BESLUTNING(1).

om indvandring

Den Paritetiske Forsamling AVS-EU,

- forsamlet i Nassau (Bahamas) den 11.- 14. oktober 1999,

- der henviser til Amsterdam-traktaten, og navnlig til afsnit IV om visum, asyl og indvandringspolitikker,

- der henviser til Europa-Parlamentets beslutning om Kommissionens meddelelse til Rådet og Europa-Parlamentet om indvandrings- og asylpolitikken,

- der henviser til Lomé-konventionens artikel 5 og bilag VI, hvori der mindes om princippet om ikke-diskriminerende behandling mellem EU-indvandrere og indvandrere fra tredjelande,

- der henviser til den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder af 4. november 1950,

- der henviser til Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges status, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967,

A. der henviser til, at traktaterne om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har økonomiske, sociale, kulturelle og politiske virkninger for indvandrere fra AVS-lande,

B. der henviser til forværringen af økonomierne i AVS-landene og den voksende migration,

C. der henviser til, at den økonomiske krise, den konstant stigende arbejdsløshed og problemer med at finansiere den sociale beskyttelse i visse EU-medlemsstater har resulteret i en voksende afvisning af vandrende arbejdstagere,

D. der henviser til, at Det Europæiske Fællesskab i dets udviklingspolitik hidtil har taget utilstrækkeligt hensyn til alle de forskellige spørgsmål vedrørende indvandrere, navnlig i samarbejdet med AVS-landene,

E. der henviser til, at den brede indfaldsvinkel, som EU slår til lyd for i indvandrerpolitikken, er både ønskelig og nødvendig,

F. der henviser til, at der i en europæisk indvandrerpolitik bør indgå kontrol med migrationspresset, forvaltning af migrationsstrømmene, integration af lovligt bosiddende tredjelandsstatsborgere, bekæmpelse af ulovlig indvandring samt alle former for forskelsbehandling,

G. der henviser til, at de rigeste 20 % af verdens befolkning tegner sig for 85 % af den globale velstand, medens de fattigste 20 % kun tegner sig for 1,4 %; der henviser til, at absolut fattigdom er en faktor, som driver folk til at søge nye muligheder i EU-landene,

H. der henviser til, at millioner af mennesker tvinges til at flygte på grund af borgerkrige, konflikter mellem stater, forfølgelse af politiske eller etniske årsager eller på grund af overbevisning, terror og ødelæggelse af grundlæggende faciliteter grund af naturkatastrofer,

I. der henviser til, at flygtningebevægelser og migration i begyndelsen opstår inden for den samme region eller det samme land, samt til, at de har en massiv indvirkning på den sociale og økonomiske situation i lande og regioner, der grænser umiddelbart op til dem,

J. der henviser til, at migration alt for ofte stadig betragtes som mænds migration i jagten på arbejde for at forsørge deres familier, som bliver tilbage, medens der ikke ofres nogen særlig opmærksomhed på det voksende antal indvandrerkvinder og deres særlige situation, selv om de lider under specielt fattige og usikre arbejds- og livsforhold,

K. der henviser til, at EU-medlemsstaterne alle har ratificeret Genève-konventionen og således har forpligtet sig til at beskytte mennesker, der frygter forfølgelse på grund af race, religion, national eller social oprindelse, politisk tilhørsforhold eller religion,

L. der er foruroliget og bekymret over de mange mennesker, der dør under deres forsøg på at finde tilflugt i EU, og over de til tider inhumane forhold, hvorunder de nægtes asyl og sendes tilbage, hvilket i nogle tilfælde koster dem livet,

M. der henviser til, at der skal foretages en klar skelnen mellem asylpolitikken og indvandrerpolitikken,

1. kræver en konsekvent EU-indvandrerpolitik, som tager fat om de grundlæggende årsager til migration og menneskerettighedssituationen i oprindelseslandene; mener, at en sådan politik kræver en integreret fremgangsmåde fra EU's side, hvor indenlandske foranstaltninger skal gå hånd i hånd med udenrigspolitikken, udviklingspolitikken og økonomiske, sociale, kulturelle og humanitære foranstaltninger;

2. opfordrer på denne baggrund EU til at udarbejde en hensigtsmæssig migrationspolitik, der er baseret på henstillingerne fra det sociale topmøde i København, og at iværksætte en dialog med AVS-partnere med henblik på at formulere forslag til politikker om investering i socialpolitikker og udvikling af et "borgernes samfund" i udviklingslandene; mener, at de igangværende forhandlinger om den efterfølgende Lomé-aftale bør behandle dette som et prioriteret spørgsmål;

3. mener, at migrationsspørgsmål bør være en integreret del af EU's udviklingspolitik og skal være i overensstemmelse med politikkerne på områderne social-økonomisk støtte, familieplanlægning, uddannelse og sundhed, beskæftigelse, udryddelse af fattigdom og menneskerettigheder;

4. opfordrer EU's medlemsstater til i højere grad end hidtil at sammenkæde den humanitære bistand med et varigt engagement, der skal tjene til at eliminere årsagerne til flygtningebevægelser i AVS-landene;

5. genbekræfter i den forbindelse vigtigheden af, at fattigdommen bekæmpes som det primære mål for udviklingssamarbejdet, så der skabes mulighed for at sikre dækning de fattigste befolkningsgruppers elementære fornødenheder (navnlig i de traditionelle AVS-lande) ved at garantere grundlæggende sociale ydelser så som grundskoleuddannelse, elementær sundhedsvæsen, fødevaresikkerhed og vandforsyning;

6. mener, at udviklingen af en sammenhængende kriseforebyggelsespolitik i væsentlig grad kan medvirke til at begrænse de flygtningebevægelser, der opstår på grund af voldelige konflikter;

7. mener, at migrationspresset bør mildnes gennem sammenhængende og omfattende nationale og regionale udviklingsplaner i samarbejde med de lokale samfund;

8. gør opmærksom på, at det er nødvendigt at bekæmpe de økonomiske og sociale årsager til migration gennem en fleksibel og projekt-baseret indfaldsvinkel med inddragelse af udviklingsorganerne og med særlig hensyntagen til de unge i udviklingslandene;

9. betoner, at det er særlig vigtigt, at der ydes EU-bistand til tilbagevendte og støtte til rehabiliteringsforanstaltninger på stedet, og mener i den forbindelse, at et af de prioriterede mål bør være støtte til hjemsendelse af militært personale;

10. opfordrer EU-medlemsstaterne til at øge deres samarbejde med internationale organisationer som UNHCR og lokale ngo'er på området for humanitær bistand, konfliktløsningsstrategier og rehabiliteringsforanstaltninger på stedet;

11. udtrykker bekymring over den alarmerende situation for vandrende AVS-arbejdstagere og tilskynder til forhandlinger om en bedring af situationen gennem samarbejde og samråd mellem EU og AVS-landene;

12. mener, at det er ønskeligt, at der tages passende hensyn indvandrerkvinders situation i EU ved at give dem adgang til sociale ydelser, uddannelsesmæssige ressourcer og kommunikationsmidler samt ved at beskytte dem mod udbyttende beskæftigelsesvilkår, navnlig i private husholdninger eller i sexindustrien;

13. bekræfter igen, at enhver, som søger asyl, ikke gør andet end at udøve en grundlæggende ret, og gør opmærksom på, at EU-medlemsstaterne i overensstemmelse med deres internationale forpligtelser skal sikre, at denne ret opfyldes;

14. betoner, at der på denne baggrund skal foretages en omhyggelig skelnen mellem de meget forskellige spørgsmål om retten til at anmode om asyl i overensstemmelse med Genève-konventionen og protokollen fra 1967, og indvandrerpolitikker, som skal udvides til at omfatte foranstaltninger mod ulovlig indvandring og integration af lovligt bosiddende tredjelandsstatsborgere;

15. mener, at retssituationen for tredjelandsstatsborgere, som er lovligt bosiddende i en medlemsstat, bør forbedres, og kræver, at der garanteres respekt for menneskerettighederne og menneskelig behandling af indvandrere med en uregelmæssig status under alle omstændigheder, navnlig på sundheds- og uddannelsesområdet;

16. betoner, at det er vigtigt i samarbejde med udviklingslandene at udvikle en sammenhængende og samordnet politik for hjemsendelse af ulovlige indvandrere og hjemtagelse af deres statsborgere;

17. opfordrer EU til at leve op til sine forpligtelser og gennemføre en politik, som vil hjælpe AVS-landene med at opnå en socialt og miljømæssig bæredygtig udvikling for således at bekæmpe migration;

18. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU-Rådet, Kommissionen og FN's Højkommissariat for Flygtninge.

(1) Vedtaget af Den Paritetiske Forsamling AVS-EU den 14. oktober 1999 i Nassau (Bahamas)