1.

Punkt 11 (Rådets direktiv 79/267/EØF) affattes således: »32002 L 0083: Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 om livsforsikring (EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1). Direktivets tekst gælder i forbindelse med aftalen med følgende tilpasninger: a) følgende tilføjes i artikel 6, stk. 1, litra a): — for Island: Hlutafélag, Gagnkvæmt félag. — for Liechtenstein: Aktiengesellschaft, Genossenschaft, Stiftung. — for Norge: Aksjeselskaper, Gjensidige selskaper. b) Artikel 57 finder ikke anvendelse; følgende bestemmelser finder anvendelse: Hver kontraherende part kan gennem aftaler med et eller flere tredjelande indvilge i at anvende bestemmelser, der er forskellige fra de i artikel 51, 52 og 54 til 56 i direktivet indeholdte, under forudsætning af at det sikres, at alle personer nyder en tilstrækkelig og ækvivalent beskyttelse. De kontraherende parter skal informere og konsultere hinanden, inden de indgår sådanne aftaler. De kontraherende parter anvender ikke bestemmelserne på filialer af forsikringsselskaber, der har deres officielle hovedsæde uden for de kontraherende parters område, hvilket ville resultere i, at de behandles mere favorabelt end afdelinger af forsikringsselskaber, der har deres hovedsæde på de kontraherende parters område. c) Hvad angår forbindelser med tredjelandes forsikringsselskaber som omhandlet i artikel 59 gælder følgende: 1. Med henblik på at sikre størst mulig konvergens hvad angår anvendelsen af regler for forsikringsselskaber fra tredjelande skal de kontraherende parter udveksle informationer som beskrevet i artikel 59, stk. 1 og 5. Der holdes konsultationer vedrørende de i artikel 59, stk. 2, 3 og 4 omtalte emner inden for rammerne af Det Blandede EØS-udvalg og i overensstemmelse med specifikke procedurer, som de kontraherende parter indgår aftale om. 2. Tilladelser, der af en kontraherende parts kompetente myndigheder meddeles forsikringsselskaber, som direkte eller indirekte er datterselskaber af moderselskaber, der henhører under et tredjelands lovgivning, har i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv gyldighed overalt på alle de kontraherende parters område. Men a) i de tilfælde hvor et tredjeland pålægger kvantitative restriktioner hvad angår etablering af forsikringsselskaber fra et EFTA-land eller pålægger restriktioner på sådanne forsikringsselskaber, som det ikke pålægger forsikringsselskaber fra Fællesskabet, vil tilladelser, udstedt af kompetente myndigheder i Fællesskabet til forsikringsselskaber, der er direkte eller indirekte datterselskaber af moderselskaber, der er underlagt lovgivningen i det pågældende tredjeland, kun være gældende i Fællesskabet, medmindre et EFTA-land beslutter, at det modsatte skal være tilfældet på det pågældende lands område b) såfremt Fællesskabet har bestemt, at beslutninger vedrørende tilladelser til forsikringsselskaber, som direkte eller indirekte er datterselskaber af moderselskaber, der henhører under et tredjelands lovgivning, skal begrænses eller suspenderes, har enhver tilladelse udstedt af en EFTA-stats kompetente myndighed til et sådant forsikringsselskab, kun gyldighed inden for den pågældende stats område, medmindre en anden kontraherende part bestemmer andet for sit områdes vedkommende c) de i litra a) og b) omtalte begrænsninger eller suspensioner må ikke anvendes på forsikringsselskaber, der allerede har fået tilladelse til at udøve virksomhed på en kontraherende parts område, eller deres datterselskaber. 3. Når Fællesskabet forhandler med et tredjeland på basis af artikel 59, stk. 3 og 4, med henblik på at opnå national behandling og reel markedsadgang for sine forsikringsselskaber, bestræber det sig på at opnå tilsvarende behandling af forsikringsselskaber fra EFTA-landene. d) I artikel 30, stk. 1, erstattes »det europæiske forbrugerprisindeks, der omfatter alle medlemsstater« med »EØS-forbrugerprisindekset, der omfatter alle kontraherende parter«.«