Beslutning [1]

om bistandseffektivitet og definition på offentlig udviklingsbistand

Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU,

- der afholdt møde i Port Moresby (Papua Ny Guinea) den 25.- 28. november 2008,

- der henviser til forretningsordenens artikel 17, stk. 1,

- der henviser til målsætningerne med partnerskabsaftalen mellem AVS og EU (Cotonouaftalen), som blev undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000,

- der henviser til FN's millenniumerklæring af 8. september 2000 om det internationale samfunds fastsættelse af millenniumudviklingsmålene som fælles målsætninger med henblik på bekæmpelse af fattigdom, og til FN's Millennium Development Goals Report 2007,

- der henviser til fælleserklæringen fra Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, Europa-Parlamentet og Kommissionen om Den Europæiske Unions udviklingspolitik: "Den europæiske konsensus" (the European Consensus for Development), der blev undertegnet den 20. december 2005,

- der henviser til Pariserklæringen om bistandseffektivitet af 2. marts 2005,

- der henviser til Monterrey-konsensussen, som blev vedtaget på FN's internationale konference om udviklingsfinansiering den 21.- 22. marts 2002,

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen af 28. februar 2007 om "EU-adfærdskodeks om arbejdsdeling i udviklingspolitik" (KOM(2007)0072),

- der henviser til meddelelse fra Kommissionen af 9. april 2008 om "EU som global udviklingspartner — Fremskyndet opfyldelse af millenniumudviklingsmålene" (KOM(2008)0177),

- der henviser til de vigtigste resultater og anbefalinger fra Komitéen for Udviklingsbistand (DAC) under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) ved ekspertevalueringen af De Europæiske Fællesskaber i 2007,

- der henviser til konklusionerne fra Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) (maj 2008) og Rådet (juni 2008),

- der henviser til resultatet af det tredje forum på højt niveau om bistandseffektivitet, der blev afholdt i Accra (den 2.- 4. september 2008),

- der henviser til Accraerklæringen, som blev vedtaget af AVS-landenes stats- og regeringschefer den 3. oktober 2008,

- der henviser til betænkningen fra Udvalget om Økonomisk Udvikling, Finanser og Handel (AVS-EU/100.300/08/endel.),

A. der henviser til, at dagsordenen for bistandseffektivitet bør føre til konkrete fremskridt i bekæmpelsen af fattigdom og ulighed samt hjælpe partnerlandene med at opfylde millenniumudviklingsmålene og leve op til de internationalt anerkendte menneskerettighedsstandarder,

B. der henviser til, at den største mangel i forbindelse med Pariserklæringens definition af ejerskab er manglen på en klar anerkendelse af demokratisk ejerskabs betydning, og navnlig civilsamfundsorganisationers og lokale myndigheders rolle, samt klare tilsagn om parlamenternes rolle,

C. der henviser til, at EU har givet vigtige tilsagn på området for ligestilling mellem mænd og kvinder, som skal opfyldes, men at kønsaspektet stadig har begrænset betydning i debatten om bistandseffektivitet,

D. der henviser til, at det er af lige stor betydning at øge bistanden og forbedre bistandseffektiviteten, og at der er behov for fremskridt både for så vidt angår de kvantitative og de kvalitative aspekter af bistand for at kunne opfylde millenniumudviklingsmålene, navnlig på sundheds- og ligestillingsområdet, som ikke viser nogen mærkbare fremskridt og er essentielle for at opfylde disse forpligtelser,

E. der henviser til, at nye tal fra OECD viser en stor nedgang i den samlede EU-bistand i 2007, og at tallene ofte pustes op ved at lade gældslettelse være omfattet og regnskabsføre midler, som ikke når frem til befolkningerne i partnerlandene,

F. mener, at donor- og partnerlandene skal tilslutte sig de højeste standarder for åbenhed og gennemsigtighed, hvilket navnlig gælder donorerne i forbindelse med deres budgetvurderinger af støttestrømme, som ellers ikke vil fremgå af partnerlandenes årlige budgetvurderinger og dermed forringer parlamenternes evne til at foretage en kritisk vurdering af regeringernes udviklingspolitikker og partnerlandenes kapacitet til at foretage langsigtede investeringer,

G. der henviser til, at bunden bistand har stor indflydelse på gennemsigtigheden af støtten og medfører udgifter til varer og tjenesteydelser på op til 30 % i henhold til Verdensbankens vurderinger,

H. der henviser til, at donorerne stadig er tilbageholdende, og at der kun er gjort meget langsomme fremskridt i anvendelsen af de nationale systemer, med ved, at dette er en vigtig del af ejerskab og tilpasning, som er afgørende for at styrke kapacitetsopbygningen og udvikle de lokale markeder,

I. der henviser til, at det internationale bistandssystem bliver stadig mere komplekst på grund af oprettelsen af vertikale strukturer og med nye offentlige og private aktører, der ofte arbejder uden for eksisterende kodekser og samordningsmekanismer,

J. der henviser til, at budgetstøtte kan bidrage til ejerskab, kapacitetsopbygning i regeringer, forbedring af nationale interessenters ansvarlighed og overvågning, men at dens succes afhænger af regeringens evne til at planlægge, gennemføre og gøre rede for de offentlige udgifter,

K. der henviser til, at partnerlandene ofte står over for hundredvis af resultatorienterede og politiske betingelser, som til tider kan være modstridende og fra forskellige donorer, påføre partnerlandene en uhåndterbar byrde og begrænse landenes ejerskab og regeringernes ansvarlighed over for deres borgere og parlamenter,

L. der henviser til, at teknisk bistand kan beløbe sig til op til 50 % af bistanden, men at en stor del af den tekniske bistand fortsat er bundet og prissat for højt, og at den ofte er ineffektiv, når det drejer sig om at opbygge lokal kapacitet og ejerskab,

M. der henviser til, at en støt stigende andel af de svageste grupper i samfundet vil blive endnu svagere,

N. der henviser til, at den økonomiske og miljømæssige sårbarhed i små udviklingsøstater og AVS-indlandsstater over for gentagne kriser kan få alvorlige sociale og miljømæssige følger og føre til dårlig økonomisk elasticitet og kan have en negativ indvirkning på disse staters kapacitet til at opfylde bæredygtige udviklingsmål og gennemføre meget nødvendige økonomiske reformer med gode resultater,

O. der henviser til, at det internationale samfund ganske rigtigt har gjort en stor indsats for at samarbejde med de fattigste lande; der henviser til, at denne indsats ikke er blevet fulgt op af tilsvarende tiltag for mellemindkomstlandene, herunder navnlig udviklingsøstater, der er nettoimportører af fødevarer og brændsel; der henviser til, at disse lande risikerer igen at få status som lavindkomstlande, medmindre der i tide træffes passende foranstaltninger for at hjælpe dem med at opfylde deres behov,

1. ser positivt på fremskridtene i de politiske forpligtelser inden for Accra-handlingsplanen (AAA) og understreger behovet for en ambitiøs gennemførelse af handlingsplanen, så man bevæger sig fra koncepter og politiske tilsagn til konkrete og mærkbare resultater i forhold til gennemførelsen af Pariserklæringens principper; forventer, at EU engagerer sig mere proaktivt og indtager en ledende rolle i forbedringen af bistandseffektiviteten verden over;

2. opfordrer EU og AVS-landene til aktivt at fremme de fælles værdier og prioriteringer som defineret i den reviderede Cotonoupartnerskabsaftale som f.eks. mindskelse af fattigdommen, ligestilling mellem mænd og kvinder, bæredygtig økonomisk, social og miljømæssig udvikling, regional integration, fremme af fred, sikkerhed og et demokrati, der respekterer menneskerettighederne inden for dagsordenen for bistandseffektivitet;

3. understreger, at demokrati udgør det bedste fundament for en bæredygtig udvikling, fred og sikkerhed; opfordrer derfor EU-AVS-samarbejdet til at prioritere fremme af demokrati, som muliggør en gennemsigtig og rummelig beslutningstagning med ansvarlighed som en vigtig måde at øge effektiviteten af hjælpen;

4. opfordrer indtrængende Kommissionen og medlemsstaterne til at anvende en bredere definition af sammenhæng end nævnt i AAA, for at sikre større udviklingspolitisk kohærens i de europæiske politikker inden for f.eks. landbrug, fiskeri, handel, energi, miljø, klimaændringer, sikkerhed og migration, at vurdere indvirkningen af disse politikker på udviklingen og sikre hensigtsmæssige reformer for at undgå, at disse politikker skaber ikketoldmæssige hindringer og underminerer opfyldelse af millenniumudviklingsmålene og målene i de økonomiske partnerskabsaftaler;

5. understreger, at selv om Pariserklæringen er ledende i debatten om bistandseffektivitet, kan Cotonouaftalen og Pariserklæringen styrke hinanden gensidigt, idet Cotonouaftalen også er en model for effektivt udviklingssamarbejde;

Sikring af demokratisk ejerskab og ansvarlighed

6. understreger, at begrebet ejerskab i henhold til Pariserklæringen i overensstemmelse med Cotonoupartnerskabsaftalen bør udvides til at omfatte demokratisk ejerskab (der omfatter nationale parlamenter, lokale myndigheder, civilsamfundene, uafhængige domstole og medierne) for at skabe øget gennemsigtighed og gensidig ansvarlighed baseret på klare og kontrollerbare indikatorer samt sikre, at målene med udviklingsbistanden opfyldes;

7. ser positivt på anerkendelsen inden for AAA af den betydelige rolle parlamenter og lokale regeringer spiller i udviklingsprocessen; opfordrer donorer og partnerlandenes regeringer til at garantere parlamentsmedlemmers og lokale regeringers rolle i forbindelse med at sikre bistandseffektiviteten ved at støtte ejerskab, indføre kontrolforanstaltninger gennem kontrol af budgetter, politikker og resultaterne heraf og gennem den demokratiske proces at inddrage borgere i udviklingsbeslutninger;

8. ser også positivt på anerkendelsen inden for AAA af den betydelige rolle det civile samfund spiller i udviklingsprocessen; opfordrer donorer og partnerlandenes regeringer til at garantere en fuldstændig og meningsfuld inddragelse af civilsamfundet i planlægningen, gennemførelsen, den individuelle overvågning og vurdering af udviklingsbudgetter og -programmer og til at støtte de betingelser, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver;

9. opfordrer donorer og partnerlande til at tage hensyn til det uforholdsmæssigt store omfang af fattigdom blandt kvinder og til at sikre, at ligestilling mellem kønnene og kvinders indflydelse og rettigheder er en integreret del af de nationale udviklingsprocesser; beklager, at AAA ikke identificerer arbejdsprogrammer for, hvordan forpligtelser i forhold til ligestilling mellem kønnene og kvinders indflydelse skal gennemføres, og ikke kan enes om indikatorer til måling af fremskridtet;

10. beklager, at AAA ikke omsætter tilsagnet i Pariserklæringen om inddragelse af parlamenterne, de civile samfundsorganisationer og lokale myndigheder til konkrete handlinger; forventer, at EU respekterer partnerlandenes ledelse og bidrager til at styrke deres kapacitet til at udøve denne ledelse og opfordrer indtrængende EU og partnerlandene til at udvikle konkrete handlingsplaner for at sikre demokratisk ejerskab og enes om indikatorer til måling af fremskridt;

Øget indsats for mere effektiv bistand

11. glæder sig over, at Rådet i sine konklusioner bekræfter tilsagnet om at øge bistanden med henblik på at nå det fælles mål på 0,56 % i 2010 og 0,7 % i 2015; opfordrer til nye tilsagn om ambitiøse flerårige tidsplaner som mål for den gradvise stigning i bistandsbudgetterne;

12. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at sikre, at der ikke sker nogen udvidelse af definitionen af statslig udviklingsbistand, så den kommer til at omfatte ikkebistandsemner såsom militære udgifter; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at adskille indberetningen af udgifter til gældslettelse fra andre typer statslig udviklingsbistand og til at udelade penge anvendt i Europa på studerende og flygtninge, fra tallene for den samlede udviklingsbistand;

13. fastholder, at donorernes tildelinger skal ske på en gennemsigtig og kontrollerbar måde, og at der skal være væsentlig større forudsigelighed, hvad angår strømme, planlægning og udbetalinger, navnlig gennem udarbejdelse af pålidelige flerårige tidsplaner og forudsigelighed for det enkelte år; ser positivt på AAA-initiativet om rullende programmer, som sikrer forudsigelighed på mellemlang sigt;

Bæredygtig vækst for bæredygtig udvikling

14. understreger, at et middel til effektivisering af bistanden er den grad, i hvilken den medvirker til at skabe en stærk økonomi, der beskytter miljøet og hvor ingen må undvære de grundlæggende sociale ydelser;

15. opfordrer til udviklingssamarbejde for bedre at kunne fjerne forhindringerne for økonomisk vækst, så som mangel på udenlandske direkte investeringer, kapitalflugt og store administrative hindringer for små og mellemstore virksomheder;

16. opfordrer i den forbindelse til udviklingspolitikker, der fremmer overførslen af knowhow, konkurrence og sunde makroøkonomiske politikker samtidig med, at de minimerer administrativt besvær for virksomheder, ved at respektere eller introducere ejendomsrettigheder og bekæmpe korruption;

17. understreger, at fair trade kan være en af de mest effektive drivkræfter til fremme af bæredygtig økonomisk udvikling understøttet af passende ledsageforanstaltninger til afhjælpning af tilpasningsrelaterede omkostninger og finansiering af programmer for sociale sikkerhedsnet og empowerment-programmer, men at den skal suppleres med en omfordelingspolitik og sociale politikker, der tillader en ligelig fordeling af fordelene;

18. beklager, at der ikke er sket meget fremskridt inden for brug af landesystemerne (kun en lille del af den statslige udviklingsbistand går gennem landebudgetsystemerne, hvor donorerne havde lovet 50 % i 2010), og at selv i lande med et velfungerende landesystem, er donorerne ikke villige til at bruge systemerne; opfordrer indtrængende donorlandene til at optrappe tilpasningen af deres støtte til landesystemerne så meget som muligt, til at styrke regeringssystemer og øge den del af deres bistand, der tildeles som generel og sektororienteret budgetstøtte i tilfælde, hvor der hersker god økonomisk og politisk forvaltningsskik, som tillader fuld budgetgennemsigtighed og ansvarlighed; understreger, at budgetstøtte under ingen omstændigheder bør gives i situationer med omfattende korruption;

19. Ser positivt på det faktum, at AAA nævner alle former for udviklingsaktører; understreger, at en af de store udfordringer i perioden op til 2011 vil være at udbrede principperne fra Pariserklæringen til vertikale fonde og nye donorer for at sikre reel koordinering blandt donorer og tilpasning til partnerlandene;

20. opfordrer partnerlandenes regeringer til at basere budgetstøtten på en solid national fattigdomsbekæmpelsesplan, som styrker national ansvarlighed og økonomisk forvaltning og overvågning gennem systematisk og strategisk inddragelse af nationale parlamenter, lokale myndigheder og ikke-statslige aktører, hvilket i øjeblikket er yderst begrænset;

21. glæder sig over EU's vilje til at sikre en mere forudsigelig form for budgetstøtte på længere sigt gennem anvendelse af en kontraktmekanisme i forbindelse med millenniumudviklingsmålene over for de lande, der opnår gode resultater; betoner dog, at dette indebærer en stærk forpligtelse fra partnerlandenes side til at nå millenniumudviklingsmålene, ligesom der er behov for en løbende overvågning med et kraftigt fokus på resultaterne;

22. ser positivt på det faktum, at AAA nævner, at OECD-DAC-donorer vil udvide DAC-henstillingen om ubunden bistand til ikke-LDC HIPC'er; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at påtage sig en reel forpligtelse til i 2010 at afkoble al bistand til alle lande, herunder teknisk bistand, som skal ydes i overensstemmelse med de nationale prioriteringer, offentlige udbud, fødevarebistand og fødevaretransportbistanden;

23. opfordrer Kommissionen til at anvende gender mainstreaming i budgetproceduren ved at knytte udbetalingen af variable rater til forbedringer i de kønsopdelte indikatorer; opfordrer partnerlandene til at tage hensyn til kønsaspektet i alle budgetprocedurens faser og anspore til en bredere dialog med kvindeorganisationer;

24. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at gå ud over AAA for at nedbringe antallet af betingelser drastisk samt udfase de betingelser, der er knyttet til den økonomiske politik, og erstatte dem med gensidigt indgåede kontrakter, der afspejler en fælles forståelse af nøgleprioriteringer, som knytter udbetalinger til udførelse og politiske resultater, navnlig med fokus på millenniumudviklingsmålene, og opstille en rigtig tidsplan for processen; opfordrer EU til at anvende sin indflydelse til at overbevise Verdensbanken og Den Internationale Valutafond om at styre i retning af samme overgang, navnlig på et tidspunkt, hvor de mange verdensøkonomiske kriser kan få negativer følger for de fleste AVS-stater;

Arbejdsdeling og koordinering af donorstøtten

25. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at styrke deres bestræbelser på at øge koordineringen af donorstøtten og arbejdsdelingen betragteligt, og til at følge op på disse bestræbelser med målrettede tiltag med henblik på at tilpasse den multilaterale og bilaterale bistand til de nationale processer, demokratisk ejerskab, ansvarlighed, harmonisering, fælles analyse, programplanlægning og levering, og til at reducere antallet af programgennemførelsesenheder drastisk; ser positivt på AAA's initiativ om at indlede en dialog om international arbejdsdeling på tværs af landene inden juni 2009;

26. håber, at donoratlasset for 2008 vil bidrage til en mere ambitiøs koordinering af donorstøtten, navnlig med henblik på at løse problemet med såkaldte "yndlingslande" eller "glemte" lande og forsømmelsen af afgørende sektorer som f.eks. sundhed, uddannelse, social samhørighed, ligestilling mellem kønnene og landbrug; ser positivt på det faktum, at AAA også nævner, at donorerne vil arbejde på at tackle spørgsmålet om lande, som modtager utilstrækkelig bistand, og sikre, at nye ordninger om arbejdsdeling ikke resulterer i, at individuelle udviklingslande modtager mindre bistand;

27. opfordrer til kapacitetsopbygning af sociale ministerier for at forøge effektiviteten af sundhed, uddannelse og lighed mellem kønnene ved at betale gennem budgetstøtte, da landenes ejerskab for ofte er begrænset til finansministeriet;

28. anerkender behovet for mere vedvarende støtte til sårbare stater og lavindkomstlande i post-konfliktsituationer; ser positivt på det faktum, at AAA indtrængende opfordrer donorer og partnerlande til at tilpasse Pariserklæringen til principperne for godt internationalt engagement i skrøbelige stater og skrøbelige situationer, men understreger også behovet for at opbygge et stærkt civilsamfund i skrøbelige stater;

29. mener imidlertid, at der skal gøres en større og mere målrettet indsats for at øge støtten til AVS-mellemindkomstlande, og opfordrer til, at der hurtigst muligt indgås og gennemføres en aftale om systematisk og forudsigelig bistand, der effektivt imødekommer disse staters særlige behov, således at de får mulighed for at fortsætte deres bæredygtige udvikling;

30. glæder sig over, at donorsamfundet har forpligtet sig til at optrappe deres bestræbelser på at samarbejde med de fattigste lande, og at Afrikas andel af programmerbar bistand bliver stadigt større som følge af tilsagnet om at fordoble udviklingsbistanden til Afrika inden 2010, især nu, hvor priserne på brændstof og fødevarer stiger, og klimaændringernes konsekvenser tager til, hvilket tilsammen risikerer at udligne alle de bestræbelser, der allerede er gjort;

31. roser det stykke arbejde, som Commonwealth-sekretariatet og the Islands and Small states Institute på Maltas Universitet har gjort for at udarbejde indekserne over sårbarhed og elasticitet, og forventer, at EU indtager en ledende rolle i gennemførelsen af disse indekser og fastlæggelsen af en ny ramme for systematisk bistand til små østater og indlandsstater, som er udviklingslande; mener, at især små stater bør udarbejde en sårbarheds- og elasticitetsprofil i forbindelse med forberedelsen af den mellemsigtede udviklingsstrategi;

32. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremvise en stærk fælles EU-forpligtelse på Dohakonferencen når det gælder kvantitet såvel som kvalitet af udviklingsbistanden, med det formål at realisere millenniumudviklingsmålene via en bæredygtig fremgangsmåde og klare køreplaner for opfyldelse af deres ODA-forpligtelser såvel individuelt som kollektivt på trods af den nuværende finansielle krise;

33. pålægger sine formænd at sende denne beslutning til AVS-EU-Ministerrådet, Europa-Kommissionen, Rådets formandskab, Den Afrikanske Union, det panafrikanske parlament, de nationale parlamenter, de regionale AVS-organisationer og OECD's Komité for Udviklingsbistand.

[1] Vedtaget af den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU den 28. november 2008 i Port Moresby (Papua Ny Guinea).

--------------------------------------------------