20070628

Beslutning [1]

om god forvaltningspraksis, åbenhed og ansvarlighed ved udnyttelse af naturressourcer i AVS-landene

Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU,

- samlet i Wiesbaden (Tyskland) den 25.- 28. juni 2007,

- der henviser til forretningsordenens artikel 17, stk. 1,

- der henviser til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000, som ændret ved aftalen, der ændrer partnerskabsaftalen, undertegnet i Luxembourg den 25. juni 2005 [2] (Cotonou-aftalen), navnlig aftalens artikel 9, 68, 96 og 97,

- der henviser til De Forenede Nationers konvention af 31. oktober 2003 mod korruption,

- der henviser til oprettelsen af Den Internationale Straffedomstol (ICC) i Rom den 17. juli 1998,

- der henviser til De Forenede Nationers erklæring af 16. december 1996 mod korruption og bestikkelse i forbindelse med internationale handelstransaktioner,

- der henviser til den interamerikanske konvention om bekæmpelse af korruption, som blev vedtaget i Caracas den 29. marts 1996,

- der henviser til Den Afrikanske Unions konvention om forebyggelse og bekæmpelse af korruption, som blev vedtaget af Den Afrikanske Unions anden ordinære forsamling den 11. juli 2003 i Maputo,

- der henviser til OECD's konvention af 21. november 1997 om bekæmpelse af bestikkelse af udenlandske embedsmænd i forbindelse med internationale forretningstransaktioner,

- der henviser til de nationale love om hvidvaskning af penge, som finder anvendelse i AVS- og EU-staterne,

- der henviser til Paris-erklæringen af 2. marts 2005 om effektivisering af udviklingsbistanden,

- der henviser til erklæringen af 2. juni 2003 fra G8-topmødet i Evian om bekæmpelse af korruption og fremme af åbenhed og til erklæringen, som blev vedtaget på G8-topmødet den 8. juni 2007 i Heiligendamm (Tyskland) om vækst og ansvar i Afrika,

- der henviser til Revisionsrettens særberetning nr. 2/2005 om budgetstøtten over EUF til AVS-landene [3],

- der henviser til IMF's retningslinjer for åbenhed i forvaltningen af indtægter fra naturressourcer, der blev vedtaget i juni 2005,

- der henviser til Verdensbankens undersøgelse af udvindingsindustrien i 2004,

- der henviser til de fyrre anbefalinger fra Den Finansielle Aktionsgruppe ("FATF") om bekæmpelse af hvidvaskning af penge,

- der henviser til resultaterne fra FATF's samling den 9.- 13. oktober 2006 i Vancouver,

- der henviser til kampagnerne "Publish What You Pay" og "Publish What You Earn" (PWYE),

- der henviser til de principper og kriterier, der er fastlagt af initiativet for åbenhed i udvindingsindustrien (ITIE-initiativet),

- der henviser til Den Europæiske Unions opbakning til Kimberley-processens certificeringsordning for import og eksport af diamanter og til AVS-landenes deltagelse i Kimberley-processen,

- der henviser til EU's handlingsplan om regelhåndhævelse, samfundsforvaltning og handel på forstområdet (FLEGT) og EF's forordning nr. 2173/2005,

- der henviser til Afrikas handlingsplan for regelhåndhævelse og samfundsforvaltning på forstområdet, som blev vedtaget i 2003,

- der henviser til Europa-Parlamentets beslutning af 31. marts 2004 om nye styreformer for EU's udviklingspolitik [4] og af 6. april 2006 om bistandseffektivisering og korruption i udviklingslandene [5],

- der henviser til sine beslutninger af 24. november 2005 om de nationale parlamenters rolle i gennemførelsen af Cotonou-partnerskabsaftalen og om landbrugsråvarer og råvarer fra minesektoren [6],

- der henviser til Kommissionens meddelelse af 12. oktober 2005 til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg med titlen "EU-strategi for Afrika: En EU/Afrika-pagt til fremme af Afrikas udvikling",

- der henviser til retningslinjer for parlamentsmedlemmer vedrørende bekæmpelse af korruption udarbejdet af "Global Organization of Parliamentarians against Corruption" (GOPAC),

- der henviser til 2006-indekset for iagttaget korruption (IPC-indekset), offentliggjort af "Transparency International" den 6. november 2006 i Berlin,

- der henviser til referatet fra den studierejse, Den Blandede Parlamentariske Forsamlings Præsidium foretog til Mauretanien den 23.- 27. februar 2006,

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Politiske Anliggender (AVS-EU-3937/07/fin.),

A. der støtter princippet om, at regeringerne er ansvarlige over for deres lande og befolkninger for forvaltningen af offentlige indtægter og udgifter,

B. der mener, at det økonomiske og finansielle udbytte, der opnås ved at udnytte naturrigdomme, skal give sig udslag i en betydelig forbedring af befolkningens situation,

C. der er af den opfattelse, at regeringerne i lande med store naturrigdomme har pligt til og ansvar for at udnytte indtægterne til i første række at tilfredsstille deres befolkningers grundlæggende behov, navnlig med hensyn til sundhed og uddannelse, og til at bekæmpe fattigdom,

D. der henviser til, at god regeringsførelse bør tage højde for, at disse indtægter har en meget større merværdi, hvis naturressourcerne forarbejdes og beriges i landet selv, end hvis de eksporteres som råmaterialer,

E. der mener, at det også er de suveræne regeringers og de offentlige myndigheders pligt at udnytte naturressourcerne og forvalte de offentlige indtægter herfra på en ansvarlig måde, så de kommer såvel den nuværende som den fremtidige befolkning direkte til gode,

F. der henviser til, at udnyttelse af naturressourcer kun kan fremme en bæredygtig udvikling, hvis den negative sociale og miljømæssige indvirkning minimeres, og fordele og udgifter fordeles ligeligt,

G. der finder, at befolkningerne i lande med store naturressourcer ubestrideligt har ret til så retfærdigt som muligt at få gavn af rigdommene i deres land og udbyttet af den økonomiske vækst, som disse rigdomme vil skabe,

H. der er af den opfattelse, at de virksomheder, der udnytter naturressourcer, også har et ansvar for at sikre, at deres investeringer bidrager til en bæredygtig udvikling i lande, hvis naturressourcer de udnytter,

I. der henviser til, at manglen på gennemsigtighed i de — legitime — betalinger, virksomhederne foretager til regeringerne, udgør en betydelig forretningsrisiko, da det gør dem sårbare over for anklager om medvirken til korruption og underminerer legitimiteten af deres aktiviteter,

J. der henviser til, at de europæiske regeringer har pligt til at bekæmpe en sådan praksis,

K. der anfører, at dårlig forvaltning af offentlige indtægter fra udnyttelse af naturressourcer og manglende åbenhed i denne forvaltning vil kunne øge den politiske korruption og skabe større risiko for misbrug af offentlige midler,

L. der minder om, at oliepriserne er steget i de seneste 36 måneder, og at dette har resulteret i stigende olieindtægter,

M. der fremhæver, at udnyttelsen af naturressourcer, navnlig olieforekomster, i udviklingslandene som følge af de betydelige indtægter herfra kan forårsage stor økonomisk og social ulighed, forværre den sociale uretfærdighed og endog tilskynde til et klima af vold, hvis de ikke anvendes på hensigtsmæssig måde til gavn for alle dele af befolkningen og til national udvikling, og der henviser til, at der, hvad angår olie, består en risiko for kunstigt høje vækstindikatorer på bekostning af indikatorerne for menneskelig udvikling,

N. der minder om, at Europa-Parlamentet i marts 2004 vedtog en ændring til direktivet om gennemsigtighedskrav, hvori Parlamentet opfordrede EU-medlemsstaterne til at tilskynde de børsnoterede europæiske selskaber til at offentliggøre betalinger foretaget til regeringer,

O. der bemærker, at forbedret forvaltningspraksis og øget ansvarlighed, når det gælder forvaltning af offentlige midler, vil kunne mindske risikoen for, at der opstår konflikter i forbindelse med udnyttelsen af naturressourcer,

P. der understreger, at betydelig mere åbenhed på skatte- og afgiftsområdet og udryddelse af offentlig korruption vil kunne mindske den politiske risiko og føre til mere stabile forhold til gavn for nationale og udenlandske investeringer, navnlig i udvindingsindustrien, som det er erkendt af institutionelle investorer, der forvalter midler for i alt 12,3 mia. euro,

Q. der er bevidst om, at åbenhed på skatte- og afgiftsområdet går hånd i hånd med energiforsyningssikkerheden, eftersom korruption og dårlig forvaltningspraksis i de energieksporterende lande risikerer at øge den lokale aversion mod energisektoren og afstedkomme trusler mod energianlæg og dermed at reducere leverancerne til verdensmarkedet,

R. der anfører, at dårlig forvaltningspraksis og manglende ansvarlighed ved udnyttelse af naturressourcer også kan have alvorlige miljømæssige konsekvenser med overdreven skovhugst, der kan føre til ørkendannelse og andre klimaændringer og miljøskader, der kan påvirke mennesker, fauna og flora,

S. der henviser til, at befolkningerne i områder, hvor naturressourcer udnyttes, ikke får nok gavn af de indtægter, der genereres herved, og i tillæg hertil ofte påvirkes af de alvorlige miljømæssige konsekvenser af disse aktiviteter, f.eks. luft-, vand- og jordforurening,

T. der henviser til, at naturressourcer ikke kun omfatter mineralressourcer, men også dyr og planter samt rent vand og ren luft, som skal beskyttes eller forbedres,

U. der betoner, at det er vigtigt at udnytte bedste miljøvenlige praksis til forvaltningen af olieressourcerne og de primære naturressourcer i AVS-landene,

V. der henviser til, at det er vigtigt at fremme værdier som uvildighed, integritet, ansvar, åbenhed og ærlighed blandt offentligt ansatte med henblik på at gøre korruption utænkeligt og umuligt,

W. der henviser til, at overholdelse af standarder for integritet og etik mere end noget andet sikrer, at befolkningen får den service, den er berettiget til at forvente fra staten i forbindelse med udnyttelse af naturressourcerne,

X. der betoner, at det er nødvendigt at øge kapaciteten i udviklingslandenes parlamenter og demokratiske institutioner for at de på effektiv måde kan udøve deres beføjelser til kontrol af den udøvende magt og deres kompetence som budgetmyndighed,

Y. der henviser til, at forekomsten af naturressourcer tidligere ikke altid har været en velsignelse, men alt for ofte en forbandelse for de pågældende befolkninger i lande uden demokratisk kontrol, ansvarlighed og retsstatsprincipper, hvor kampen om ressourcerne har fostret korruption og voldelige konflikter, som ofte er gået ud over de lokale befolkninger,

Z. der henviser til, at den stigende efterspørgsel efter naturressourcer i hurtigt voksende økonomier som f.eks. Kina har øget det internationale slagsmål om disse ressourcer og ofte har bidraget til at forlænge de udemokratiske regimer, voldelige konflikter og overtrædelse af menneskerettighederne,

AA. der henviser til, at visse virksomheder ikke overholder de aftalte minimumsvilkår, der er fastsat af Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO), og har ansvar for dødsulykker og anvendelse af børnearbejde; der henviser til, at de også er drivkraften bag den stigende skovrydning i Afrika og den kraftige stigning i Afrikas ulovlige handel med elfenben, og at visse gentagne gange er taget i at fiske illegalt i afrikanske farvande,

1. opfordrer de AVS-lande, der råder over indtægter fra udnyttelse af naturressourcer, til i første række at anvende disse indtægter til at opfylde deres befolkningers grundlæggende behov, især på sundheds- og uddannelsesområdet, og til at bevare naturressourcerne og miljøet og dermed bidrage til gennemførelse af millenniumudviklingsmålene;

2. anmoder alle AVS-lande og EU-lande om at respektere og gennemføre Cotonou-aftalens definitioner og henstillinger om god regeringsførelse fuldt ud (artikel 9, stk. 3);

3. anmoder medlemsstaterne og Kommissionen, i forbindelse med målet om god regeringsførelse, om at lægge større vægt på at udvikle forarbejdningssektoren i AVS-landene end at give de europæiske virksomheder adgang til naturressourcer i AVS-landene;

4. anmoder de afrikanske AVS-lande om at ratificere Den Afrikanske Unions konvention om forebyggelse og bekæmpelse af korruption; anmoder landene i Caribien om at ratificere den interamerikanske konvention mod korruption; anmoder alle AVS- og EU-lande om at ratificere FN's konvention mod korruption og FN's erklæring mod korruption og bestikkelse i internationale handelstransaktioner og at indføre særlige mekanismer til effektiv overvågning og gennemførelse af bestemmelserne i stk. 3 ovenfor;

5. anmoder EU-landenes og AVS-landenes regeringer om at godkende principperne i de private initiativer til fordel for bedre forvaltningspraksis ved forvaltning af indtægter fra naturressourcer, som f.eks. ITIE-initiativet (initiativet for åbenhed i udvindingsindustrien) og kampagnerne "Publish What You Pay" og "Publish What You Earn", og at bidrage til at gennemføre disse principper i praksis;

6. anmoder Europa-Kommissionen og EU-medlemsstaternes regeringer om at tilskynde til fuld gennemførelse af ITIE-initiativet, især ved at gøre bestemmelserne om åbenhed obligatoriske, vedtage effektive kontrolmekanismer og gennemføre kriterium 5 vedrørende aktiv inddragelse af civilsamfundet som deltager i ITIE, og yde et finansielt bidrag til ITIE's trustfond;

7. anmoder AVS-landene om at sikre, at indtægterne også anvendes til diversificering af deres økonomi og udvikling af økonomiske aktiviteter på et højere trin i produktionsprocessen frem for udelukkende at anvende dem til udvinding af naturressourcer;

8. anmoder Europa-Kommissionen om at udsende delegationer til de energieksporterende udviklingslande for at hjælpe med til at gennemføre ITIE;

9. anmoder alle de AVS-lande, som formelt har tilsluttet sig ITIE-initiativet, om at tage konkrete skridt til gennemførelse af initiativets minimumskriterier, navnlig kriterium 5, og i den forbindelse påse, at civilsamfundet er i stand til at udøve sin overvågningsrolle uden begrænsninger og uden nogen form for frygt eller intimidering;

10. opfordrer de lande med store naturrigdomme, der har undertegnet Cotonou-aftalen og som endnu ikke har tilsluttet sig ITIE, til at gøre dette og anmoder regeringerne i EU- og AVS-landene om at gennemføre bestemmelserne om civilsamfundets kapacitetsopbygning i Cotonou-aftalens artikel 7 og anbefalingerne fra de to AVS-civilsamfundsfora, der blev holdt i 2002 og april 2006;

11. anmoder alle AVS- og EU-landenes regeringer om at tilskynde alle investorer til at deltage i ITIE og tilslutte sig andre initiativer og konventioner, der styrker god forvaltningspraksis, åbenhed og ansvarlighed ved udnyttelse af naturressourcer;

12. anmoder alle AVS- og EU-landenes regeringer om også at opfordre de nye vækstlandes regeringer til at opfylde deres forpligtelser, f.eks. overholde de internationalt vedtagne grundlæggende arbejdsstandarder, udrydde børnearbejde, mindske spredningen af håndvåben og lette våben, navnlig i konfliktområder, og forbyde illegal import af råmaterialer og tømmer;

13. anmoder Europa-Kommissionen og EU-landene om at gøre deres udviklingsbistand til ressourcestærke lande betinget af fremskridt på områderne god forvaltningspraksis og åbenhed og ansvarlighed i forbindelse med forvaltningen af naturressourcer ved at tilslutte sig og aktivt gennemføre initiativer som f.eks. PWYP, PWYE og ITIE;

14. anmoder EU-medlemsstaternes regeringer og Europa-Kommissionen om at tage initiativ til at støtte medlemsstaternes indsats for øget åbenhed i udvindingsindustrien ved at indføre regnskabsstandarder og bestemmelser i selskabsretten i overensstemmelse med Parlamentets støtte i marts 2004 til ændringen af direktivet om gennemsigtighedskrav og Kommissionens meddelelse af 12. oktober 2005 om en EU-strategi for Afrika;

15. anmoder samtlige berørte aktører om at gennemføre normer, som kræver åbenhed og ansvarlighed i ordningerne til forvaltning af offentlige udgifter, herunder:

- budgetkontrol af Parlamentet og dets organer,

- separat revision af budgetter og offentlige udgifter af en uafhængig revisionsret;

- åbenhed i statsbudgettet,

- overvågning af de offentlige indtægter og udgifter i AVS-landene,

- fremme af de berørte selskabers ansvarlighed på grundlag af bestemmelserne om offentliggørelse af oplysninger;

16. anmoder alle aktører om at sørge for, at energieksporterende lande, som har haft alvorlige problemer med dårlig forvaltningspraksis og korruption, først modtager omfattende støtte og indrømmes gunstige handelsvilkår eller andre fordele, når de udviser en konkret vilje til at anvende større åbenhed, bl.a. i statsbudgettet;

17. tilskynder kraftigt alle bilaterale og multilaterale kapitalindskydere og alle eksportkreditinstitutter til at udvikle — ikke en simpel abstrakt konditionalitet — men en konditionalitet baseret på regeringernes forvaltningsmæssige ansvarlighed over for deres borgere og en partnerskabsordning, der indebærer, at den ikke-humanitære bistand gøres betinget af overholdelse af en række konkrete kriterier, bl.a. offentlig åbenhed i indtægterne fra udnyttelse af naturressourcer, i overensstemmelse med de kodificerede principper i IMF's retningslinjer for åbenhed i forvaltningen af indtægter fra naturressourcer;

18. anmoder AVS- og EU-staterne om at sikre, at god forvaltningspraksis, åbenhed og ansvarlighed ved udnyttelse af naturressourcer fremmes på grundlag af gensidige forpligtelser og fælles udarbejdede kriterier i den politiske dialog, som kræves i henhold til artikel 8 i Cotonou-aftalen;

19. anmoder EU-medlemsstaternes regeringer om at påse, at fremme af åbenheden i forvaltningen og demokratisk kontrol af indtægterne i de lande, der leverer energiforsyninger til EU, udgør et prioriteret punkt i den fælles europæiske energistrategi;

20. anbefaler, at god forvaltningspraksis, åbenhed og ansvarlighed vedrørende udnyttelse af naturressourcer bliver en fast bestanddel af den fremtidige fælles strategi for EU og Afrika;

21. slår til lyd for, at forvaltningen af olieforekomsterne baseres på bedste praksis i overensstemmelse med de kodificerede principper i IMF's retningslinjer for åbenhed i forvaltningen af indtægter fra naturressourcer;

22. anmoder AVS-landenes regeringer og parlamenter om at påse, at udnyttelsen af naturressourcerne ikke skader den generelle økologiske ligevægt; bemærker i den forbindelse med bekymring, at overdreven skovrydning kan føre til ørkendannelse og andre klimaændringer, som bør imødegås gennem ansvarlig skovdrift og skovfornyelse og anmoder virksomheder, der udnytter naturressourcer, om at overholde miljøstandarderne;

23. anmoder de nationale og regionale regeringer, parlamenter og institutioner om at sikre, at den lovlige udnyttelse af naturressourcer indgår i miljøbeskyttelsesplanen til beskyttelse af luft, vand og jord og bevarelse af diversiteten i dyre- og planteriget;

24. anmoder alle regeringer om at vedtage love, som forbyder import af ulovligt skovet tømmer og i mellemtiden sikre, at de offentlige udbudsprocedurer begrænses til tømmer fra bæredygtige og lovlige kilder;

25. anmoder alle tømmerproducerende lande om at sikre, at skovningen af deres nationale tømmer sker på en bæredygtig måde, hvorunder de lokale befolkningers rettigheder respekteres, og der tages hensyn til den miljømæssige påvirkning;

26. anmoder EU om at gennemføre en omfattende og formel undersøgelse af skovbruget, at opstramme jordbesiddelsesordningerne og lokalsamfundenes adgangsrettigheder og at sikre meningsfuld offentlig deltagelse;

27. anmoder indtrængende alle lande, der deltager i handlen med diamanter, om fuldt ud at tilslutte sig Kimberley-processens certificeringsordning for international handel med rådiamanter; understreger, at det er vigtigt, at der gøres fremskridt til indførelse af uafhængig kontrol af de deltagende landes og diamantindustriens overholdelse af retningslinjerne for handel med diamanter, og at det sikres, at deltagerne i Kimberley-processen kan overvåge, at diamantindustrien overholder denne proces;

28. anmoder medlemmerne af FN's Sikkerhedsråd om at vedtage en definition af "konfliktressourcer" og at føje forvaltning af naturressourcer til Fredsopbygningskommissionens mandat;

29. slår til lyd for, at der indføres informationssystemer som databanken i mineindustrien, og at sådanne systemer anvendes på passende måde;

30. understreger, at virksomheder, der udnytter naturressourcer, har ansvar for at fremme et gennemsigtigt økonomisk miljø, der respekterer bæredygtig udvikling, og at dette er i deres egen interesse; opfordrer dem til at tage fælles initiativer i denne henseende, f.eks. at indføre certificering af "rene" virksomheder;

31. minder om, at der i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96 og 97 kan afholdes konsultationer ved alvorlige tilfælde af korruption;

32. opfordrer AVS-landene til at indlede en offentlig debat om anvendelse af indtægterne fra naturressourcerne og social retfærdighed;

33. anmoder de olieproducerende AVS-lande om at respektere og støtte den indsats, der gøres af aktørerne mod korruption og af fortalerne for åbenhed;

34. understreger den rolle, som de nationale regeringer i AVS-landene spiller i at fremme god forvaltningspraksis og anbefaler, at denne rolle anerkendes og officielt fastlægges i den fremtidige fælles strategi for EU og Afrika;

35. opfordrer de nationale og regionale parlamenter i AVS-landene og i EU samt repræsentanterne for civilsamfundet til at samarbejde for at oprette en form for magtbevægelse, herunder straffeforanstaltninger, der har til formål at bekæmpe korruption fra regeringernes og myndighedernes side;

36. anmoder indtrængende regeringer, institutioner og alle politiske ledere om at øremærke en del af indtægterne fra den ansvarlige udnyttelse af naturressourcer til lønstigninger til embedsmænd, politiet og andre ansatte i relevante økonomiske sektorer med det formål at gøre korruption mindre attraktivt;

37. opfordrer AVS-landenes regeringer og Europa-Kommissionen til at støtte AVS-landenes nationale parlamenter i deres rolle som budgetmyndighed gennem dialog, udveksling af information og kapacitetsopbygning;

38. anmoder Kommissionen om at udarbejde en meddelelse om EU's strategi til styrkelse af det parlamentariske demokrati og retsstatsprincippet i udviklingslandene;

39. tilskynder AVS-landenes nationale parlamenter til at lægge pres på deres regeringer for at bekæmpe den interne korruption og derved fremme en bedre forvaltningspraksis i forbindelse med offentlige indtægter gennem indførelse af lovgivningsbestemmelser til bekæmpelse af korruption og uafhængige kontrolredskaber, der har til formål at skabe større åbenhed og føre til øget adgang til oplysninger om udnyttelse og anvendelse af indtægterne fra naturressourcer;

40. understreger, at det også er nødvendigt at styrke retssystemet, de uafhængige domstole og de øverste revisionsinstitutioner i AVS-landene;

41. tilskynder desuden AVS-landene til at indføre særlige adfærdskodekser for god forvaltningspraksis til forebyggelse af enhver risiko for intern korruption; mener, at offentliggørelse af parlamentarikernes indkomst også vil kunne bidrage til større åbenhed;

42. opfordrer de nationale parlamenter til at bakke civilsamfundets repræsentanter op og gøre det lettere for dem at bekæmpe dårlig forvaltningspraksis og korruption ved at lade dem udføre deres arbejde under de bedste vilkår og med optimal handlefrihed og sikre dem den nødvendige kapacitet og de nødvendige midler og ressourcer;

43. ønsker, at civilsamfundet og de nationale parlamenter deltager i en effektiv budgetkontrol ved hjælp af undersøgelser til sporing af offentlige udgifter (Public Expenditure Tracking Surveys), hvor "indtægtssiden" nøje sammenholdes med "resultaterne" i overensstemmelse med de kriterier, der anvendes af OECD's Komité for Udviklingsbistand;

44. mener, at der bør udfærdiges specifikke sociale indikatorer, så der kan indhentes mere præcise data om kvaliteten af den forvaltningspraksis, der føres af underskriverne af Cotonou-aftalen og anmoder om åbenhed hos civilsamfundets organisationer om forvaltningen af de midler, de modtager;

45. anmoder regeringer, institutioner og alle politiske ledere om at sikre, at embedsmænd modtager særlig undervisning og gøres opmærksom på vigtigheden af ansvarlig brug og miljøvenlig udnyttelse af naturressourcerne;

46. understreger, at bekæmpelsen af korruption kan bidrage effektivt til fremme af et mere sikkert investeringsklima; opfordrer EU til som medformand for programmet for gennemgang af offentlige udgifter og evaluering af finansiel ansvarlighed — som udgør en harmoniseret ramme for evaluering af den forvaltningsmæssige risiko i bestemmelseslandene — at indarbejde særlige indikatorer til måling af korruptionsniveauet;

47. opfordrer Kommissionen til at anvende de konstaterede korruptionsniveauer til at fremme god forvaltningspraksis og til at indlede høringer i henhold til artikel 96 og 97 i Cotonou-aftalen med henblik på at træffe passende forholdsregler over for korrupte regimer; påpeger imidlertid, at fremme af god forvaltningspraksis ikke må tjene som et påskud for indførelse af unilaterale betingelser for bistand;

48. minder om, at regionale initiativer spiller en vigtig rolle i bestræbelserne på at begrænse korruption og fremme god forvaltningspraksis, f.eks. den afrikanske peerevalueringsmekanisme, og at Kommissionen og medlemsstaterne yder teknisk og finansiel bistand hertil;

49. anmoder de EU-medlemsstater, som har finanscentre, om at tage alle nødvendige retlige og administrative skridt til at sikre, at ulovligt erhvervede midler tilbageføres til oprindelseslandet;

50. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU-Rådet, Europa-Kommissionen, Kommissionen for Den Afrikanske Union, Det Panafrikanske Parlament og nationale og regionale parlamenter samt til "Global Organization of Parliamentarians against Corruption" (GOPAC).

[1] Vedtaget af Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU den 28. juni 2007 i Wiesbaden (Tyskland).

[2] EUT L 209 af 11.8.2005, s. 27.

[3] EUT C 249 af 7.10.2005.

[4] EUT C 103 E af 29.4.2004, s. 550.

[5] Endnu ikke offentliggjort i EUT.

[6] EUT C 136 af 9.6.2006, s. 17.

--------------------------------------------------