AFTALE

mellem Den Russiske Føderation og Det Europæiske Fællesskab om tilbagetagelse

PARTERNE,

DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB, herefter benævnt »Fællesskabet«,

og

DEN RUSSISKE FØDERATION,

DER ER FAST BESLUTTEDE PÅ at udbygge deres samarbejde for at kunne bekæmpe ulovlig indvandring mere effektivt,

DER HENVISER TIL den aftale om partnerskab og samarbejde mellem på den ene side Fællesskabet og dets medlemsstater og på den anden side Den Russiske Føderation, der blev indgået på Korfu den 24. juni 1994, særlig artikel 84 og fælleserklæringen angående artikel 26, 32 og 37 i slutakten til aftalen,

DER HENVISER TIL den fælles udtalelse, der blev vedtaget på topmødet i Skt. Petersborg den 31. maj 2003, om at Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation er enige om snarest at afslutte forhandlingerne om en tilbagetagelsesaftale,

DER ØNSKER gennem denne aftale og på grundlag af gensidighed at indføre hurtige og effektive procedurer for identifikation og tilbagesendelse af personer, der ikke eller ikke længere opfylder betingelserne for indrejse i eller ophold eller bopæl på Den Russiske Føderations eller en af Den Europæiske Unions medlemsstaters territorium, og at lette sådanne personers transit på en samarbejdsbetonet måde,

DER UNDERSTREGER, at denne aftale ikke griber ind i de rettigheder og forpligtelser, som Fællesskabet, Den Europæiske Unions medlemsstater og Den Russiske Føderation har i henhold til international ret, herunder internationale menneskerettighedsbestemmelser, således som de bl.a. er stadfæstet i verdenserklæringen af 10. december 1948 om menneskerettigheder, den internationale konvention af 16. december 1966 om borgerlige og politiske rettigheder, konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling og protokollen om flygtninges retsstilling af 31. januar 1967, den europæiske konvention af 4. november 1950 til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og protokol nr. 4 hertil af 16. september 1963 samt konventionen af 10. december 1984 mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf,

DER TAGER HENSYN TIL protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union af 7. februar 1992 og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab af 25. marts 1957, og bekræfter, at denne aftales bestemmelser ikke finder anvendelse på Kongeriget Danmark —

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

Artikel 1 Definitioner I denne aftale forstås ved: a) »tilbagetagelse«: at en stat efter anmodning fra en anden kontraherende stat tilbagetager personer (egne statsborgere, tredjelandsstatsborgere eller statsløse), der ulovligt er indrejst i, opholder sig eller bor i den anmodende stat, i overensstemmelse med bestemmelserne i denne aftale b) »medlemsstat«: enhver af Den Europæiske Unions medlemsstater, med undtagelse af Kongeriget Danmark c) »statsborger i en medlemsstat«: enhver, der er statsborger i en medlemsstat som fastsat i fællesskabsbestemmelserne d) »statsborger i Den Russiske Føderation«: enhver, der er statsborger i Den Russiske Føderation i overensstemmelse med russisk lovgivning e) »tredjelandsstatsborger«: enhver, der er statsborger i et andet land end Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne f) »statsløs«: enhver, der ikke er statsborger i Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne, og som ikke kan dokumentere statsborgerskab i nogen anden stat g) »opholdstilladelse«: en officiel tilladelse udstedt under en hvilken som helst form af Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne, som giver en person ret til at have bopæl på Den Russiske Føderations eller en af medlemsstaternes territorium. Dette omfatter ikke midlertidig opholdstilladelse i forbindelse med behandlingen af en asylansøgning eller en ansøgning om opholdstilladelse h) »visum«: en tilladelse udstedt eller en afgørelse truffet af Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne, som er nødvendig for indrejse i eller transit gennem Den Russiske Føderations eller en af medlemsstaternes territorium. Lufthavnstransitvisum er som en særlig kategori undtaget herfra i) »anmodende stat«: den stat (Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne), der fremsætter en tilbagetagelsesanmodning efter reglerne i denne aftales afsnit III eller en transitanmodning efter reglerne i afsnit IV j) »adspurgte stat«: den stat (Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne), hvortil en tilbagetagelsesanmodning efter reglerne i denne aftales afsnit III eller en transitanmodning efter reglerne i afsnit IV rettes k) »kompetent myndighed«: enhver national myndighed i Den Russiske Føderation eller en af medlemsstaterne, der har til opgave at gennemføre denne aftale som anført i den bilaterale gennemførelsesprotokol, der indgås mellem Den Russiske Føderation og de enkelte medlemsstater i henhold til denne aftales artikel 20, stk. 1, litra a) l) »grænseområde«: et område inden for en radius på op til 30 kilometer fra den fælles landegrænse mellem en medlemsstat og Den Russiske Føderation samt havneområder, herunder toldzoner, og internationale lufthavne i medlemsstaterne og Den Russiske Føderation m) »grænseovergangssted«: et af medlemsstaterne eller Den Russiske Føderation godkendt overgangssted for passage af deres respektive land- og søgrænser, herunder i internationale lufthavne og havne n) »transit«: en tredjelandsstatsborgers eller statsløs persons passage gennem den adspurgte stat under en rejse fra den anmodede stat til bestemmelseslandet.

AFSNIT I

DEN RUSSISKE FØDERATIONS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSER

Artikel 2 Tilbagetagelse af russiske statsborgere 1. Efter anmodning fra en medlemsstat og i overensstemmelse med den i denne aftale fastsatte procedure skal Den Russiske Føderation tilbagetage enhver person, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende medlemsstats territorium, forudsat at det efter reglerne i denne aftales artikel 9 findes godtgjort, at den pågældende person er statsborger i Den Russiske Føderation. Det samme gælder for personer, der ulovligt opholder sig eller er bosat i en medlemsstat, og som på tidspunktet for indrejse i den pågældende medlemsstat var statsborgere i Den Russiske Føderation, men siden gav afkald på statsborgerskab i Den Russiske Føderation i overensstemmelse med dennes nationale lovgivning uden at have erhvervet statsborgerskab eller opholdstilladelse i medlemsstaten eller nogen anden stat. 2. Når Den Russiske Føderation har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, skal Den Russiske Føderations kompetente diplomatiske repræsentation eller konsulat omgående, uanset den tilbagesendte persons ønsker, udstede det fornødne rejsedokument til den pågældendes tilbagerejse med en gyldighed på 30 kalenderdage. Kan den pågældende, uanset af hvilken grund, ikke tilbagesendes før udløbet af dette rejsedokuments gyldighed, skal Den Russiske Føderations kompetente diplomatiske repræsentation eller konsulat omgående udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighed.

Artikel 3 Tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse 1. Efter anmodning fra en medlemsstat og i overensstemmelse med den i denne aftale fastsatte procedure skal Den Russiske Føderation tilbagetage enhver tredjelandsstatsborger eller statsløs, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på den anmodende medlemsstats territorium, forudsat at det efter reglerne i denne aftales artikel 10 findes godtgjort, at den pågældende person: a) på tidspunktet for tilbagetagelsesanmodningens fremsættelse havde et gyldigt visum udstedt af Den Russiske Føderation og er indrejst i en medlemsstat direkte fra Den Russiske Føderations territorium, eller b) på tidspunktet for tilbagetagelsesanmodningens fremsættelse havde en gyldig opholdstilladelse udstedt af Den Russiske Føderation, eller c) ulovligt var indrejst til en medlemsstats territorium direkte fra Den Russiske Føderations territorium. 2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis: a) den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i Den Russiske Føderation b) den anmodende medlemsstat eller en anden medlemsstat har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse, medmindre vedkommende er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse med længere gyldighed udstedt af Den Russiske Føderation c) den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse havde visumfri adgang til den anmodende medlemsstats territorium. 3. Når Den Russiske Føderation har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder den anmodende medlemsstat til den person, der skal tilbagetages, et af Den Russiske Føderation anerkendt rejsedokument (EU-standardrejsedokument til udsendelsesformål efter den model, der er opstillet i Rådets henstilling af 30. november 1994).

AFSNIT II

FÆLLESSKABETS TILBAGETAGELSESFORPLIGTELSER

Artikel 4 Tilbagetagelse af medlemsstaters statsborgere 1. Efter anmodning fra Den Russiske Føderation og i overensstemmelse med den i denne aftale fastsatte procedure skal en medlemsstat tilbagetage enhver person, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Den Russiske Føderations territorium, forudsat at det efter reglerne i denne aftales artikel 9 findes godtgjort, at den pågældende person er statsborger i den pågældende medlemsstat. Det samme gælder for personer, der ulovligt opholder sig eller er bosat i Den Russiske Føderation, og som på tidspunktet for indrejse i Den Russiske Føderation var statsborgere i en medlemsstat, men siden gav afkald på deres statsborgerskab i medlemsstaten i overensstemmelse med dennes nationale lovgivning uden at have erhvervet statsborgerskab eller opholdstilladelse i Den Russiske Føderation eller nogen anden stat. 2. Når en medlemsstat har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, skal denne medlemsstats kompetente diplomatiske repræsentation eller konsulat omgående, uanset den tilbagesendte persons ønsker, udstede det fornødne rejsedokument til den pågældendes tilbagerejse med en gyldighed på 30 kalenderdage. Kan den pågældende, uanset af hvilken grund, ikke tilbagesendes før udløbet af dette rejsedokuments gyldighed, skal medlemsstatens kompetente diplomatiske repræsentation eller konsulat omgående udstede et nyt rejsedokument med samme gyldighed.

Artikel 5 Tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse 1. Efter anmodning fra Den Russiske Føderation og i overensstemmelse med den i denne aftale fastsatte procedure skal en medlemsstat tilbagetage enhver tredjelandsstatsborger eller statsløs, der ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse i eller ophold eller bopæl på Den Russiske Føderations territorium, forudsat at det efter reglerne i denne aftales artikel 10 findes godtgjort, at den pågældende person: a) på tidspunktet for tilbagetagelsesanmodningens fremsættelse havde et gyldigt visum udstedt af den adspurgte medlemsstat til indrejse i Den Russiske Føderation direkte fra medlemsstatens territorium, eller b) på tidspunktet for tilbagetagelsesanmodningens fremsættelse havde en gyldig opholdstilladelse udstedt af den adspurgte medlemsstat, eller c) ulovligt var indrejst til Den Russiske Føderations territorium direkte fra den adspurgte medlemsstats territorium. 2. Tilbagetagelsesforpligtelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis: a) den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse kun har været i lufthavnstransit i en international lufthavn i den adspurgte medlemsstat b) Den Russiske Føderation har udstedt et visum eller en opholdstilladelse til den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse, medmindre vedkommende er i besiddelse af et visum eller en opholdstilladelse med længere gyldighed udstedt af den adspurgte medlemsstat c) den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse havde visumfri adgang til Den Russiske Føderations territorium. 3. Den i stk. 1 omhandlede tilbagetagelsesforpligtelse påhviler den medlemsstat, der har udstedt visum eller opholdstilladelse. Har to eller flere medlemsstater udstedt visum eller opholdstilladelse, gælder tilbagetagelsesforpligtelsen efter stk. 1 for den medlemsstat, der har udstedt det dokument, der har den længste gyldighed, eller, hvis flere af dem allerede er udløbet, det dokument, der stadig gælder. Er alle disse dokumenter allerede udløbet, påhviler tilbagetagelsesforpligtelsen efter stk. 1 den medlemsstat, der udstedte det dokument, der udløb senest. 4. Når den adspurgte medlemsstat har afgivet positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen, udsteder Den Russiske Føderation til den person, der skal tilbagetages, et af den pågældende medlemsstat anerkendt rejsedokument.

AFSNIT III

TILBAGETAGELSESPROCEDURE

Artikel 6 Anmodning om tilbagetagelse 1. Enhver tilbagesendelse af en person, der skal tilbagetages i henhold til en af de i denne aftales artikel 2-5 fastlagte forpligtelser, er betinget af, at der fremsættes en anmodning om tilbagetagelse til den adspurgte stats kompetente myndighed, jf. dog stk. 2. 2. Uanset denne aftales artikel 2-5 behøver der ikke at blive fremsat nogen anmodning om tilbagetagelse, når den person, der skal tilbagetages, er i besiddelse af et gyldigt nationalt pas og, såfremt vedkommende er en tredjelandsstatsborger eller statsløs, desuden er indehaver af gyldigt visum eller gyldig opholdstilladelse udstedt af den stat, der skal tilbagetage vedkommende. 3. Er en person blevet antruffet i den anmodende stats grænseområde efter ulovligt at have passeret grænsen direkte fra den adspurgte stats territorium, kan den anmodende stat fremsætte en tilbagetagelsesanmodning senest to arbejdsdage efter personens pågribelse (fremskyndet procedure).

Artikel 7 Tilbagetagelsesanmodningers indhold 1. Anmodninger om tilbagetagelse skal indeholde følgende oplysninger: a) oplysninger om den person, der skal tilbagetages (f.eks. fulde navn, fødselsdato og om muligt fødested og seneste opholdssted) b) angivelse af, hvilken dokumentation der findes for statsborgerskab og ulovlig indrejse og ophold samt begrundelsen for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse, jf. denne aftales artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1. 2. Tilbagetagelsesanmodningen bør eventuelt også indeholde følgende oplysninger: a) en erklæring om, at den person, der skal tilbagesendes, kan have brug for hjælp eller pleje, forudsat at den pågældende person udtrykkeligt har givet sit samtykke til denne erklæring b) enhver anden beskyttelses- eller sikkerhedsforanstaltning, der kan være nødvendig ved den enkelte tilbagesendelse. 3. En fælles formular til brug for udfærdigelse af tilbagetagelsesanmodninger findes i bilag 1 til denne aftale.

Artikel 8 Svar på tilbagetagelsesanmodningen Svar på tilbagetagelsesanmodningen skal gives skriftligt.

Artikel 9 Bevis for statsborgerskab 1. Statsborgerskab i henhold til denne aftales artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, kan dokumenteres med fremlæggelse af mindst et af de i bilag 2 til denne aftale angivne dokumenter, selv om dets gyldighed er udløbet. Hvis sådanne dokumenter fremlægges, skal medlemsstaterne og Den Russiske Føderation gensidigt anerkende statsborgerskabet uden at stille krav om yderligere formaliteter. 2. Kan ingen af de i bilag 2 til denne aftale angivne dokumenter fremlægges, kan statsborgerskab i henhold til denne aftales artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, dokumenteres ved fremlæggelse af mindst et af de i bilag 3 til denne aftale angivne dokumenter, selv om dets gyldighed er udløbet. — Hvis der fremlægges dokumenter angivet i bilag 3 A til denne aftale, skal medlemsstaterne og Den Russiske Føderation gensidigt anse statsborgerskabet for at være fastslået, medmindre andet kan bevises. — Hvis der fremlægges dokumenter angivet i bilag 3 B til denne aftale, skal medlemsstaterne og Den Russiske Føderation gensidigt anse det som en grund til at iværksætte en tilbundsgående undersøgelse. 3. Bevis for statsborgerskab kan ikke tilvejebringes ved hjælp af falske dokumenter. 4. Hvis ingen af de i bilag 2 eller 3 til denne aftale angivne dokumenter kan fremlægges, træffer Den Russiske Føderations eller medlemsstaternes diplomatiske repræsentation eller konsultat eller den pågældende medlemsstat på begæring og i forståelse med den kompetente myndighed i den anmodende stat foranstaltninger til uden urimelig forsinkelse at afhøre den person, der skal tilbagetages, for at fastslå vedkommendes statsborgerskab. Proceduren for sådanne afhøringer fastlægges i de i denne aftales artikel 20 omhandlede gennemførelsesprotokoller.

Artikel 10 Dokumentation angående tredjelandsstatsborgere og statsløse 1. Som bevis for, at de i denne aftales artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, fastsatte betingelser for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse er opfyldt, fremlægges mindst et af de i bilag 4 til denne aftale angivne dokumenter. Ethvert sådant bevis skal anerkendes gensidigt af medlemsstaterne og Den Russiske Føderation uden krav om yderligere formaliteter. 2. Indirekte bevis for, at de i denne aftales artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, fastsatte betingelser for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse er opfyldt, kan fremlægges i form af mindst et af de i bilag 5 til denne aftale angivne dokumenter. — Hvis der fremlægges dokumenter angivet i bilag 5 A til denne aftale, skal medlemsstaterne og Den Russiske Føderation gensidigt anse betingelserne for at være opfyldt, medmindre andet kan bevises. — Hvis der fremlægges dokumenter angivet i bilag 5 B til denne aftale, skal medlemsstaterne og Den Russiske Føderation gensidigt anse det som en grund til at iværksætte en tilbundsgående undersøgelse. 3. Bevis for, at betingelserne for tilbagetagelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse er opfyldt, kan ikke tilvejebringes ved hjælp af falske dokumenter. 4. Ulovlig indrejse, ulovligt ophold eller ulovlig bopæl fastslås, når den pågældende persons rejsedokumenter mangler det fornødne visum til eller den fornødne opholdstilladelse i den anmodende stat. En behørigt begrundet erklæring fra den anmodende stat om, at den pågældende person er antruffet uden det fornødne rejsedokument, visum eller opholdstilladelse anses ligeledes som umiddelbar dokumentation for ulovlig indrejse, ulovligt ophold eller ulovlig bopæl.

Artikel 11 Frister 1. Tilbagetagelsesanmodningen skal forelægges den kompetente myndighed i den adspurgte stat senest 180 kalenderdage efter den dato, hvor den anmodende stats kompetente myndighed har fået kendskab til, at en tredjelandsstatsborger eller statsløs ikke eller ikke længere opfylder de gældende betingelser for indrejse, ophold eller bopæl i landet. 2. Svar på en tilbagetagelsesanmodning skal afgives senest 25 kalenderdage efter datoen for den bekræftede modtagelse af tilbagetagelsesanmodningen. Med forbehold af særlige aftaler indgået inden for rammerne af gennemførelsesprotokoller undertegnet i overensstemmelse med artikel 20 forlænges denne frist efter behørigt begrundet anmodning til op til 60 kalenderdage, når der er retlige eller faktiske hindringer for at besvare anmodningen inden for den fastsatte frist. 3. Er en tilbagetagelsesanmodning fremsat efter den fremskyndede procedure i overensstemmelse med denne aftales artikel 6, stk. 3, skal svaret gives senest efter to arbejdsdage (defineret i overensstemmelse med den adspurgte stats lovgivning) efter den bekræftede modtagelse af tilbagetagelsesanmodningen. 4. Efter udløb af de i stk. 2 og 3 fastsatte frister anses den adspurgte stat for at have givet samtykke til tilbagetagelsen. 5. Den pågældende person skal tilbagesendes inden udløb af 90 kalenderdage. Sker tilbagesendelsen efter den fremskyndede procedure i overensstemmelse med denne aftales artikel 6, stk. 3, skal den finde sted inden for to arbejdsdage. Denne frist kan efter begrundet anmodning forlænges med den tid, det tager at løse retlige eller praktiske problemer. De i dette stykke fastsatte frister begynder at løbe på datoen for modtagelse af et positivt svar på tilbagetagelsesanmodningen.

Artikel 12 Afslag på en tilbagetagelsesanmodning Afslag på en tilbagetagelsesanmodning skal begrundes.

Artikel 13 Fremgangsmåde for tilbagesendelse og transportmidler 1. Før en person tilbagesendes, skal de kompetente myndigheder i Den Russiske Føderation og den berørte medlemsstat skriftligt aftale dispositioner angående overførselsdato, grænseovergangssted og eventuel ledsagelse. 2. Ethvert transportmiddel, det være sig over land eller ad luft- eller søvejen, kan benyttes. Tilbagesendelse ad luftvejen skal ikke nødvendigvis ske ved brug af den anmodende stats nationale flyselskab eller personale og kan finde sted på rutefly såvel som på charterfly.

AFSNIT IV

TRANSIT

Artikel 14 Generelle principper 1. Ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse begrænser medlemsstaterne og Den Russiske Føderation transitrejser til de tilfælde, hvor de pågældende ikke kan tilbagesendes til bestemmelsesstaten direkte. 2. Den Russiske Føderation tillader transit af tredjelandsstatsborgere og statsløse, hvis en medlemsstat anmoder herom, og en medlemsstat tillader transit af tredjelandsstatsborgere og statsløse, hvis Den Russiske Føderation anmoder herom, forudsat at deres videre rejse gennem de andre lande og tilbagetagelsen i bestemmelsesstaten er sikret. 3. Den Russiske Føderation eller en medlemsstat kan afvise transit: a) hvis den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse risikerer at blive udsat for tortur eller umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, dødsstraf eller forfølgelse på grund af race, religion, nationalitet eller tilhørsforhold til en bestemt social gruppe eller politisk overbevisning i bestemmelsesstaten eller en transitstat, eller b) hvis den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse vil blive genstand for strafferetslig forfølgning eller sanktioner i den adspurgte stat eller en transitstat, eller c) hvis det kan begrundes med hensyn til den offentlige sundhed, den indre sikkerhed, den offentlige orden eller andre nationale interesser i den adspurgte stat. 4. Den Russiske Føderation og medlemsstaterne kan tilbagekalde enhver udstedt tilladelse, hvis der efterfølgende opstår eller fremdrages forhold omhandlet i stk. 3, som lægger hindringer i vejen for transitrejsen, eller hvis den videre rejse i eventuelle transitlande eller tilbagetagelsen i bestemmelsesstaten ikke længere er sikret. I sådanne tilfælde skal den anmodende stat om nødvendigt uden forsinkelse tilbagetage den pågældende tredjelandsstatsborger eller statsløse.

Artikel 15 Transitprocedure 1. Der skal over for de kompetente myndigheder fremsættes en skriftlig transitanmodning, som skal indeholde følgende oplysninger: a) transitmåden (over land eller ad luft- eller søvejen), eventuelle andre transitstater og endeligt bestemmelsesland b) oplysninger om den pågældende person (fulde navn, fødselsdato og om muligt fødested, nationalitet, rejsedokumenttype og -nummer) c) grænseovergangssted, tidspunkt for tilbagesendelsen og angivelse af, om tilbagesendelsen sker under ledsagelse d) en erklæring om, at betingelserne i denne aftales artikel 14, stk. 2, efter den anmodende stats opfattelse er opfyldt, og at der ikke er kendskab til nogen grund til afvisning af anmodningen i henhold til denne aftales artikel 14, stk. 3. En fælles formular til brug for transitanmodninger findes i bilag 6 til denne aftale. 2. Den adspurgte stat skal skriftligt underrette den anmodende stats kompetente myndighed om, at den tillader indrejse, med bekræftelse af grænseovergangssted og -tidspunkt, eller i modsat fald underrette den anmodende stat om, at den nægter at give indrejsetilladelse, med angivelse af begrundelsen herfor. 3. Er den pågældende transit et led i en tilbagesendelse, der foregår ad luftvejen, kræves det ikke, at den person, som tilbagesendes, og dennes eventuelle ledsager skal ansøge om særligt lufthavnstransitvisum. 4. Under forbehold af gensidige samråd skal de kompetente myndigheder i den adspurgte stat være behjælpelige med den pågældende transit, navnlig ved opsyn med de pågældende personer og tilrådighedsstillelse af passende faciliteter hertil.

AFSNIT V

OMKOSTNINGER

Artikel 16 Transport- og transitomkostninger Uden at det berører de kompetente myndigheders ret til at tilbagesøge omkostningerne ved tilbagetagelsen hos den person, der skal tilbagetages, eller fra tredjemand, skal alle befordringsudgifter i tilknytning til tilbagetagelse og transit indtil grænseovergangen til den adspurgte stat bæres af den anmodende stat.

AFSNIT VI

DATABESKYTTELSE

Artikel 17 Databeskyttelse Persondata udleveres kun, hvis det er nødvendigt, for at de kompetente myndigheder i enten Den Russiske Føderation eller en medlemsstat kan gennemføre denne aftale. Ved udlevering, bearbejdning og behandling af persondata i det konkrete tilfælde skal Den Russiske Føderations kompetente myndigheder overholde Den Russiske Føderations relevante lovgivning, og en medlemsstats kompetente myndighed skal overholde bestemmelserne i direktiv 95/46/EF og sin nationale lovgivning vedtaget i henhold til dette direktiv. Desuden finder følgende principper anvendelse: a) alle persondata skal behandles på et redeligt og lovformeligt grundlag b) persondata må kun indsamles til det særlige, udtrykkelige og legitime formål at gennemføre denne aftale, og de må ikke viderebearbejdes på en måde, der strider mod dette formål c) alle persondata skal være formålstjenlige, relevante og ikke mere vidtgående, end hvad formålet med deres indsamling og/eller bearbejdning kræver, og i særdeleshed må de persondata, der udleveres, kun omfatte: — oplysninger om den person, der skal tilbagetages (f.eks. fulde navn, eventuelt tidligere navn, andre navne, personen benytter eller kendes under, fødselsdato og fødested, køn, nuværende og tidligere nationalitet(er) — pas eller identitetskort (type, nummer, udløb, udstedelsesdato, udstedende myndighed, udstedelsessted) — rejseetaper og rejseruter — andre oplysninger til brug for identifikation af den person, der skal tilbagetages, eller efterprøvelse af tilbagetagelsesforpligtelserne i henhold til denne aftale d) alle persondata skal være korrekte og opdaterede i det fornødne omfang e) alle persondata skal opbevares på en måde, der åbner mulighed for identifikation af datasubjektet, og må ikke opbevares i længere tid end nødvendigt for det formål, hvortil disse data blev indsamlet eller viderebearbejdes f) såvel den udleverende som den modtagende kompetente myndighed skal træffe enhver rimelig foranstaltning for at sikre, at persondata, hvis behandling ikke opfylder betingelserne i litra c) og d), navnlig fordi disse data ikke er formålstjenlige, relevante eller korrekte eller er for vidtgående i forhold til formålet, berigtiges, slettes eller blokeres. Dette omfatter pligt til at underrette den anden part om enhver berigtigelse, sletning eller blokering af en oplysning g) den modtagende kompetente myndighed skal efter anmodning underrette den udleverende kompetente myndighed om, hvortil de udleverede data anvendes, og hvilke resultater der er opnået heraf h) persondata må kun udleveres til de kompetente myndigheder, der har til opgave at gennemføre denne aftale. De må kun videregives til andre organer med forudgående samtykke fra den udleverende kompetente myndighed i) den udleverende og den modtagende kompetente myndighed skal skriftligt registrere enhver udlevering og modtagelse af persondata.

AFSNIT VII

GENNEMFØRELSE OG ANVENDELSE

Artikel 18 Forholdet til andre internationale forpligtelser 1. Denne aftale indskrænker ikke de rettigheder og forpligtelser, Fællesskabet, medlemsstaterne og Den Russiske Føderation har i henhold til international ret, især: a) konventionen af 28. juli 1951 og protokollen af 31. januar 1967 om flygtninges retsstilling b) den europæiske konvention af 4. november 1950 om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder c) konventionen af 10. december 1984 mod tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf d) internationale traktater om udlevering og transit e) multilaterale internationale traktater om regler for tilbagetagelse af udenlandske statsborgere, såsom konventionen om international civil luftfart af 7. december 1944. 2. Denne aftales bestemmelser har forrang for bestemmelserne i enhver bilateral traktat eller aftale om tilbagetagelse, der i henhold til denne aftales artikel 20 er eller vil blive indgået mellem enkelte medlemsstater og Den Russiske Føderation, for så vidt bestemmelserne i sidstnævnte traktater eller aftaler omhandler spørgsmål omfattet af denne aftale. 3. Intet i denne aftale er til hinder for tilbagesendelse af en person efter anden formel eller uformel aftale.

Artikel 19 Blandet tilbagetagelsesudvalg 1. Parterne skal nedsætte et blandet tilbagetagelsesudvalg (»udvalget«), der i særdeleshed skal have til opgave: a) at overvåge anvendelsen af denne aftale b) at vedtage de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for en ensartet gennemførelse af denne aftale c) med jævne mellemrum at udveksle oplysninger om de gennemførelsesprotokoller, der indgås mellem enkelte medlemsstater og Den Russiske Føderation i henhold til denne aftales artikel 20 d) at vedtage ændringer i bilagene til denne aftale e) at foreslå ændringer i denne aftale f) at undersøge og, såfremt det skønnes nødvendigt, foreslå ændringer i denne aftale i tilfælde af nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union. 2. Udvalgets beslutninger er bindende for parterne. 3. Udvalget skal bestå af repræsentanter for Fællesskabet og Den Russiske Føderation; Fællesskabet repræsenteres af Europa-Kommissionen, bistået af eksperter fra medlemsstaterne. 4. Udvalget mødes, når det er nødvendigt, efter anmodning fra en af parterne. 5. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 20 Gennemførelsesprotokoller 1. Den Russiske Føderation og medlemsstaterne skal indgå gennemførelsesprotokoller indeholdende bestemmelser om: a) kompetente myndigheder, grænseovergangssteder, udveksling af oplysninger om kontaktpunkter og brug af sprog b) nærmere betingelser for tilbagetagelse efter den fremskyndede procedure c) betingelser for tilbagesendelse under ledsagelse, herunder transitoverførsel af tredjelandsstatsborgere og statsløse under ledsagelse d) andre bevis- og dokumentationsmidler end de i bilag 2-5 til denne aftale angivne e) fremgangsmåden for afhøringer i henhold til denne aftales artikel 9 f) eventuelle særlige ordninger angående fristerne for behandling af tilbagetagelsesanmodninger, jf. denne aftales artikel 11, stk. 2. 2. De i stk. 1 omhandlede gennemførelsesprotokoller træder først i kraft, efter at udvalget er blevet underrettet om dem. 3. Den Russiske Føderation forpligter sig til også at anvende enhver bestemmelse i en gennemførelsesprotokol indgået med en medlemsstat i sine forbindelser med enhver anden medlemsstat efter sidstnævntes anmodning og under forbehold af, at den pågældende bestemmelse i praksis kan anvendes på Den Russiske Føderation. Medlemsstaterne forpligter sig til også at anvende enhver bestemmelse i en gennemførelsesprotokol indgået af en medlemsstat i deres relationer med Den Russiske Føderation efter sidstnævntes anmodning og under forbehold af, at den pågældende bestemmelse i praksis kan anvendes på andre medlemsstater. Ovenstående gælder ikke for bestemmelser indeholdende særlige ordninger som omhandlet i stk. 1, litra f).

AFSNIT VIII

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 21 Territorial anvendelse 1. Medmindre andet gælder i henhold til stk. 2, finder denne aftale anvendelse på Den Russiske Føderations territorium og på det område, hvor traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab finder anvendelse. 2. Denne aftale finder ikke anvendelse på Kongeriget Danmarks område.

Artikel 22 Bilag Bilag 1-6 udgør en integrerende del af denne aftale.

Artikel 23 Ikrafttrædelse, varighed og udløb 1. Denne aftale skal ratificeres eller godkendes af parterne efter deres interne procedurer. 2. Denne aftale træder i kraft på den første dag i den anden måned efter den dato, hvor parterne meddeler hinanden, at de i stk. 1 omhandlede procedurer er afsluttet, jf. dog stk. 3. Ligger denne dato før datoen for ikrafttrædelsen af aftalen mellem Den Russiske Føderation og Det Europæiske Fællesskab om lettelse af udstedelsen af visa til kortvarigt ophold til statsborgere i Den Russiske Føderation og Den Europæiske Union, træder denne aftale først i kraft på samme dato som den sidstnævnte. 3. De i denne aftales artikel 3 og 5 fastsatte forpligtelser træder først i kraft tre år efter den i stk. 2 fastsatte dato. I løbet af denne treårsperiode finder de kun anvendelse på statsløse og på statsborgere i tredjelande, med hvilke Den Russiske Føderation har indgået bilaterale traktater eller aftaler om tilbagetagelse. 4. Denne aftale indgås på ubestemt tid. 5. Hver part kan opsige denne aftale med skriftligt varsel til den anden part. Denne aftale ophører med at være i kraft seks måneder efter modtagelsen af et sådant varsel.