BESLUTNING [1] om fiskeriet i AVS-landene og den ottende EUF

[1] Vedtager af Den Paritetiske Forsamling AVS-EU den 20. marts 1997 i Bruxelles (Belgien).

Den Paritetiske Forsamling AVS-EU,

- forsamlet den 17.-20. marts 1997 i Bruxelles,

- der henviser til sin beslutning om fiskeri som led i AVS-EØF-samarbejdet vedtaget den 7. oktober 1993 i Bruxelles (Belgien) [2],

[2] EFT C 14 af 17. 1. 1994, s. 22.

- der henviser til drøftelserne i Opfølgningsgruppen om »Fiskeri« inden for rammerne af Lomé-konventionen,

- der henviser til de fiskeriaftaler, som Det Europæiske Fællesskab har indgået med 14 forskellige AVS-lande,

A. der henviser til, at fiskeriaftalerne mellem Det Europæiske Fællesskab og AVS-landene, samtidig med at de er af grundlæggende kommerciel art, skal være forenelige med samarbejdspolitikken,

B. der henviser til nødvendigheden af at udvikle fiskerisektoren i AVS-landene,

C. der henviser til de muligheder, EUF giver for at yde hjælp til fiskerisektoren i AVS-landene, navnlig for så vidt angår småfiskeri,

D. der henviser til de allerede undertegnede indikativprogrammer og dem, der er ved at blive det i forbindelse med den ottende EUF,

1. konstaterer, at som følge af de begrænsede midler, der står til rådighed inden for rammerne af EUF, er midlerne fra denne fond ikke primært blevet anvendt til udviklingsbistand til fiskerisektoren i AVS-landene;

2. erkender, at de valg, AVS-landene skal træffe med hensyn til anvendelsen af EUF-midlerne, er vanskelige, og at behovet inden for andre sektorer i talrige tilfælde betragtes som værende meget mere presserende end fiskerisektorens;

3. tilskynder ikke desto mindre AVS-landene til at tage fiskerisektorens og de dertilhørende tjenesters udviklingspotentiale i form af potentiel kilde til proteinrige levnedsmidler, job samt økonomisk og social udvikling i betragtning, når de træffer afgørelse om anvendelsen af de midler, der allokeres inden for den ottende EUF;

4. kræver, at man i særlig grad koncentrerer sig om en styrkelse af AVS-landenes forvaltningskapacitet inden for ressourceregulering, videnskabelig forskning, biologiske moratorier og havovervågning;

5. kræver, at man i særlig grad koncentrerer sig om småfiskerisektoren, som er særligt sårbar over for det kommercielle fiskeri, der organiseres af internationale virksomheder, herunder EU-fartøjer, der drager fordel af de muligheder, fiskeriaftalerne rummer;

6. opfordrer EU til at mobilisere supplerende finansiel støtte til at tackle udviklingsaktionerne uafhængigt af regionalfondene eller de nuværende finansielle kompensationer, der modsvarer den fiskeriindsats, som tildeles inden for rammerne af fiskeriaftalerne;

7. opfordrer EU til at indføre de høringsmekanismer, som er fastsat i fiskeriaftalerne, for så vidt som høringerne ofte kun vedrører forlængelsen af disse aftaler;

8. glæder sig over, at FAO i oktober 1995 vedtog en adfærdskodeks for et ansvarligt fiskeri, og opfordrer de kontraherende parter til at rette sig efter ånd og bogstav i denne kodeks;

9. forpligter de private AVS-EU-virksomheder til at træffe konkrete udviklingsforanstaltninger gennem fællesforetagender, joint ventures, teknologioverførsler og andre former for partnerskab, navnlig i tilknytning til erhvervelsen af produktionsmidler såsom fartøjer, herunder ubenyttede fiskerfartøjer inden for rammerne af en forpagtningskontrakt eller en joint venture, forarbejdningsfabrikker og de tilknyttede industrier og tjenester;

10. opfordrer AVS-landene til på det individuelle og kollektive plan bedre at udnytte deres forhandlingskapacitet ved forhandlingen af nye fiskeriaftaler med Kommissionen og til at bringe deres respektive interesser i forgrunden;

11. opfordrer EU til at anerkende, at de andre modeller for udnyttelse af fiskeressourcerne, der i øjeblikket gennemføres af AVS-landene, mere direkte bidrager til at konsolidere den sociale og økonomiske udvikling i AVS-landene efter metoder, som alt i alt bedre stemmer overens med de mål, der er opstillet for EU's udviklingspolitik;

12. opfordrer AVS-landene til snart at vælge andre modeller for udnyttelse af deres fiskeressourcer i overensstemmelse med anbefalingerne i fiskeriaftalerne, som hovedsagelig tager sigte på at dække EU-fiskerflådens og EU-markedets behov, hvilket ikke nødvendigvis opfylder principperne om fremme af en bæredygtig social og økonomisk udvikling i AVS-landene og integrationen af disse landes økonomier i verdensøkonomien;

13. glæder sig over de bestemmelser i fiskeriaftalerne, som tager sigte på at forbeholde særlige zoner for småfiskere; kræver, at disse zoner respekteres, at denne praksis udvides, og at der sikres småfiskere øget beskyttelse i de fremtidige aftaler;

14. opfordrer de berørte AVS-lande og Kommissionen til inden for rammerne af brede høringer at inddrage repræsentanter for fiskerisektoren og navnlig mandlige og kvindelige småfiskere i forhandlingerne af fremtidige fiskeriaftaler med samtlige lande, der råder over en småfiskerisektor;

15. erklærer sig positivt indstillet over for etableringen af marinparker og beskyttede områder, som skal gøre det muligt at bevare den biologiske diversitet i havmiljøet og sikre en fornyelse af de ressourcer, som fiskeriet er afhængigt af;

16. beklager endnu en gang, at AVS-landenes holdninger med hensyn til oprindelsesreglerne vedrørende fiskerivarer således som tilkendegivet under forhandlingerne af Lomé II-, Lomé III- og Lomé-IV-konventionen samt ændringen af Lomé IV-konventionen ikke i behørig grad er blevet taget i betragtning;

17. opfordrer de kontraherende parter til at anerkende AVS-kystlandes ret til udvikling og en rationel udnyttelse af deres fiskeressourcer i alle farvande henhørende under deres jurisdiktion og dermed til at erkende nødvendigheden af, at oprindelsesreglerne ændres;

18. bekræfter den af AVS-repræsentanterne tilkendegivne holdning og udtrykker igen Forsamlingens ønske om, at alle fangster i farvande, over hvilke AVS-landene udøver suveræne rettigheder, og som obligatorisk skal landes i AVS-havne med henblik på forarbejdning og eksport til EU-markedet, bør være omfattet af ordningen for varer med oprindelsesstatus, idet der dog drages omsorg for, at disse aftaler ikke giver tredjelande fordele til skade for AVS- eller EU-landene;

19. opfordrer Kommissionen og medlemsstaternes regeringer til at lempe mekanismerne til iværksættelse af oprindelsesreglerne med omgående virkning i forbindelse med fiskerivarer for at muliggøre afsætningen på EU's markeder af øgede mængder fiskerivarer fra AVS-landene og til at fritage disse for forpligtelsen til at godtgøre EU-importørerne, som allerede forfordeles via EU-medlemsstaternes toldunioner;

20. glæder sig over ændringen af Lomé IV-konventionen og bestemmelserne i protokol nr. 1, der tager sigte på at øge de årlige mængder tunfiskekonserves og tunfileter (op til henholdsvis 4 000 og 500 tons), som AVS-landene har lov til at eksportere til EU-markedet under ordningen for automatiske undtagelser, men påpeger, at disse mængder ligger klart inden for den grænse på 10 000 tons, som AVS-landene har krævet;

21. opfordrer EU-medlemsstaterne og Kommissionen til at imødekomme anmodningerne fra AVS-landene om øget fleksibilitet og forlængelse for et tidsrum af to år af den nuværende undtagelse for at gøre det muligt for dem at modernisere deres konservesfabrikker og efterleve den nye forordning (EØF) nr. 493/91 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer under hensyntagen til den betydning, der bør tillægges denne forlængelse, for ikke at ramme AVS-eksporten, særlig fiskekonserves, til EU;

22. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EF-Ministerrådet og Kommissionen.