Svar fra Kommissionen på skriftlige spørgsmål

(2018/C 415/06)

Spørgsmål 1-11

SPØRGSMÅL 2/COM 1

fra Michela Giuffrida

Emne: Forbindelserne mellem AVS og EU

Vores partnerskab er solidt og væsentligt for væksten i såvel AVS- som EU-landene, men jeg vil gerne gentage, at det primære fokus i vores forhold først og fremmest er det økonomiske aspekt. Følsomme spørgsmål som f.eks. respekt for menneskerettigheder, retsstatsprincippet, demokrati, styring af migrationsstrømme, bæredygtig vækst og fattigdomsbekæmpelse opfattes ofte som mindre vigtige end økonomiske emner.

Vil Kommissionen derfor overveje, om der er behov for en bredere aftale, som ikke kun tager højde for økonomisk vækst, men også tillægger ovennævnte elementer større betydning, i henhold til konditionalitetsprincippet?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 2/COM 1

Den nye aftale forventes at være en omfattende aftale, der dækker flere aspekter af forbindelserne mellem EU og de 79 AVS-lande, hvoraf den økonomiske dimension er et af dem.

Spørgsmål vedrørende menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder, demokrati, retsstatsprincippet og god regeringsførelse samt migration og mobilitet vil fortsat udfylde en vigtig plads i partnerskabet, som det fremgår af EU's forhandlingsmandat, hvor de indgår som strategiske prioriteter.

Efter vores opfattelse bør den fremtidige aftale indeholde bestemmelser om, at parterne bekræfter deres forpligtelse til at fremme, beskytte og overholde menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, der er universelle og udelelige, samt at fremme værdierne demokrati, god regeringsførelse, retsstatsprincippet og principperne om ikkeforskelsbehandling, lighed og solidaritet. Desuden vil parterne forpligte sig til at vende migration og mobilitet til muligheder og sammen tage udfordringer på dette område op.

SPØRGSMÅL 3/COM 2

fra Sabine Lösing

Emne: Den fremtidige udarbejdelse og gennemførelse af økonomiske partnerskabsaftaler

Økonomiske partnerskabsaftaler er et centralt aspekt af Cotonouaftalen mellem EU og AVS-landene. Betingelserne i de økonomiske partnerskabsaftaler fremmer dog EU's interesser og er ofte skadelige for partnerlandenes økonomier. For at stimulere en bæredygtig udvikling er det vigtigt, at der er fair handelsvilkår, som kan lette etableringen af lokale forsyningskæder, der genererer merværdi i AVS-landene. Historisk set er der ikke noget land, der har udviklet sig på grundlag af handelsliberalisering i den form, der kræves af EU.

Vil Kommissionen tilstræbe at gennemgå rammen for design og gennemførelse af de økonomiske partnerskabsaftaler for at garantere fair handelsvilkår for AVS-landene?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 3/COM 2

Cotonouaftalen fastsætter de overordnede mål om fattigdomsbekæmpelse og bæredygtig udvikling og de væsentlige punkter om demokrati, menneskerettigheder og retsstatsprincippet. Cotonouaftalen gælder også for udviklingssamarbejde, herunder handelsbistand. Kommissionen har foreslået, at disse elementer fortsat skal danne ramme for de økonomiske partnerskabsaftaler.

Kommissionen er enig i målene om at fremme forsyningskapaciteten og merværdien i AVS-lande og -regioner. De økonomiske partnerskabsaftaler bidrager til dette ved at skabe handels- og investeringsmuligheder, fleksible oprindelsesregler og målrettet udviklingsstøtte. Selv om handelsaftaler kan give de rette incitamenter, kan de dog ikke i sig selv generere økonomisk aktivitet. Det er grunden til, at der udvikles omfattende strategier til bæredygtig investering og jobskabelse på lande- og regionsplan i henhold til den europæiske konsensus om udvikling og EU's opdaterede handelsrelaterede bistand.

For at se, hvordan disse mål opfyldes, overvåger Kommissionen gennemførelsen af de økonomiske partnerskabsaftaler. Der er tilsvarende bestemmelser om en jævnlig gennemgang af økonomiske partnerskabsaftaler for at vurdere gennemførelsen af dem. Dette foretages i samarbejde med vores partnerlande og med inddragelse af interesserede parter.

SPØRGSMÅL 7/COM 3

fra Jo Leinen

Emne: Kinas »Ét bælte, én vej«-initiativ og forbindelserne mellem EU og AVS

Nu, hvor udformningen af og målene for Kinas »Ét bælte, én vej«-initiativ bliver mere tydelige, udvikler Kommissionen en strategi for forbindelserne med Asien som svar.

Eftersom »Ét bælte, én vej«-initiativet også tydeligvis er målrettet mod afrikanske lande og derfor har indflydelse på forbindelserne mellem AVS og EU, planlægger Kommissionen da en tilsvarende strategi med hensyn til Afrika? Hvis ja, med hvilke mål?

Hvis nej, hvilke skridt bliver der da taget for enten at håndtere eller udnytte »Ét bælte, én vej«-initiativets indvirkning på de berørte lande?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 7/COM 3

EU's globale strategi (1) anerkendte Asiens voksende økonomiske pondus og opfordrede til en sammenhængende tilgang til Kinas fremstød med hensyn til at skabe forbindelser mod vest.

EU har arbejdet på en EU-strategi for at skabe forbindelse mellem Europa og Asien, først med en fælles meddelelse, som bør følges af Rådets konklusioner.

Strategien vil skitsere en europæisk vision om forbindelse og partnerskab med regionen, fra lovgivning til politisk dialog og fra teknisk til finansiel bistand på områderne for transport, elnet, digitale forbindelser og mellemfolkelige udvekslinger. Den tilstræber bæredygtige forbindelser ved at hjælpe lande med at opfylde målene for bæredygtig udvikling og klimamålene i Parisaftalen.

For at nå disse mål vil der blive etableret finansielle mekanismer, der kombinerer politisk dialog med offentlige finansielle incitamenter og mobilisering af kapital fra den private sektor.

Geografisk vil der i den fælles meddelelse blive fokuseret på Europa og Asien, men den vil påvirke hele verden: Bedre økonomisk forvaltning og flere bæredygtige investeringer lokalt har en positiv indvirkning globalt.

Kinas »Ét bælte, én vej«-initiativ har rejst store forventninger i Afrika som en mulig affyringsplatform for adskillige store infrastrukturprojekter i overensstemmelse med Den Afrikanske Unions egne 2063-dagsorden for at fremme udviklingen af kontinentet.

Hvis der ikke er en gennemsigtig ramme og oplysninger om Kinas engagement i Afrika, vil det fortsat være en udfordring at vurdere konsekvenserne af »Ét bælte, én vej«-initiativet i Afrika og at inddrage Kina i etablerede samarbejdsmekanismer. EU styrker sine partnerskaber med forskellige aktører for at forbedre samarbejdsstrategierne hvad angår forbindelserne og levere nye værktøjer til at imødegå f.eks. gældsrisici og konsekvensvurderinger for investeringsprojekter.

Samtidig arbejder EU på konstruktive forbindelser med Kina bilateralt via den planlagte etablering af en dialog på udviklingsområdet og har genåbnet dialogen om Afrika. Dette giver mulighed for mere detaljerede udvekslinger om de respektive tilgange til udvikling og Afrika.

SPØRGSMÅL 1/COM 4

fra Thierry Cornillet

Emne: Behovet for at forbedre kommunikationen om EU-midler og uddanne lokale interessenter i udarbejdelsen af ansøgninger for deres projekter

Arbejdsdokumenter, der udarbejdes af Kommissionen som en del af midtvejsstatussen for eksterne finansieringsinstrumenter, viser, at en stor del af den øremærkede finansiering endnu ikke er blevet udbetalt. Selv om der er foretaget en vis strømlining, er procedurerne fortsat besværlige. Denne situation kan føre til tab af troværdighed for EU: Vores partnere tror undertiden, at vi ikke har til hensigt at udbetale de midler, der er blevet øremærket.

Kan Kommissionen i næste flerårige finansielle ramme fremsætte forslag om en meddelelse og et uddannelsesprogram rettet mod lokale interessenter med fokus på udarbejdelse af ansøgninger? Dette ville stille disse bedre med hensyn til at overholde relevante kriterier og øge deres chancer for at få deres projekter godkendt.

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 1/COM 4

Kommissionens rapport om midtvejsrevisionen af de eksterne finansieringsinstrumenter vurderer, at budgetgennemførelsen er effektiv. Det gælder især, som angivet i arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene om Den Europæiske udviklingsfond, at dets gennemførelse anses for at være effektiv med 50 % af budgettet afsat, 31 % aftalt og 13 % betalt (pr. juni 2017), og i betragtning af at den 11. EUF først nåede op på fuld styrke hen imod slutningen af 2016.

Inden for rammerne af EU's instrument til finansiering af udviklingssamarbejdes tematiske program for civilsamfundsorganisationer organiserer EU-delegationerne ofte informationsmøder for lokale aktører på græsrodsniveau om relevante opfordringer til forslag, deres mål og krav til ansøgninger.

Dette suppleres med skræddersyede specifikke uddannelsesarrangementer. EU har til hensigt at fortsætte denne indsats i perioden 2018/2020.

Siden den 16. april 2018 har DEVCO Academy (2) desuden givet fri adgang til onlinekurser i internationalt samarbejde og udvikling, herunder kurser i økonomisk og kontraktmæssig forvaltning.

Med hensyn til næste flerårige finansielle ramme noterer Kommissionen sig i høj grad de fremsatte henstillinger og vil overveje samt foreslå de mest effektive metoder til at forbedre rækkevidde, informationer og uddannelsesaktiviteter rettet mod lokale aktører i partnerlande.

SPØRGSMÅL 4/COM 5

fra Nathalie Griesbeck

Emne: Fremme af stabilitet og udvikling i Sahelregionen

På konferencen på højt niveau om Sahel, der blev afholdt den 23. februar 2018 i Bruxelles, blev 414 mio. EUR øremærket til bistand til G5 Sahel-landenes fælles indsatsstyrke. G5-styrken har forpligtet sig til at bringe stabilitet til området ved at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet.

Hvordan kan vi sikre, at denne finansielle bistand ikke kun bidrager til regionens sikkerhed, men også til en bæredygtig udvikling af Sahel, som giver grobund for væksten af voldelige ekstremistiske ideologier?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 4/COM 5

EU er allerede meget engageret i Sahelregionen med særligt fokus på sårbare og grænseoverskridende områder. Den samlede udviklingsbistand fra EU til G5 Sahel-lande udgør 3,8 mia. EUR (2014-2020), inklusive 1,7 mia. EUR i budgetstøtte. EU yder sammen med sine medlemsstater udviklingsbistand til regionen på 8 mia. EUR.

Sikkerhedssituationen i Sahelregionen forværres fortsat, som vi så det for nylig med det store terrorangreb i centrum af Ouagadougou den 2. marts og vedvarende angreb på forsvars- og sikkerhedsstyrkerne i det tresidede grænseområde mellem Burkina Faso, Mali og Niger samt på Operation Barkhane og MINUSMA (United Nations Multidimensional Integrated Stabilization Mission in Mali). Statslig myndighed er stadig fraværende i store områder af det centrale og nordlige Mali såvel som i det nordlige Burkina Faso. Den lokale befolkning mangler adgang til grundlæggende sociale ydelser. De underliggende årsager til manglende stabilitet, navnlig den svage politiske, økonomiske og sikkerhedsmæssige forvaltning, forværrer løbende denne tendens.

I de senere år har EU for at hjælpe med at håndtere disse udfordringer udviklet en samlet strategi og efterfølgende en helhedsstrategi, der kombinerer sikkerheds- og udviklingsaspekter. Inden for rammerne af EU's Sahelstrategi og dens regionale handlingsplan har Sahel udgjort et testcenter for udvikling, der integrerer EU's politikker og strategier ved hjælp af instrumenter og tiltag inden for områderne diplomati, udvikling, stabilisering, humanitær bistand og sikkerhedspolitik.

EU er meget tilfreds med resultatet af Sahelkonferencen, der blev afholdt i Bruxelles den 23. februar 2018. Med et tilsagn om i alt 414 mio. EUR til G5 Sahels fælles indsatsstyrke udgjorde konferencen en milepæl med hensyn til vores integrerede indsats for at mobilisere støtte til Sahel. EU bidrog med 100 mio. EUR fra den afrikanske fredsfacilitet som støtte til G5 Sahels fælles indsatsstyrke.

For at sikre en langsigtet og bæredygtig udvikling i regionen er det endvidere EU's mål at ledsage sikkerhedsforanstaltningerne med en fortsat udviklingsindsats med det formål at vende tilbage til retsstatsprincippet og grundlæggende sociale ydelser, navnlig i sårbare områder.

SPØRGSMÅL 9/COM 6

fra Alpha Ousmane (Burkina Faso)

Emne: EUF's fremtid

Der er i øjeblikket tre specifikke aftalememoranda med AVS-lande under udarbejdelse. Men hvad skal der ske med Den Europæiske Udviklingsfond (EUF)

EU's tilgang giver anledning til bekymring på tre områder:

1. Hvor vil de regionale vejledende programmer have base, og hvordan vil de blive forvaltet?

2. Findes der et regionalt vejledende program, der forvaltes af Den Afrikanske Union, til fordel for alle lande, eller vil hver region bevare sit regionale vejledende program?

3. Hvordan vil situationen i Maghreb, der, selv om regionen har en specifik aftale med EU, ikke har et regionalt vejledende program, blive håndteret?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 9/COM 6

Kommissionen har for nylig vedtaget sit forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for perioden efter 2020 og vil udsende sine sektorspecifikke forslag til foranstaltninger udadtil den 14. juni.

Med hensyn til foranstaltninger udadtil, herunder udviklingssamarbejde, planlægger Kommissionen en betydelig forenkling for at opnå en bedre sammenhæng og større effektivitet uden at nedjustere det, der gør samarbejdet mellem EU og EU's partnere så særligt: forudsigeligheden, den politiske styring og finansieringsniveauet.

I dette overordnede sammenhængsskabende tiltag foreslås det, at Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) medtages i et bredt instrument for naboskab, udvikling og samarbejde under EU-budgettet, og at de vigtigste aspekter bør fremmes via et bredt instrument.

Det foreslåede brede instrument vil have en dominerende geografisk komponent opdelt efter verdens områder.

Finansieringen af regionale foranstaltninger, eller det, der i øjeblikket betegnes som regionale vejledende programmer, vil blive behandlet i programmeringsfasen.

Regional integration og samarbejde mellem partnerlande kan, uden dog at foregribe kommende diskussioner og beslutninger, fortsat modtage støtte på forskellige planer. I de delkomponenter, der forventes at indgå i den fremtidige forordning, kan der udformes regionale programmer, samtidig med at der sikres en kontinental sammenhæng for Afrika, hvor det er relevant.

I det brede instrument ville Maghreb være omfattet af naboskabskomponenten. Også i denne forbindelse er spørgsmålet om regional programmering primært et programmeringsspørgsmål, som skal fastlægges på et senere tidspunkt.

SPØRGSMÅL 10/COM 7

fra Marlene Mizzi

Emne: Målene for bæredygtig udvikling

Målene for bæredygtig udvikling (SDG'er) er mål, som 193 lande er blevet enige om, og hvor alle har forpligtet sig til at opfylde 17 mål, som igen er forbundet med 169 delmål.

Kan Kommissionen på baggrund heraf kaste lys på sine planer om at investere i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, såvel på EU-plan som blandt vores partnerlande?

Spørgsmålet er så meget desto vigtigere set i lyset af, at disse mål behandler mere end blot økonomisk politik, eftersom de også berører problemerne med social ulighed, behovet for en grønnere økonomi og et sikrere miljø for alle generationer.

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 10/COM 7

Kommissionen har valgt en totrinstilgang til gennemførelsen: i) indarbejdelse af målene for bæredygtig udvikling i den europæiske politiske ramme og i Kommissionens prioriteter og ii) overvejelser om vores langsigtede vision og fokus for sektorspecifikke politikker efter 2020. Oplægget om vejen til et bæredygtigt Europa inden 2030, der omhandler opfølgningen på FN's mål for bæredygtig udvikling, herunder Parisaftalen om klimaændringer, forventes at foreligge i andet halvår af 2018. Det vil udgøre en del af diskussionen om Europas fremtid og vil blive støttet af en analyse af afstanden til målene for bæredygtig udvikling og status på EU's præstationer med hensyn til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Der er blevet oprettet en flerpartsplatform til opfølgning og udveksling af bedste praksis om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, og der vedlægges en oversigt over bidrag og input som bilag.

Med hensyn til den specifikke gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling gennem udviklingssamarbejdet blev EU og dets medlemsstater i juni 2017 enige om en ny europæisk konsensus om udvikling. Den udgør en ny fælles ramme for udviklingspolitik for EU-institutionerne og medlemsstaterne, hvor der stadig er fokus på fattigdomsbekæmpelse, men hvor det samtidig erkendes, at der er en forbindelse mellem udviklingspolitikker og humanitær bistand, miljø, klimaændringer, migration og sikkerhedspolitikker. Indsatsen vil blive målrettet mod en håndtering af uligheder for at sikre, at der ikke er nogen, der bliver ladt tilbage. Den europæiske konsensus har allerede informeret Rådet om forslagene til forhandlingsdirektiver om et fornyet partnerskab med AVS-landene.

Politiske tilsagn bør følges af investeringer. Målene for bæredygtig udvikling er i denne forbindelse retningsgivende for EU's tanker om den næste flerårige finansielle ramme og fremtidige instrumenter. Kommissionen investerer allerede i at nå målene for bæredygtig udvikling i partnerlande gennem en række initiativer. Sidste år blev Spotlight-initiativet mellem EU og FN lanceret med et bidrag fra EU på omkring 500 mio. EUR til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder og piger. EU's eksterne investeringsplan forventes at mobilisere investeringer på mere end 44 mia. EUR i partnerlandene inden 2020 i Afrika og EU's nabolande med et bidrag fra Europa-Kommissionen på 4,1 mia. EUR. Kommissionen vil endvidere bidrage med 30 mio. EUR til den nye FN-fællesfond på 2030-dagsordenen.

På længere sigt har Europa-Kommissionen forpligtet sig til at styrke sin politiske dialog med partnerlandene på baggrund af målene for bæredygtig udvikling og til at støtte sine partnerlande til at nå 2030-dagsordenen på nationalt plan, herunder ved at tilpasse deres nationale udviklingsplaner til målene for bæredygtig udvikling.

SPØRGSMÅL 6/COM 8

fra Catherine Bearder

Emne: Ulovlig handel med vilde dyr og planter og forbindelserne mellem AVS-landene og EU

Kommissionen vedtog for to år siden handlingsplanen mod ulovlig handel med vilde dyr og planter, hvor der i delmål 3.2 opfordres til globale partnerskaber, der involverer oprindelses-, transit- og slutmarkedslande.

Hvilke AVS-lande har Kommissionen udpeget som prioriterede lande til etablering af en udvidet dialog og et teknisk samarbejde om ulovlig handel med vilde dyr og planter?

Hvilke skridt er der blevet taget for at medtage emnet ved møder på højt plan med regionale organisationer som f.eks. AU, SADC og EAC?

Hvilke fremskridt er der sket med hensyn til at bruge handelsinstrumenter for at presse på for foranstaltninger mod ulovlig handel med vilde dyr og planter? Er sådanne bestemmelser medtaget i nuværende og fremtidige forhandlinger om frihandelsaftaler mellem AVS og EU?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 6/COM 8

Som en del af gennemførelsen af handlingsplanen mod ulovlig handel med vilde dyr og planter fra 2016 investerer EU og dets medlemsstater betydelige ressourcer til fordel for foranstaltninger, der styrker partnerskaber, der involverer oprindelses-, transit- og slutmarkedslande. Der blev blandt andet afsat omkring 340 mio. EUR i EU's eksterne udviklingssamarbejde i 2016 og 2017, som bidrager direkte til at opnå målene i handlingsplanen.

Eftersom ulovlig handel med vilde dyr og planter finder sted i alle AVS-lande i form af forskellige produkter (elfenben, palisander, skældyr, skildpadder, fugle osv.), har alle lande modtaget specifik støtte i forbindelse med kampen mod denne form for kriminalitet, men der er blevet fokuseret på de primære forsyningsområder: Madagaskar, Centralafrika, Østafrika, Vestafrika og Sydafrika.

Blandt de programmer, der mobiliseres mod ulovlig handel med vilde dyr og planter, er støtte til internationale organisationer, der er specialiseret i bekæmpelse af kriminalitet relateret til vilde dyr og planter, som f.eks. International Consortium on Combating Wildlife Crime (ICCWC). Fremme af lokale samfunds rolle i forbindelse med beskyttelsen af vilde dyr og planter er også blevet prioriteret af EU og dets medlemslande. Programmerne involverer derfor flere partnere på regionalt, nationalt og lokalt plan og omfatter et bredt spektrum af aktiviteter, herunder bæredygtig forvaltning af beskyttede områder, forbedring af lokalsamfundenes levevis gennem økonomiske aktiviteter og tilvejebringelse af økosystemtjenester (vand, energi, grønne job, vildtkød osv.) og opløsning af kriminelle netværk.

EU har været meget aktiv i samarbejdet med AVS-landene på møder med regionale aktører som f.eks. Den Afrikanske Union, Sammenslutningen af Stater i Sydøstasien, Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab og Det Centralafrikanske Økonomiske Fællesskab, men også i fora som f.eks. Congo Basin Forest Partnership. Endvidere involverer regional programmering i forbindelse med miljø og vilde dyr og planter partnerskaber med og inddragelse af relevante regionale myndigheder.

Miljøtiltag og bæredygtighed indgår som en del af de diskussioner om handels- og økonomiske partnerskabsaftaler, som EU deltager i. EU sikrer f.eks. et øget fokus på overensstemmelse med konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter.

SPØRGSMÅL 5/COM 9

fra György Hölvenyi

Emne: Trossamfunds rolle i forbindelse med konflikthåndtering i AVS-lande

Trossamfund spiller en uundværlig rolle i konflikthåndteringen i kriseramte AVS-lande. Trossamfund og deres institutioner er nødvendigvis interessenter, ikke kun åndeligt, men også som en vigtig bidragsyder til social stabilitet i kraft af deres rolle i samfundet, som det fremgår af nylige eksempler såsom Catholic Bishops' Conference of Congos rolle som primær mægler i forhandlingerne om et politisk skifte i Den Demokratiske Republik Congo.

Hvad gør Kommissionen for at sikre, at trossamfundene deltager i EU's indsats i konflikthåndteringen? Hvad gør den for at tage højde for deres anbefalinger i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltninger udadtil? Vil religiøse organisationer medvirke i samarbejdsstrukturen og den politiske dialog mellem EU og AVS på lang sigt?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 5/COM 9

Trossamfund og religion i mere bred forstand kan spille en vigtig rolle i konfliktforebyggelse, -håndtering og -løsning. De har ofte unikke åndelige, moralske, sociale og undertiden politiske aktiver at bidrage med i forbindelse med fredsprocesser.

EU-Udenrigstjenesten og Kommissionens tjenestegrene samarbejder derfor ofte med dem om konfliktforebyggelse, -håndtering og -løsning.

I AVS-landene er Kommissionen i kontakt med en lang række forskellige organisationer, aktører og interessenter, der tilbyder mæglingsbistand, herunder sådanne af religiøs karakter som f.eks. Network for religious and traditional peacemakers, King Abdullah bin Abdulaziz International Centre for Interreligious and Intercultural Dialogue (KAICIID) samt Den Islamiske Samarbejdsorganisation. Vi samarbejder f.eks. med Sant'Egidio-samfundet i Den Centralafrikanske Republik.

I visse tilfælde, som i Den Demokratiske Republik Congo, har Catholic Bishops' Conference helt sikkert spillet en vigtig rolle i at nå til enighed, mens den rolle, de religiøse ledere spiller, i andre tilfælde kan være overvurderet eller sågar instrumentaliseret.

Afhængigt af situationen og den lokale kontekst kan Kommissionen støtte trossamfundenes deltagelse i dialoger og samråd. Den kan også yde teknisk bistand til religiøse aktører, som deltager i fredsprocesser.

Den religiøse dimension bør dog vurderes gennem en omhyggelig analyse af centrale spørgsmål og involverede aktører. EU skal sikre, at dens vurdering af den rolle, religionen spiller, er tilstrækkeligt nuanceret til at anerkende det komplekse forhold mellem alle konfliktskabende kræfter og deres mønstre. Som påpeget i en rapport fra 2015 fra FN's rapportør om religions- og trosfrihed er det særlig vigtigt at forstå den rolle, som menneskelige aktiviteter spiller i forbindelse med udnyttelse af religion til politiske formål.

Konkret vil kulturel pluralisme og interkulturel forståelse, herunder aspekter vedrørende religion eller tro, blive styrket via programmet »Interkulturel dialog og kultur« (Instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (DCI)) i udvalgte AVS-lande. Der er blevet udvalgt fem projekter, hvis gennemførelse blev påbegyndt i starten af 2018, til et samlet beløb på 10 mio. EUR.

Foranstaltninger i lande, hvor situationen er skrøbelig, eller som er påvirket af væsentlige strømme af fordrevne eller ulovlige migranter, er blevet prioriteret: De udvalgte forslag vil blive iværksat i Benin, Burkina Faso, Burundi, Cameroun, Elfenbenskysten, Den Demokratiske Republik Congo, Egypten, Kenya, Mali, Niger, Nigeria, Rwanda, Senegal, Sydsudan, Tanzania, Togo, Uganda og Zimbabwe samt Syrien, Irak og Libanon.

Projekterne fremmer religiøse lederes påvirkning for at fremme kulturel mangfoldighed og respekt for ligeværdigheden mellem alle mænd og kvinder via tværreligiøs og interkulturel dialog og samarbejde. Dermed er religiøse ledere og trossamfund blandt målgrupperne for kapacitetsopbyggende aktiviteter.

Den igangværende opfordring til forslag under Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR) er rettet mod at fremme gensidig forståelse og respekt mellem enkeltpersoner, der kommer fra forskellige trosretninger eller ikke er troende, for at bidrage til inkluderende lokalsamfund og samfund, der accepterer diversitet og er i stand til at håndtere potentielle konflikter på en fredelig måde. Civilsamfundsaktiviteter, der er målrettet AVS-lande, er berettiget til støtte. Projekterne vil blive valgt i løbet af 2018 (vejledende beløb 5 mio. EUR).

SPØRGSMÅL 8/COM 10

fra Laura Agea

Emne: Den fremtidige reform af den fælles landbrugspolitik og indvirkning på AVS-lande

Flere undersøgelser bekræfter den fælles europæiske landbrugspolitiks direkte indvirkning på AVS-landene. Indvirkningen er desværre ikke kun positiv. EU spiller, som den vigtigste importør af landbrugsprodukter fra AVS-lande, en central rolle i forbindelse med det internationale marked for landbrugsprodukter og den globale fødevaresikkerhed. Vore vigtigste udfordring er at tilpasse den kommende reform af den fælles landbrugspolitik med EU's forpligtelser i henhold til den globale dagsorden for bæredygtig udvikling (målene for bæredygtig udvikling, Parisaftalen osv.).

Hvilke instrumenter forventes der i den fremtidige fælles landbrugspolitiks form med henblik på at forbedre den positive indvirkning på udviklingslande og fremme vores bidrag til bæredygtig udvikling og især fødevaresikkerhed yderligere?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 8/COM 10

Den nye europæiske konsensus om udvikling fra juni 2017 bekræftede vigtigheden af udviklingsvenlig politikkohærens for at nå målene for bæredygtig udvikling.

Landbrug er uløseligt knyttet til emner som f.eks. job, fødevarer, luft, klimaændringer, vand, jord og biodiversitet og spiller derfor en vigtig rolle i 2030-dagsordenen. Den lange vej til at nå målene for bæredygtig udvikling er først lige begyndt, og landbrugssektoren har mulighed for at vise, at den kan være en del af løsningen.

En række reformer af den fælles landbrugspolitik over de seneste 25 år har gradvist øget den fælles landbrugspolitiks markedsorientering (3) og samtidig forbedret dens miljø- og klimapræstation (4). Disse reformer har understreget den fælles landbrugspolitiks vigtigste mål, som er at sikre en holdbar fødevareproduktion, en bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimatiltag og en afbalanceret regional udvikling i EU.

Den igangværende revision af den fælles landbrugspolitik sigter også mod at bidrage yderligere til EU's internationale forpligtelser. Meddelelsen om »Fremtiden for fødevarer og landbrug« fra november 2017 fastlagde de overordnede politiske retningslinjer (5), bl.a. om den fælles landbrugspolitiks internationale dimension. De er præciseret nærmere i lovgivningsforslaget om den fælles landbrugspolitik efter 2020, som Kommissionen har vedtaget for nylig.

EU tilstræber tydeligvis at hjælpe udviklingslande med at integrere deres landbrugssektorer i verdenshandelssystemet og få del i fordelene ved den globale økonomi (6). EU er klar over, at dette kun kan ske, hvis partnerlande er den drivende kraft. EU samarbejder for øjeblikket med mere end 60 partnerlande om bæredygtigt landbrug og fødevaresikkerhed (7). I Afrika er der fokus på politisk støtte, fremme af ansvarlige investeringer i landdistrikter og støtte til landbrugssektoren, hvilket i sidste ende er for at hjælpe afrikanske lande med at udnytte deres landbrugssektors potentiale og imødekomme behovene hos deres borgere.

I april oprettede Kommissionen desuden en taskforce bestående af europæiske og afrikanske eksperter, der skal rådgive og fremsætte anbefalinger for at styrke partnerskabet mellem EU og Den Afrikanske Union inden for fødevarer og landbrug og øge EU's rolle inden for landbrug og agroindustri.

SPØRGSMÅL 11/COM 11

fra Neena Gill

Emne: Humanitær bistand til Den Demokratiske Republik Congo

Den humanitære bistand til Den Demokratiske Republik Congo var i 2017 på det laveste niveau i det seneste årti.

EU's humanitære bistand til landet var sidste år 4 mio. EUR lavere end i 2016.

I oktober 2017 aktiverede FN officielt en nødsituation på niveau 3 i Den Demokratiske Republik Congo med geografisk fokus på regionerne Kasai, Tanganyika og Sydkivu.

1. Hvad er det aktuelle globale finansieringshul for den humanitære situation i Den Demokratiske Republik Congo?

2. Har Kommissionen iværksat foranstaltninger til at fremskynde den humanitære bistand til Den Demokratiske Republik Congo siden oktober 2017?

SVAR PÅ SPØRGSMÅL 11/COM 11

På grund af forværringen af den humanitære situation i Den Demokratiske Republik Congo blev den første internationale humanitære konference om Den Demokratiske Republik Congo nogensinde afholdt i Genève den 13. april 2018. FN, EU og Nederlandene var i fællesskab værter for konferencen. Der deltog 101 delegationer, herunder 22 EU-medlemsstater. Det førte til tilsagn og erklæringer om 528,1 mio. USD til den humanitære indsats i Den Demokratiske Republik Congo i 2018. Kommissionen meddelte, at den vil yde støtte på 77,1 mio. EUR til Den Demokratiske Republik Congo i 2018, og EU's medlemsstater meddelte, at de vil støtte med 246 mio. USD, så EU's bidrag alt i alt udgør to tredjedele af det samlede beløb.

Den humanitære reaktionsplan for Den Demokratiske Republik Congo for 2018 kræver 1,68 mia. USD med 13,1 mio. mennesker, der ifølge FN har brug for hjælp.

En nødsituation på niveau 3 — det højest mulige indsatsniveau — blev aktiveret af FN den 20. oktober 2017 i seks måneder med geografisk fokus på provinserne Sydkivu, Tanganyika og Kasai. Niveau 3-statussen blev deaktiveret den 20. april 2018, eftersom benchmarks for en effektiv mobilisering af kapacitet på internationalt plan til at forøge den humanitære bistand ifølge FN i vid udstrækning er blevet overholdt.

Kommissionen har støttet den humanitære indsats i Den Demokratiske Republik Congo siden 1994 og forsætter med dette. Den støtter indsatsen for at imødekomme humanitære behov, inklusive fødevarehjælp, ernæring, sundhedstjenester, sikkerhed, husly, vand, sanitet og hygiejne, uddannelse i nødsituationer, men også logistik og koordinering af humanitær bistand. Den vil i 2018 blive suppleret med mægling, forsoning og tillidsskabende foranstaltninger, der finansieres af andre instrumenter, som Kommissionen har til sin rådighed, ud over de midler til udvikling, der allerede stilles til rådighed i Den Demokratiske Republik Congo.

(1) https://europa.eu/globalstrategy/sites/globalstrategy/files/pages/files/eugs_review_web_13.pdf.

(2) https://webgate.ec.europa.eu/devco-academy/.

(3) Dette er opnået ved at minimere foranstaltninger, der virker forstyrrende for handelen og produktionen. I øjeblikket er over 90 % af den støtte, som EU yder til landbrugere, ikke længere knyttet til mængden af det produkt, der fremstilles, og har derfor ingen forvridende indvirkning på handelen. Markedsforanstaltninger begrænses til sikkerhedsnetniveauer for kriser, og eksportrestitutioner har været fjernet siden december 2015.

(4) De specifikke instrumenter under den fælles landbrugspolitik, der behandler bæredygtig fødevareproduktion, omfatter såvel obligatoriske (krydsoverensstemmelse, miljøforanstaltninger) og frivillige foranstaltninger (i henhold til politikken for udvikling af landdistrikter). Den støtte, der ydes til EU's landbrugere, afspejler derfor deres indsats og gennemførelsen af foranstaltninger, der sikrer et bæredygtigt landbrug.

(5) Forslaget indeholder desuden en klar angivelse af, at den fremtidige fælles landbrugspolitik skal spille en større rolle i gennemførelsen af resultaterne af topmødet i Valletta om håndtering af de underliggende årsager til migration. For eksempel med henblik på at udnytte viden og innovation og uddybe samarbejdet om forskning og innovation inden for landbruget, undersøge uddannelse og udveksle projekter samt øge det strategiske politiske samarbejde og dialogen med Den Afrikanske Union om emner vedrørende landbrug og udvikling af landdistrikter.

(6) EU giver told- og kontingentfri adgang for alle de mindst udviklede lande, og de økonomiske partnerskabsaftaler giver partnerlande adgang til at beskytte deres følsomme landbrugsprodukter mod liberalisering, enten ved at undtage dem helt eller ved at tillade robuste garantier, der kan bruges til at beskytte dem mod pludselige stigninger i importen.

(7) 8,5 mia. EUR af EU's udviklingsbistand blev tildelt dette formål i perioden 2014-2020.