BESLUTNING(1)

om WTO-millenniumrunden

Den Paritetiske Forsamling AVS-EU,

- forsamlet i Nassau (Bahamas) den 11.- 14. oktober 1999,

- der henviser til sine tidligere beslutninger om WTO,

- der henviser til Marrakech-aftalerne,

A. der henviser til, at der vil blive indledt en ny runde af multilaterale forhandlinger i Seattle i november 1999,

B. der henviser til, at hovedformålet med Verdenshandelsorganisationen skal være at organisere verdenshandelen på en afbalanceret måde, som gør det muligt for alle dele af verden at udvikle sig harmonisk under loyale konkurrenceregler,

C. der henviser til, at de fordele, der opstår ved verdensomspændende frihandel, og de umiddelbare omkostninger i forbindelse med den multilaterale liberalisering af handelen under Uruguay-runden skal fordeles ligeligt mellem industri- og udviklingslandene, og at det er nødvendig at skabe en bedre balance til fordel for udviklingslandene, så de får mulighed for og styrke til at klare overgangen,

D. der minder om, at Lomé-konventionen er en omfattende multilateral aftale, som anerkender, at præferencehandelsaftaler til fordel for AVS-lande er udviklingsinstrumenter,

E. der henviser til, at der i EU-mandatet tilbydes en videreførelse af Lomé-præferencerne indtil 2005 med en femårig fritagelse og derefter gradvis overgang til WTO-kompatible frihandelsaftaler, som ikke vil kræve fritagelsesbestemmelser,

F. der henviser til, at AVS tilstræber en tiårig periode med undtagelser fra WTO-reglerne, hvorunder der kan overvejes alternative aftaler, som skal have virkning fra 2006 på baggrund af EU's revision af det generelle præferencesystem (GSP), reformen af den fælles landbrugspolitik, EU's udvidelse og resultatet af millennium-runden,

G. der i den forbindelse erkender, at de små stater befinder sig i en særlig situation, da de i kraft af deres ringe størrelse står over for alvorlige begrænsninger, f.eks. en voldsom påvirkning fra eksterne faktorer og risici, der ligger uden for deres kontrol og et meget svingende bytteforhold, da deres eksport er baseret på få eksportprodukter, og begrænsede muligheder for spredning,

H. der foreslår, at de pågældende stater skal støttes teknisk og finansielt gennem en mere regional indfaldsvinkel og samordning, som kan skabe grundlaget for en bedre udvikling i fremtiden,

I. der desuden erkender, at AVS-stater med få undtagelser er nettoimportører af levnedsmidler, er udviklingslande, og at nogle af dem er at finde blandt de mindstudviklede, landfaste stater eller østater med særlige økonomiske og sociale problemer, og at de er afhængige af indtægterne fra meget få varer til deres socioøkonomiske udvikling,

J. der erkender, at landbruget i AVS-landene har mange facetter på grund af dets rolle som indtjener af udenlandsk valuta og som vigtig arbejdsgiver, samt dets bidrag til fødevaresikkerhed, miljøbeskyttelse og udvikling af landdistrikter samt forbedring af kvinders vilkår,

K. der konstaterer, at et WTO-panel tidligere i år afsagde en kendelse, der gik imod visse aspekter af EU's importordning for bananer, og at Rådet for Den Europæiske Union derefter vedtog at ændre ordningen under samtidig overholdelse af dens forpligtelser i henhold til Lomé-konventionen,

L. der henviser til, at en mindskelse af handelshindringerne i væsentlig grad vil bidrage til en ekspansion i Syd-Syd-handelen,

1. anmoder formelt Rådet, Kommissionen, regeringerne for EU's medlemsstater samt AVS-staternes regeringer om at gøre alt, hvad der står i deres magt, for at sikre, at "millennium-runden" resulterer i, at WTO anerkender præferenceaftalerne som udviklingsinstrumenter;

2. kræver en styrkelse og differentiering af WTO-mekanismerne med henblik på gennem en fælles aktion at tilgodese både industrilandenes og udviklingslandenes interesser og navnlig i højere grad at bestræbe sig på at bekæmpe fattigdommen;

3. mener, at åbningen af eksterne markeder kan spille en afgørende rolle i udviklingen i AVS-landene, og opfordrer Kommissionen og AVS-EU-Rådet til i den ny Lomé-aftale at medtage bestemmelser, der tilstræber en styrkelse af AVS-landenes økonomier og øger deres konkurrenceevne på verdensmarkedet;

4. opfordrer Rådet til at tilpasse den nuværende fælles landbrugspolitik med henblik på at give AVS-landene bedre adgang til det europæiske marked;

5. understreger, at det er vigtigt at indtage en fleksibel og åben holdning inden for WTO i forbindelse med behandlingen af de gennemførelsesproblemer, som forskellige lande oplever individuelt, med henblik på at finde løsninger, der er hensigtsmæssige og tilfredsstillende for AVS-landenes udviklingsperspektiver;

6. opfordrer de fremtidige AVS- og EU-forhandlere til at udarbejde en fælles strategi med henblik på lettere at få WTO til at acceptere det legitime i normer for sundhed, menneskerettigheder, miljø og sociale hensyn, som der er en tendens til at betragte som hindringer for verdenshandelen;

7. opfordrer EU til gennem regionale og multilaterale handelsforhandlinger at sikre, at der består den nødvendige sammenhæng mellem dens udviklingsprioriteringer og dens handelsliberaliseringsstrategier, navnlig ved at sikre, at den interregionale liberalisering mellem EU og udviklingslandene ikke bringer udviklingslandenes udviklingsbestræbelser i fare;

8. kræver en videreførelse af Lomé-konventionens handelspræferencer og protokoller i en tilstrækkelig lang overgangsperiode, så AVS-landene får mulighed for at beskytte og udvikle deres økonomier, indtil vilkårene er ens for alle;

9. anmoder Kommissionen og EU om at tage hensyn til sukkerprotokollens særlige status, idet den er af ubestemt varighed, samt om at sikre, at de fordele, som de sukkereksporterende AVS-stater i øjeblikket nyder i henhold til sukkerprotokollen og den særlige sukkeraftale, ikke undermineres yderligere;

10. betoner nødvendigheden af særlig og differentieret behandling af små stater, både for så vidt angår adgang til begunstiget finansiering og handelspræferencer, hvor der tages passende hensyn til deres sårbarhed og begrænsede kapacitet til at modstå eksterne risici og trusler, og som også indbefatter finansiel og teknisk bistand til en mere regional indfaldsvinkel og større regional samordning;

11. opfordrer Kommissionen og EU til at sikre, at der under den kommende WTO-runde indgås bindende forpligtelser til fyldestgørende gennemførelse af Marrrakech-afgørelsen til fordel for de mindst udviklede lande og udviklingslande, der er nettoimportører af levnedsmidler, samt til at yde teknisk og finansiel bistand fra internationale institutioner til forbedring af landbrugets produktivitet;

12. betoner den grundlæggende betydning det har, at det erkendes, at landbruget har så mange facetter, samt at forskellige landbrugssystemer anerkendes og bevares;

13. opfordrer Kommissionen og AVS-regeringerne til særligt at betone den rolle, som små private virksomheder, private investorer og aktører fra det civile samfund skal spille i liberaliseringsprocessen, samt til at udarbejde og gennemføre særprogrammer til støtte for dem;

14. betoner, at det er nødvendig at både EU og WTO tager hensyn til evalueringen af liberaliseringsforanstaltningernes indvirkning på den bæredygtige udvikling (sundhed, miljø, fattigdom) i udviklingslandene, og kræver lydhørhed over for de aftaler, der har til formål at skabe mulighed for, at resultaterne af sådanne evalueringer kan indarbejdes systematisk i WTO-procedurerne og -reglerne;

15. fordømmer USA's idømmelse og fortsættelse af gengældelsessanktioner mod den europæiske eksport til trods for EU's klare intention om fuldt ud at overholde WTO-reglerne;

16. opfordrer EU til, efterhånden som den reformerer sin importordning for bananer, at overholde WTO's reglerne for 1999 for at sikre, at AVS-bananer fortsat vil kunne få adgang til EU-markedet på et levedygtigt grundlag, samt til desuden at bibeholde kvotaordningen for toldkontingenter;

17. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU-Rådet og Kommissionen samt WTO's generaldirektorat.

(1) Vedtaget af Den Paritetiske Forsamling AVS-EU den 14. oktober 1999 i Nassau (Bahamas).