AFTALE

om ophævelse af bilaterale investeringsaftaler mellem Den Europæiske Unions medlemsstater

DE KONTRAHERENDE PARTER,

KONGERIGET BELGIEN,

REPUBLIKKEN BULGARIEN,

DEN TJEKKISKE REPUBLIK,

KONGERIGET DANMARK,

FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND,

REPUBLIKKEN ESTLAND,

DEN HELLENSKE REPUBLIK,

KONGERIGET SPANIEN,

DEN FRANSKE REPUBLIK,

REPUBLIKKEN KROATIEN,

DEN ITALIENSKE REPUBLIK,

REPUBLIKKEN CYPERN,

REPUBLIKKEN LETLAND,

REPUBLIKKEN LITAUEN,

STORHERTUGDØMMET LUXEMBOURG,

UNGARN,

REPUBLIKKEN MALTA,

KONGERIGET NEDERLANDENE,

REPUBLIKKEN POLEN,

DEN PORTUGISISKE REPUBLIK,

RUMÆNIEN,

REPUBLIKKEN SLOVENIEN og

DEN SLOVAKISKE REPUBLIK,

SOM TAGER traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) og EU-rettens generelle principper i betragtning,

SOM TAGER reglerne i den folkeretlige sædvaneret som kodificeret i Wienerkonventionen om traktatretten i betragtning,

SOM MINDER OM, at Den Europæiske Unions Domstol (EU-Domstolen) i sag C-478/07, Budějovický Budvar, fastslog, at bestemmelser fastsat i en international aftale indgået mellem to medlemsstater ikke kan finde anvendelse på forholdet mellem disse to stater, såfremt de strider mod EU-traktaterne,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at de, i overensstemmelse med medlemsstaternes forpligtelse til at bringe deres retsorden i overensstemmelse med EU-retten, skal drage de nødvendige konsekvenser af EU‐retten som fortolket i EU-Domstolens dom i sag C-284/16, Achmea (Achmea-dommen),

SOM TAGER I BETRAGTNING, at investor-stat-voldgiftsklausuler i bilaterale investeringsaftaler mellem Den Europæiske Unions medlemsstater (bilaterale investeringsaftaler inden for EU) strider mod EU-traktaterne, og at de som et resultat af denne uforenelighed ikke kan anvendes efter den dato, hvorpå den sidste af parterne til en bilateral investeringsaftale blev medlem af Den Europæiske Union,

SOM DELER den fælles forståelse, der kommer til udtryk i nærværende aftale mellem parterne i EU-traktaterne og i de bilaterale investeringsaftaler inden for EU, at en sådan klausul som et resultat heraf ikke kan udgøre retsgrundlaget for Voldgiftssager,

SOM FORSTÅR, at denne aftale bør omfatte alle investor-stat-voldgiftssager baseret på bilaterale investeringsaftaler inden for EU i henhold til enhver voldgiftskonvention eller ethvert regelsæt, herunder konventionen om bilæggelse af investeringstvister mellem stater og andre landes statsborgere (ICSID-konventionen) og ICSID's voldgiftsregler, Den Faste Voldgiftsrets (PCA) voldgiftsregler, Stockholms Handelskammares Skiljedomsinstituts (SCC) voldgiftsregler, Det Internationale Handelskammers (ICC) voldgiftsregler, De Forenede Nationers Kommission for International Handelsrets (UNCITRAL) voldgiftsregler og ad hoc-voldgiftsregler,

SOM KONSTATERER, at visse bilaterale investeringsaftaler inden for EU, herunder deres udløbsklausuler, allerede er blevet ophævet bilateralt, og at andre bilaterale investeringsaftaler inden for EU er blevet ophævet unilateralt, og at perioden for anvendelse af deres udløbsklausuler er udløbet,

SOM ER ENIGE OM, at nærværende aftale ikke berører spørgsmålet om, hvorvidt de materielle bestemmelser i bilaterale investeringsaftaler inden for EU er forenelige med EU-traktaterne,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at nærværende aftale omhandler bilaterale investeringsaftaler inden for EU; den dækker ikke sager inden for EU på grundlag af artikel 26 i energichartertraktaten. Den Europæiske Union og dens medlemsstater vil behandle dette spørgsmål på et senere tidspunkt,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at når investorer fra medlemsstaterne udøver en af de grundlæggende frihedsrettigheder, såsom etableringsfriheden eller fri kapitalbevægelighed, handler de inden for EU‐rettens anvendelsesområde og er derfor beskyttet af disse frihedsrettigheder, og alt efter omstændighederne af den relevante afledte ret, af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af EU-rettens almindelige principper, som navnlig omfatter principperne om ikke-forskelsbehandling, proportionalitet, retssikkerhed og beskyttelse af berettigede forventninger (EU‐Domstolens dom i sag C-390/12, Pfleger, præmis 30-37). Hvis en medlemsstat træffer en foranstaltning, der bryder med en af de grundlæggende frihedsrettigheder, der er sikret ved EU-retten, er denne foranstaltning omfattet af anvendelsesområdet for EU-retten, og de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved chartret, gælder også (EU-Domstolens dom i sag C-685/15, Online Games Handels, præmis 55 og 56),

SOM MINDER OM, at medlemsstaterne i henhold til artikel 19, stk. 1, andet afsnit, i TEU er forpligtet til at tilvejebringe den nødvendige adgang til domstolsprøvelse for at sikre en effektiv retsbeskyttelse af investorers rettigheder i henhold til EU-retten. Særligt skal alle medlemsstater sikre, at deres domstole eller retsinstanser opfylder kravene til effektiv retsbeskyttelse i henhold til EU-retten (EU‐Domstolens dom i sag C-64/16, Associação Sindical dos Juízes Portugueses, præmis 31‐37),

SOM MINDER OM, at tvister mellem de kontraherende parter angående fortolkningen eller anvendelsen af nærværende aftale i henhold til artikel 273 i TEUF ikke vedrører lovligheden af den foranstaltning, der er genstand for investor-stat-voldgiftssager baseret på en Bilateral Investeringsaftale, der er omfattet af nærværende aftale,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at bestemmelserne i nærværende aftale ikke berører muligheden for, at Europa-Kommissionen eller en medlemsstat indbringer en sag for EU-Domstolen på grundlag af artikel 258, 259 og 260 i TEUF,

SOM MINDER OM, at i lyset af Økofinrådets konklusioner af 11. juli 2017 vil medlemsstaterne og Kommissionen uden unødig forsinkelse intensivere drøftelserne med henblik på en bedre sikring af en fuldstændig, stærk og effektiv beskyttelse af EU-interne investeringer. Disse drøftelser omfatter vurderingen af eksisterende tvistbilæggelsesprocedurer og -mekanismer samt behovet for og, såfremt behovet konstateres, midlerne til at skabe nye eller forbedre relevante eksisterende værktøjer og mekanismer i EU-retten,

SOM MINDER OM, at nærværende aftale ikke berører yderligere foranstaltninger og tiltag, der kan være nødvendige inden for rammerne af EU-retten for at sikre et højere beskyttelsesniveau for grænseoverskridende investeringer i Den Europæiske Union og skabe en mere forudsigelig, stabil og klar reguleringsmæssig ramme for at fremme investeringer inden for det indre marked,

SOM TAGER I BETRAGTNING, at henvisningerne til Den Europæiske Union i nærværende aftale også skal forstås som henvisninger til dens forgænger, Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og derefter Det Europæiske Fællesskab, indtil sidstnævnte blev afløst af Den Europæiske Union,

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE BESTEMMELSER:

AFDELING 1

DEFINITIONER

ARTIKEL 1 Definitioner I nærværende aftale forstås ved: 1) »Bilateral Investeringsaftale«: enhver investeringsaftale, der er opført i bilag A eller B 2) »Voldgiftssager«: enhver sag ved en voldgiftsret, der er oprettet for at bilægge en tvist mellem en investor fra en EU-medlemsstat og en anden EU-medlemsstat i overensstemmelse med en Bilateral Investeringsaftale 3) »Voldgiftsklausul«: en investor-stat-voldgiftsklausul i en Bilateral Investeringsaftale vedrørende Voldgiftssager 4) »Afsluttede Voldgiftssager«: alle Voldgiftssager, der blev afsluttet med en forligsaftale eller med en endelig kendelse før den 6. marts 2018, hvor: a) kendelsen blev behørigt fuldbyrdet før den 6. marts 2018, selv hvor et dertil forbundet krav om sagsomkostninger ikke er blevet fuldbyrdet eller håndhævet, og der ikke var nogen anfægtelse, gennemgang, tilsidesættelse, annullering, håndhævelse, revision eller andre lignende procedurer i forbindelse med en sådan endelig kendelse under behandling den 6. marts 2018, eller b) kendelsen blev tilsidesat eller annulleret inden datoen for nærværende aftales ikrafttræden 5) »Verserende Voldgiftssager«: alle Voldgiftssager indledt før den 6. marts 2018, og som ikke kan betegnes som Afsluttede Voldgiftssager uanset deres status på nærværende aftales ikrafttrædelsesdato. 6) »Nye Voldgiftssager«: alle Voldgiftssager indledt på eller efter den 6. marts 2018 7) »Udløbsklausul«: alle bestemmelser i en Bilateral Investeringsaftale, der forlænger beskyttelsen af investeringer foretaget før nævnte aftales ophævelse i et yderligere tidsrum.

AFDELING 2

BESTEMMELSER VEDRØRENDE OPHÆVELSE AF BILATERALE INVESTERINGSAFTALER

ARTIKEL 2 Ophævelse af Bilaterale Investeringsaftaler 1. Bilaterale Investeringsaftaler, der er opført i bilag A, ophæves i henhold til nærværende aftales vilkår. 2. Det skal præciseres, at de Udløbsklausuler for Bilaterale Investeringsaftaler, der er opført i bilag A, ophæves i henhold til denne artikels stk. 1 og ikke har nogen retlige virkninger.

ARTIKEL 3 OPHÆVELSE AF MULIGE VIRKNINGER AF UDLØBSKLAUSULER Udløbsklausuler i Bilaterale Investeringsaftaler, der er opført i bilag B, ophæves ved nærværende aftale og har ikke retsvirkning i henhold til de vilkår, der er fastsat i nærværende aftale.

ARTIKEL 4 Almindelige bestemmelser 1. De kontraherende parter bekræfter hermed, at Voldgiftsklausuler er i strid med EU-traktaterne og dermed ikke kan finde anvendelse. Som følge af denne uforenelighed mellem Voldgiftsklausuler og EU‐traktaterne kan Voldgiftsklausulen i en Bilateral Investeringsaftale, fra den dato, hvor den sidste af parterne i en sådan Bilateral Investeringsaftale blev medlem af Den Europæiske Union, ikke tjene som retsgrundlag for Voldgiftssager. 2. Ophævelsen af Bilaterale Investeringsaftaler, der er opført i bilag A, jf. artikel 2, og ophævelsen af Udløbsklausuler i Bilaterale Investeringsaftaler, der er opført i bilag B, jf. artikel 3, får virkning for enhver sådan aftale, så snart nærværende aftale træder i kraft for de relevante kontraherende parter, jf. artikel 16.

AFDELING 3

BESTEMMELSER VEDRØRENDE KRAV I HENHOLD TIL BILATERALE INVESTERINGSAFTALER

ARTIKEL 5 Nye Voldgiftssager Voldgiftsklausuler tjener ikke som retsgrundlag for Nye Voldgiftssager.

ARTIKEL 6 Afsluttede Voldgiftssager 1. Uanset artikel 4 har nærværende aftale ingen virkning på Afsluttede Voldgiftssager. De pågældende sager genåbnes ikke. 2. Nærværende aftale har derudover ingen virkning på aftaler om mindelig bilæggelse af tvister, der var genstand for Voldgiftssager indledt før den 6. marts 2018.

ARTIKEL 7 De kontraherende parters forpligtelser vedrørende Verserende Voldgiftssager og Nye Voldgiftssager Hvis de kontraherende parter er parter i Bilaterale Investeringsaftaler, på grundlag af hvilke der blev indledt Verserende Voldgiftssager eller Nye Voldgiftssager, skal de: a) i samarbejde med hinanden og på grundlag af erklæringen i bilag C underrette voldgiftsretterne om de retlige konsekvenser af Achmea-dommen som beskrevet i artikel 4 og b) anmode den kompetente nationale domstol, herunder i et tredjeland, hvis de er part i en retssag angående en voldgiftskendelse, der er afsagt på grundlag af en Bilateral Investeringsaftale, om at tilsidesætte voldgiftskendelsen, annullere den eller undlade at anerkende og fuldbyrde den, alt efter hvad der er relevant.

ARTIKEL 8 Overgangsforanstaltninger vedrørende Verserende Voldgiftssager 1. Overgangsforanstaltningerne i artikel 9 og 10 finder anvendelse, når en investor er part i Verserende Voldgiftssager og ikke har anfægtet den foranstaltning, der er genstand for tvisten, ved den kompetente nationale domstol. 2. Overgangsforanstaltningerne i denne artikel finder ikke anvendelse, når den omtvistede foranstaltning i henhold til en endelig kendelse, der er afsagt inden datoen for nærværende aftales ikrafttræden, ikke er omfattet af den pågældende Bilaterale Investeringsaftale eller ikke er i strid med denne. 3. Denne artikel samt artikel 9 og 10 finder tilsvarende anvendelse på disse krav, når Verserende Voldgiftssager omfatter modkrav fra den pågældende kontraherende part. 4. Den pågældende kontraherende part og investoren kan også blive enige om enhver anden passende løsning på tvisten, herunder en mindelig løsning, hvis løsningen er i overensstemmelse med EU-retten.

ARTIKEL 9 Struktureret dialog for Verserende Voldgiftssager 1. En investor, der er part i Verserende Voldgiftssager, kan anmode den kontraherende part, der er involveret i disse sager, om at indgå i en procedure til bilæggelse i henhold til denne artikel på betingelse af, at: a) de Verserende Voldgiftssager er blevet suspenderet i medfør af en anmodning herom fra investoren, og b) investoren forpligter sig, hvis en kendelse allerede er blevet afsagt i den Verserende Voldgiftssag, men endnu ikke er endeligt håndhævet eller fuldbyrdet, til ikke at anlægge sag for anerkendelse, fuldbyrdelse, håndhævelse eller betaling i forhold til kendelsen i en medlemsstat eller i et tredjeland eller, hvis en sådan sag allerede er indledt, til at anmode om, at den suspenderes. Den pågældende kontraherende part afgiver skriftligt svar inden for to måneder i overensstemmelse med stk. 2-4. En kontraherende part kan også anmode en investor, der er involveret i Verserende Voldgiftssager, om at indgå i en procedure til bilæggelse i henhold til denne artikel. Investoren kan skriftligt acceptere dette inden to måneder, hvis betingelserne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt. Det skal, hvor det er relevant, fremgå af svaret fra den pågældende kontraherende part eller investorens accept, at proceduren for bilæggelse dermed er indledt. 2. En procedure til bilæggelse kan kun indledes inden for seks måneder efter ophævelsen i henhold til nærværende aftales artikel 2 eller 3 af den Bilaterale Investeringsaftale, på grundlag af hvilken de Verserende Voldgiftssager blev indledt, ved at fremsætte en anmodning i henhold til nærværende artikels stk. 1. 3. En procedure til bilæggelse indledes, hvis EU-Domstolen eller en national domstol i en endelig afgørelse har fastslået, at den statslige foranstaltning, der anfægtes i de sager, der refereres til i stk. 1, er i strid med EU-retten. 4. En procedure til bilæggelse indledes ikke, hvis EU-Domstolen eller en national domstol i en endelig afgørelse har fastslået, at den statslige foranstaltning, der anfægtes i de sager, der refereres til i stk. 1, ikke er i strid med EU-retten. Det samme gælder, hvis Europa-Kommissionen har vedtaget en afgørelse, der er blevet en endelig afgørelse om, at foranstaltningen ikke er i strid med EU‐retten. 5. Hvis der verserer retssager, der har til formål at opnå en dom som omhandlet i stk. 3 eller 4, informerer den pågældende kontraherende part i sit svar, jf. stk. 1, investoren herom. Indledningen af proceduren til bilæggelse suspenderes, indtil retssagen har ført til en endelig dom. Den pågældende kontraherende part underretter investoren herom inden for to uger efter en sådan dom. Det samme gælder, hvis Europa-Kommissionen har vedtaget en afgørelse, der ikke er blevet en endelig afgørelse endnu. 6. En procedure til bilæggelse kan indledes, hvis en eventuel overtrædelse af EU-retten forårsaget af den statslige foranstaltning, der anfægtes i de sager, der refereres til i stk. 1, kan identificeres, og hverken stk. 3 eller 4 finder anvendelse. 7. Proceduren til bilæggelse overvåges af en upartisk mægler med henblik på mellem parterne at finde en mindelig, lovlig og retfærdig udenretslig bilæggelse uden for voldgiftsretter af den tvist, der er genstand for Voldgiftssagen. Proceduren til bilæggelse er upartisk og fortrolig. Hver part i proceduren til bilæggelse har ret til at fremsætte bemærkninger. 8. Mægleren udpeges efter fælles overenskomst af investoren og den pågældende kontraherende part, der optræder som indklaget i den relevante Verserende Voldgiftssag. Han/hun vælges blandt personer, hvis uafhængighed og upartiskhed er uomtvistelig, og som har de nødvendige kvalifikationer, herunder indgående kendskab til EU-retten. Han/hun må hverken være statsborger i den medlemsstat, hvor investeringen har fundet sted, eller i investorens hjemland, og må ikke have interessekonflikter. Hvis en fælles overenskomst om valget af den upartiske mægler ikke opnås inden for en måned, efter at proceduren er indledt, anmoder investoren eller den pågældende kontraherende part, der optræder som indklaget i den relevante Verserende Voldgiftssag, generaldirektøren for Europa-Kommissionens Juridiske Tjeneste om at udpege et tidligere medlem af Den Europæiske Unions Domstol, der skal udnævne en person, der opfylder kriterierne i dette stykke, efter at have hørt hver part i tvisten. En vejledende gebyroversigt for mægleren er fastlagt i bilag D. 9. Mægleren anmoder investoren og medlemsstaten, i hvilken investeringen fandt sted, om at indgive skriftlige indlæg senest to måneder efter sin udpegelse. Når proceduren til bilæggelse indledes på grundlag af stk. 6, kan mægleren anmode Europa-Kommissionen om inden for to måneder at give råd om de relevante spørgsmål vedrørende EU-retten. 10. Mægleren tilrettelægger på upartisk vis forhandlingerne om bilæggelse og støtter parterne med henblik på at nå frem til en mindelig bilæggelse senest seks måneder efter, at han/hun er blevet udpeget, eller inden for en længere frist, som parterne fastlægger. Parterne skal deltage i god tro i denne proces. Han/hun tager således behørigt hensyn til EU-Domstolens eller en national domstols afgørelser samt til de af Europa-Kommissionens afgørelser, der er blevet endelige, og den rådgivning, der henvises til i stk. 9, sidste punktum. Mægleren tager også hensyn til de tiltag, der er taget for, at den pågældende kontraherende part kan efterkomme relevante afgørelser fra EU-Domstolen og dennes praksis vedrørende omfanget af erstatning i henhold til EU-retten. 11. Hvis en mindelig bilæggelse ikke opnås inden for den i stk. 10 omhandlede frist, foreslår procedurens parter inden for en måned en bilæggelse, der er acceptabel for dem. Alle forslag meddeles skriftligt uden unødig forsinkelse til den anden part i proceduren med henblik på bemærkninger. Mægleren tilrettelægger yderligere forhandlinger på dette grundlag med henblik på at finde en gensidigt acceptabel løsning på tvisten. 12. Mægleren forelægger inden for en måned efter meddelelsen af forslagene og under hensyntagen til den yderligere udveksling af synspunkter, der er omhandlet i stk. 11, et endeligt skriftligt forslag til en ændret mindelig bilæggelse. Hver part i proceduren beslutter inden for en måned efter modtagelsen af dette forslag, hvorvidt det endelige forslag skal accepteres, og meddeler denne afgørelse skriftligt til den anden part. 13. Hvis en part i proceduren ikke accepterer det endelige forslag, fremlægger denne en skriftlig begrundelse herfor over for den anden part i proceduren uden unødig forsinkelse og fjerner om nødvendigt alle fortrolige oplysninger. Hver part i proceduren bærer sine egne omkostninger og halvdelen af gebyret for mægleren samt gebyret for logistikken i forbindelse med proceduren til bilæggelse. 14. Hvis der opnås enighed om vilkårene for bilæggelsen, accepterer parterne disse vilkår på retlig bindende vis uden unødig forsinkelse. Vilkårene for bilæggelsen: a) skal omfatte: i) en forpligtelse for investoren til at tilbagekalde kravet om voldgift eller give afkald på fuldbyrdelsen af en allerede afsagt kendelse, der imidlertid endnu ikke er endeligt håndhævet eller fuldbyrdet, eller, hvor det er relevant, tage hensyn til enhver kompensation, der tidligere er blevet udbetalt i den Verserende Voldgiftssag med henblik på at undgå dobbeltkompensation, og ii) en forpligtelse til at afstå fra at indlede en Ny Voldgiftssag og b) kan indeholde en fritagelse i forhold til alle andre rettigheder og krav i forbindelse med den foranstaltning, der er genstand for den i stk. 1 omhandlede sag.

ARTIKEL 10 Adgang til nationale domstole 1. En investor har ret til at få adgang til nationale retsmidler i forbindelse med en foranstaltning, der anfægtes i en Verserende Voldgiftssag, inden for de frister, der er omhandlet i stk. 2, selv om de nationale frister for at anlægge sag er udløbet, på betingelse af: a) at investoren trækker sig fra den Verserende Voldgiftssag og fraskriver sig alle rettigheder og krav i henhold til den relevante Bilaterale Investeringsaftale eller giver afkald på fuldbyrdelse af en allerede afsagt kendelse, der imidlertid endnu ikke er endeligt håndhævet eller fuldbyrdet, og forpligter sig til at afholde sig fra at indlede Nye Voldgiftssager i) inden for seks måneder efter ophævelsen af den Bilaterale Investeringsaftale, på grundlag af hvilken den Verserende Voldgiftssag blev indledt, og hvor den strukturerede dialog i henhold til artikel 9 ikke blev anvendt, ii) inden for seks måneder efter den dato, hvor den pågældende kontraherende part afviser investorens anmodning om at indgå i en struktureret dialog i henhold til artikel 9, stk. 1 og 6, eller iii) inden for seks måneder efter den dato, hvor den sidste af parterne meddeler sin beslutning i henhold til artikel 9, stk. 12, og hvor den strukturerede dialog i henhold til artikel 9 er blevet anvendt b) at adgang til den nationale domstol vil blive brugt til at fremsætte et krav på grundlag af national eller EU-ret, samt c) at der, hvor det er relevant, ikke blev indgået en forligsaftale som et resultat af den strukturerede dialog i henhold til artikel 9. 2. Nationale frister for adgang til nationale domstole i henhold til stk. 1 anses for at løbe fra den dato, hvor investoren, alt efter hvad der er relevant, trækker sig fra den relevante Verserende Voldgiftssag eller giver afkald på fuldbyrdelse af en kendelse, der allerede er afsagt, men som endnu ikke er endeligt fuldbyrdet eller håndhævet, og forpligter sig til at afholde sig fra at indlede Nye Voldgiftssager i overensstemmelse med stk. 1, litra a), og har den varighed, der er fastsat i den gældende nationale lovgivning. 3. Det skal præciseres, at bestemmelserne i de Bilaterale Investeringsaftaler, der er blevet ophævet i henhold til nærværende aftale, ikke betragtes som en del af den gældende lovgivning i sager, der er anlagt ved en national domstol i henhold til nærværende aftale. 4. Det skal præciseres, at bestemmelserne i denne artikel ikke skal fortolkes således, at de skaber nye retsmidler, der ikke ville være tilgængelige for investoren i henhold til gældende national ret. 5. De nationale domstole skal tage hensyn til eventuel kompensation, der tidligere er blevet udbetalt i den Verserende Voldgiftssag, med henblik på at undgå dobbelt erstatning.

AFDELING 4

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

ARTIKEL 11 Depositar 1. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union er depositar for denne aftale. 2. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union giver de kontraherende parter meddelelse om: a) enhver afgørelse om midlertidig anvendelse i henhold til artikel 17 b) deponering af ethvert ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrument i overensstemmelse med artikel 15 c) datoen for nærværende aftales ikrafttræden i henhold til artikel 16, stk. 1 d) datoen for nærværende aftales ikrafttræden for hver kontraherende part i henhold til artikel 16, stk. 2. 3. Generalsekretæren for Rådet for Den Europæiske Union offentliggør aftalen i Den Europæiske Unions Tidende.

ARTIKEL 12 Bilag 1. Bilagene til nærværende aftale udgør en integrerende del heraf. 2. Hvis en Bilateral Investeringsaftale, der er opført i bilag A, ikke er gældende på den dato, hvor nærværende aftale træder i kraft for de relevante kontraherende parter, men investeringer foretaget forud for en sådan ophævelse stadig kan være omfattet af dens anvendelsesområde i medfør af Udløbsklausulen, betragtes den som en Bilateral Investeringsaftale, der er opført i bilag B.

ARTIKEL 13 Forbehold Der tages ikke forbehold over for nærværende aftale.

ARTIKEL 14 Bilæggelse af tvister 1. Tvister mellem de kontraherende parter om fortolkningen eller anvendelsen af nærværende aftale bilægges om muligt i mindelighed. 2. Hvis en tvist mellem de kontraherende parter ikke kan løses i mindelighed inden for en frist på 90 dage, forelægges tvisten efter anmodning fra en af de kontraherende parter i tvisten for EU‐Domstolen i overensstemmelse med artikel 273 i TEUF. 3. Det skal præciseres, at denne artikel udgør en særlig aftale mellem de kontraherende parter som omhandlet i artikel 273 i TEUF.

ARTIKEL 15 Ratifikation, godkendelse eller accept Nærværende aftale ratificeres, godkendes eller accepteres. De kontraherende parter deponerer deres ratifikations-, godkendelses- eller acceptinstrumenter hos depositaren.

ARTIKEL 16 Ikrafttræden 1. Nærværende aftale træder i kraft 30 kalenderdage efter den dato, hvor depositaren modtager det andet ratifikations-, godkendelses- eller acceptinstrument. 2. For hver kontraherende part, der ratificerer, accepterer eller godkender aftalen efter dens ikrafttræden i overensstemmelse med stk. 1, træder aftalen i kraft 30 kalenderdage efter datoen for den pågældende kontraherende parts deponering af sit ratifikations-, godkendelses- eller acceptinstrument. 3. Når en kontraherende part, der er part i en Verserende Voldgiftssag, ratificerer, godkender eller accepterer nærværende aftale, informerer parten før nærværende aftales ikrafttræden for den pågældende kontraherende part sagens anden part herom. Denne meddelelse indeholder en henvisning til, hvorvidt den relevante Bilaterale Investeringsaftale ved denne ratifikation, godkendelse eller accept ophæves, eller hvorvidt den anden kontraherende parts ratifikation, godkendelse eller accept af nævnte aftale stadig er udestående.

ARTIKEL 17 Midlertidig anvendelse 1. De kontraherende parter kan i overensstemmelse med deres egne forfatningsmæssige bestemmelser beslutte at anvende nærværende aftale midlertidigt. De kontraherende parter underretter depositaren om en sådan beslutning. 2. Når begge parter i en Bilateral Investeringsaftale har besluttet at anvende denne aftale midlertidigt, finder bestemmelserne i denne aftale anvendelse for den pågældende investeringsaftale 30 kalenderdage fra datoen for den senere afgørelse om midlertidig anvendelse.