejsedokumenter, fornødent visum eller fornøden opholdstilladelse, udgør ligeledes umiddelbar dokumentation for den ulovlige indrejse eller tilstedeværelse eller det ulovlige ophold.

Artikel 11 Frister 1. Tilbagetagelsesanmodningen forelægges den kompetente myndighed i den anmodede stat højst 180 dage efter, at den anmodende stats kompetente myndighed har fået kendskab til, at en tredjelandsstatsborger eller en statsløs person ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse, ophold eller bopæl. Hvis der foreligger retlige eller andre hindringer for, at anmodningen kan forelægges i tide, forlænges fristen efter anmodning fra den anmodende stat, men kun så længe hindringerne består. 2. En tilbagetagelsesanmodning skal besvares skriftligt: — inden to arbejdsdage fra forelæggelsen, hvis anmodningen er fremsat efter hasteproceduren, eller — inden 10 kalenderdage fra forelæggelse i alle andre tilfælde. Disse frister begynder at løbe på datoen for modtagelsen af tilbagetagelsesanmodningen. Hvis der ikke modtages svar inden udløbet af den relevante frist, betragtes overførslen som accepteret. Til fremsendelse af et svar på en tilbagetagelsesanmodning kan benyttes alle former for kommunikationsmidler, herunder elektroniske midler som f.eks. fax eller e-mail. 3. Afvisning af en tilbagetagelsesanmodning skal begrundes skriftligt. 4. Efter at der er givet samtykke eller i givet fald efter udløbet af de relevante frister i stk. 2, overføres den pågældende person inden 3 måneder. Efter anmodning fra den anmodende stat kan denne frist forlænges med den tid, det tager at løse retlige eller andre hindringer.

Artikel 12 Overførsels- og befordringsmåde 1. Før en person tilbagesendes, underretter den anmodende stats kompetente myndigheder skriftligt og mindst 72 timer i forvejen de kompetente myndigheder i den anmodede stat om overførselsdatoen, det internationale indrejsested, eventuel ledsagelse og andre oplysninger, der er relevante for overførslen, jf. dog artikel 7, stk. 2. 2. Befordringen kan finde sted på en hvilken som helst måde, herunder ad luftvejen. Tilbagesendelse ad luftvejen er ikke begrænset til brug af Hvideruslands eller medlemsstaternes nationale luftfartsselskaber og kan finde sted med såvel rutefly som charterfly. Ved ledsagede tilbagesendelser er ledsagere ikke begrænset til bemyndigede personer fra den anmodende stat, forudsat at der er tale om bemyndigede personer fra Hviderusland eller en af medlemsstaterne. 3. Hvis overførslen foregår ad luftvejen, fritages eventuelle ledsagere for at ansøge om de nødvendige visa.

Artikel 13 Fejlagtig tilbagetagelse Den anmodende stat tilbagetager alle personer, som er tilbagetaget af den anmodede stat, hvis det inden for en periode på tre måneder efter overførslen af den pågældende person fastslås og godtgøres, at kravene i artikel 3-6 ikke er opfyldt. I sådanne tilfælde finder denne aftales processuelle bestemmelser tilsvarende anvendelse, og der fremlægges alle tilgængelige oplysninger om den faktiske identitet og statsborgerskabet hos den person, der skal tages tilbage.

AFDELING V

TRANSIT

Artikel 14 Principper 1. Medlemsstaterne og Hviderusland bør begrænse transit af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer til tilfælde, hvor sådanne personer ikke kan tilbagesendes direkte til bestemmelseslandet. 2. Hviderusland tillader transit af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, hvis en medlemsstat anmoder herom, og en medlemsstat tillader transit af tredjelandsstatsborgere og statsløse personer, hvis Hviderusland anmoder herom, forudsat at den både videre rejse gennem eventuelle andre transitlande og tilbagetagelsen fra bestemmelseslandets side er sikret. 3. Hviderusland eller en medlemsstat kan afvise transit: a) hvis den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse person risikerer at blive udsat for tortur eller umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, dødsstraf eller forfølgelse på grund af vedkommendes race, religion, nationalitet eller tilhørsforhold til en bestemt social gruppe eller politisk overbevisning i bestemmelseslandet eller et transitland b) hvis den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse person ville blive genstand for strafferetlige sanktioner i den anmodede stat eller et transitland, eller c) af hensyn til folkesundheden, den nationale sikkerhed, den offentlige orden eller andre af den anmodede stats nationale interesser. 4. Hviderusland eller en medlemsstat kan tilbagekalde enhver tilladelse, hvis der efterfølgende opstår eller fremdrages forhold som omhandlet i stk. 3, der er til hinder for transitten, eller hvis den videre rejse i eventuelle transitlande eller tilbagetagelsen fra bestemmelseslandets side ikke længere er sikret. I sådanne tilfælde tilbagetager den anmodende stat om nødvendigt og straks den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse person.

Artikel 15 Transitprocedure 1. Transitanmodninger skal forelægges skriftligt for den anmodede stats kompetente myndighed og indeholde følgende oplysninger: a) transittype (ad luft- eller søvejen eller over land), eventuelle andre transitlande og det forventede bestemmelsesland b) oplysninger om den pågældende person (f.eks. fulde navn, pigenavn, andre navne, som den pågældende bruger eller er kendt under, pseudonymer, fødselsdato, køn og, hvis det er muligt, fødested, statsborgerskab, sprog samt rejsedokumentets art og nummer) c) planlagt internationalt indrejsested, tidspunkt for overførslen og eventuelle ledsagere og d) en erklæring om, at betingelserne i artikel 14, stk. 2, efter den anmodende stats opfattelse er opfyldt, og at der ikke er kendskab til nogen grund til afvisning i henhold til artikel 14, stk. 3. En fælles formular for transitanmodninger findes i bilag 6. Til fremsendelse af en transitanmodning kan benyttes alle former for kommunikationsmidler, herunder elektroniske midler som f.eks. fax eller e-mail. 2. Den anmodede stat underretter inden for en frist på tre arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen skriftligt den anmodende stat om, at der er givet tilladelse til indrejse, og bekræfter stedet og det planlagte tidspunkt for indrejsen, eller underretter den anmodende stat om afvisningen af indrejse med en begrundelse herfor. Hvis der ikke modtages svar inden for disse tre arbejdsdage, betragtes transitten som accepteret. Til fremsendelse af et svar på en transitanmodning kan benyttes alle former for kommunikationsmidler, herunder elektroniske midler som f.eks. fax eller e-mail. 3. Hvis transitoperationen foregår ad luftvejen, fritages den person, der skal tilbagetages, og eventuelle ledsagere for at ansøge om lufthavnstransitvisum. 4. Den anmodede stats kompetente myndigheder bistår efter gensidige høringer ved den pågældende transitoperation, navnlig ved at holde opsyn med de pågældende personer og stille passende faciliteter til rådighed med henblik herpå.

AFDELING VI

OMKOSTNINGER

Artikel 16 Transport- og transitomkostninger Uden at det berører de kompetente myndigheders ret til at søge omkostninger i forbindelse med tilbagetagelsen dækket af den person, der skal tilbagetages, eller af tredjemand, bærer den anmodende stat alle befordringsomkostninger i forbindelse med tilbagetagelse og transit i henhold til denne aftale indtil bestemmelseslandets grænse.

AFDELING VII

BESKYTTELSE AF PERSONOPLYSNINGER OG NEUTRALITETSKLAUSUL

Artikel 17 Beskyttelse af personoplysninger Videregivelse af personoplysninger må kun finde sted, hvis det er nødvendigt, for at Hvideruslands eller en medlemsstats kompetente myndigheder, alt efter hvad der er tilfældet, kan gennemføre denne aftale. Behandling af personoplysninger i et givet tilfælde, herunder overførsel heraf til den anden parts myndigheder, skal ske i henhold til Hvideruslands nationale ret og, hvis den dataansvarlige er en medlemsstats kompetente myndighed, i henhold til bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (2). I alle tilfælde gælder følgende: a) Personoplysninger skal behandles lovligt, rimeligt og på en gennemsigtig måde i forhold til den registrerede b) Personoplysninger skal indsamles med det specifikke, udtrykkelige og legitime formål at gennemføre denne aftale og må ikke viderebehandles af den meddelende eller modtagende myndighed på en måde, der er uforenelig med dette formål c) Personoplysninger skal være tilstrækkelige, relevante og begrænset til, hvad der er nødvendigt i forhold til det formål, hvortil de indsamles og/eller viderebehandles; navnlig må de videregivne personoplysninger kun vedrøre følgende: — oplysninger om den person, der skal overføres (f.eks. fulde navn, eventuelle tidligere navne, andre navne, som den pågældende bruger eller er kendt under, pseudonymer, køn, civilstand, fødselsdato og -sted, nuværende og eventuel tidligere nationalitet) — pas, identitetskort eller kørekort (nummer, gyldighedsperiode, udstedelsesdato, udstedende myndighed, udstedelsessted) — ophold på rejsen og ruter — andre oplysninger, der er nødvendige for at identificere den person, som skal overføres, eller for at undersøge tilbagetagelseskravene i henhold til denne aftale, såsom et foto eller fingeraftryk — særlige omstændigheder vedrørende den overførte person, herunder eventuel angivelse af, om vedkommende er farlig eller om vedkommendes helbred, eller eventuelle helbredsindikationer og -oplysninger med henblik på pleje eller behandling af en fagperson med tavshedspligt d) Personoplysninger skal være nøjagtige og om nødvendigt ajourførte e) Personoplysninger skal opbevares på en måde, der ikke gør det muligt at identificere de registrerede længere, end hvad der er nødvendigt af hensyn til formålet med indsamlingen eller viderebehandlingen af oplysningerne f) Personoplysninger skal behandles på en måde, der sikrer passende sikkerhed for de pågældende personoplysninger, herunder beskyttelse mod uautoriseret eller ulovlig behandling og mod hændeligt tab, tilintetgørelse eller beskadigelse, under anvendelse af passende tekniske eller organisatoriske foranstaltninger g) Såvel den meddelende som den modtagende myndighed træffer alle rimelige foranstaltninger til at sikre berigtigelse, sletning eller spærring af personoplysninger, hvis de behandles i strid med bestemmelserne i denne artikel, navnlig fordi oplysningerne ikke er tilstrækkelige, relevante eller nøjagtige, eller fordi de er overdrevent omfattende i forhold til formålet med behandlingen. Dette gælder også meddelelse til den anden part af enhver berigtigelse, sletning eller spærring af oplysninger h) Efter anmodning underretter den modtagende myndighed den meddelende myndighed om brugen af de videregivne oplysninger og om de resultater, der er opnået i) Personoplysninger må kun videregives til de kompetente myndigheder. Videregivelse til andre organer kræver den meddelende myndigheds forudgående samtykke j) De meddelende og de modtagende myndigheder skal udarbejde en skriftlig oversigt over videregivelsen og modtagelsen af personoplysninger.

Artikel 18 Neutralitetsklausul 1. Denne aftale berører ikke de rettigheder og forpligtelser og det ansvar, som Unionen, dens medlemsstater og Hviderusland har i henhold til folkeretten, herunder internationale konventioner, som de har tiltrådt, navnlig de internationale instrumenter, der er anført i artikel 2, og i henhold til: — internationale konventioner om fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af asylansøgninger — internationale konventioner om udlevering og transit og — multilaterale internationale konventioner og aftaler om tilbagetagelse af udenlandske statsborgere. 2. Intet i denne aftale er til hinder for, at en person tilbagesendes under andre formelle eller uformelle ordninger end dem, der er omhandlet i stk. 1.

AFDELING VIII

GENNEMFØRELSE OG ANVENDELSE

Artikel 19 Det blandede tilbagetagelsesudvalg 1. Parterne yder hinanden gensidig bistand i forbindelse med anvendelsen og fortolkningen af denne aftale. Med henblik herpå nedsætter de et blandet tilbagetagelsesudvalg (»udvalget«), der navnlig har følgende opgaver: a) at overvåge anvendelsen af denne aftale b) at beslutte, hvilke gennemførelsesforanstaltninger der er nødvendige for at sikre en ensartet anvendelse af denne aftale c) regelmæssigt at udveksle oplysninger vedrørende de gennemførelsesprotokoller, der udarbejdes af de enkelte medlemsstater og Hviderusland i henhold til artikel 20, og d) at fremsætte henstillinger om ændringer af denne aftale og dens bilag. 2. Udvalgets afgørelser er bindende for parterne. 3. Udvalget består af repræsentanter for Unionen og Hviderusland. 4. Udvalget træder sammen, når det er nødvendigt, efter anmodning fra en af parterne. 5. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.

Artikel 20 Gennemførelsesprotokoller 1. Uden at det berører denne aftales umiddelbare anvendelighed skal Hviderusland og en medlemsstat efter anmodning fra en medlemsstat eller Hviderusland udarbejde en gennemførelsesprotokol med regler om bl.a.: a) udpegelse af kompetente myndigheder, grænseovergangssteder og udveksling af oplysninger om kontaktsteder b) betingelser i forbindelse med ledsaget tilbagesendelse, herunder transit for tredjelandsstatsborgere og statsløse personer under ledsagelse c) andre hjælpemidler og dokumenter ud over dem, der er anført i bilag 1-4 d) nærmere betingelser for tilbagetagelse efter hasteproceduren e) proceduren for afhøringer. 2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesprotokoller træder først i kraft, efter at der er givet meddelelse til udvalget. 3. Hviderusland accepterer, at alle bestemmelser i en gennemførelsesprotokol, som er udarbejdet med én medlemsstat, også anvendes i dets relationer med enhver anden medlemsstat, hvis den anmoder derom, og forudsat at deres anvendelse på Hviderusland er praktisk mulig. Medlemsstaterne accepterer, at alle bestemmelser i en gennemførelsesprotokol, som er udarbejdet af én medlemsstat, også anvendes i deres relationer med Hviderusland, hvis det anmoder derom, og forudsat at deres anvendelse på andre medlemsstater er praktisk mulig.

Artikel 21 Forbindelse til medlemsstaternes bilaterale tilbagetagelsesaftaler eller -ordninger Uden at det berører artikel 23, stk. 3, går denne aftales bestemmelser forud for bestemmelserne i enhver bilateral aftale eller ordning vedrørende tilbagetagelse af personer bosiddende uden tilladelse, som er eller måtte blive indgået mellem enkelte medlemsstater og Hviderusland i henhold til artikel 20, for så vidt bestemmelserne i den bilaterale aftale eller ordning er uforenelige med bestemmelserne i nærværende aftale.

AFDELING IX

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 22 Territorial anvendelse 1. Denne aftale finder anvendelse på det område, hvor traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder anvendelse, og på Hvideruslands område, jf. dog stk. 2. 2. Denne aftale finder kun anvendelse på Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands og Irlands område, såfremt Unionen giver Hviderusland meddelelse herom. Denne aftale finder ikke anvendelse på Kongeriget Danmarks område.

Artikel 23 Ikrafttræden, varighed og opsigelse 1. Denne aftale ratificeres eller godkendes af parterne i overensstemmelse med deres respektive procedurer. 2. Denne aftale træder i kraft den første dag i den anden måned efter den dato, på hvilken den sidste part har meddelt den anden, at de i stk. 1 omhandlede procedurer er afsluttet. 3. Forpligtelserne i artikel 4 og 6 finder først anvendelse to år efter den i nærværende artikels stk. 2 omhandlede dato, undtagen i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 7, stk. 3. I denne toårsperiode finder nævnte forpligtelser dog anvendelse på statsløse personer og statsborgere fra tredjelande, med hvilke Hviderusland har indgået bilaterale tilbagetagelsesaftaler. I denne toårsperiode finder de relevante dele af eksisterende bilaterale tilbagetagelsesaftaler og bilaterale grænseaftaler mellem medlemsstaterne og Hviderusland også fortsat anvendelse. 4. Denne aftale finder anvendelse på Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og på Irland fra den første dag i den anden måned efter datoen for den meddelelse, der er omhandlet i artikel 22, stk. 2. 5. Denne aftale er indgået på ubestemt tid. 6. Hver part kan ved officiel meddelelse til den anden part og efter forudgående høring af udvalget helt eller delvis midlertidigt suspendere gennemførelsen af denne aftale. Suspensionen træder i kraft på andendagen efter datoen for en sådan meddelelse. 7. Hver part kan opsige denne aftale ved officiel meddelelse til den anden part. Denne aftale ophører med at være i kraft seks måneder efter datoen for en sådan meddelelse.

Artikel 24 Bilag Bilag 1-7 udgør en integrerende del af denne aftale. Udfærdiget i to eksemplarer på bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, kroatisk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk, ungarsk og russisk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

Съставено в Брюксел на осми януари две хиляди и двадесета година. Hecho en Bruselas, el ocho de enero de dos mil veinte. V Bruselu dne osmého ledna dva tisíce dvacet. Udfærdiget i Bruxelles den ottende januar to tusind og tyve. Geschehen zu Brüssel am achten Januar zweitausendzwanzig. Kahe tuhande kahekümnenda aasta jaanuarikuu kaheksandal päeval Brüsselis. Έγινε στις Βρυξέλλες, στις οκτώ Ιανουαρίου δύο χιλιάδες είκοσι. Done at Brussels on the eighth day of January in the year two thousand and twenty. Fait à Bruxelles, le huit janvier deux mille vingt. Sastavljeno u Bruxellesu osmog siječnja godine dvije tisuće dvadesete. Fatto a Bruxelles, addì otto gennaio duemilaventi. Briselē, divi tūkstoši divdesmitā gada astotajā janvārī. Priimta du tūkstančiai dvidešimtų metų sausio aštuntą dieną Briuselyje. Kelt Brüsszelben, a kétezer-huszadik év január havának nyolcadik napján. Magħmul fi Brussell, fit-tmien jum ta’ Jannar fis-sena elfejn u għoxrin. Gedaan te Brussel, acht januari tweeduizend twintig. Sporządzono w Brukseli dnia ósmego stycznia roku dwa tysiące dwudziestego. Feito em Bruxelas, em oito de janeiro de dois mil e vinte. Întocmit la Bruxelles la opt ianuarie două mii douăzeci. V Bruseli ôsmeho januára dvetisícdvadsať. V Bruslju, dne osmega januarja leta dva tisoč dvajset. Tehty Brysselissä kahdeksantena päivänä tammikuuta vuonna kaksituhattakaksikymmentä. Som skedde i Bryssel den åttonde januari år tjugohundratjugo. Совершено в городе Брюсселе восьмого января две тысячи двадцатого года.

(1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1953 af 26. oktober 2016 om indførelse af et europæisk rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold og om ophævelse af Rådets henstilling af 30. november 1994 (EUT L 311 af 17.11.2016, s. 13).

(2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).