AFTALE mellem Det Europæiske Fællesskab og New Zealand om sundhedsforanstaltninger i samhandelen med levende dyr og animalske produkter

DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB

på den ene side og

NEW ZEALAND

på den anden side,

i det følgende benævnt »parterne«,

SOM ANERKENDER, at formålet med deres sundhedsforanstaltninger er at opnå sammenlignelige sundhedsgarantier,

SOM PÅ NY BEKRÆFTER, at de går ind for de rettigheder og forpligtelser, der er fastlagt ved WTO's aftale om anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger (i det følgende benævnt »SPS-aftalen«),

SOM ØNSKER at lette samhandelen mellem Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »EF«) og New Zealand, samtidig med at folke- og dyresundheden beskyttes for derved at opfylde forbrugernes forventninger om sunde levnedsmidler,

SOM ØNSKER at løse andre veterinærproblemer i samhandelen mellem EF og New Zealand med levende dyr og animalske produkter,

SOM ER BESLUTTET PÅ at tage fuldt hensyn til risikoen for spredning af dyreinfektioner og -sygdomme og til foranstaltninger, der er iværksat for at bekæmpe og udrydde sådanne infektioner og sygdomme, navnlig for at undgå afbrydelser i samhandelen,

ER BLEVET ENIGE OM FØLGENDE:

Artikel 1

Formål

Formålet med denne aftale er at lette samhandelen mellem EF og New Zealand med levende dyr og animalske produkter ved at indføre en mekanisme til anerkendelse af ligestilling af de to parters sundhedsforanstaltninger, som er forenelig med beskyttelsen af folke- og dyresundheden, og at forbedre kommunikationen og samarbejdet i forbindelse med sundhedsforanstaltninger.

Artikel 2

Generelle bestemmelser

Bestemmelserne i denne aftale gælder i samhandelen mellem EF og New Zealand med levende dyr og animalske produkter.

De i fællesskab fastlagte ordninger for parternes anvendelse af aftalen er anført i bilagene.

Artikel 3

Multilaterale forpligtelser

Intet i denne aftale eller bilagene begrænser parternes rettigheder eller forpligtelser ifølge overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen og bilagene hertil, og navnlig ifølge SPS-aftalen.

Artikel 4

Anvendelsesområde

1. Denne aftales anvendelsesområde begrænses i første omgang til de sundhedsforanstaltninger, som de to parter anvender for de levende dyr og animalske produkter, der er opført i bilag I, jf. dog stk. 2 og 3.

2. Medmindre andet er fastsat i bestemmelserne i bilagene til denne aftale, og uden at det i øvrigt berører artikel 11, gælder denne aftale ikke for sundhedsforanstaltninger vedrørende tilsætningsstoffer til levnedsmidler (alle levnedsmiddeltilsætningsstoffer og farvestoffer), sundhedsmærkning, hjælpestoffer, aromastoffer, bestråling (ionisering), forureningsstoffer (inkl. mikrobiologiske standarder), transport, stoffer fra migration fra emballagematerialer, mærkning af levnedsmidler, næringsdeklaration, foderlægemidler og forblandinger.

3. Parterne kan også aftale at følge principperne i denne aftale ved behandling af andre veterinærspørgsmål end sundhedsforanstaltninger i samhandelen med levende dyr og animalske produkter.

4. Parterne kan aftale, at aftalen senere skal ændres for at udvide anvendelsesområdet til også at omfatte andre sundhedsforanstaltninger eller plantesundhedsforanstaltninger med indvirkning på samhandelen mellem parterne.

Artikel 5

Definitioner

I denne aftale forstås ved:

a) »levende dyr og animalske produkter«: de levende dyr og animalske produkter, der er omfattet af bestemmelserne i bilag I

b) »sundhedsforanstaltninger«: de foranstaltninger som defineret i punkt 1 i bilag A til SPS-aftalen, der er omfattet af nærværende aftales anvendelsesområde

c) »et passende sundhedsbeskyttelsesniveau«: det sundhedsbeskyttelsesniveau, som er defineret i punkt 5 i bilag A til SPS-aftalen

d) »område«: zoner og områder som defineret i dyresundhedskodeksen fra Det Internationale Kontor for Epizootier

e) »ansvarlige myndigheder«:

i) New Zealand - de myndigheder, der er omhandlet i del A i bilag II

ii) de EF-myndigheder, der er omhandlet i del B i bilag II.

Artikel 6

Tilpasning til regionale forhold

1. Parterne anerkender i deres indbyrdes samhandel regional frihed for de dyresygdomme, der er opført i bilag III.

2. Hvis en af parterne mener, at den har en særlig status med hensyn til en specifik sygdom, kan den anmode om anerkendelse af denne status. Den pågældende part kan også kræve yderligere garantier i forbindelse med import af levende dyr og animalske produkter, alt efter den aftalte status. Garantierne i forbindelse med specifikke sygdomme skal være nærmere angivet i bilag V.

3. Den importerende part skal anerkende regionaliseringsbeslutninger truffet efter kriterier som defineret i bilag IV som grundlag for eksport fra en part, hos hvem et område er smittet med én eller flere af de sygdomme, der er opført i bilag III, jf. dog stk. 2.

Artikel 7

Ligestilling

1. Anerkendelse af ligestilling kræver vurdering og godkendelse af følgende:

- retsforskrifter, normer og procedurer samt de programmer, der er iværksat for at muliggøre kontrol og for at sikre, at afsendelseslandets og importlandets krav er opfyldt

- den eller de pågældende myndigheders dokumenterede struktur, beføjelser, hierarkiske system, virkemåde og disponible midler

- den eller de pågældende myndigheders effektivitet set i forhold til kontrolprogrammet og garantierne.

Parterne skal i vurderingen tage hensyn til de indvundne erfaringer.

2. Ligestilling skal gælde for sundhedsforanstaltninger for sektorer for levende dyr og animalske produkter eller delsektorer heraf, for retsforskrifter, for inspektions- og kontrolsystemer og dele af sådanne systemer eller for specifikke retsforskrifter og specifikke inspektions- og/eller hygiejnekrav.

Artikel 8

Konstatering af ligestilling

1. For at konstatere, om en eksporterende parts sundhedsforanstaltninger har et for den importerede part passende sundhedsbeskyttelsesniveau, følger parterne en procedure, der består af følgende trin:

i) identifikation af den eller de sundhedsforanstaltninger, som der anmodes om ligestilling for

ii) den importerende parts redegørelse for, hvad formålet med sundhedsforanstaltningen eller sundhedsforanstaltningerne er, herunder alt efter omstændighederne en vurdering af risikoen eller risiciene, som foranstaltningen eller foranstaltningerne skal yde beskyttelse imod, og den importerende parts fastsættelse af det sundhedsbeskyttelsesniveau, som den finder passende

iii) den eksporterende parts påvisning af, at dens sundhedsforanstaltning(er) har det sundhedsbeskyttelsesniveau, som den importerende part finder passende

iv) den importerende parts konstatering af, om den eksporterende parts sundhedsforanstaltning(er) har det sundhedsbeskyttelsesniveau, som den importerende part finder passende

v) den importerende part skal anerkende den eksporterende parts sundhedsforanstaltning(er) som ligestillet, hvis den eksporterende part objektivt godtgør, at dens foranstaltning(er) har det sundhedsbeskyttelsesniveau, som den importerende part finder passende.

2. Er ligestilling ikke anerkendt, kan samhandelen foregå på de vilkår, som den importerende part kræver opfyldt for at sikre det sundhedsbeskyttelsesniveau, den finder passende, jf. bilag V. Den eksporterende part kan beslutte at acceptere den importerende parts vilkår, uden at det i øvrigt berører resultatet af den i stk. 1 fastsatte procedure.

Artikel 9

Anerkendelse af sundhedsforanstaltninger

1. I bilag V opregnes de sektorer eller delsektorer, for hvilke de respektive sundhedsforanstaltninger på datoen for denne aftales ikrafttræden anerkendes som ligestillet i samhandelen. Parterne skal træffe alle fornødne lovgivningsmæssige/administrative foranstaltninger til gennemførelse af anerkendelse af ligestilling, så samhandelen kan foregå på dette grundlag inden tre måneder.

2. I bilag V opregnes også de sektorer eller delsektorer, for hvilke parterne anvender forskellige sundhedsforanstaltninger og ikke har afsluttet den i artikel 7 fastsatte vurdering. De foranstaltninger, der er fastsat i bilag V, iværksættes efter proceduren i artikel 7 og 8, så vurderingen kan være afsluttet på de vejledende datoer, der er anført deri. Parterne træffer alle fornødne lovgivningsmæssige/administrative foranstaltninger til gennemførelse af ligestilling senest tre måneder efter anerkendelsesdatoen. Indtil anerkendelse har fundet sted, foregår samhandelen på de i bilag V fastsatte vilkår.

3. Hver sending levende dyr eller animalske produkter, for hvilke der er anerkendt ligestilling, og som frembydes til eksport, ledsages af et officielt sundhedscertifikat som vist i bilag VII, medmindre der ikke kræves et sådant certifikat. Parterne kan i fællesskab fastlægge principper eller retningslinjer for udstedelse af sundhedscertifikater. Ethvert sådant princip skal være anført i bilag VII.

Artikel 10

Kontrol

1. For at bevare tilliden til, at bestemmelserne i denne aftale gennemføres effektivt, har hver part ret til hos den eksporterende part at iværksætte revisions- og kontrolprocedurer, der kan omfatte følgende:

a) vurdering af hele eller en del af de ansvarlige myndigheders samlede kontrolprogram, herunder i givet fald undersøgelse af inspektions- og revisionsprogrammer

b) kontrol på stedet.

Disse produkter iværksættes efter bestemmelserne i bilag VI.

2. Hver part har ret til at foretage grænsekontrol af sendinger ved import, og resultatet heraf betragtes som en del af kontrolproceduren.

3. For EF

- iværksætter EF de revisions- og kontrolprocedurer, der er fastsat i stk. 1

- foretager medlemsstaterne den grænsekontrol, der er fastsat i stk. 2.

4. For New Zealand iværksætter de newzealandske myndigheder revisions- og kontrolprocedurerne og grænsekontrollen som fastsat i henholdsvis stk. 1 og 2.

5. Hvis parterne i denne aftale er indforstået hermed, kan hver part:

a) stille resultaterne og konklusionerne af revisions- og kontrolprocedurerne og grænsekontrollen til rådighed for lande, der ikke er parter i denne aftale

b) anvende de resultater og konklusioner af revisions- og kontrolprocedurer og grænsekontrol, som lande, der ikke er parter i denne aftale, stiller til rådighed.

Artikel 11

Grænsekontrol og kontrolgebyrer

1. Hyppigheden af grænsekontrol som omhandlet i artikel 10, stk. 2, af importerede levende dyr og animalske produkter skal være som fastsat i del A i bilag VIII. Parterne kan i fornødent omfang inden for deres ansvarsområde ændre hyppigheden på baggrund af fremskridt opnået i overensstemmelse med bilag V og IX eller på baggrund af andre aktioner eller konsultationer, som er fastsat i denne aftale.

2. Den fysiske kontrol, der foretages, skal være baseret på risikoen ved sådan import.

3. Afslører kontrollen, at de relevante normer og/eller betingelser ikke er opfyldt, skal de foranstaltninger, som den importerende part træffer, baseres på en vurdering af risikoen. Importøren eller dennes stedfortræder skal i størst muligt omfang have adgang til sendingen og have mulighed for at bidrage med eventuelle relevante oplysninger med henblik på at bistå den importerende part med at træffe en endelig beslutning.

4. Der kan opkræves kontrolgebyrer til dækning af udgifterne til grænsekontrol. Bestemmelserne vedrørende kontrolgebyrer er fastsat i del B i bilag VIII.

Artikel 12

Underretning

1. Parterne underretter hinanden:

- inden 24 timer om væsentlige ændringer i deres sundhedsstatus såsom forekomst og udvikling af de sygdomme, der er opført i bilag III,

- hurtigst muligt om konstateringer af epidemiologisk betydning i forbindelse med sygdomme, der ikke er opført i bilag III, eller nye sygdomme

- om eventuelle foranstaltninger, ud over basiskravene i deres respektive sundhedsforanstaltninger, som de har truffet til bekæmpelse eller udryddelse af dyresygdomme eller til beskyttelse af folkesundheden, og om eventuelle ændringer i forebygningspolitikken, herunder vaccinationspolitikken.

2. De underretninger, der er omhandlet i stk. 1, gives skriftligt til de kontaktled, der er oprettet efter artikel 15, stk. 4.

3. I tilfælde af en pludseligt opstået alvorlig risiko for folke-/dyresundheden underrettes de kontaktled, der er oprettet efter artikel 15, stk. 4, i første omgang mundtligt herom, idet den mundtlige meddelelse dog skal bekræftes skriftligt inden 24 timer.

4. Skønner den ene af parterne, at der er alvorlig risiko for dyre- eller folkesundheden, skal der på anmodning føres konsultationer herom hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden 14 dage. Parterne bestræber sig i en sådan situation på at tilvejebringe de oplysninger, der er nødvendige for at undgå en afbrydelse i samhandelen, og på at finde en løsning, der kan accepteres af begge parter.

Artikel 13

Beskyttelsesklausul

En part kan under påberåbelse af alvorlig risiko for folke- eller dyresundheden træffe midlertidige foranstaltninger til beskyttelse af folke- eller dyresundheden, jf. dog artikel 12, særlig stk. 4. Den anden part underrettes om sådanne foranstaltninger inden 24 timer, og der skal på anmodning føres konsultationer om situationen inden 14 dage. Parterne skal tage behørigt hensyn til alle oplysninger, der kommer frem under disse konsultationer.

Artikel 14

Udestående spørgsmål

Principperne i denne aftale følges også ved behandling af udestående spørgsmål, der falder ind under denne aftales anvendelsesområde, og som påvirker samhandelen mellem parterne med levende dyr og animalske produkter, som anført i bilag IX. Dette bilag og i givet fald de øvrige bilag skal ændres i fornødent omfang for at tage hensyn til udviklingen og nye spørgsmål, der måtte opstå.

Artikel 15

Udveksling af information og fremlæggelse af videnskabelige forskningsresultater og -data

1. Parterne udveksler information, der er relevant for gennemførelsen af denne aftale, på en ensartet og systematisk måde for at skabe sikkerhed og gensidig tillid og for at godtgøre de kontrollerede programmers effektivitet. Disse bestræbelser kan eventuelt fremmes gennem udveksling af personale.

2. Udvekslingen af information om ændringer i parternes respektive sundhedsforanstaltninger skal omfatte:

- lejlighed til inden færdigbehandlingen at gennemgå forslag til ændringer af normer eller betingelser, der kan få indvirkning på denne aftale; hvis begge parter finder det nødvendigt, kan sådanne forslag behandles i overensstemmelse med artikel 16, stk. 3

- orientering om den løbende udvikling på felter, der påvirker samhandelen med levende dyr og animalske produkter

- information om resultaterne af de kontrolprocedurer, der er fastsat i artikel 10.

3. Parterne skal fremlægge videnskabelige forskningsresultater eller -data for de relevante videnskabelige fora til underbygning af deres synspunkter/krav. Sådant bevismateriale vurderes af de relevante videnskabelige fora inden for en rimelig frist, og resultaterne af denne gennemgang stilles til rådighed for begge parter.

4. Kontaktleddene for udvekslingen af information er fastsat i bilag X.

Artikel 16

Den fælles forvaltningskomité

1. Der nedsættes en fælles forvaltningskomité (i det følgende benævnt »komitéen«), der består af repræsentanter for parterne, og som skal behandle alle spørgsmål, der er omfattet af denne aftale, og undersøge spørgsmål, der måtte opstå i forbindelse med dens gennemførelse. Komitéen mødes senest et år efter aftalens ikrafttræden og derefter mindst en gang om året. Imellem møderne kan komitéen også behandle spørgsmål pr. korrespondance.

2. Komitéen gennemgår mindst en gang om året bilagene til denne aftale i lyset af de fremskridt, der er opnået under de konsultationer, der er fastsat i denne aftale. Eventuelle ændringer af bilagene vedtages i fællesskab.

3. Parterne kan aftale, at der oprettes tekniske arbejdsgrupper bestående af eksperter udpeget af parterne, som skal behandle tekniske og videnskabelige spørgsmål, som aftalen måtte give anledning til.

4. Hvis der er behov for yderligere sagkundskab, kan parterne også nedsætte tekniske eller videnskabelige ad hoc-arbejdsgrupper, som kan have andre medlemmer end repræsentanter for parterne.

Artikel 17

Geografisk anvendelse

Denne aftale anvendes geografisk således:

a) EF: i de områder, som er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og på denne traktats betingelser

b) New Zealand: i hele New Zealands område. Aftalen gælder dog ikke for Tokelau.

Artikel 18

Afsluttende bestemmelser

1. Aftalen skal godkendes af parterne efter deres respektive procedurer.

Aftalen træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter den dato, hvor parterne skriftligt underretter hinanden om, at de i første afsnit omhandlede procedurer er afsluttet.

2. Parterne opfylder de forpligtelser, der følger af denne aftale, efter deres egne interne procedurer.

3. Parterne kan når som helst fremsætte forslag om ændring af aftalen. Godkendte ændringer træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter den dato, hvor parterne skriftligt underretter hinanden om, at deres respektive interne procedurer for godkendelse af ændringer er afsluttet.

4. Parterne kan opsige aftalen skriftligt med et opsigelsesvarsel på 6 måneder. Aftalen ophører i så fald med at have virkning ved opsigelsesvarslets udløb.

5. Aftalen er udfærdiget i to eksemplarer på engelsk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

Udfærdiget i Bruxelles, den syttende december nitten hundrede og seksoghalvfems.

For Det Europæiske Fællesskab

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

For New Zealand

>REFERENCE TIL EN GRAFIK>

BILAG I

>TABELPOSITION>

BILAG II

DE ANSVARLIGE MYNDIGHEDER

DEL A New Zealand

Kontrollen på sundheds- og veterinærområdet varetages dels af landbrugsministeriet, dels af sundhedsministeriet. I den forbindelse gælder følgende:

- ved eksport til EF er landbrugsministeriet ansvarligt for udstedelse af sundhedscertifikater, der bekræfter, at de aftalte veterinærnormer og -betingelser er opfyldt

- ved import er landbrugsministeriet ansvarligt for karantænespørgsmål, mens sundhedsministeriet er ansvarligt for normer og betingelser i forbindelse med levnedsmiddelsikkerhed.

I denne aftale handler landbrugsministeriet på sundhedsministeriets vegne.

DEL B Det Europæiske Fællesskab

EF-kontrollen varetages dels af de nationale tjenester i de enkelte medlemsstater, dels af Europa-Kommissionen. I den forbindelse gælder følgende:

- ved eksport til New Zealand er medlemsstaterne ansvarlige for kontrol af produktionsforhold og -betingelser, herunder gennemførelse af den foreskrevne inspektion og udstedelse af sundhedscertifikater, der bekræfter, at de aftalte normer og -betingelser er opfyldt

- Europa-Kommissionen er ansvarlig for den overordnede samordning, inspektion/revision af kontrolordningerne og fastsættelse af de fornødne bestemmelser til at sikre ensartet anvendelse af normer og betingelser på det indre marked.

BILAG III

SYGDOMME, FOR HVILKE DER KAN TRÆFFES REGIONALISERINGSBESLUTNINGER

>TABELPOSITION>

New Zealand har fjernet asterisken ved SVD, Newcastle disease, aviær influenza og klassisk svinepest, selv om der i den mellemliggende periode godt kan opretholdes særlige samhandelsbetingelser - jf. bilag V for nærmere enkeltheder.

BILAG IV

REGIONALISERING

Parterne har i fællesskab bestemt, at regionaliseringsbeslutninger for de sygdomme, der er opført i bilag III, skal baseres på nedenstående. Parterne anerkender regionaliseringsbeslutninger truffet efter bestemmelserne i dette bilag.

Ved vurdering af risikoen ved en given påtænkt import af levende dyr eller animalske produkter, kan tre typer faktorer indgå i overvejelserne:

1. Kilderelaterede risikofaktorer

2. Varerelaterede risikofaktorer

3. Destinationsrelaterede risikofaktorer

Kilderelaterede risikofaktorer

Det, der først og fremmest er afgørende for risikoen for indslæbning af en sygdom, er oprindelseslandets sundhedsstatus for den pågældende sygdom. Erklæringer om sygdomsfrihed skal dog støttes af effektive overvågningsprogrammer.

Det altafgørende i den forbindelse er derfor veterinærinfrastrukturens kvalitet. Det er en forudsætning for vurdering af de øvrige faktorer, at der næres fuld tillid til veterinæradministrationen. Det er især vigtigt, at den kan påvise og bekæmpe sygdomsudbrud, og at de certifikater, den udsteder, er pålidelige.

Muligheden for at påvise sygdomsudbrud afhænger af overvågningen. Overvågningen kan være aktiv eller passiv eller begge dele.

Ved aktiv overvågning skal der gøres en aktiv indsats for at påvise sygdomsudbrud. Denne indsats kan bestå i systematisk klinisk undersøgelse, undersøgelse før og efter slagtning, serologi på bedrifterne eller slagterierne, indsendelse af patologisk materiale til laboratorieundersøgelse og udvælgelse af kontroldyr.

Passiv overvågning betyder, at der skal være anmeldelsespligt for sygdommen, og at der skal være tilstrækkelig overvågning af dyrene til at sikre, at sygdomssymptomerne hurtigt observeres, og at mistanken indberettes. Der skal også være etableret en undersøgelses- og bekræftelsesmekanisme, og landbrugerne og dyrlægerne skal være meget opmærksomme på sygdommen og dens symptomer.

Den epidemiologiske overvågning kan fremmes gennem frivillige og obligatoriske besætningssundhedsprogrammer, navnlig programmer, der giver garanti for regelmæssige dyrlægebesøg på bedriften.

Andre faktorer, der indgår i betragtningerne:

- sygehistorie

- vaccinationshistorie

- kontrol med flytning ind i et område, ud af et område eller inden for et område

- identificering og registrering af dyr

- sygdomsforekomst i naboområder

- fysiske barrierer mellem områder med forskellig status vejrforhold

- anvendelse af stødpudezoner (med eller uden vaccination)

- tilstedeværelse af vektorer og/eller reservoirer

- programmer for aktiv bekæmpelse og udryddelse (eventuelt)

- ordning for undersøgelse før og efter slagtning.

Et område kan afgrænses på grundlag af disse faktorer.

De myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre regionaliseringspolitikken, er bedst placeret til at afgrænse og opretholde det pågældende område. Hvis tilliden til de pågældende myndigheder er stor, kan de beslutninger, de træffer, danne grundlag for samhandelen.

De således afgrænsede områder kan inddeles i risikokategorier.

Det kan dreje sig om følgende kategorier:

- ringe/ubetydelig risiko

- mellemstor risiko

- høj risiko

- ukendt risiko.

En risikovurdering for f.eks. levende dyr kan være en hjælp ved denne inddeling i kategorier. Der kan så fastsættes importbetingelser for hver kategori, sygdom og vare enten individuelt eller gruppevis.

Ringe/ubetydelig risiko betyder, at import kan finde sted på grundlag af en simpel oprindelsesgaranti.

Mellemstor risiko betyder, at der forud for eller efter import kan kræves en kombination af certifikater og/eller garantier.

Høj risiko betyder, at import kun kan finde sted på betingelser, der nedsætter risikoen væsentligt, såsom krav om yderligere garantier, prøver eller behandling.

Ukendt risiko betyder, at import kun kan finde sted, hvis varen i sig selv er et produkt med meget ringe risiko, f.eks. huder og uld, eller hvis det sker på »højrisiko«-betingelser, såfremt de varerelaterede risikofaktorer taler for det.

Varerelaterede risikofaktorer

De omfatter følgende:

- kan sygdommen overføres via varen?

- kan agensen findes i varen, hvis den kommer fra et sundt og/eller klinisk angrebet dyr?

- kan den prædisponerende faktor reduceres gennem vaccination?

- hvor stor er sandsynligheden for, at varen har været udsat for infektion?

- er varen fremstillet således, at risikoen er reduceret, f.eks. udbening?

- har varen gennemgået en behandling, der inaktiverer agensen?

Prøver og karantæne nedsætter risikoen.

Destinationsrelaterede risikofaktorer

- forekomst af modtagelige dyr

- forekomst af vektorer

- eventuel vektorfri periode

- forebyggende foranstaltninger såsom bestemmelser om fodring med og destruktion af animalsk affald

- påtænkt vareanvendelse, f.eks. til foder til selskabsdyr eller udelukkende til konsum.

Disse faktorer er betinget af importlandet eller under importlandets kontrol, og en række af dem kan derfor ændres for at lette samhandelen. Det kunne f.eks. dreje sig om betingelser vedrørende begrænsning af adgangen, såsom isolering af dyr i et bestemt vektorfrit område, indtil inkubationstiden er udløbet, eller kanaliseringssystemer.

Det inficerede land tager imidlertid også hensyn til de destinationsrelaterede risikofaktorer for så vidt angår den risiko, der er forbundet med flytninger fra en sygdomsramt til en sygdomsfri del af landet.

BILAG V

ANERKENDELSE AF SUNDHEDSFORANSTALTNINGER

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

>TABELPOSITION>

BILAG VI

RETNINGSLINJER FOR REVISION

I dette bilag forstås ved »revision« effektivitetsvurdering.

1. Generelle principper

1.1. Den reviderende part (»revisor«) og den reviderede part (»den reviderede«) bør samarbejde om revisionen efter bestemmelserne i dette bilag. Der kan i fornødent omfang foretages kontrol af virksomheder eller faciliteter.

1.2. Revisionen bør tilrettelægges med henblik på at undersøge kontrolmyndighedernes effektivitet og ikke med henblik på at afvise individuelle dyr, grupper af dyr, levnedsmiddelsendinger eller virksomheder. Hvis det ved en revision påvises, at der er alvorlig risiko for dyre- eller folkesundheden, skal den reviderede straks træffe de fornødne foranstaltninger til at bringe forholdene i orden. Revisionen kan omfatte undersøgelse af de relevante retsforskrifter og at gennemførelsesmetoden, vurdering af slutresultatet, undersøgelse af overensstemmelsesgraden og efterfølgende korrektion.

1.3. Revisionshyppigheden bør afhænge af effektiviteten. Er effektiviteten ringe, bør der foretages hyppigere revision. Er effektiviteten utilfredsstillende, skal den reviderede sørge for at bringe dette forhold i orden til revisors tilfredshed.

1.4. Revisionsprocedurerne og de beslutninger, de giver anledning til, skal være gennemsigtige og sammenhængende.

2. Principper gældende for revisor

De for revisionen ansvarlige bør opstille en plan, der helst skal følge anerkendte internationale standarder, og som omfatter følgende:

2.1. revisionens emne, dybde og bredde

2.2. dato og sted for revisionen samt en tidsplan for perioden, indtil den endelige rapport er udarbejdet

2.3. det eller de sprog, som revisionen vil blive gennemført og rapporten skrevet på

2.4. revisorernes identitet og, hvis revisionen foretages af et revisionshold, den ledende revisors navn; der kan kræves særlige faglige kvalifikationer for revision af specialiserede systemer og programmer

2.5. en plan for møder med embedsmænd og for besøg med henblik på besigtigelse af virksomheder eller anlæg; det er ikke nødvendigt i forvejen at oplyse, hvilke virksomheder eller anlæg der skal besøges

2.6. revisors overholdelse af den erhvervsmæssige tavshedspligt, jf. bestemmelserne om informationsfrihed; interessekonflikter skal undgås

2.7. overholdelse af reglerne om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og den erhvervsdrivendes rettigheder.

Planen bør gennemgås i forvejen med repræsentanter for den reviderede.

3. Principper gældende for den reviderede

For de foranstaltninger, som den reviderede har truffet for at lette revisionen, gælder de nedenfor anførte principper.

3.1. Den reviderede skal samarbejde fuldt ud med revisor og udpege det i den forbindelse ansvarlige personale. Samarbejdet kan f.eks. bestå i:

- at give adgang til alle relevante retsforskrifter og normer

- at give adgang til programmer til konstatering af overensstemmelsesgraden og til relevante bøger og dokumenter

- at give adgang til revisions- og inspektionsrapporter

- at give adgang til materiale om korrektioner og sanktioner

- at gøre det lettere at få adgang til virksomheder

3.2. Den reviderede skal anvende et dokumenteret program til påvisning over for tredjemand af, at normerne til stadighed er opfyldt på en ensartet måde.

4. Procedurer

4.1. Indledende møde

Der bør holdes et indledende møde mellem repræsentanter for begge parter. På dette møde er revisor ansvarlig for, at revisionsplanen gennemgås, ligesom han skal bekræfte, at der står ressourcer, dokumentation og andre nødvendige faciliteter til rådighed i fornødent omfang til at foretage den pågældende revision.

4.2. Dokumentgennemgang

Dokumentgennemgangen kan bestå i en gennemgang af dokumenter og bøger som omhandlet under punkt 3.1, af den revideredes strukturer og beføjelser og af enhver relevant ændring af ordningerne for inspektion og udstedelse af certifikater, der er foretaget siden denne aftales ikrafttræden eller siden sidste revision, med vægten lagt på gennemførelsen af de dele af ordningerne for inspektion og udstedelse af certifikater for dyr eller animalske produkter, som er relevante. Gennemgangen kan også omfatte undersøgelse af relevante bøger og dokumenter om inspektion og udstedelse af certifikater.

4.3. Kontrol på stedet

4.3.1. En eventuel beslutning om at lade kontrol på stedet indgå i revisionen bør baseres på en risikovurdering, idet der tages hensyn til faktorer såsom, hvilke dyr eller animalske produkter det drejer sig om, i hvor høj grad industrien eller eksportlandet hidtil har opfyldt de fastsatte betingelser, hvor stor en produktmængde der er fremstillet og importeret eller eksporteret, hvilke infrastrukturændringer der måtte være foretaget, samt hvilke nationale ordninger for inspektion og udstedelse af certifikater der anvendes

4.3.2. Kontrol på stedet kan indebære besøg med henblik på at besigtige produktions- og fremstillingsanlæg, håndterings- og oplagringsområder for levnedsmidler og kontrollaboratorier for at fastslå, om de faktiske forhold er i overensstemmelse med oplysningerne i det dokumentationsmateriale, der er omhandlet under punkt 4.2.

4.4. Opfølgningsrevision

Ved opfølgningsrevision med henblik på at kontrollere, om eventuelle påpegede mangler er afhjulpet, kan det være tilstrækkeligt kun at undersøge de punkter, hvor der var forhold, der skulle bringes i orden.

5. Arbejdsdokumenter

Formularerne til indberetning af konstateringer og konklusioner bør standardiseres mest muligt for at gøre revisionsproceduren mere ensartet, gennemsigtig og effektiv. Arbejdsdokumenterne kan omfatte enhver checkliste over elementer, der skal vurderes. Sådanne checklister kan omfatte:

- lovgivning

- inspektionsmyndighedernes og de certifikatudstedende myndigheders struktur og virkemåde

- nærmere oplysninger om virksomhederne og deres arbejdsmetoder

- sundhedsstatistikker, prøveudtagningsplaner og resultater

- foranstaltninger og procedurer for afhjælpning af mangler

- indberetnings- og klageprocedurer

- uddannelsesprogrammer.

6. Afsluttende møde

Der skal holdes et afsluttende møde mellem repræsentanter for begge parter og eventuelt med deltagelse af de embedsmænd, der er ansvarlige for de nationale programmer for inspektion og udstedelse af certifikater. På dette møde fremlægger revisor resultatet af revisionen. Informationen bør være klar og koncis, så konklusionerne af revisionen er let forståelige.

Den reviderede part skal opstille en handlingsplan for udbedring af eventuelle påpegede mangler, helst med angivelse af datoer for, hvornår udbedringerne forventes afsluttet.

7. Rapport

Udkastet til revisionsrapport sendes til den reviderede så hurtigt som muligt. Den reviderede har en måned til at fremsætte sine bemærkninger til rapportudkastet; eventuelle bemærkninger fra den reviderede skal medtages i den endelige rapport.

BILAG VII

UDSTEDELSE AF CERTIFIKATER

Der udstedes officielle sundhedscertifikater for sendinger af levende dyr og/eller animalske produkter i samhandelen mellem parterne.

Sundhedserklæringer:

a) Ligestilling anerkendt - Sundhedserklæring som vist nedenfor (fuld ligestilling for dyre- og/eller folkesundhed). Jf. Ja (1) i bilag V.

»Det/de heri beskrevne [det/de levende dyr eller animalske produkter indsættes] opfylder [EF's/New Zealands*] [dyresundhedsmæssige/folkesundhedsmæssige*] normer og betingelser, som er anerkendt som ligestillet med [New Zealands/EF's*] normer og betingelser som fastsat i [veterinæraftalen mellem EF og New Zealand (Rådets beslutning 97/132/EF)]. Særlig i overensstemmelse med [den eksporterende parts lovgivning indsættes].«

* Det ikke gældende overstreges.

b) Ligestilling principielt anerkendt - udestående spørgsmål af mindre betydning. Jf. Ja (2) i bilag V.

c) Ligestilling i form af overensstemmelse med importlandets betingelser - sundhedserklæring skal anvendes i overensstemmelse med bilag V. Jf. Ja (3) i bilag V

d) Ligestilling ikke anerkendt - eksisterende certifikatudstedelsesordning.

Ved eksport fra New Zealand: Det officielle sundhedscertifikat udstedes på engelsk og på sproget eller et af sprogene i den medlemsstat, hvor grænsekontrolstedet er beliggende, og hvor sendingen frembydes.

Ved eksport fra EF: Det officielle sundhedscertifikat udstedes på oprindelsesmedlemsstatens sprog og på engelsk.

Kontrolmyndighederne skal sørge for, at det personale, der udsteder officielle certifikater, er bekendt med den importerende parts sundhedsbetingelser som fastsat i denne aftale, og at det udsteder certifikater i overensstemmelse med de relevante betingelser.

BILAG VIII

GRÆNSEKONTROL OG KONTROLGEBYRER

A. GRÆNSEKONTROL AF SENDINGER AF LEVENDE DYR OG ANIMALSKE PRODUKTER

>TABELPOSITION>

I denne aftale forstås ved »sending« en mængde produkter af samme type omfattet af samme sundhedscertifikat eller -dokument, transporteret med samme transportmiddel, afsendt af én og samme afsender og med oprindelse i samme eksportland eller samme del af det pågældende eksportland.

B. KONTROLGEBYRER

I. For New Zealand

Landbrugsministeriet

New Zealands bestemmelser om opkrævning af grænsekontrolgebyrer er fastsat i Biosecurity (Costs) Regulations 1993.

Der opkræves følgende gebyrer:

Dokumentkontrol

Kontrol af dokumenter: NZ$ 28,70 pr. sending

Fysisk kontrol

a) Kontrol af sendinger af animalske produkter: NZ$ 57,40 pr. sending

b) Levende dyr:

enten: direkte frigivelse af dyr: NZ$ 28,70 pr. sending

eller: veterinærkontrol af dyr på et midlertidigt opholdssted (karantænestation): NZ$ 96,10 (i timen)

Sundhedsministeriet

Der opkræves ingen gebyrer for rutinemæssig kontrol.

I forbindelse med sikkerhedsspørgsmål kræves de faktiske udgifter til analyser refunderet.

II. For EF

Der opkræves følgende standardkontrolgebyrer:

Levende dyr: 5 ECU/ton

Animalske produkter: 1,5 ECU/ton

Gebyrerne udgør dog mindst 30 ECU og højst 350 ECU pr. sending, undtagen i de tilfælde, hvor de faktiske udgifter overstiger maksimumsbeløbet.

BILAG IX

UDESTÅENDE SPØRGSMÅL

- Elektronisk adgang til normudkast.

- Betingelser for levende dyr og animalske produkter, der transporteres i transit gennem områder, der tilhører parterne i denne aftale.

- Overvejelser om mulighederne for at anvende andre arter til fremstilling af fedt og fedtstoffer (f.eks. fjerkræ).

- Betingelserne for handel med emballeret ubehandlet foder til selskabsdyr til direkte salg til forbrugeren.

- Betingelserne for samhandel med hjortebast.

- Udvikling af et system til overførsel af eksportsundhedscertifikater fra én kontrolmyndighed til en anden ved hjælp af elektronisk dataudveksling (EDI) [anvendelse af de eksisterende UN/EDIFACT- og Sancrt-protokoller].

BILAG X

KONTAKTLED

For New Zealand

The Administrator

MAF Regulatory Authority

Ministry of Agriculture

PO Box 2526

Wellington

New Zealand

Tlf. (64) 4 474 41 00

Fax (64) 4 474 42 40

Andre vigtige kontaktled:

Chief Veterinary Officer

Tlf. (64) 4 474 41 00

Fax (64) 4 474 42 40

Chief Meat Veterinary Officer

Tlf. (64) 4 474 41 00

Fax (64) 4 474 42 40

Chief Dairy Officer

Tlf. (64) 4 474 41 00

Fax (64) 4 474 42 40

Food Nutrition Manager

Tlf. (64) 4 496 20 00

Fax (64) 4 496 23 40

For EF

Direktøren for

GD VI.B.II - Kvalitet og Sundhed

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

Rue de la Loi/Wetstraat 84, kontor 6/3

B-1049 Bruxelles/Brussel

Tlf. (32) 2 296 33 14

Fax (32) 2 296 42 86

Andre vigtige kontaktled:

Direktøren for Veterinær- og Plantesundhedskontoret

Tlf. (32) 2 295 31 20

Fax (32) 2 295 75 18

Kontorchefen for

GD VI.B.II.2 - Kontoret for Veterinære og Zootekniske Retsforskrifter

Tlf. (32) 2 295 31 43

Fax (32) 2 295 31 44