Beslutning [1]

om naturkatastrofer i AVS-landene: EU-finansiering af beredskab (EUF-midler) og af nødhjælp (ECHO-midler)

Den Blandede Parlamentariske Forsamling,

- forsamlet i Kigali (Rwanda) den 19.- 22. november 2007,

- der henviser til forretningsordenens artikel 17, stk. 2,

- der henviser til Cotonou-aftalen, især dennes artikel 30 (regionalt samarbejde) og 32 (miljø og naturressourcer),

- der henviser til det miljøinitiativ, som er taget af det nye partnerskab for Afrikas udvikling (NEPAD),

- der henviser til beslutningen om klimaændringer og udvikling og beslutningen om gennemførelse af initiativet "den grønne mur for Sahara", som Den Afrikanske Unions Forsamling vedtog på sin samling den 29.- 30. januar 2007,

- der henviser til beslutning nr. 3, som vedtoges på AVS-Ministerrådets 79. samling i Gaborone (Botswana) den 4. og 5. maj 2004, og som på ny bekræftede behovet for at mainstreame strategierne for bekæmpelse af ørkendannelse og tør jord med henblik på at tackle vigtige spørgsmål omkring bæredygtig forvaltning såsom tørke, afskovning og vandressourcer,

- der henviser til beslutning nr. 3/LXXIX/04, som vedtoges på det fjerde topmøde mellem AVS-landenes stats- og regeringschefer i Maputo (Mozambique) den 23. og 24. juni 2004, og som understregede mange af AVS-landenes, -regionernes og -befolkningernes ekstreme sårbarhed over for naturkatastrofer og de hermed forbundne miljøproblemer og opfordrede til at støtte proaktive initiativer til løsning af disse problemer,

- der henviser til formandskabets konklusioner på Det Europæiske Råds møde den 8.- 9. marts 2007, hvori det understregede vigtigheden af at opfylde den strategiske målsætning om at begrænse den globale gennemsnitstemperatur til højst 2 °C over det præindustrielle niveau,

- der henviser til aftalen mellem EU, Canada og Japan på G8-mødet i Heiligendamm i juni 2007 om mindst at halvere omfanget af de globale CO2-emissioner inden 2050,

- der henviser til rapporterne fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), som fik tildelt Nobels fredspris for 2007, især den fjerde vurderingsrapport fra IPCC's arbejdsgruppe II med titlen "Impacts, Adaptation and Vulnerability",

- der henviser til rapporten "Millennium Ecosystem Assessment Report" fra 2005, som indeholder en analyse af udnyttelsen og udpiningen af mange af jordens naturressourcer,

- der henviser til De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer (UNFCCC) og dens Kyoto-protokol,

- der henviser til Agenda 21, Rio-erklæringen om miljø og udvikling og principerklæringen om bæredygtig forvaltning af skove, som vedtoges af mere end 178 regeringer på De Forenede Nationers konference om miljø og udvikling (UNCED) i Rio de Janeiro (Brasilien) den 3.- 14. juni 1992, og hvis principper med styrke bekræftedes på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling (WSSD) i Johannesburg (Sydafrika) den 26. august — 4. september 2002,

- der henviser til De Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ørkendannelse, som vedtoges i Paris den 17. juni 1994 og trådte i kraft den 26. december 1996,

- der henviser til den endelige rapport fra verdenskonferencen om nedbringelse af katastroferisici (DRR), som afholdtes den 18.- 22. januar 2005, specielt "Hyogo Framework for Action 2005-2015: Building the Resilience of Nations and Communities to Disasters",

- der henviser til FN's Generalforsamlings resolution 57/256 af 20. december 2002 om en revision af Yokohama-strategien og handlingsplanen for en sikrere verden — retningslinjer for forebyggelse, beredskab og afhjælpning af naturkatastrofer — og FN's internationale møde om små udviklingsøstater "Barbados plus 10", som afholdtes i Mauritius i januar 2005,

- der henviser til sine tidligere beslutninger af 1. april 1999 i Strasbourg om klimaændringer og små østater inden for rammerne af AVS-EU-samarbejdet [2], af 19. februar 2004 i Addis Abeba om ødelæggelserne som følge af cyklonerne i Stillehavsområdet, Det Indiske Ocean og Vestindien og nødvendigheden af en hurtig reaktion i forhold til naturkatastrofer [3], af 25. november 2004 i Haag om de skader, der er opstået som følge af cykloner i det vestindiske område [4], og af 24. november 2005 i Edinburgh om årsager til og konsekvenser af naturkatastrofer [5],

- der henviser til betænkning fra Udvalget om Sociale Anliggender og Miljø (APP/3802/05),

A. der henviser til, at katastrofer og udpining af naturressourcer udgør en alvorlig hindring for fattigdomslempelse og opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene,

B. der henviser til, at AVS-landenes bidrag til årsagerne til klimaændringer er meget ringe, mens det er dem, der lider mest under følgerne heraf; der henviser til, at klimaændringer kan nedsætte tempoet hen imod bæredygtig udvikling, enten direkte gennem en øget udsættelse for skadelige virkninger eller indirekte gennem svækkelse af tilpasningsevnen,

C. der henviser til, at naturkatastrofernes virkninger er særlig skadelige for udviklingslandene, idet de ophæver udviklingssamarbejdets gavnlige virkninger, hæmmer yderligere vækst og fattigdomsudryddelse og medfører store tab af biodiversitet,

D. der henviser til, at AVS-landene står over for en vigtig opgave med hensyn til effektivt at imødegå naturkatastrofernes langtidsvirkning gennem udvikling og styrkelse af den nationale og regionale indsats, hvad angår nedbringelse af katastroferisici, genopretning og styring,

E. der henviser til, at AVS-landene leverer verden en lang række økosystemtjenester uden behørig modydelse,

F. der henviser til, at nye undersøgelser bekræfter, at Afrika er et at de kontinenter, der er mest sårbart over for klimavariabilitet som følge af mange belastninger og en lav tilpasningsevne; der henviser til, at det forventes, at mellem 75 og 250 mio. afrikanere i 2020 vil være eksponeret for en øget vandmangel på grund af klimaforandringer; der henviser til, at landbrugsproduktion, fiskeri og adgang til fødevarer også forventes at blive kraftigt truet,

G. der henviser til, at det forventes, at klimaændringer i 2050 vil have reduceret vandressourcerne i en sådan grad, at disse ikke kan dække behovet i mange små østater, f.eks. i Vestindien, i Det Indiske Ocean og i Stillehavet, som er særlig sårbare over for stigninger i vandstanden i havene og naturkatastrofer,

H. der henviser til, at forventede stigninger i vandstanden i havene hen imod slutningen af det 21. århundrede vil påvirke lavtliggende kystområder med store befolkninger og forventes at forværre oversvømmelse, stormfloder, erosion og andre kystrisici og påvirke lokale ressourcer og turismen samt true bebyggelser, anlæg og vigtige infrastrukturer,

I. der henviser til, at ikkeklimabetingede belastninger kan øge sårbarheden over for klimaændringer og naturkatastrofer ved at mindske afhængigheden og desuden kan forringe tilpasningsevnen og nedsætte virkningerne af forebyggelses- og afbødningsstrategierne som følge af omlægning af ressourcerne til opfyldelsen af konkurrerende behov,

J. der henviser til, at kun få planer til fremme af bæredygtighed og en mindskelse af sårbarheden over for klimaændringer og naturkatastrofer har indeholdt tiltag til styrkelse af tilpasningsevnen,

K. der henviser til, at nedbringelse af katastroferisici først og fremmest er et nationalt ansvar, og at der er et behov for et styrket samarbejde og partnerskab på det regionale og internationale plan,

L. der henviser til, at miljøproblemer og katastrofeberedskab og -forebyggelse samt afbødning af klimaændringer ikke er integreret i alle Europa-Kommissionens hjælpeprogrammer og beslægtede instrumenter, selv om disse spørgsmål er vigtige for alle lande,

M. der henviser til, at strategierne til fremme af energisikkerhed og andre afbødende bestræbelser over de kommende årtier vil have en stor indflydelse på mulighederne for at opnå lavere stabiliseringsniveauer for drivhusgasemissioner,

N. der henviser til, at de finansielle strømme til udviklingslandene via Mekanismen for Bæredygtig Udvikling (CDM), Den Globale Miljøfacilitet (GEF) og udviklingsbistand til teknologioverførsel indtil videre har været begrænsede og geografisk ulige fordelt,

O. der henviser til, at hvis udviklingen gøres mere bæredygtig gennem en ændring af udviklingsstierne, kan det udgøre et væsentligt bidrag til afbødning af klimaændringer, men at gennemførelsen vil formentlig kræve ressourcer til overvinding af en lang række barrierer,

1. henleder opmærksomheden på de trusler, som naturkatastrofer og klimaændringer frembyder for bæredygtig udvikling, fattigdomsudryddelse og opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene; understreger endvidere det syvende millenniumudviklingsmåls betydning for at sikre miljøbæredygtighed;

2. noterer det stigende antal naturkatastrofer og den større hyppighed, hvormed disse optræder, naturkatastrofernes ødelæggende virkninger og de fattige samfundsgruppers særlige sårbarhed i disse situationer; understreger de stigende problemer med at sondre mellem naturlige og menneskeskabte katastrofer, når katastroferne indtræffer ikke kun som følge af naturlige risici, men også på grund af menneskelig aktivitet og mangel på planlægning;

3. understreger, at der er behov for en effektiv global respons på problemet med naturkatastrofer i AVS-landene, hvor de industrialiserede lande bør påtage sig deres ansvar og gå forrest i bekæmpelsen af drivhusgassernes virkninger, som har bidraget til klimaændringer;

4. anmoder AVS- og EU-landenes regeringer og parlamenter om at sikre, at udnyttelsen af naturressourcer ikke forårsager væsentlige økologiske ubalancer; noterer i denne forbindelse med bekymring, at den alt for omfattende træfældning og ulovlige skovning kan resultere i ørkendannelse og andre klimaændringer, der bør imødegås gennem ansvarlige og effektive skovbrugspolitikker og hensigtsmæssige metoder i forbindelse med gentilplantning af skov og bæredygtigt landbrug; opfordrer de virksomheder, som udnytter naturressourcerne, til at overholde miljønormer og -regler;

5. noter følgerne af de udfordringer, som klimaændringerne stiller, nemlig i form af ekstreme vejrforhold og svindende naturressourcer med alvorlige konsekvenser for udvikling og sikkerhed, såsom øget sårbarhed, konflikter over naturressourcer og katastrofebetinget migration; understreger derfor, at strategien for nedbringelse af katastroferisici bør omfatte afbødning af og tilpasning til klimaændringer;

6. noterer, at naturkatastrofer kan medføre store befolkningsbevægelser, og erkender, at det påhviler AVS- og EU-landenes regeringer at udvise solidaritet over for de berørte lande, selv om nedbringelse af katastroferisici først og fremmest er et nationalt ansvar;

7. fremhæver WHO's advarsler om den ekstremt høje risiko, som global opvarmning udgør for sundheden i de sydlige lande, specielt hvad angår malaria og syn, og opfordrer indtrængende til, at der tages skridt til at støtte foranstaltninger med henblik på at forebygge, afhjælpe og styre disse forværrede sundhedsproblemer;

8. opfordrer til, at der udarbejdes en tidsbunden integreret strategi, hvor strategier for nedbringelse af katastroferisici, katastrofeberedskab og klimaændringer integreres i alle nationale udviklingsplaner samt i EU's udviklingspolitik og humanitære bistand; understreger, at disse strategier bør støtte civilsamfundets, lokalsamfundenes og de lokale myndigheders bestræbelser på at udforme en langtidsstrategi for mindskelse af sårbarheden over for katastrofer;

9. opfordrer EU-medlemsstaterne til at støtte AVS-landene i at udarbejde befolkningsfokuserede strategier for nedbringelse af katastroferisici, klimaændrings- og førkriseplaner, som omfatter afhjælpnings- og tilpasningsstrategier, systemer for tidlig varsling, katastrofeberedskab og evakueringsstrategier, sikkerhedszoner i nødsituationer, forsikringsordninger og finansiering af humanitær nødhjælp med henblik på hurtig distribuering; opfordrer endvidere AVS-landene til at sikre, at disse foranstaltninger er højt prioriteret på nationalt og lokalt plan med en stærk institutionel basis for gennemførelsen, og at de tager hensyn til sårbare gruppers behov;

10. opfordrer EU til at afsætte mindst 10 % ekstra penge til budgetterne for humanitær bistand med henblik på at mindske katastroferisiciene og til i væsentlig grad at øge bevillingerne til aktiviteter til nedbringelse af katastroferisici samt afhjælpning af og tilpasning til klimaændringer på budgetterne for udviklingsbistand uden samtidig at hæmme andre indsatser, specielt inden for den primære sundhedstjeneste og grunduddannelse;

11. understreger, at AVS-landene og -regionerne anmoder om det internationale samfunds støtte, som er nødvendig for at forbedre deres nationale og regionale katastrofeafhjælpning, beredskab og evne til tidlig varsling, skærpe befolkningens opmærksomhed omkring katastrofebegrænsning og -forudsigelse og tackle nødsituationer,

12. beklager de meget få ressourcer, der trods øgede behov er allokeret til AVS-EU-naturkatastrofefaciliteten, idet den dog hilser denne facilitet velkommen; opfordrer EU til at allokere yderligere ressourcer til faciliteten under den 10. EUF og andre EU-budgetposter med henblik på at yde en fyldestgørende støtte til AVS-landene og -regionerne inden for nedbringelse af katastroferisici, sammenkobling af nødhjælp, rehabilitering og udvikling (LRRD), kapacitetsopbygning og finansiering af forbedrede systemer for tidlig varsling og hurtig respons;

13. opfordrer derfor indtrængende Europa-Kommissionen til under den 10. EUF at fortsætte med at støtte AVS-EU-naturkatastrofefaciliteten og til yderligere at udvide facilitetens indsatsområde ved at allokere mindst 250 mio. euro ud af de midler, der er øremærket til intra-AVS-samarbejde, samt anvende en del af midlerne under den foreslåede "reserve" med henblik på at bistå AVS-regionerne og -landene, især de små AVS-østater, med den samlede gennemførelse af et program for naturkatastrofeberedskab og langsigtet genopbygning efter en katastrofe, der omfatter alle AVS-regioner og -lande;

14. mener, at Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) har behov for fyldestgørende finansiering for at kunne bistå udviklingslandene med deres tilpasning og afhjælpning af konsekvenserne af klimaændringer, og understreger i denne forbindelse vigtigheden af kapacitetsopbygning, katastrofeforebyggelse, uddannelse, gennemførelsesinfrastrukturer og adgang til lægemidler, og fremhæver behovet for at opbygge en kapacitet inden for naturvidenskab, vurdering af indvirkninger og tilpasning, risikoprognose og udarbejdelse af CDM-projekter (mekanismer for bæredygtig udvikling);

15. understreger behovet for at øge finansieringen til udvikling af de relevante menneskelige ressourcer for katastrofeforebyggelse, -beredskab, -afhjælpning og -forvaltning og for tilpasning til klimaændringer samt for styrkelse af syd-syd-samarbejdet i disse områder;

16. opfordrer Europa-Kommissionen og EU-medlemsstaterne til at træffe alle nødvendige foranstaltninger til sikring af den hurtigst mulige rejsning af tilstrækkelig økonomisk støtte til nødhjælp og humanitær bistand;

17. understreger behovet for en løbende ajourføring af AVS-landenes miljøprofiler og for mainstreaming af miljøspørgsmål i landestrategipapirer, regionale strategipapirer og temaprogrammer; understreger betydningen af at inddrage de nationale parlamenter og civilsamfundet i denne proces;

18. mener, at udviklingspolitikken ikke kan adskilles fra miljøpolitikken og andre politikker og opfordrer til en holistisk politiktilgang til bæredygtig udvikling, der integrerer miljødimensionen i AVS-landenes landestrategipapirer og regionale strategipapirer samt i alle udviklingsprogrammer og -projekter;

19. opfordrer til, at "Global Climate Change Alliance (GCCA)" bliver et nøgleinstrument inden for katastrofeforebyggelse og -beredskab samt tilpasning til og afbødning af klimaændringer;

20. opfordrer indtrængende AVS-regeringerne til at udarbejde nød- og katastrofeplaner til imødegåelse af kriser, som omfatter evakueringsstrategier, sikkerhedszoner i nødsituationer, forsikringsordninger og finansiering af humanitære nødhjælp med henblik på hurtig distribuering;

21. understreger behovet for en sand global tilgang til naturkatastrofer og klimaændringer og opfordrer det internationale samfund til at engagere sig i internationale trinvise løsninger; opfordrer derfor til, at der indledes forhandlinger på De Forenede Nationers internationale klimakonference om en global og integreret aftale for perioden efter 2012, der bygger på og udvider Kyoto-protokollen;

22. opfordrer indtrængende de udviklede lande til at afsætte flere ressourcer til de eksisterende finansieringsmekanismer under Kyoto-protokollen og at søge at gøre disse bidrag til en bindende forpligtelse;

23. opfordrer til udveksling af eksempler på bedste praksis, teknologioverførsel og oplysning, nemlig om arealanvendelsesplanlægning, byggeri i risikozoner, opførelse af sikre boliger og beskyttelse af livsvigtige faciliteter;

24. opfordrer til et forbedret regionalt og internationalt samarbejde med henblik på at fremme udveksling af informations- og kommunikationsteknologi (IKT) og en fortsat finansiering af lavteknologiske løsninger som f.eks. radioer i landområder og på afsides lokaliteter;

25. opfordrer AVS-landene til at indgå regionale aftaler om forvaltningen af flodbækkener og træffe koordinerede foranstaltninger vedrørende vand- og fiskeriressourcer;

26. noterer, at anvendelsen af vedvarende energi, såsom sol-, vind- og biomasseenergi, ville gøre AVS-landene mindre afhængige af olie, og opfordrer EU og dets medlemsstater til at overføre den egnede teknologi og yde tilstrækkelige tilskud og opfordrer indtrængende Europa-Kommissionen til at revidere kriterierne, idet kriterierne miljøvenlighed, sårbarhed og økarakter tilføjes i forbindelse med adgangen midler under den 10. EUF's energi- og vandfaciliteter;

27. opfordrer AVS- og EU-landene til at fastsætte specifikke mål for anvendelsen af vedvarende energi og mener, at vedvarende energi bør indgå som et centralt led i AVS-EU-udviklingssamarbejdsprogrammerne under Cotonou-aftalen;

28. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU-rådet, Europa-Kommissionen, Den Afrikanske Union og FN's generalsekretær.

[1] Vedtaget af Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU den 22. november 2007 i Kigali (Rwanda).

[2] EFT C 271 af 24.9.1999, s. 30.

[3] EUT C 120 af 30.4.2004, s. 44.

[4] EUT C 80 af 1.4.2005, s. 36.

[5] EUT C 136 af 9.6.2006, s. 22.

--------------------------------------------------