BESLUTNING(1)

om de fremtidige forbindelser AVS-EU

Den Paritetiske Forsamling AVS-EU

- forsamlet i Strasbourg (Frankrig) den 29. marts - 1. april 1999,

- der henviser til betænkning fra Arbejdsgruppen om De Fremtidige Forbindelser AVS-EU,

- der henviser til konklusionerne fra arbejdsgruppens høringer,

A. der henviser til, at AVS-EU-partnerne har bekræftet deres støtte til Lomé-konventionernes mål og principper, og navnlig Libreville-erklæringen, hvori AVS-landenes stats- og regeringschefer udtrykte anerkendelse af Lomé-konventionernes bidrag til AVS-landenes sociale, økonomiske, politiske og kulturelle udvikling og samtidig opfordrede til en styrkelse af forbindelserne på grundlag af et revideret, ægte og mere retfærdigt partnerskab,

B. der henviser til den afgørende rolle, som Den Paritetiske Forsamling AVS-EU og Europa-Parlamentet har spillet i forbindelse med genforhandlingen og befæstelsen af samarbejdet mellem AVS-landene og EU,

C. der henviser til, at globaliseringen har medført større uligheder, såvel i som mellem landene, der henviser til, at disse uligheder er blevet yderligere uddybet som følge af den finansielle krise, som ramte en række asiatiske og latinamerikanske lande i 1998, og som desuden henviser til, at behovet for at regulere globaliseringens følgevirkninger i udviklingslandene er større end nogen sinde før,

D. der henviser til, at selv om sunde finansmarkeder er vigtige for den økonomiske stabilitet i verden, er dette ikke det internationale samfunds vigtigste mål,

E. der henviser til, at næsten en milliard menneskers indkomst har været faldende gennem de seneste 10 år efter sammenbruddet af det kommunistiske system i Sovjetunionen og dens tidligere forbundsfæller, og som henviser til, at antallet af mennesker, der lever i fattigdom, er steget voldsomt i løbet af 1998 på grund af den finansielle krise i lande som Japan, Korea, Thailand, Indonesien og Brasilien,

F. der påny peger på betydningen af det civile samfunds rolle inden for alle områder af samarbejdet mellem AVS-landene og EU, herunder på det økonomiske og handelsmæssige område,

G. der henviser til, at samarbejdet mellem AVS-landene og EU, der omfatter 86 lande, kan spille en afgørende rolle i globaliseringsprocessen,

H. der henviser til artikel 130 V i traktaten om Den Europæiske Union, der fastsætter, at Fællesskabet tager hensyn til målene for udviklingssamarbejdet i de politikker, som det iværksætter, og som vil kunne berøre udviklingslandene,

I. der henviser til Lomé IVa-konventionen og dens generelle politiske mål om udryddelse af fattigdom, bæredygtig udvikling i almindelighed og udvikling af landdistrikterne og landbruget samt fødevaresikkerhed i særdeleshed,

J. der minder om, at genforhandlingen af EU-AVS-partnerskabet giver mulighed for fornyelse, revitalisering og styrkelse af dette samarbejde,

K. der henviser til, at konflikt og fattigdom er kædet sammen, og at målene for samarbejdet mellem AVS-landene og EU ofte er blevet undergravet af voldelige konflikter, idet 13 ud af de omkring 30 væbnede konflikter, der udkæmpes i øjeblikket, finder sted i AVS-landene,

1. fastholder, at det er en forudsætning for bæredygtig udvikling, at mennesker og deres grundlæggende rettigheder sættes i centrum for de udviklingspolitiske drøftelser og aktiviteter;

2. mener, at ligestilling mellem mænd og kvinder er en væsentlig bestanddel i et udviklet samfund;

3. mener, at der, såfremt det i den kommende konvention vedtages at gøre udryddelse af fattigdom til det vigtigste mål, skal findes måder, hvorpå der kan gøres en indsats for at afhjælpe de skævheder, som AVS-landene lider under;

4. mener, at udryddelse af fattigdom er en moralsk og politisk nødvendighed, og at de voksende uligheder i en verden med stadig større indbyrdes afhængighed i modsat fald vil give anledning til stigende spændinger og yderligere konflikter;

5. mener, at de politiske og økonomiske mål for fremtidige samarbejdsinitiativer ikke kan skilles ad, og at navnlig sikkerhed og bekæmpelse af fattigdom er snævert forbundne;

6. mener, at den nye konvention vil give AVS-EU-partnerne en mulighed for og en forpligtelse til helhjertet at tage de internationale udfordringer op og således bekræfte det tidligere og fremtidige partnerskabs enestående bidrag til det internationale samarbejde;

7. fastholder navnlig, at den nye AVS-EU-konvention vil give en vigtig mulighed for at leve op til de forpligtelser og nå de mål, der er vedtaget på internationale topmøder, og bemærker, at OECD's Komité for Udviklingsbistand har forhandlet en række nyttige referencepunkter;

8. mener, at den politiske dialog, herunder dialogen om de forskellige politikker, systematisk bør tage væsentlige sociale og menneskelige udviklingsspørgsmål op, herunder HIV/AIDS, reproduktiv sundhed, folkesundhed og uddannelse i forbindelse med målet om udryddelse af fattigdom;

9. understreger, at sundhed er en grundlæggende menneskeret og bør inddrages som et samarbejdsprincip i enhver ny aftale, samt at bedre sundhedsforhold som et led i social og menneskelig udvikling bør være et mål for alle aspekter af samarbejdet mellem EU og AVS-landene;

10. understreger, at der er klare positive resultater i lande, hvor regeringen følger en bred samfundsmæssig og sektoriel sundheds- og uddannelsesstrategi i samarbejde med internationale donorer og udtrykker sin anerkendelse af de AVS-regeringer, som har anlagt en sådan strategi;

11. understreger, at en sådan strategi nødvendigvis må bygge på ansvarlige politikker for menneskelig udvikling med hovedvægt på de fattigstes behov, en passende udmøntning af disse politikker ved prioriteringen af budgetbevillingerne og en åben dialog på alle niveauer, lige fra formulering af politikker til udførelse på stedet;

12. mener, at investering i fred, sundhed og uddannelse supplerer hinanden, og at alle disse spørgsmål er indbyrdes forbundne, samt at det er en væsentlig forudsætning for bekæmpelse af fattigdom, at mennesker sikres et liv i fred og adgang til uddannelse og sundhedstjenester;

13. henviser til, at BNI stadig er den hyppigst anvendte indikator til måling af udvikling, men at den seneste forskning viser, at indikatorer for menneskelig udvikling betyder større prioritering af menneskers velfærd; håber, at der vil blive lagt særlig vægt på de nye indikatorer ved måling af de fremskridt, der er sket;

Handel og investering

14. påpeger påny, at det er nødvendigt, at den kommende aftale mellem AVS-landene og EU medtager et handelssamarbejdsaspekt, som bidrager til at udrydde fattigdommen, fremmer AVS-landenes økonomiske og sociale udvikling og tager hensyn til deres forskellige udviklingsniveauer;

15. opfordrer Kommissionen til at foretage en analyse af de foreslåede handels- og investeringspolitikkers betydning for kønnene;

16. opfordrer til, at det civile samfund deltager fuldt ud i beslutningsprocesserne i forbindelse med handels- og investeringsspørgsmål;

17. mener, at det multilaterale handelssystem bør demokratiseres gennem udviklingslandenes effektive deltagelse på lige fod i WTO's afgørelser og en større inddragelse af det civile samfund;

18. opfordrer til en 10-årig overgangsperiode, hvorunder handelspræferencerne revideres og tilpasses de nye WTO-regler;

19. opfordrer til, at der skabes de nødvendige betingelser for at sætte AVS-virksomheder i stand til at konkurrere med EU-virksomheder på frihandelsvilkår, før det overhovedet overvejes at indføre gensidighedsprincippet;

20. mener, at AVS-landene og EU bør arbejde sammen for at gøre WTO-reglerne mere udviklingsvenlige og sikre, at gennemførelsen af Marrakesh-aftalen under WTO er i forenelig med Den Europæiske Unions forpligtelser i forbindelse med handelen med AVS-landene;

21. mener, at integration af udviklingslandene i verdenshandelen bør kædes sammen med, at de sættes i stand til at deltage i WTO's beslutningsprocedurer og udnytte tvistbilæggelsesmekanismerne; opfordrer derfor samarbejdsparterne i EU og AVS-landene til at arbejde sammen for at skabe et rethjælpscenter, der er uafhængigt af WTO, og som har som opgave at støtte udviklingslandene i forbindelse med WTO-procedurer og -mekanismer;

22. opfordrer Den Europæiske Union til at tage hensyn til AVS- og udviklingslandenes interesser ved fastlæggelsen i overensstemmelse med Amsterdam-traktaten af de fremtidige politikker for handel, landbrug, fiskeri og andre relevante spørgsmål;

23. opfordrer forhandlerne af den nye Lomé-konvention til at medtage bestemmelser om tilslutning til principperne i artikel 8, litra j) i konventionen om den biologiske mangfoldighed vedrørende beskyttelse af viden, nyskabelser og praksis i indfødte og lokale samfund samt beskyttelse af deres intellektuelle og kulturelle ejendomsrettigheder, herunder godkendelse, deltagelse og retfærdig fordeling af fordelene ved udnyttelsen af disse ressourcer;

24. opfordrer forhandlerne af Lomé-konventionen til at medtage bestemmelser, som garanterer national suverænitet på området genetiske ressourcer ved forbud mod "biopirateri", patenter på levende organismer (TRIPS) og udvikling af sterile sorter gennem genetisk manipulation ("terminator-teknologi");

25. understreger, at for de landes vedkommende, der ikke betragtes som mindst udviklede lande, bør der i den kommende handelsaftale opretholdes præferencebestemmelser for en væsentlig del af AVS-landenes eksportvarer;

26. opfordrer med hensyn til revisionen af vareprotokollerne til, at der tages hensyn til hver enkelt industris konkrete og specielle forhold, at protokollerne for hvert enkelt produkt udformes i overensstemmelse med hver enkelt industris krav, og at der fastsættes bestemmelser om videreførelse af protokollerne for sukker, bananer og okse/kalvekød for at sikre disse industriers overlevelse; opfordrer, for så vidt angår rom, til, at der udarbejdes en ny protokol, som sikrer afskaffelsen af alle kvoter i 2000, forsat toldfrihed og indførelse af en ny udligningsmekanisme, som udformes med henblik på at kompensere for EU's markedsliberalisering i 2003;

27. mener, at en stabilisering af indtægten fra basisvarerne fortsat er en stor udfordring for AVS-landene, og at STABEX derfor bør bevares, selv om der bør træffes foranstaltninger for at sikre hurtigere udbetalinger og tilgodese producenterne i de omfattede sektorer;

28. er af den faste overbevisning, at udviklingen af den private sektor, navnlig små og mellemstore virksomheder, kan give en vital tilskyndelse til bæredygtig økonomisk og social udvikling; opfordrer forhandlerne fra AVS-landene og EU til at styrke den private sektors rolle betydeligt i den kommende konvention ved at skabe de rette politiske og økonomiske betingelser for dens hurtige vækst;

29. glæder sig over, at den private sektors rolle i udviklingsprocessen nu er fuldt anerkendt, og medtagelsen af den private sektor er derfor en vigtig udfordring for den nye konvention;

30. glæder sig over, at AVS-landene har fastlagt en integreret strategisk indfaldsvinkel til genforhandlingen af konventionen, som rækker videre end en simpel revision af instrumenterne; glæder sig ligeledes over det omfattende EU-mandat, som Rådet har givet Kommissionen efter den brede høring af det civile samfund, som indledtes med Kommissionens grønbog;

31. opfordrer til, at der skabes en beskyttelsesmekanisme for investeringer, som tilskynder til udenlandske investeringer og samtidig indeholder bestemmelser om miljøvurderinger og fremmer acceptable sociale standarder;

32. understreger betydningen af lokale investeringer, navnlig i små og mellemstore virksomheder og mikrovirksomheder;

Politisk ramme for konfliktforebyggelse og genopbygning efter konflikter

33. understreger, at gennemskuelige lokale og nationale politiske systemer giver mennesker mulighed for at behandle spændinger og løse uoverensstemmelser fredeligt i et klima, hvor der hersker lov og orden, og hvor regler følges og håndhæves; mener derfor, at en demokratisk regering, pressefrihed, en uafhængig politistyrke og et uafhængigt retsvæsen samt bekæmpelse af korruption er afgørende faktorer i forbindelse med konfliktforebyggelse; opfordrer forhandlerne af den kommende konvention til at definere betingelser for større støtte til reform af retsvæsenet, uddannelse af politiofficerer og soldater, respekt for menneskerettigheder og retsstatsprincipper;

34. mener, at konflikter hindrer udvikling i AVS-landene, og at de bærer ansvaret for ekstrem fattigdom i en række områder;

35. er klar over, at stabilitet og fred kræver langsigtede investeringer, og at dette ofte kræver en lang og sej politisk indsats;

36. mener, at tiden er inde til resolut og bestemt handling for at forebygge eller løse konflikter, og mener, at den nødvendige humanitære bistand ikke bør bruges som erstatning for handling;

37. fastholder, at forfølgelsen af udviklingsstrategier, som effektivt bekæmper fattigdom og usikre forhold, er den meste effektive måde, at forebygge spændinger og konflikter på;

38. mener, at konfliktforebyggelse ikke skal være et isoleret spørgsmål, men skal danne grundlag for alle aspekter af udviklings- og handelspolitikker, og at den derfor skal indgå som en integreret del af den kommende aftale mellem AVS-landene og EU;

39. fastholder, at økonomisk pres, som yderligere uddybes af globaliseringsprocessen, kan medvirke til udviklingen af konflikter, at den stigende polarisering mellem rige og fattige giver grobund for sådanne konflikter, og at solidariteten - som er et væsentligt aspekt af partnerskabet mellem EU og AVS-landene - derfor bør beskyttes og styrkes;

40. understreger, at ødelæggelse af miljøet, overbefolkning og den deraf følgende kamp om vand, jord og ressourcer, navnlig i Afrika, er de væsentligste faktorer, der medvirker til at skabe spændinger og konflikter, og mener derfor, at menneskenes adgang til ressourcerne bør være en integreret del af miljøbeskyttelsesstrategier;

41. påpeger, at kulturelle, etniske og religiøse spændinger bryder ud i vidt omfang, når mennesker ikke længere har adgang til ressourcerne på et retfærdigt grundlag, og at investeringer i grundlæggende sociale behov, navnlig sundhed og uddannelse, følgelig medvirker til at nedbringe risikoen for ustabilitet og vold;

42. peger endnu en gang på betydningen af at skabe adgang til domstolene for alle medlemmer af et samfund;

43. mener, at et samfunds stabilitet i høj grad beror på, hvordan det civile samfund er organiseret og støttes, og på de muligheder mennesker har for at komme til udtryk, og opfordrer derfor til større støtte til det civile samfunds forskellige repræsentative organer;

44. understreger navnlig, at fremme af streng ligestilling af mænd og kvinder er en fornuftig investering i fred og sikkerhed, og bemærker, at kvinder - endog i højere grad end på andre områder - har en væsentlig rolle at spille med hensyn til at afhjælpe spændinger, idet de altid søger at skabe fred og sikkerhed for at beskytte deres familier og sikre deres børns opvækst;

45. glæder sig over, at makroøkonomiske reformer nu tilpasses bedre til virkeligheden og potentialet i de forskellige lande, men understreger, at der stadig kun delvis tages hensyn til de sociale følgevirkninger; mener, at strukturtilpasningsprogrammerne skal være mere gennemskuelige, og at Den Internationale Valutafond skal tage hensyn til den politiske side af problemet i forbindelse med enhver afgørelse, der træffes; bifalder samtidig Verdensbankens nye retningslinjer for aktiviteter i udviklingslandene;

46. understreger, at gældslettelse er en væsentlig betingelse for udvikling for AVS-regeringerne og er fuldt ud enig i de voksende krav fra AVS- og EU-ledere samt det civile samfund om, at der bør indarbejdes gældsstrategier i effektive udviklingsstrategier, herunder konfliktforebyggelse;

47. påpeger, at samfund, der har gennemlevet konflikter har særlige behov, og at en hurtig etablering af sociale tjenester og en effektiv demobilisering og reintegration af soldater bør prioriteres særlig højt;

48. mener, at en gnidnigsfri og gradvis integration af AVS-landene i verdensøkonomien på grundlag af retfærdige regler og med behørig hensyntagen til deres udviklingsniveau vil bidrage til økonomisk og politisk stabilitet;

49. beklager den stigende tendens i nogle afrikanske stater i retning af ensidig væbnet indblanding i andre suveræne afrikanske staters interne konflikter;

50. beklager, at militærudgifterne i den senere tid er steget i en række udviklingslande på bekostning af midlerne til uddannelse og sundhed, og mener derfor, at AVS-EU-partnerne bør aftale maksimale lofter for militærudgifter og mindstetærskler for udgifter til uddannelse og sundhed;

51. glæder sig over, at Den Europæiske Union har vedtaget en adfærdskodek for salg af våben, og opfordrer til, at de forhandlende parter drøfter, hvorledes denne kodeks kan gennemføres og styrkes;

52. understreger, at den store mængde mindre våben, der i øjeblikket cirkulerer i mange AVS-lande, hindrer udviklingen, og at der bør ydes bistand til bestræbelserne på at indsamle disse våben;

53. opfordrer til, at de forhandlende parter anlægger en ny dristig indfaldsvinkel, der lægger hovedvægten på menneskene og på fremtiden;

54. opfordrer til større støtte til regional og subregional konfliktforebyggelse og fredsgenoprettende mekanismer;

Sundhed og uddannelse i social og menneskelig udvikling

55. mener, at der er behov for at styrke nøglebestemmelserne vedrørende grundlæggende tjenester, herunder uddannelse, sundhed, vand og boliger;

56. opfordrer til, at der indskrives et kapitel om social og menneskelig udvikling i den nye aftale mellem EU og AVS-landene om de fremtidige forbindelser med specifikke afsnit om sundhed og reproduktiv sundhed;

57. understreger, at foranstaltninger med sigte på at forbedre de fattigstes sundhedsvilkår vil kræve en ekstra tværsektoriel indsats i og uden for sundhedssektoren;

58. opfordrer i den forbindelse til, at der opbygges kapacitet på området social og menneskelig udvikling som et yderligere prioriteret område i den nye aftale mellem EU og AVS-landene;

59. opfordrer EU og AVS-landene til at garantere budgetbevillinger til det primære sundhedsområde og uddannelse, som foreslået i 20/20-initiativet fra FN-konferencen i København, hvori det foreslås, at mindst 20% af statsbudgettet og af donorstøtten afsættes til disse områder, og at midlerne fra EU og AVS-landenes regeringer er ekstratilførsler, der ikke træder i stedet for allerede afsatte midler;

60. understreger, at det ikke er nok at vurdere de enkelte AVS-landes "indsats" ud fra udgiftsniveauer og-satser, og at den faktiske virkning af udviklingen i form af bedre sundheds- og uddannelsesstandarder bør indgå i vurderingen af "indsatsen" sammen med omfanget af anvendte midler;

61. opfordrer til, at indikatorer for menneskelig udvikling medtages sammen med makro-økonomiske indikatorer som f.eks. BNI som indikatorer for fattigdom;

62. understreger, at udviklingsprogrammer og -projekter i AVS-landene bør vurderes systematisk gennem "sundhedsvurderinger" for deres indvirkning på helbred og velfærd for mennesker, der er berørt af eller involveret i f.eks. anlæg af dæmninger og veje;

63. gentager, at ejendomsforhold i forbindelse med foranstaltninger til afhjælpning af fattigdom er af afgørende betydning, og at dette kræver tidlig inddragelse af det civile samfund i udformningen af politikker og programmer;

64. understreger, at øgede bestræbelser på en integreret strategi for social og menneskelig udvikling skal følges op med øget kapacitet og ekspertise med hensyn til udformning af politikker og dialog i Europa-Kommissionen og i EU-delegationerne;

65. gentager, at EU har en vigtig rolle at spille for at sikre større sammenhæng mellem de forskellige politikker og koordinere medlemsstaternes indsats til fordel for fattigdomsorienteret social og menneskelig udvikling såvel indbyrdes som i forhold til andre internationale donorer;

66. opfordrer til, at der lægges større vægt på medicinsk og anden indsats til bekæmpelse af infektionssygdomme som HIV/AIDS, malaria and tuberkulose;

67. understreger, at forebyggelse af HIV/AIDS fortsat er en meget vigtig udfordring efter år 2000, og opfordrer politikere i AVS-landene til at anlægge synlige, brede og nationale strategier for bekæmpelse af HIV/AIDS, således som det er sket i Senegal og Uganda, hvorved det har været muligt at dæmme op for sygdommens udbredelse;

68. opfordrer Kommissionen til sammen med dens internationale partnere og medlemsstaterne at styrke indsatsen for at udvikle en AIDS-vaccine og et vaginalt mikrobicidalt produkt og sikre disses tilgængelighed;

69. udtrykker sin anerkendelse af de EU- og AVS-regeringer, der har bidraget til at erhverve og dele viden i forbindelse med HIV/AIDS-indsatser, som har gjort det muligt at fastlægge en ansvarlig HIV/AIDS-praksis og-politik;

70. opfordrer til investering i erhvervelse og deling af viden som et prioriteret område for sundhedssamarbejdet i de fremtidige forbindelser mellem EU og AVS-landene, idet viden er et offentligt gode, som kan være til stor gavn for de fattigste lande;

71. opfordrer til, at AVS-ministrene for sektorer inden for social og menneskelig udvikling omgående inddrages i de nuværende forhandlinger samt i enhver politisk dialog om en fattigdomsbekæmpende indsats i AVS-landene;

72. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU Rådet og Kommissionen.

(1) Vedtaget af Den Paritetiske Forsamling AVS-EU den 1. april 1999 i Strasbourg (Frankrig)