Amsterdam-traktaten om aendring af traktaten om Den Europaeiske Union, traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber og visse tilknyttede akter - Konsolideret udgave af traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab

(97/C 340/03)

OVERSIGT

Side

I - Traktatens tekst

Praeambel

Foerste del - Principperne

Anden del - Unionsborgerskab

Tredje del - Faellesskabets politikker

AFSNIT I - Frie varebevaegelser

Kapitel 1 - Toldunionen

Kapitel 2 - Forbud mod kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne

AFSNIT II - Landbruget

AFSNIT III - Den frie bevaegelighed for personer, tjenesteydelser og kapital

Kapitel 1 - Arbejdskraften

Kapitel 2 - Etableringsretten

Kapitel 3 - Tjenesteydelser

Kapitel 4 - Kapital og betalinger

AFSNIT IV - Visum, asyl, indvandring og andre politikker i forbindelse med den fri bevaegelighed for personer

AFSNIT V - Transport

AFSNIT VI - De faelles regler om konkurrence, fiskale spoergsmaal og indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne

Kapitel 1 - Konkurrencereglerne

1. afdeling - Regler for virksomhederne

2. afdeling - Statsstoette

Kapitel 2 - Fiskale bestemmelser

Kapitel 3 - Tilnaermelse af lovgivningerne

AFSNIT VII - Den oekonomiske og monetaere politik

Kapitel 1 - Den oekonomiske politik

Kapitel 2 - Den monetaere politik

Kapitel 3 - Institutionelle bestemmelser

Kapitel 4 - Overgangsbestemmelser

AFSNIT VIII - Beskaeftigelse

AFSNIT IX - Den faelles handelspolitik

AFSNIT X - Toldsamarbejde

AFSNIT XI - Social- og arbejdsmarkedspolitikken, uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom

Kapitel 1 - Sociale bestemmelser

Kapitel 2 - Den Europaeiske Socialfond

Kapitel 3 - Uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom

AFSNIT XII - Kultur

AFSNIT XIII - Folkesundhed

AFSNIT XIV - Forbrugerbeskyttelse

AFSNIT XV - Transeuropaeiske net

AFSNIT XVI - Industri

AFSNIT XVII - OEkonomisk og social samhoerighed

AFSNIT XVIII - Forskning og teknologisk udvikling

AFSNIT XIX - Miljoe

AFSNIT XX - Udviklingssamarbejde

Fjerde del - De oversoeiske landes og territoriers associering

Femte del - Faellesskabets institutioner

AFSNIT I - Bestemmelser vedroerende institutionerne

Kapitel 1 - Institutionerne

1. afdeling - Europa-Parlamentet

2. afdeling - Raadet

3. afdeling - Kommissionen

4. afdeling - Domstolen

5. afdeling - Revisionsretten

Kapitel 2 - Faelles bestemmelser for flere institutioner

Kapitel 3 - Det OEkonomiske og Sociale Udvalg

Kapitel 4 - Regionsudvalget

Kapitel 5 - Den Europaeiske Investeringsbank

AFSNIT II - Finansielle bestemmelser

Sjette del - Almindelige og afsluttende bestemmelser

Afsluttende bestemmelser

Bilag

BILAG I - Liste omhandlet i traktatens artikel 32

BILAG II - Oversoeiske lande og territorier paa hvilke bestemmelserne i fjerde del af traktaten finder anvendelse

II - Protokoller (teksten gengives ikke)

Note: Henvisninger til traktatartikler, -afsnit og -afdelinger i protokollerne er tilpasset i overensstemmelse med aekvivalenstabellerne i bilaget til Amsterdam-traktaten

Protokoller knyttet som bilag til traktaten om Den Europaeiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab

- Protokol (nr. 2) om integration af Schengen-reglerne i Den Europaeiske Union (1997)

- Protokol (nr. 3) om anvendelse af visse aspekter af artikel 14 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab paa Det Forenede Kongerige og paa Irland (1997)

- Protokol (nr. 4) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling (1997)

- Protokol (nr. 5) om Danmarks stilling (1997)

Protokoller knyttet som bilag til traktaten om Den Europaeiske Union og traktaterne om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab og Det Europaeiske Atomenergifaellesskab

- Protokol (nr. 6) knyttet til traktaten om Den Europaeiske Union og til traktaterne om oprettelse af De Europaeiske Faellesskaber (1992)

- Protokol (nr. 7) om institutionerne i perspektivet af en udvidelse af Den Europaeiske Union (1997)

- Protokol (nr. 8) om fastlaeggelse af hjemstedet for De Europaeiske Faellesskabers institutioner og for visse af Faellesskabernes organer og tjenester samt Europol (1997)

- Protokol (nr. 9) om de nationale parlamenters rolle i Den Europaeiske Union (1997)

Protokoller knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab

- Protokol (nr. 10) vedroerende vedtaegterne for Den Europaeiske Investeringsbank (1957)

- Protokol (nr. 11) vedroerende statutten for De Europaeiske Faellesskabers Domstol (1957)

- Protokol (nr. 12) vedroerende Italien (1957)

- Protokol (nr. 13) vedroerende varer med oprindelse i og indfoert fra bestemte lande, og som ved indfoersel til en af medlemsstaterne indroemmes en saerlig ordning (1957)

- Protokol (nr. 14) om import til Det Europaeiske Faellesskab af olieprodukter raffineret paa De Nederlandske Antiller (1962)

- Protokol (nr. 15) om den saerlige ordning for Groenland (1985)

- Protokol (nr. 16) om ejendomserhvervelse i Danmark (1992)

- Protokol (nr. 17) ad artikel 141 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab (1992)

- Protokol (nr. 18) om statutten for Det Europaeiske System af Centralbanker og Den Europaeiske Centralbank (1992)

- Protokol (nr. 19) om statutten for Det Europaeiske Monetaere Institut (1992)

- Protokol (nr. 20) om proceduren i forbindelse med uforholdsmaessigt store underskud (1992)

- Protokol (nr. 21) om konvergenskriterierne som naevnt i artikel 121 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab (1992)

- Protokol (nr. 22) vedroerende Danmark (1992)

- Protokol (nr. 23) vedroerende Portugal (1992)

- Protokol (nr. 24) om overgangen til tredje fase af Den OEkonomiske og Monetaere Union (1992)

- Protokol (nr. 25) om visse bestemmelser vedroerende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (1992)

- Protokol (nr. 26) om visse bestemmelser vedroerende Danmark (1992)

- Protokol (nr. 27) vedroerende Frankrig (1992)

- Protokol (nr. 28) om oekonomisk og social samhoerighed (1992)

- Protokol (nr. 29) om asyl for statsborgere i Den Europaeiske Unions medlemsstater (1997)

- Protokol (nr. 30) om anvendelse af naerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet (1997)

- Protokol (nr. 31) om medlemsstaternes forbindelser med tredjelande med hensyn til passage af de ydre graenser (1997)

- Protokol (nr. 32) om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne (1997)

- Protokol (nr. 33) om dyrebeskyttelse og dyrevelfaerd (1997)

Protokol knyttet som bilag til traktaterne om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab, Det Europaeiske Kul- og Staalfaellesskab og Det Europaeiske Atomenergifaellesskab

- Protokol (nr. 34) vedroerende De Europaeiske Faellesskabers privilegier og immuniteter (1965)

HANS MAJESTAET BELGIERNES KONGE, PRAESIDENTEN FOR FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND, PRAESIDENTEN FOR DEN FRANSKE REPUBLIK, PRAESIDENTEN FOR DEN ITALIENSKE REPUBLIK, HENDES KONGELIGE HOEJHED STORHERTUGINDEN AF LUXEMBOURG, HENDES MAJESTAET DRONNINGEN AF NEDERLANDENE (1),

SOM ER BESLUTTET PAA at skabe grundlag for en stadig snaevrere sammenslutning mellem de europaeiske folk,

SOM HAR DET FORSAET gennem faelles handling at sikre oekonomiske og sociale fremskridt for deres lande ved at fjerne de skranker, der deler Europa,

SOM SAETTER DET som et vaesentligt maal for deres bestraebelser stadig at forbedre deres folks levevilkaar og beskaeftigelsesforhold,

SOM ERKENDER, at fjernelsen af bestaaende hindringer kraever faelles indsats med henblik paa at sikre en vedvarende ekspansion, ligevaegt i samhandelen og redelig konkurrence,

SOM TILSTRAEBER at styrke enheden i deres oekonomier og at fremme disses harmoniske udvikling ved at formindske ulighederne mellem de forskellige omraader og forbedre de mindre begunstigede omraaders stilling,

SOM OENSKER gennem en faelles handelspolitik at bidrage til gradvis ophaevelse af restriktionerne i den internationale samhandel,

SOM ER SINDET at bekraefte den solidaritet, der knytter Europa og de oversoeiske lande sammen, og som oensker at sikre disse lande oeget velstand i overensstemmelse med grundsaetningerne i De Forenede Nationers pagt,

SOM HAR SAT SIG FOR ved denne forening af de oekonomiske kraefter at bevare og styrke freden og friheden, og som opfordrer de oevrige europaeiske folk, der deler dette ideal, til at tilslutte sig disse bestraebelser,

SOM ER BESLUTTET PAA at tilskynde til, at deres folk opnaar det hoejst mulige videnniveau gennem bred adgang til uddannelse og vedvarende ajourfoering heraf,

HAR VEDTAGET at oprette et EUROPAEISK FAELLESSKAB, og har med dette maal for oeje udpeget som befuldmaegtigede:

HANS MAJESTAET BELGIERNES KONGE:

Paul Henri SPAAK, udenrigsminister,

Baron J. Ch. SNOY et d'OPPUERS, generalsekretaer i OEkonomiministeriet, formand for den belgiske delegation ved regeringskonferencen,

(1) Kongeriget Danmark, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Irland, Republikken OEstrig, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland er efterfoelgende blevet medlemmer af Det Europaeiske Faellesskab.

PRAESIDENTEN FOR FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND:

Doktor Konrad ADENAUER, forbundskansler,

Professor dr. Walter HALLSTEIN, statssekretaer i Udenrigsministeriet,

PRAESIDENTEN FOR DEN FRANSKE REPUBLIK:

Christian PINEAU, udenrigsminister,

Maurice FAURE, statssekretaer i Udenrigsministeriet,

PRAESIDENTEN FOR DEN ITALIENSKE REPUBLIK:

Antonio SEGNI, ministerpraesident,

Professor Gaetano MARTINO, udenrigsminister,

HENDES KONGELIGE HOEJHED STORHERTUGINDEN AF LUXEMBOURG:

Joseph BECH, stats- og udenrigsminister,

Lambert SCHAUS, ambassadoer, formand for den luxembourgske delegation ved regeringskonferencen,

HENDES MAJESTAET DRONNINGEN AF NEDERLANDENE:

Joseph LUNS, udenrigsminister,

J. LINTHORST HOMAN, formand for den nederlandske delegation ved regeringskonferencen,

SOM, efter at de har udvekslet deres fuldmagter og fundet dem i god og behoerig form, er blevet enige om foelgende bestemmelser:

FOERSTE DEL

PRINCIPPERNE

Artikel 1 (tidl. artikel 1)

Ved denne traktat opretter DE HOEJE KONTRAHERENDE PARTER indbyrdes et EUROPAEISK FAELLESSKAB.

Artikel 2 (tidl. artikel 2)

Faellesskabet har til opgave gennem oprettelsen af et faelles marked og en OEkonomisk og Monetaer Union samt gennem ivaerksaettelsen af faelles politikker eller aktioner som omhandlet i artikel 3 og 4 i Faellesskabet som helhed at fremme en harmonisk, afbalanceret og baeredygtig udvikling af den oekonomiske virksomhed, et hoejt beskaeftigelsesniveau, et hoejt socialt beskyttelsesniveau, ligestilling mellem maend og kvinder, en baeredygtig og ikke-inflationaer vaekst, hoej konkurrenceevne og en hoej grad af konvergens med hensyn til de oekonomiske resultater, et hoejt niveau for miljoebeskyttelse og forbedring af miljoekvaliteten, hoejnelse af levestandarden og livskvaliteten, oekonomisk og social samhoerighed samt solidaritet mellem medlemsstaterne.

Artikel 3 (tidl. artikel 3)

1. Med de i artikel 2 naevnte maal for oeje skal Faellesskabets virke under de betingelser og i det tempo, som er foreskrevet i denne traktat, indebaere:

a) forbud, medlemsstaterne imellem, mod told og kvantitative restriktioner ved varers ind- og udfoersel, saavel som af alle andre foranstaltninger med tilsvarende virkning

b) indfoerelse af en faelles handelspolitik

c) oprettelse af et indre marked ved fjernelse af hindringerne for den frie bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital mellem medlemsstaterne

d) indfoerelse af foranstaltninger vedroerende personers indrejse og faerden som fastlagt i afsnit IV

e) indfoerelse af en faelles politik paa landbrugs- og fiskeriomraadet

f) indfoerelse af en faelles politik paa transportomraadet

g) gennemfoerelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for det indre marked ikke fordrejes

h) indbyrdes tilnaermelse af de nationale lovgivninger i det omfang, dette er noedvendigt for det faelles markeds funktion

i) fremme af samordning mellem medlemsstaternes beskaeftigelsespolitikker med henblik paa at oege deres effektivitet ved udvikling af en samordnet beskaeftigelsesstrategi

j) indfoerelse af en politik paa det sociale og arbejdsmarkedsmaessige omraade, herunder en Europaeisk Socialfond

k) styrkelse af den oekonomiske og sociale samhoerighed

l) indfoerelse af en miljoepolitik

m) styrkelse af faellesskabsindustriens konkurrenceevne

n) fremme af forskning og teknologisk udvikling

o) tilskyndelse til oprettelse og udvikling af transeuropaeiske net

p) bidrag til opnaaelse af et hoejt sundhedsbeskyttelsesniveau

q) bidrag til kvalitetsuddannelser og udfoldelsesmuligheder for medlemsstaternes kulturer

r) indfoerelse af en politik vedroerende udviklingssamarbejde

s) associering af de oversoeiske lande og territorier med henblik paa at foroege samhandelen og paa at fremme den oekonomiske og sociale udvikling i faellesskab

t) bidrag til styrkelse af forbrugerbeskyttelse

u) indfoerelse af foranstaltninger paa omraaderne energi, civilbeskyttelse og turisme.

2. I alle de aktiviteter, der er naevnt i denne artikel, tilstraeber Faellesskabet at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem maend og kvinder.

Artikel 4 (tidl. artikel 3 A)

1. Med de i artikel 2 naevnte maal for oeje skal medlemsstaternes og Faellesskabets virke under de betingelser og i det tempo, som er foreskrevet i denne traktat, indebaere gennemfoerelse af en oekonomisk politik, der bygger paa snaever samordning af medlemsstaternes oekonomiske politikker, paa det indre marked og paa fastlaeggelse af faelles maal, og som foeres i overensstemmelse med princippet om en aaben markedsoekonomi med fri konkurrence.

2. Sideloebende hermed og i overensstemmelse med denne traktats bestemmelser samt tidsplanen og fremgangsmaaderne heri skal dette virke indebaere uigenkaldelig fastlaasning af vekselkurserne, der foerer til indfoerelse af en faelles valuta, ecuen, og fastlaeggelse og gennemfoerelse af en faelles penge- og valutakurspolitik, der skal have som hovedmaal at fastholde prisstabilitet samt, uden at dette maal beroeres heraf, at stoette de generelle oekonomiske politikker i Faellesskabet i overensstemmelse med princippet om en aaben markedsoekonomi med fri konkurrence.

3. Medlemsstaterne og Faellesskabet skal i deres virke handle i overensstemmelse med foelgende principper: stabile priser, sunde offentlige finanser og monetaere vilkaar og en holdbar betalingsbalance.

Artikel 5 (tidl. artikel 3 B)

Faellesskabet handler inden for rammerne af de befoejelser og maal, der er tillagt det ved denne traktat.

Paa de omraader, som ikke hoerer ind under dets enekompetence, handler Faellesskabet, i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, kun hvis og i det omfang maalene for den paataenkte handling ikke i tilstraekkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne og derfor, paa grund af den paataenkte handlings omfang eller virkninger, bedre kan gennemfoeres paa faellesskabsplan.

Faellesskabet handler kun i det omfang, det er noedvendigt for at naa denne traktats maal.

Artikel 6 (tidl. artikel 3 C)

Miljoebeskyttelseskrav skal integreres i udformningen og gennemfoerelsen af Faellesskabets politikker og aktioner som naevnt i artikel 3, isaer med henblik paa at fremme en baeredygtig udvikling.

Artikel 7 (tidl. artikel 4)

1. De opgaver, der paahviler Faellesskabet, varetages af

- et EUROPA-PARLAMENT

- et RAAD

- en KOMMISSION

- en DOMSTOL

- en REVISIONSRET.

Hver institution handler inden for rammerne af de befoejelser, som er tillagt den ved denne traktat.

2. Raadet og Kommissionen bistaas af et OEkonomisk og Socialt Udvalg og et Regionsudvalg med raadgivende funktioner.

Artikel 8 (tidl. artikel 4 A)

Der oprettes efter fremgangsmaaderne i denne traktat et Europaeisk System af Centralbanker, i det foelgende benaevnt »ESCB«, og en europaeisk centralbank, i det foelgende benaevnt »ECB«, som handler inden for rammerne af de befoejelser, der er tillagt dem ved denne traktat og ved den statut for ESCB og for ECB, i det foelgende benaevnt »ESCB-statutten«, der er knyttet som bilag hertil.

Artikel 9 (tidl. artikel 4 B)

Der oprettes en Europaeisk Investeringsbank, der handler inden for rammerne af de befoejelser, der er tillagt den ved denne traktat og ved den statut, der er knyttet som bilag hertil.

Artikel 10 (tidl. artikel 5)

Medlemsstaterne traeffer alle almindelige eller saerlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som foelger af denne traktat, eller af retsakter foretaget af Faellesskabets institutioner. De letter Faellesskabet gennemfoerelsen af dets opgaver.

De afholder sig fra at traeffe foranstaltninger, der er egnede til at bringe virkeliggoerelsen af denne traktats maalsaetning i fare.

Artikel 11 (tidl. artikel 5 A)

1. Medlemsstater, der har til hensigt at indfoere et taettere indbyrdes samarbejde, kan i overensstemmelse med artikel 43 og 44 i traktaten om Den Europaeiske Union bemyndiges til at anvende traktatens institutioner, procedurer og mekanismer, hvis det foreslaaede samarbejde

a) ikke vedroerer omraader, der henhoerer under Faellesskabets enekompetence,

b) ikke beroerer Faellesskabets politikker, aktioner eller programmer,

c) ikke vedroerer unionsborgerskabet eller medfoerer forskelsbehandling mellem medlemsstaternes statsborgere,

d) forbliver inden for rammerne af de befoejelser, som tillaegges Faellesskabet i denne traktat, og

e) ikke indebaerer forskelsbehandling eller begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne og ikke fordrejer konkurrencevilkaarene mellem dem.

2. Den bemyndigelse, der er naevnt i stk. 1, gives af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet.

Hvis et medlem af Raadet erklaerer, at det af vigtige, naermere anfoerte aarsager, der vedroerer national politik, agter at stemme imod, at der gives bemyndigelse med kvalificeret flertal, finder der ikke afstemning sted. Raadet kan med kvalificeret flertal anmode om, at sagen henvises til Raadet i dets sammensaetning af stats- eller regeringschefer med henblik paa enstemmig afgoerelse.

Medlemsstater, der har til hensigt at indfoere et taettere samarbejde som omhandlet i stk. 1, retter anmodning til Kommissionen, der kan forelaegge Raadet et forslag herom. Hvis Kommissionen ikke fremsaetter et forslag, giver den de beroerte medlemsstater en begrundelse herfor.

3. En medlemsstat, som oensker at deltage i et samarbejde, der er indfoert i overensstemmelse med denne artikel, giver meddelelse herom til Raadet og til Kommissionen, som afgiver en udtalelse til Raadet inden tre maaneder efter modtagelsen af denne meddelelse. Inden fire maaneder efter meddelelsen traeffer Kommissionen afgoerelse om anmodningen og om saadanne saerlige ordninger, som den maatte finde noedvendige.

4. De retsakter og afgoerelser, der er noedvendige for gennemfoerelsen af samarbejdet, er underlagt alle de relevante bestemmelser i denne traktat, medmindre andet er fastsat i denne artikel og i artikel 43 og 44 i traktaten om Den Europaeiske Union.

5. Denne artikel gaelder med forbehold af protokollen om integration af Schengen-reglerne i Den Europaeiske Union.

Artikel 12 (tidl. artikel 6)

Inden for denne traktats anvendelsesomraade og med forbehold af dennes saerlige bestemmelser er al forskelsbehandling, der udoeves paa grundlag af nationalitet, forbudt.

Efter fremgangsmaaden i artikel 251 kan Raadet give forskrifter med henblik paa at forbyde saadan forskelsbehandling.

Artikel 13 (tidl. artikel 6 A)

Med forbehold af denne traktats oevrige bestemmelser og inden for rammerne af de befoejelser, som traktaten tillaegger Faellesskabet, kan Raadet med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet traeffe hensigtsmaessige foranstaltninger til at bekaempe forskelsbehandling paa grund af koen, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.

Artikel 14 (tidl. artikel 7 A)

1. Faellesskabet vedtager foranstaltninger med henblik paa gradvis oprettelse af det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992 i henhold til bestemmelserne i denne artikel og i artiklerne 15, 26, 47, stk. 2, 49, 80, 93 og 95 og med forbehold af de oevrige bestemmelser i denne traktat.

2. Det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med bestemmelserne i denne traktat.

3. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, fastlaegger de retningslinjer og betingelser, der er noedvendige for at sikre afbalancerede fremskridt i alle beroerte sektorer.

Artikel 15 (tidl. artikel 7 C)

Ved udarbejdelsen af forslagene med henblik paa virkeliggoerelsen af maalene i artikel 14 tager Kommissionen hensyn til omfanget af den indsats, der inden for oekonomier paa forskellige udviklingstrin maa goeres i den periode, i hvilken det indre marked oprettes, og den kan fremsaette forslag om hensigtsmaessige bestemmelser.

Hvis disse bestemmelser tager form af undtagelser, skal de vaere af midlertidig karakter og medfoere de mindste forstyrrelser i faellesmarkedets funktion.

Artikel 16 (tidl. artikel 7 D)

Med forbehold af artikel 73, 86 og 87 og i betragtning af den plads, som tjenesteydelser af almen oekonomisk interesse indtager i Unionens faelles vaerdinormer, og den rolle, som de spiller med henblik paa at fremme social og territorial samhoerighed, soerger Faellesskabet og medlemsstaterne inden for deres respektive kompetenceomraade og inden for rammerne af denne traktats anvendelsesomraade for, at saadanne tjenester ydes paa grundlag af principper og vilkaar, der goer det muligt for dem at opfylde deres opgaver.

ANDEN DEL

UNIONSBORGERSKAB

Artikel 17 (artikel 8)

1. Der indfoeres et unionsborgerskab. Unionsborgerskab har enhver, der er statsborger i en medlemsstat. Unionsborgerskab er et supplement til det nationale statsborgerskab og traeder ikke i stedet for dette.

2. Unionsborgerne har de rettigheder og er underkastet de pligter, der er indeholdt i denne traktat.

Artikel 18 (tidl. artikel 8 A)

1. Enhver unionsborger har ret til at faerdes og opholde sig frit paa medlemsstaternes omraade med de begraensninger og paa de betingelser, der er fastsat i denne traktat og i gennemfoerelsesbestemmelserne hertil.

2. Raadet kan vedtage bestemmelser, der skal goere det lettere at udoeve de rettigheder, der er naevnt i stk. 1; medmindre andet er fastsat i denne traktat, traeffer Raadet afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 251. Raadet traeffer afgoerelse med enstemmighed under hele den naevnte fremgangsmaade.

Artikel 19 (tidl. artikel 8 B)

1. Enhver unionsborger, der har bopael i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, har valgret og er valgbar ved kommunale valg i den medlemsstat, hvor han har bopael, paa samme betingelser som statsborgerne i denne stat. Denne ret udoeves med forbehold af de naermere bestemmelser, som Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, har vedtaget; de naermere bestemmelser kan omfatte undtagelser, naar specifikke problemer i en medlemsstat tilsiger dette.

2. Med forbehold af artikel 190, stk. 4, og gennemfoerelsesbestemmelserne hertil, har enhver unionsborger, der har bopael i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, valgret og er valgbar ved valg til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor han har bopael, paa samme betingelser som statsborgerne i denne stat. Denne ret kan udoeves med forbehold af de naermere bestemmelser, som Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, har vedtaget; de naermere bestemmelser kan omfatte undtagelser, naar specifikke problemer i en medlemsstat tilsiger dette.

Artikel 20 (tidl. artikel 8 C)

Enhver unionsborger nyder i tredjelande, hvor den medlemsstat, hvori han er statsborger, ikke er repraesenteret, enhver medlemsstats diplomatiske og konsulaere myndigheders beskyttelse paa samme vilkaar som statsborgere i denne medlemsstat. Medlemsstaterne udarbejder indbyrdes de noedvendige regler og indleder de paakraevede internationale forhandlinger med henblik paa at sikre denne beskyttelse.

Artikel 21 (tidl. artikel 8 D)

Enhver unionsborger har ret til at indgive andragender til Europa-Parlamentet i medfoer af artikel 194.

Enhver unionsborger kan henvende sig til den ombudsmandsinstitution, der indfoeres i overensstemmelse med artikel 195.

Enhver unionsborger kan skrive til enhver af de institutioner eller organer, der er naevnt i denne artikel eller i artikel 7, paa et af de i artikel 314 naevnte sprog og faa svar paa samme sprog.

Artikel 22 (tidl. artikel 8 E)

Kommissionen aflaegger rapport til Europa-Parlamentet, Raadet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg hvert tredje aar om gennemfoerelsen af bestemmelserne i denne del. Denne rapport skal omfatte spoergsmaalet om Unionens udvikling.

Paa grundlag heraf og med forbehold af de oevrige bestemmelser i denne traktat kan Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, vedtage bestemmelser med henblik paa at styrke eller udbygge de rettigheder, der er fastsat i denne del, og det henstiller til medlemsstaterne at vedtage disse bestemmelser i overensstemmelse med deres forfatningsmaessige bestemmelser.

TREDJE DEL

FAELLESSKABETS POLITIKKER

AFSNIT I

FRIE VAREBEVAEGELSER

Artikel 23 (tidl. artikel 9)

1. Faellesskabets grundlag er en Toldunion, som omfatter al vareudveksling, og som indebaerer forbud mod told ved indfoersel fra og ved udfoersel til andre medlemsstater, saavel som mod alle afgifter med tilsvarende virkning, samt indfoerelse af en faelles toldtarif over for tredjeland.

2. Bestemmelserne i artikel 25 og i kapitel 2 i dette afsnit finder anvendelse paa varer med oprindelse i medlemsstaterne, og paa de varer hidroerende fra tredjeland, som frit kan omsaettes i medlemsstaterne.

Artikel 24 (tidl. artikel 10)

Ved varer, som frit kan omsaettes i en medlemsstat, forstaas saadanne fra tredjeland hidroerende varer, for hvilke de af vedkommende medlemsstat foreskrevne formaliteter i forbindelse med indfoerelsen er blevet opfyldt, og for hvilke denne medlemsstat har opkraevet gaeldende told og afgifter med tilsvarende virkning, og for hvilke disse told- og afgiftsbeloeb ikke er blevet helt eller delvis godtgjort.

Kapitel 1

Toldunionen

Artikel 25 (tidl. artikel 12)

Told ved indfoersel og udfoersel og andre afgifter med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne. Dette gaelder ogsaa finanstold.

Artikel 26 (tidl. artikel 28)

Raadet fastsaetter med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen toldsatserne i den faelles toldtarif.

Artikel 27 (tidl. artikel 29)

Kommissionen tager under udoevelsen af de hverv, der er betroet den i medfoer af dette kapitel, hensyn til:

a) noedvendigheden af at fremme samhandelen mellem medlemsstaterne og tredjeland

b) udviklingen af konkurrencevilkaarene inden for Faellesskabet i det omfang, denne udvikling medfoerer en styrkelse af virksomhedernes konkurrenceevne

c) Faellesskabets behov for forsyninger med raavarer og halvfabrikata, idet den samtidig boer paase, at konkurrencevilkaarene mellem medlemsstaterne med hensyn til faerdigvarer ikke fordrejes

d) noedvendigheden af at undgaa alvorlige forstyrrelser i medlemsstaternes oekonomiske liv og af at sikre en rationel udvikling af produktionen og en foroegelse af forbruget inden for Faellesskabet.

Kapitel 2

Forbud mod kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne

Artikel 28 (tidl. artikel 30)

Kvantitative indfoerselsrestriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.

Artikel 29 (tidl. artikel 34)

Kvantitative udfoerselsrestriktioner saavel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt mellem medlemsstaterne.

Artikel 30 (tidl. artikel 36)

Bestemmelserne i artikel 28 og 29 er ikke til hinder for saadanne forbud eller restriktioner vedroerende indfoersel, udfoersel eller transit, som er begrundet i hensynet til den offentlige saedelighed, den offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, beskyttelse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkaeologisk vaerdi, eller beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret. Disse forbud eller restriktioner maa dog hverken udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne.

Artikel 31 (tidl. artikel 37)

1. Medlemsstaterne tilpasser de statslige handelsmonopoler, saaledes at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsaetningsvilkaar er udelukket.

Denne artikels bestemmelser finder anvendelse paa ethvert organ, gennem hvilket en medlemsstat, de jure eller de facto, direkte eller indirekte, kontrollerer, leder eller oever maerkbar indflydelse paa indfoersel eller udfoersel mellem medlemsstaterne. Disse bestemmelser finder ogsaa anvendelse paa statskoncessionerede monopoler.

2. Medlemsstaterne afholder sig fra at indfoere nye foranstaltninger, som strider mod de i stk. 1 anfoerte principper, eller som begraenser raekkevidden af de artikler, der angaar forbuddet mod told og kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne.

3. I tilfaelde af, at et statsligt handelsmonopol indebaerer en regulering, der tilsigter at lette afsaetningen eller sikre en bedre udnyttelse af landbrugsprodukter, skal der ved anvendelse af bestemmelserne i denne artikel sikres tilsvarende garantier for de paagaeldende producenters beskaeftigelse og levestandard.

AFSNIT II

LANDBRUGET

Artikel 32 (tidl. artikel 38)

1. Faellesmarkedet omfatter tillige landbruget og handelen med landbrugsvarer. Ved landbrugsvarer forstaas jordbrugsprodukter, husdyrbrugsprodukter og fiskeriprodukter samt varer, der direkte er forbundet med disse produkter, og som har undergaaet en foerste bearbejdning.

2. Bestemmelserne vedroerende faellesmarkedets oprettelse finder anvendelse paa landbrugsvarer, medmindre andet er bestemt i artiklerne 33-38.

3. De varer, paa hvilke bestemmelserne i artiklerne 33-38 finder anvendelse, er opregnet i listen i bilag I til denne traktat.

4. Faellesmarkedets funktion og udvikling skal for saa vidt angaar landbrugsvarerne ledsages af udformningen af en faelles landbrugspolitik.

Artikel 33 (tidl. artikel 39)

1. Den faelles landbrugspolitik har til formaal:

a) at foroege landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, isaer arbejdskraften

b) herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, isaer ved en forhoejelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskaeftigede personer

c) at stabilisere markederne

d) at sikre forsyningerne

e) at sikre forbrugerne rimelige priser paa landbrugsvarer.

2. Ved udarbejdelsen af den faelles landbrugspolitik og de saerlige foranstaltninger, som den kan medfoere, tages der hensyn til:

a) landbrugserhvervets saerlige karakter, der foelger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsomraader

b) noedvendigheden af, at oenskelige tilpasninger gennemfoeres gradvis

c) den kendsgerning, at landbruget i medlemsstaterne udgoer en sektor, som er snaevert forbundet med oekonomien som helhed.

Artikel 34 (tidl. artikel 40)

1. Med henblik paa at naa de i artikel 33 naevnte maal oprettes en faelles ordning af markederne for landbrugsvarer.

Alt efter varernes art skal denne markedsordning antage en af nedennaevnte former:

a) faelles konkurrenceregler

b) en tvungen samordning af de forskellige nationale markedsordninger

c) en europaeisk markedsordning.

2. Den faelles ordning under en af de i stk. 1 naevnte former kan omfatte alle foranstaltninger, der er noedvendige for at naa de i artikel 33 fastsatte maal, isaer prisregulering, stoette til saavel produktion som afsaetning af de forskellige varer, oplagrings- og udligningsordninger samt faelles ordninger til stabilisering af ind- eller udfoersel.

Den faelles ordning skal begraenses til at forfoelge de i artikel 33 anfoerte maal og boer udelukke enhver form for forskelsbehandling af Faellesskabets producenter eller forbrugere.

En eventuel faelles prispolitik skal baseres paa faelles kriterier og ensartede beregningsmetoder.

3. Med henblik paa at muliggoere, at formaalet med den i stk. 1 omhandlede faelles ordning naas, kan der oprettes et eller flere struktur- og garantifonde for landbruget.

Artikel 35 (tidl. artikel 41)

Med henblik paa at naa de i artikel 33 anfoerte maal kan der inden for rammerne af den faelles landbrugspolitik navnlig fastsaettes bestemmelser om:

a) en effektiv samordning af de bestraebelser, der udfoldes inden for den faglige uddannelses, forskningens og den landbrugsfaglige oplysnings omraade; denne samordning kan indebaere, at projekter eller institutioner finansieres i faellesskab,

b) faelles foranstaltninger med henblik paa udvidelse af forbruget af visse varer.

Artikel 36 (tidl. artikel 42)

Bestemmelserne i kapitlet om konkurrenceregler finder kun anvendelse paa produktionen af og handelen med landbrugsvarer i det omfang, Raadet beslutter dette inden for rammerne af de bestemmelser og i overensstemmelse med den fremgangsmaade, der er fastsat i artikel 37, stk. 2 og 3, samt under hensyntagen til den i artikel 33 angivne maalsaetning.

Raadet kan isaer tillade ydelse af stoette:

a) med henblik paa at beskytte bedrifter, der er ugunstigt stillet som foelge af strukturelle eller naturbetingede forhold

b) inden for rammerne af oekonomiske udviklingsprogrammer.

Artikel 37 (tidl. artikel 43)

1. Med henblik paa at fastlaegge retningslinjerne for en faelles landbrugspolitik sammenkalder Kommissionen, saa snart denne traktat er traadt i kraft, medlemsstaterne til en konference for at foretage en sammenligning af deres landbrugspolitik, isaer ved at opstille en opgoerelse over deres produktionsmuligheder og behov.

2. Inden to aar efter denne traktats ikrafttraeden fremlaegger Kommissionen under hensyntagen til arbejdet paa den i stk. 1 naevnte konference og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, forslag vedroerende udarbejdelse og ivaerksaettelse af den faelles landbrugspolitik, herunder ogsaa om afloesning af nationale markedsordninger med en af de i artikel 34, stk. 1, naevnte former for faelles ordning, saavel som om ivaerksaettelsen af de i dette afsnit saerligt naevnte foranstaltninger.

Disse forslag skal tage hensyn til sammenhaengen mellem de landbrugsspoergsmaal, som er omhandlet i dette afsnit.

Paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet udsteder Raadet med kvalificeret flertal, forordninger eller direktiver eller vedtager beslutninger uden herved at begraense raekkevidden af sine eventuelle henstillinger.

3. Raadet kan under de i foregaaende stykker anfoerte betingelser med kvalificeret flertal vedtage at lade den i artikel 34, stk. 1, omhandlede faelles ordning afloese nationale markedsordninger, saafremt:

a) den faelles ordning yder medlemsstater, der modsaetter sig en saadan afloesning, og som har en national ordning for vedkommende produktion, tilsvarende garantier for de paagaeldende producenters beskaeftigelse og levestandard, naar der tages hensyn til det tempo, hvori den mulige tilpasning og noedvendige specialisering kan gennemfoeres, og

b) denne ordning sikrer samhandelen inden for Faellesskabet betingelser svarende til dem, der gaelder paa et nationalt marked.

4. Saafremt der er tilvejebragt en faelles ordning for visse raavarer, medens der endnu ikke findes en faelles ordning for de hertil svarende forarbejdede produkter, kan de paagaeldende raavarer indfoeres fra lande uden for Faellesskabet, hvis de anvendes til fremstilling af forarbejdede produkter, som er bestemt til udfoersel til tredjeland.

Artikel 38 (tidl. artikel 46)

Saafremt en vare i en medlemsstat er underkastet en national markedsordning eller en anden indenlandsk regulering med tilsvarende virkning, som i konkurrencemaessig henseende paavirker en lignende produktion i en anden medlemsstat, paalaegger medlemsstaterne vedkommende vare en udligningsafgift ved indfoerslen fra den medlemsstat, i hvilken markedsordningen eller reguleringen findes, medmindre denne medlemsstat paalaegger en udligningsafgift ved udfoerslen.

Kommissionen fastsaetter disse afgifter paa det niveau, som er noedvendigt for at genoprette ligevaegten; den kan ligeledes tillade anvendelsen af andre foranstaltninger paa de vilkaar og i den naermere udformning, som den fastsaetter.

AFSNIT III

DEN FRIE BEVAEGELIGHED FOR PERSONER, TJENESTEYDELSER OG KAPITAL

Kapitel 1

Arbejdskraften

Artikel 39 (tidl. artikel 48)

1. Arbejdskraftens frie bevaegelighed sikres inden for Faellesskabet.

2. Den forudsaetter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere, for saa vidt angaar beskaeftigelse, afloenning og oevrige arbejdsvilkaar.

3. Med forbehold af de begraensninger, der retfaerdiggoeres af hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, indebaerer den retten til:

a) at soege faktisk tilbudte stillinger

b) frit at bevaege sig inden for medlemsstaternes omraade i dette oejemed

c) at tage ophold i en af medlemsstaterne for der at have beskaeftigelse i henhold til de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gaelder for indenlandske arbejdstageres beskaeftigelse

d) at blive boende paa en medlemsstats omraade paa de af Kommissionen ved gennemfoerelsesforordninger fastsatte vilkaar efter at have haft ansaettelse der.

4. Bestemmelserne i denne artikel gaelder ikke for ansaettelser i den offentlige administration.

Artikel 40 (tidl. artikel 49)

Raadet vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 251 og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg ved udstedelse af direktiver eller forordninger de foranstaltninger, der er noedvendige for at gennemfoere arbejdskraftens frie bevaegelighed, saaledes som denne er bestemt i artikel 39, isaer ved at:

a) sikre et snaevert samarbejde mellem de nationale arbejdskraftmyndigheder

b) afskaffe saadanne administrative fremgangsmaader og saadan administrativ praksis samt de for adgangen til ledige stillinger fastsatte frister, som hidroerer enten fra indenlandsk lovgivning eller fra tidligere indgaaede aftaler mellem medlemsstaterne, og hvis bibeholdelse ville hindre arbejdskraftens frie bevaegelighed

c) afskaffe alle frister og andre begraensninger, som er fastsat enten i indenlandsk lovgivning eller i aftaler, der tidligere er indgaaet mellem medlemsstaterne, og som byder arbejdstagere fra de oevrige medlemsstater andre vilkaar for det frie beskaeftigelsesvalg end dem, der gaelder for indenlandske arbejdstagere

d) ivaerksaette ordninger, der kan formidle og skabe ligevaegt mellem udbud og efterspoergsel paa arbejdsmarkedet paa en maade, som udelukker alvorlig fare for levestandarden og beskaeftigelsen i de forskellige egne og industrier.

Artikel 41 (tidl. artikel 50)

Inden for rammerne af et faelles program fremmer medlemsstaterne udvekslingen af unge arbejdstagere.

Artikel 42 (tidl. artikel 51)

Raadet vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 251 de foranstaltninger vedroerende social tryghed, der er noedvendige for at gennemfoere arbejdskraftens frie bevaegelighed, isaer ved at indfoere en ordning, som goer det muligt at sikre vandrende arbejdstagere og deres ydelsesberettigede paaroerende:

a) sammenlaegning af alle tidsrum, der i de forskellige nationale lovgivninger tages i betragtning med henblik paa at indroemme og opretholde retten til ydelser og paa beregning af disse

b) betaling af ydelser til personer, der bor inden for medlemsstaternes omraader.

Raadet traeffer afgoerelse med enstemmighed under hele den i artikel 251 omhandlede fremgangsmaade.

Kapitel 2

Etableringsretten

Artikel 43 (tidl. artikel 52)

Inden for rammerne af nedennaevnte bestemmelser er der forbud mod restriktioner, som hindrer statsborgere i en medlemsstat i frit at etablere sig paa en anden medlemsstats omraade. Dette forbud omfatter ogsaa hindringer for, at statsborgere i en medlemsstat, bosat paa en medlemsstats omraade, opretter agenturer, filialer eller datterselskaber.

Med forbehold af bestemmelserne i kapitlet vedroerende kapitalen indebaerer etableringsfriheden adgang til at optage og udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed samt til at oprette og lede virksomheder, herunder navnlig selskaber i den i artikel 48 anfoerte betydning, paa de vilkaar, som i etableringslandets lovgivning er fastsat for landets egne statsborgere.

Artikel 44 (tidl. artikel 54)

1. Efter fremgangsmaaden i artikel 251 og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg udsteder Raadet direktiver om gennemfoerelse af etableringsfriheden inden for en bestemt erhvervsgren.

2. Raadet og Kommissionen udfoerer de opgaver, som er overdraget dem i henhold til ovennaevnte bestemmelser, navnlig ved:

a) i almindelighed i foerste raekke at behandle de erhverv, for hvis vedkommende etableringsfrihed i saerlig grad vil fremme udviklingen af produktion og handel

b) at sikre et snaevert samarbejde mellem de kompetente nationale myndigheder med henblik paa at laere de saerlige forhold at kende, der goer sig gaeldende inden for Faellesskabet paa de forskellige erhvervsomraader

c) at ophaeve de administrative fremgangsmaader og saadan administrativ praksis, som hidroerer fra indenlandsk lovgivning eller fra tidligere indgaaede aftaler mellem medlemsstaterne, og hvis bibeholdelse ville vaere en hindring for etableringsfriheden

d) at paase, at arbejdstagere fra en medlemsstat, som er beskaeftiget paa en anden medlemsstats omraade, kan forblive paa dette omraade for der at udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed, saafremt de opfylder de betingelser, som de skulle opfylde, hvis de kom ind i denne stat paa det tidspunkt, hvor de ville paabegynde denne virksomhed

e) at goere det muligt for statsborgere i en medlemsstat at erhverve og udnytte fast ejendom, der ligger i en anden medlemsstat, for saa vidt dette ikke strider mod principperne i artikel 33, stk. 2

f) at lade den gradvise fjernelse af hindringerne for etableringsfriheden inden for hver af de paagaeldende erhvervsgrene gaelde baade betingelserne for at oprette agenturer, filialer eller datterselskaber paa en medlemsstats omraade, og betingelserne for, at personale fra hovedvirksomheden kan indtraede i disses ledende eller kontrollerende organer

g) i det noedvendige omfang og med det formaal at goere dem lige byrdefulde at samordne de garantier, som kraeves i medlemsstaterne af de i artikel 48, stk. 2, naevnte selskaber til beskyttelse af saavel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser

h) at sikre, et etableringsvilkaarene ikke fordrejes som foelge af stoetteforanstaltninger fra medlemsstaternes side.

Artikel 45 (tidl. artikel 55)

Virksomhed, som varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udoevelse af offentlig myndighed i en medlemsstat, er i den paagaeldende stat ikke omfattet af bestemmelserne i dette kapitel.

Paa forslag af Kommissionen kan Raadet med kvalificeret flertal undtage visse erhverv fra bestemmelserne i dette kapitel.

Artikel 46 (tidl. artikel 56)

1. Bestemmelserne i dette kapitel og de forholdsregler, der traeffes i medfoer heraf, udelukker ikke anvendelse af love eller administrativt fastsatte bestemmelser, der indeholder saerlige regler for fremmede statsborgere, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.

2. Raadet udsteder efter fremgangsmaaden i artikel 251 direktiver om samordning af ovennaevnte love og bestemmelser.

Artikel 47 (tidl. artikel 57)

1. For at lette adgangen til at optage og udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed udsteder Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 251 direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser.

2. Med samme maal for oeje udsteder Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 251 direktiver om samordning af medlemsstaternes love og administrativt fastsatte bestemmelser om adgangen til at optage og udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed. Raadet udsteder med enstemmighed under hele den i artikel 251 omhandlede fremgangsmaade direktiver, hvis gennemfoerelse i mindst én af medlemsstaterne medfoerer en aendring af bestaaende lovgivningsprincipper for erhvervsreguleringen, der vedroerer uddannelse og adgangsbetingelser for fysiske personer. I andre tilfaelde traeffer Raadet afgoerelse med kvalificeret flertal.

3. For saa vidt angaar udoevelse af laegegerning eller lignende virksomhed eller af farmaceutisk virksomhed, forudsaetter den gradvise ophaevelse af restriktionerne en samordning af de betingelser, der er opstillet af de forskellige medlemsstater for udoevelse af saadanne erhverv.

Artikel 48 (tidl. artikel 58)

Selskaber, som er oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtaegtsmaessige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Faellesskabet, ligestilles, for saa vidt angaar anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel, med personer, der er statsborgere i medlemsstaterne.

Ved selskaber forstaas privatretlige selskaber, heri indbefattet kooperative selskaber, samt alle andre juridiske personer, der henhoerer under den offentlige ret eller privatretten, med undtagelse af selskaber, som ikke arbejder med gevinst for oeje.

Kapitel 3

Tjenesteydelser

Artikel 49 (tidl. artikel 59)

Inden for rammerne af nedennaevnte bestemmelser er der forbud mod restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Faellesskabet, for saa vidt angaar statsborgere i medlemsstaterne, der er bosat i et andet af Faellesskabets lande end modtageren af den paagaeldende ydelse.

Paa forslag af Kommissionen kan Raadet med kvalificeret flertal vedtage at udstraekke anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel til tjenesteydere, der er statsborgere i et tredjeland og bosat inden for Faellesskabet.

Artikel 50 (tidl. artikel 60)

Som tjenesteydelser i denne traktats forstand betragtes de ydelser, der normalt udfoeres mod betaling, i det omfang de ikke omfattes af bestemmelserne vedroerende den frie bevaegelighed for varer, kapital og personer.

Tjenesteydelserne omfatter isaer:

a) virksomhed af industriel karakter

b) virksomhed af handelsmaessig karakter

c) virksomhed af haandvaerksmaessig karakter

d) de liberale erhvervs virksomhed.

Med forbehold af bestemmelserne i kapitlet om etableringsretten kan tjenesteyderen midlertidigt udoeve sin virksomhed i det land, hvor ydelsen praesteres, paa samme vilkaar, som det paagaeldende land fastsaetter for sine egne statsborgere.

Artikel 51 (tidl. artikel 61)

1. Den frie udveksling af tjenesteydelser paa transportomraadet omfattes af bestemmelserne i afsnittet vedroerende transport.

2. Liberaliseringen af de af bankernes og forsikringsselskabernes tjenesteydelser, som er forbundet med kapitalbevaegelser, skal gennemfoeres sideloebende med liberalisering af kapitalbevaegelserne.

Artikel 52 (tidl. artikel 63)

1. Paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Europa-Parlamentet udsteder Raadet med kvalificeret flertal direktiver om gennemfoerelse af liberaliseringen af en bestemt tjenesteydelse.

2. De i stk. 1 omhandlede direktiver skal i almindelighed i foerste raekke tage sigte paa tjenesteydelser, som direkte paavirker produktionsomkostningerne, eller hvis liberalisering bidrager til at lette vareudvekslingen.

Artikel 53 (tidl. artikel 64)

Medlemsstaterne erklaerer sig rede til at gennemfoere liberaliseringen af tjenesteydelser i videre udstraekning, end de er forpligtet til i henhold til de direktiver, der er udstedt i medfoer af artikel 52, stk. 1, hvis deres almindelige oekonomiske situation og forholdene i vedkommende erhvervsgren goer det muligt.

Kommissionen retter henstillinger til de paagaeldende medlemsstater herom.

Artikel 54 (tidl. artikel 65)

Saa laenge begraensningerne i den frie udveksling af tjenesteydelser ikke er afskaffet, anvender hver medlemsstat dem over for alle de i artikel 49, stk. 1, omhandlede tjenesteydere, uanset disses nationalitet eller opholdssted.

Artikel 55 (tidl. artikel 66)

Bestemmelserne i artiklerne 45-48 finder anvendelse paa det i dette kapitel omhandlede sagsomraade.

Kapitel 4

Kapital og betalinger

Artikel 56 (tidl. artikel 73 B)

1. Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for kapitalbevaegelser mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.

2. Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for betalinger mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.

Artikel 57 (tidl. artikel 73 C)

1. Bestemmelserne i artikel 56 beroerer ikke anvendelsen over for tredjelande af restriktioner, der den 31. december 1993 eksisterer i henhold til national lovgivning eller faellesskabslovgivning med hensyn til saadanne kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande, som vedroerer direkte investeringer, herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller vaerdipapirers adgang til kapitalmarkeder.

2. Idet det tilstraebes at virkeliggoere maalsaetningen om fri kapitalbevaegelighed mellem medlemsstater og tredjelande i den stoerst mulige udstraekning, og uden at de oevrige kapitler i denne traktat beroeres heraf, kan Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, vedtage foranstaltninger om kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande, som vedroerer direkte investeringer, herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller vaerdipapirers adgang til kapitalmarkeder. Der kraeves enstemmighed ved vedtagelse i henhold til dette stykke af foranstaltninger, som er et tilbageskridt i faellesskabslovgivningen med hensyn til liberaliseringen af kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande.

Artikel 58 (tidl. artikel 73 D)

1. Bestemmelserne i artikel 56 griber ikke ind i medlemsstaternes ret til:

a) at anvende de relevante bestemmelser i deres skattelovgivning, som sondrer imellem skatteydere, hvis situation er forskellig med hensyn til deres bopaelssted eller med hensyn til det sted, hvor deres kapital er investeret

b) at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at hindre overtraedelser af deres nationale ret og forskrifter, isaer paa skatte- og afgiftsomraadet og i forbindelse med tilsynet med finansielle institutioner, eller til af administrative eller statistiske hensyn at fastlaegge procedurer for anmeldelse af kapitalbevaegelser eller til at traeffe foranstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed.

2. Bestemmelserne i dette kapitel griber ikke ind i muligheden for at anvende saadanne restriktioner for etableringsretten, der er forenelige med denne traktat.

3. De foranstaltninger og fremgangsmaader, der er naevnt i stk. 1 og 2, maa ikke udgoere et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af den frie bevaegelighed for kapital og betalinger, som defineret i artikel 56.

Artikel 59 (tidl. artikel 73 F)

Hvis kapitalbevaegelser til eller fra tredjelande under ganske saerlige omstaendigheder medfoerer eller truer med at medfoere alvorlige vanskeligheder for Den OEkonomiske og Monetaere Unions funktion, kan Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af ECB, traeffe beskyttelsesforanstaltninger for en periode paa hoejst seks maaneder over for tredjelande, hvis saadanne foranstaltninger er strengt noedvendige.

Artikel 60 (tidl. artikel 73 G)

1. Hvis en handling fra Faellesskabets side i de i artikel 301 omhandlede tilfaelde skoennes noedvendig, kan Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 301 traeffe de noedvendige hasteforanstaltninger med hensyn til kapitalbevaegelser og betalinger over for de beroerte tredjelande.

2. Med forbehold af artikel 297, og saa laenge Raadet ikke har truffet foranstaltninger i medfoer af stk. 1, kan en medlemsstat af alvorlige politiske grunde af hastende karakter traeffe ensidige foranstaltninger over for et tredjeland med hensyn til kapitalbevaegelser og betalinger. Kommissionen og de oevrige medlemsstater underrettes om saadanne foranstaltninger senest paa dagen for deres ikrafttraedelse.

Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, kan beslutte, at den paagaeldende medlemsstat skal aendre eller ophaeve de paagaeldende foranstaltninger. Formanden for Raadet underretter Europa-Parlamentet om en saadan afgoerelse truffet af Raadet.

AFSNIT IV (tidl. afsnit IIIa)

VISUM, ASYL, INDVANDRING OG ANDRE POLITIKKER I FORBINDELSE MED DEN FRI BEVAEGELIGHED FOR PERSONER

Artikel 61 (tidl. artikel 73 I)

Med henblik paa gradvis at indfoere et omraade med frihed, sikkerhed og retfaerdighed vedtager Raadet

a) inden fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden foranstaltninger, der skal sikre fri bevaegelighed for personer i overensstemmelse med artikel 14, og i forbindelse hermed direkte tilknyttede ledsageforanstaltninger vedroerende kontrol ved de ydre graenser, asyl og indvandring i henhold til artikel 62, nr. 2) og 3), og artikel 63, nr. 1), litra a), og nr. 2), litra a), samt foranstaltninger med henblik paa at forebygge og bekaempe kriminalitet i henhold til artikel 31, litra e), i traktaten om Den Europaeiske Union

b) andre foranstaltninger vedroerende asyl, indvandring og beskyttelse af tredjelandsstatsborgeres rettigheder i henhold til artikel 63

c) foranstaltninger vedroerende civilretligt samarbejde i henhold til artikel 65

d) passende foranstaltninger til fremme og udbygning af administrativt samarbejde i henhold til artikel 66

e) foranstaltninger inden for politisamarbejde og retligt samarbejde vedroerende kriminalsager, der tager sigte paa et hoejt sikkerhedsniveau gennem forebyggelse og bekaempelse af kriminalitet i Unionen i henhold til bestemmelserne i traktaten om Den Europaeiske Union.

Artikel 62 (tidl. artikel 73 J)

Raadet vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 67 og inden fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden:

1) foranstaltninger med henblik paa i overensstemmelse med artikel 14 at sikre, at personer, uanset om de er unionsborgere eller tredjelandsstatsborgere, ikke kontrolleres ved passage af de indre graenser

2) foranstaltninger vedroerende passage af medlemsstaternes ydre graenser, hvori der fastlaegges

a) standarder og procedurer, som medlemsstaterne skal foelge ved udoevelse af personkontrol ved disse graenser

b) visumregler for forventet ophold i hoejst tre maaneder, herunder

i) listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal vaere i besiddelse af visum, naar de passerer de ydre graenser, og dem, hvis statsborgere er fritaget for dette krav

ii) procedurer og betingelser for medlemsstaternes udstedelse af visa

iii) ensartet udformning af visa

iv) regler om et ensartet visum

3) foranstaltninger vedroerende de betingelser, paa hvilke tredjelandsstatsborgere frit kan rejse inden for medlemsstaternes omraade i hoejst tre maaneder.

Artikel 63 (tidl. artikel 73 K)

Raadet vedtager efter fremgangsmaaden i artikel 67 og inden fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden:

1) foranstaltninger vedroerende asyl i overensstemmelse med Genève-konventionen af 28. juli 1951 og protokollen af 31. januar 1967 om flygtninges retsstilling og andre relevante aftaler, inden for foelgende omraader:

a) kriterier og procedurer til afgoerelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansoegning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne

b) minimumsstandarder for modtagelse af asylansoegere i medlemsstaterne

c) minimumsstandarder for tredjelandsstatsborgeres opnaaelse af status som flygtninge

d) minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling eller fratagelse af flygtningestatus

2) foranstaltninger vedroerende flygtninge og fordrevne paa foelgende omraader:

a) minimumsstandarder for midlertidig beskyttelse af fordrevne fra tredjelande, der ikke kan vende tilbage til deres hjemland, og for personer, der i oevrigt har behov for international beskyttelse

b) fremme af en ligelig fordeling mellem medlemsstaterne af indsatsen med hensyn til modtagelse af flygtninge og fordrevne og foelgerne heraf

3) foranstaltninger vedroerende indvandringspolitikken paa foelgende omraader:

a) betingelser for indrejse og ophold og standarder for procedurer for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser, bl.a. med henblik paa familiesammenfoering

b) ulovlig indvandring og ulovligt ophold, herunder repatriering af personer med ulovligt ophold

4) foranstaltninger til definition af de rettigheder og betingelser, hvorefter tredjelandsstatsborgere, som har lovligt ophold i en medlemsstat, kan opholde sig i andre medlemsstater.

Foranstaltninger, der vedtages af Raadet i medfoer af nr. 3) og 4), er ikke til hinder for, at den enkelte medlemsstat paa de paagaeldende omraader opretholder eller indfoerer nationale bestemmelser, der er forenelige med denne traktat og internationale aftaler.

Foranstaltninger, der vedtages i medfoer af nr. 2), litra b), nr. 3), litra a), og nr. 4), er ikke omfattet af ovennaevnte frist paa fem aar.

Artikel 64 (tidl. artikel 73 L)

1. Dette traktatafsnit er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan udoeve deres befoejelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.

2. Hvis en eller flere medlemsstater staar over for en noedsituation i form af en pludselig tilstroemning af tredjelandsstatsborgere, kan Raadet, med forbehold af stk. 1, med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen vedtage midlertidige foranstaltninger af hoejst seks maaneders varighed til fordel for de beroerte medlemsstater.

Artikel 65 (tidl. artikel 73 M)

Foranstaltninger vedroerende samarbejde om civilretlige spoergsmaal med graenseoverskridende virkninger, der skal traeffes i henhold til artikel 67, og i det omfang de er noedvendige for det indre markeds funktion, omfatter

a) forbedring og forenkling:

- af ordningen for forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter paa tvaers af graenserne

- af samarbejdet om bevisoptagelse

- af anerkendelsen og fuldbyrdelsen af retsafgoerelser i borgerlige sager, herunder handelssager, samt af afgoerelser i udenretslige sager

b) fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes gaeldende regler om lovvalg og konflikter om stedlig kompetence

c) fjernelse af hindringer for, at civile retssager forloeber tilfredsstillende, om noedvendigt ved fremme af foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejeregler.

Artikel 66 (tidl. artikel 73 N)

Raadet traeffer efter fremgangsmaaden i artikel 67 foranstaltninger til at sikre samarbejde mellem de kompetente tjenester i medlemsstaternes administrationer paa de omraader, der er omfattet af dette traktatafsnit, og mellem disse tjenester og Kommissionen.

Artikel 67 (tidl. artikel 73 O)

1. I en overgangsperiode paa fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden traeffer Raadet afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen eller paa initiativ af en medlemsstat og efter hoering af Europa-Parlamentet.

2. Efter denne periode paa fem aar:

- traeffer Raadet afgoerelse paa forslag af Kommissionen; Kommissionen behandler enhver anmodning fra medlemsstaterne om, at den forelaegger Raadet et forslag

- traeffer Raadet med enstemmighed og efter hoering af Europa-Parlamentet afgoerelse med henblik paa at faa alle eller dele af de omraader, der er omhandlet i dette traktatafsnit, underlagt fremgangsmaaden i artikel 251, og med henblik paa at tilpasse bestemmelserne vedroerende Domstolens befoejelser.

3. Uanset stk. 1 og 2 vedtages de foranstaltninger, der er naevnt i artikel 62, nr. 2), litra b), nr. i) og iii), fra Amsterdam-traktatens ikrafttraeden af Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet.

4. Uanset stk. 2 vedtages de foranstaltninger, der er naevnt i artikel 62, nr. 2), litra b), ii) og iv), efter en periode paa fem aar efter Amsterdam-traktatens ikrafttraeden af Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 251.

Artikel 68 (tidl. artikel 73 P)

1. Artikel 234 finder anvendelse paa dette traktatafsnit under foelgende omstaendigheder og paa foelgende betingelser: saafremt et spoergsmaal om fortolkningen af dette traktatafsnit eller om gyldigheden eller fortolkningen af retsakter udstedt af Faellesskabets institutioner paa grundlag af dette traktatafsnit rejses under en retssag ved en national ret, hvis afgoerelser ifoelge de nationale retsregler ikke kan appelleres, skal denne ret, hvis den skoenner, at en afgoerelse af dette spoergsmaal er noedvendig, foer den afsiger sin dom, anmode Domstolen om at afgoere spoergsmaalet.

2. Domstolen har i intet tilfaelde kompetence til at afgoere spoergsmaal om foranstaltninger eller afgoerelser, der traeffes i medfoer af artikel 62, nr. 1), vedroerende opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.

3. Raadet, Kommissionen eller en medlemsstat kan anmode Domstolen om at afgoere spoergsmaal om fortolkning af dette traktatafsnit eller af retsakter udstedt af Faellesskabets institutioner paa grundlag af dette traktatafsnit. Domstolens afgoerelse som svar paa en saadan anmodning, finder ikke anvendelse paa domme afsagt af medlemsstaternes retter, som har faaet retskraft.

Artikel 69 (tidl. artikel 73 Q)

Dette traktatafsnit anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling og protokollen om Danmarks stilling, og med forbehold af protokollen om anvendelse af visse aspekter af artikel 14 i traktaten om oprettelse af Det Europaeiske Faellesskab paa Det Forenede Kongerige og paa Irland.

AFSNIT V (tidl. afsnit IV)

TRANSPORT

Artikel 70 (tidl. artikel 74)

Paa det i dette afsnit omhandlede sagsomraade soeger medlemsstaterne at naa traktatens maal inden for rammerne af en faelles transportpolitik.

Artikel 71 (tidl. artikel 75)

1. Med henblik paa gennemfoerelsen af artikel 70 og under hensyntagen til transportspoergsmaalenes saerlige karakter fastsaetter Raadet efter fremgangsmaaden i artikel 251 og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget:

a) faelles regler for international transport til eller fra en medlemsstats omraade eller gennem en eller flere medlemsstaters omraader

b) de betingelser, under hvilke transportvirksomheder har adgang til at udfoere interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehoerende

c) foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden

d) alle andre formaalstjenlige bestemmelser.

2. Uanset fremgangsmaaden i stk. 1 og under hensyntagen til det noedvendige i en tilpasning til den oekonomiske udvikling, der foelger af det faelles markeds oprettelse, fastsaetter Raadet paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet samt Det OEkonomiske og Sociale Udvalg med enstemmighed de bestemmelser, der vedroerer principperne for ordningen paa transportomraadet, og hvis anvendelse alvorligt kunne paavirke levestandarden og beskaeftigelsesniveauet i visse egne samt udnyttelsen af transportmateriellet.

Artikel 72 (tidl. artikel 76)

Indtil de i artikel 71, stk. 1, omhandlede bestemmelser er fastsat, kan ingen medlemsstat uden Raadets enstemmige samtykke aendre de bestemmelser, der gaelder paa transportomraadet den 1. januar 1958 eller, for tiltraedende staters vedkommende, paa datoen herfor, paa en saadan maade, at de direkte eller indirekte bliver mindre gunstige for transportvirksomheder fra andre medlemsstater end for indenlandske transportvirksomheder.

Artikel 73 (tidl. artikel 77)

Stoetteforanstaltninger, som modsvarer behovet for en samordning af transportvaesenet, eller som udgoer godtgoerelse for visse forpligtelser, der har sammenhaeng med begrebet offentlig tjenesteydelse, er forenelige med denne traktat.

Artikel 74 (tidl. artikel 78)

Enhver foranstaltning, der traeffes inden for rammerne af denne traktat vedroerende transportpriser og -vilkaar, skal tage hensyn til transportvirksomhedernes oekonomiske situation.

Artikel 75 (tidl. artikel 79)

1. I samfaerdselen inden for Faellesskabet afskaffes enhver forskelsbehandling, som bestaar i, at en transportvirksomhed for samme transportforbindelse anvender forskellige transportpriser og -vilkaar paa samme slags gods, alt efter godsets oprindelses- eller bestemmelsesland.

2. Bestemmelsen i stk. 1 udelukker ikke, at andre foranstaltninger kan vedtages af Raadet i medfoer af artikel 71, stk. 1.

3. Paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg fastsaetter Raadet med kvalificeret flertal regler, der sikrer gennemfoerelsen af bestemmelserne i stk. 1.

Det kan isaer fastsaette de bestemmelser, der er noedvendige for at goere det muligt for Faellesskabets institutioner at paase overholdelsen af den i stk. 1 naevnte regel og for at sikre brugerne den fulde fordel af denne.

4. Paa eget initiativ eller efter anmodning af en medlemsstat undersoeger Kommissionen de i stk. 1 omhandlede tilfaelde af forskelsbehandling, og efter at have indhentet udtalelse fra de paagaeldende medlemsstater, traeffer den de noedvendige beslutninger inden for rammerne af de i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 3 fastlagte regler.

Artikel 76 (tidl. artikel 80)

1. Ved transport inden for Faellesskabet er det forbudt medlemsstaterne at anvende priser og vilkaar, der indebaerer nogen form for understoettelse eller beskyttelse til fordel for en eller flere bestemte virksomheder eller industrier, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse dertil.

2. Kommissionen undersoeger paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat de i stk. 1 omhandlede priser og vilkaar, idet den paa den ene side isaer tager hensyn til de krav, som en hensigtsmaessig regional oekonomisk politik stiller, til de underudviklede omraaders behov og til problemerne i omraader, der er alvorligt beroert af politiske forhold, og paa den anden side til virkningerne af disse priser og vilkaar paa konkurrencen mellem de forskellige transportgrene.

Efter at have indhentet udtalelse fra de paagaeldende medlemsstater traeffer Kommissionen de fornoedne beslutninger.

3. Det i stk. 1 omhandlede forbud gaelder ikke konkurrencetariffer.

Artikel 77 (tidl. artikel 81)

Afgifter eller gebyrer, som en transportvirksomhed ved graensepassage opkraever ud over transportpriserne, maa ikke overstige et rimeligt niveau i betragtning af de med passagen faktisk forbundne omkostninger.

Medlemsstaterne bestraeber sig paa gradvis at nedbringe disse omkostninger.

Kommissionen kan rette henstillinger til medlemsstaterne med henblik paa anvendelsen af denne artikel.

Artikel 78 (tidl. artikel 82)

Bestemmelserne i dette afsnit af traktaten udgoer ingen hindring for de foranstaltninger, der er truffet i Forbundsrepublikken Tyskland, for saa vidt disse er noedvendige for at opveje de af Tysklands deling foraarsagede ulemper for oekonomien i visse af Forbundsrepublikkens omraader, der beroeres af denne deling.

Artikel 79 (tidl. artikel 83)

Der oprettes et raadgivende udvalg for Kommissionen sammensat af sagkyndige udpeget af medlemsstaternes regeringer. Kommissionen hoerer dette udvalg i transportspoergsmaal, naar den skoenner det hensigtsmaessigt, uden at de befoejelser, der tilkommer Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, herved indskraenkes.

Artikel 80 (tidl. artikel 84)

1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse paa transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje.

2. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe beslutning om, hvorvidt, i hvilket omfang og paa hvilken maade passende bestemmelser vil kunne fastsaettes for soe- og luftfart.

Procedurebestemmelserne i artikel 71 finder anvendelse.

AFSNIT VI (tidl. afsnit V)

DE FAELLES REGLER OM KONKURRENCE, FISKALE SPOERGSMAAL OG INDBYRDES TILNAERMELSE AF LOVGIVNINGERNE

Kapitel 1

Konkurrencereglerne

1. Afdeling

Regler for virksomhederne

Artikel 81 (tidl. artikel 85)

1. Alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og alle former for samordnet praksis, der kan paavirke handelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet, er uforenelige med faellesmarkedet og er forbudt, navnlig saadanne, som bestaar i:

a) direkte eller indirekte fastsaettelse af koebs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser

b) begraensning af eller kontrol med produktion, afsaetning, teknisk udvikling eller investeringer

c) opdeling af markeder eller forsyningskilder

d) anvendelse af ulige vilkaar for ydelser af samme vaerdi over for handelspartnere, som derved stilles ringere i konkurrencen

e) at det stilles som vilkaar for indgaaelse af en aftale, at medkontrahenten godkender tillaegsydelser, som efter deres natur eller ifoelge handelssaedvane ikke har forbindelse med aftalens genstand.

2. De aftaler eller vedtagelser, som er forbudt i medfoer af denne artikel, har ingen retsvirkning.

3. Bestemmelserne i stk. 1 kan dog erklaeres uanvendelige paa:

- enhver aftale eller kategori af aftaler mellem virksomheder

- enhver vedtagelse eller kategori af vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder, og

- enhver samordnet praksis eller kategori deraf,

som bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller oekonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved, og uden at der:

a) paalaegges de paagaeldende virksomheder begraensninger, som ikke er noedvendige for at naa disse maal

b) gives disse virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende varer.

Artikel 82 (tidl. artikel 86)

En eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller en vaesentlig del heraf er uforenelig med faellesmarkedet og forbudt i den udstraekning, samhandelen mellem medlemsstater herved kan paavirkes.

Misbrug kan isaer bestaa i:

a) direkte eller indirekte paatvingelse af urimelige koebs- eller salgspriser eller af andre urimelige forretningsbetingelser

b) begraensning af produktion, afsaetning eller teknisk udvikling til skade for forbrugerne

c) anvendelse af ulige vilkaar for ydelser af samme vaerdi over for handelspartner, som derved stilles ringere i konkurrencen

d) at det stilles som vilkaar for indgaaelse af en aftale, at medkontrahenten godkender tillaegsydelser, som efter deres natur eller ifoelge handelssaedvane ikke har forbindelse med aftalens genstand.

Artikel 83 (tidl. artikel 87)

1. De fornoedne forordninger eller direktiver om anvendelsen af principperne i artikel 81 og 82 udstedes af Raadet med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet.

2. Bestemmelserne i stk. 1 har isaer til formaal:

a) ved indfoerelse af boeder og tvangsboeder at sikre overholdelsen af de i artikel 81, stk. 1, og artikel 82 naevnte forbud

b) at fastlaegge de naermere retningslinjer for anvendelsen af bestemmelsen i artikel 81, stk. 3, under hensyntagen til noedvendigheden af dels at sikre et effektivt tilsyn, dels at forenkle den administrative kontrol mest muligt

c) i paakommende tilfaelde at traeffe naermere bestemmelse om anvendelsesomraadet for bestemmelserne i artiklerne 81 og 82 inden for de forskellige erhvervsgrene

d) at fastlaegge opgavefordelingen mellem Kommissionen og Domstolen i forbindelse med anvendelsen af de i dette stykke naevnte bestemmelser

e) at bestemme forholdet mellem den nationale lovgivning paa den ene side, og paa den anden side bestemmelserne i denne afdeling samt de bestemmelser, der er fastsat i medfoer af denne artikel.

Artikel 84 (tidl. artikel 88)

Indtil de i medfoer af artikel 83 trufne bestemmelser traeder i kraft, traeffer medlemsstaternes myndigheder i overensstemmelse med deres lovgivning og bestemmelserne i artiklerne 81, navnlig stk. 3, og 82 afgoerelse om aftalers tilladelighed samt om misbrug af en dominerende stilling paa faellesmarkedet.

Artikel 85 (tidl. artikel 89)

1. Under forbehold af bestemmelserne i artikel 84 paaser Kommissionen at de i artiklerne 81 og 82 fastlagte principper anvendes. Paa begaering af en medlemsstat eller paa eget initiativ undersoeger den sammen med medlemsstatens kompetente myndigheder, der skal bistaa den, tilfaelde af formodet overtraedelse af forannaevnte principper. Finder Kommissionen, at der har fundet en overtraedelse sted, foreslaar den passende midler til at bringe denne til ophoer.

2. Bringes en overtraedelse ikke til ophoer, fastslaar Kommissionen ved en beslutning, der skal ledsages af grunde, at der foreligger en overtraedelse. Den kan offentliggoere beslutningen og bemyndige medlemsstaterne til at traeffe de noedvendige modforanstaltninger paa de vilkaar og i den naermere udformning, som den fastsaetter.

Artikel 86 (tidl. artikel 90)

1. Medlemsstaterne afstaar, for saa vidt angaar offentlige virksomheder og virksomheder, som de indroemmer saerlige eller eksklusive rettigheder, fra at traeffe eller opretholde foranstaltninger, som er i strid med denne traktats bestemmelser, navnlig de i artiklerne 12 og 81-89 naevnte.

2. Virksomheder, der har faaet overdraget at udfoere tjenesteydelser af almindelig oekonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de saerlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen maa ikke paavirkes i et saadant omfang, at det strider mod Faellesskabets interesse.

3. Kommissionen paaser, at bestemmelserne i denne artikel bringes i anvendelse, og meddeler, saafremt det er paakraevet, medlemsstaterne passende direktiver eller beslutninger.

2. Afdeling

Statsstoette

Artikel 87 (tidl. artikel 92)

1. Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstoette eller stoette, som ydes ved hjaelp af statsmidler under enhver taenkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkaarene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med faellesmarkedet i det omfang, den paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

2. Forenelige med faellesmarkedet er:

a) stoette af social karakter til enkelte forbrugere, forudsat at den ydes uden forskelsbehandling med hensyn til varernes oprindelse

b) stoette, hvis formaal er at raade bod paa skader, der er foraarsaget af naturkatastrofer eller af andre usaedvanlige begivenheder

c) stoetteforanstaltninger for oekonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands omraader, som er paavirket af Tysklands deling, i det omfang de er noedvendige for at opveje de oekonomiske ulemper, som denne deling har foraarsaget.

3. Som forenelige med faellesmarkedet kan betragtes:

a) stoette til fremme af den oekonomiske udvikling i omraader, hvor levestandarden er usaedvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskaeftigelse

b) stoette, der kan fremme virkeliggoerelsen af vigtige projekter af faelleseuropaeisk interesse eller afhjaelpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats oekonomi

c) stoette til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller oekonomiske regioner, naar den ikke aendrer samhandelsvilkaarene paa en maade, der strider mod den faelles interesse

d) stoette til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, naar den ikke aendrer samhandels- og konkurrencevilkaarene i Faellesskabet i et omfang, der strider mod de faelles interesser

e) andre former for stoette, hvorom Raadet paa forslag af Kommissionen traeffer beslutning med kvalificeret flertal.

Artikel 88 (tidl. artikel 93)

1. Kommissionen foretager sammen med medlemsstaterne en loebende undersoegelse af de stoetteordninger, som findes i disse stater. Den foreslaar dem saadanne foranstaltninger, som faellesmarkedets funktion eller gradvise udvikling kraever.

2. Finder Kommissionen - efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger - at en stoette, som ydes af en stat eller med statsmidler, ifoelge artikel 87 ikke er forenelig med faellesmarkedet, eller at denne stoette misbruges, traeffer den beslutning om, at den paagaeldende stat skal ophaeve eller aendre stoetteforanstaltningen inden for den tidsfrist, som Kommissionen fastsaetter.

Saafremt den paagaeldende stat ikke retter sig efter denne beslutning inden udloebet af den fastsatte frist, kan Kommissionen eller en anden interesseret stat, uanset bestemmelserne i artiklerne 226 og 227, indbringe sagen direkte for Domstolen.

Paa begaering af en medlemsstat kan Raadet med enstemmighed beslutte, at en af denne stat ydet eller planlagt stoette, uanset bestemmelserne i artikel 87 eller de i artikel 89 naevnte forordninger, skal betragtes som forenelig med faellesmarkedet, hvis ganske saerlige omstaendigheder berettiger en saadan beslutning. Har Kommissionen indledt den i dette stykkes foerste afsnit fastsatte fremgangsmaade med hensyn til denne stoetteforanstaltning, bevirker den paagaeldende stats begaering til Raadet, at sagens behandling udsaettes, indtil Raadet har taget stilling til spoergsmaalet.

Dog traeffer Kommissionen beslutning, saafremt Raadet ikke har taget stilling inden tre maaneder efter, at begaeringen er fremsat.

3. Kommissionen skal underrettes saa betids om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger, at den kan fremsaette sine bemaerkninger hertil. Er Kommissionen af den opfattelse, at det paataenkte er uforeneligt med faellesmarkedet i henhold til artikel 87, ivaerksaetter den uopholdeligt den i stk. 2 fastsatte fremgangsmaade. Den paagaeldende medlemsstat maa ikke gennemfoere de paataenkte foranstaltninger, foer den naevnte fremgangsmaade har foert til endelig beslutning.

Artikel 89 (tidl. artikel 94)

Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag fra Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, kan udstede de fornoedne forordninger med henblik paa anvendelsen af artikel 87 og 88, og isaer fastlaegge betingelser for anvendelsen af artikel 88, stk. 3, og de former for stoette, som skal vaere undtaget fra denne fremgangsmaade.

Kapitel 2

Fiskale bestemmelser

Artikel 90 (tidl. artikel 95)

Ingen medlemsstat maa direkte eller indirekte paalaegge varer fra andre medlemsstater interne afgifter af nogen art, som er hoejere end de afgifter, der direkte eller indirekte paalaegges lignende indenlandske varer.

Endvidere maa ingen medlemsstat paalaegge varer fra andre medlemsstater interne afgifter, som indirekte vil kunne beskytte andre produkter.

Artikel 91 (tidl. artikel 96)

Ved udfoersel af varer til en medlemsstats omraade kan der ikke ydes godtgoerelse for interne afgifter ud over det beloeb, der har vaeret paalagt dem direkte eller indirekte.

Artikel 92 (tidl. artikel 98)

For saa vidt angaar andre skatter end omsaetningsafgifter, forbrugsafgifter og andre indirekte skatter kan fritagelse for afgiftsbetaling eller godtgoerelse af afgifter ved udfoersel til andre medlemsstater ikke ydes, og udligningsafgifter ved indfoersel fra medlemsstater ikke paalaegges, medmindre Raadet paa forhaand med kvalificeret flertal og paa Kommissionens forslag har godkendt de paataenkte foranstaltninger for en begraenset periode.

Artikel 93 (tidl. artikel 99)

Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, vedtager bestemmelser om harmonisering af lovgivningerne vedroerende omsaetningsafgifter, punktafgifter og andre indirekte skatter, i det omfang en saadan harmonisering er noedvendig for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion inden for den i artikel 14 fastsatte frist.

Kapitel 3

Tilnaermelse af lovgivningerne

Artikel 94 (tidl. artikel 100)

Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet og Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, udsteder direktiver om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der direkte indvirker paa det faelles markeds oprettelse eller funktion.

Artikel 95 (tidl. artikel 100 A)

1. Uanset artikel 94 og medmindre andet er bestemt i denne traktat, finder foelgende bestemmelser anvendelse med henblik paa virkeliggoerelsen af de i artikel 14 fastsatte maal. Raadet, der traeffer afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 251 og efter hoering af Det OEkonomiske og Sociale Udvalg, vedtager de foranstaltninger med henblik paa indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der vedroerer det indre markeds oprettelse og funktion.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse paa fiskale bestemmelser, bestemmelser vedroerende den frie bevaegelighed for personer og bestemmelser vedroerende ansattes rettigheder og interesser.

3. Kommissionens forslag i henhold til stk. 1 inden for sundhed, sikkerhed, miljoebeskyttelse og forbrugerbeskyttelse skal bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau under hensyntagen til navnlig enhver ny udvikling baseret paa videnskabelige kendsgerninger. Inden for deres respektive kompetenceomraader bestraeber Europa-Parlamentet og Raadet sig ogsaa paa at naa dette maal.

4. Hvis en medlemsstat, efter at Raadet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det noedvendigt at opretholde nationale bestemmelser, som er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i artikel 30, eller som vedroerer miljoebeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljoeet, giver den Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og om grundene til deres opretholdelse.

5. Naar en medlemsstat endvidere med forbehold af stk. 4 og efter at Raadet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det noedvendigt at indfoere nationale bestemmelser baseret paa nyt videnskabeligt belaeg vedroerende miljoebeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljoeet paa grund af et problem, der er specifikt for den paagaeldende medlemsstat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen, giver den Kommissionen meddelelse om de paataenkte bestemmelser og om grundene til deres indfoerelse.

6. Kommissionen bekraefter eller forkaster inden seks maaneder efter meddelelsen som omhandlet i stk. 4 og 5 de paagaeldende nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til vilkaarlig forskelsbehandling eller en skjult begraensning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgoer en hindring for det indre markeds funktion.

Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen afgoerelse inden for dette tidsrum betragtes de i stk. 4 og 5 omhandlede nationale bestemmelser som godkendt.

Hvis det er begrundet i spoergsmaalets kompleksitet, eller hvis der ikke foreligger risiko for menneskers sundhed, kan Kommissionen meddele den paagaeldende medlemsstat, at den i dette stykke omhandlede periode kan forlaenges med en ny periode paa indtil seks maaneder.

7. Hvis en medlemsstat i medfoer af stk. 6 bemyndiges til at opretholde eller indfoere nationale bestemmelser, der er en undtagelse fra en harmoniseringsforanstaltning, undersoeger Kommissionen omgaaende, om den skal foreslaa en tilpasning af denne foranstaltning.

8. Hvis en medlemsstat rejser et specifikt problem vedroerende folkesundheden paa et omraade, der har vaeret omfattet af tidligere harmoniseringsforanstaltninger, underretter den Kommissionen, der omgaaende undersoeger, om den skal foreslaa Raadet passende foranstaltninger.

9. Uanset den i artikel 226 og 227 fastsatte fremgangsmaade kan Kommissionen eller en medlemsstat henvende sig direkte til Domstolen, hvis de finder, at en anden medlemsstat misbruger de i naervaerende artikel fastsatte befoejelser.

10. De ovennaevnte harmoniseringsforanstaltninger indeholder i de relevante tilfaelde en beskyttelsesklausul, der bemyndiger medlemsstaterne til med en eller flere af de ikke-oekonomiske begrundelser, der er naevnt i artikel 30, at traeffe foreloebige foranstaltninger, der er undergivet en faellesskabskontrolprocedure.

Artikel 96 (tidl. artikel 101)

Finder Kommissionen, at bestaaende forskelle i medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser forvansker konkurrencevilkaarene paa faellesmarkedet og derved fremkalder en fordrejning, som boer fjernes, holder den samraad med de paagaeldende medlemsstater herom.

Foerer dette samraad ikke til en aftale, som fjerner den paagaeldende fordrejning, udsteder Raadet paa forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal de dertil noedvendige direktiver. Kommissionen og Raadet kan traeffe alle andre formaalstjenlige foranstaltninger, der har hjemmel i denne traktat.

Artikel 97 (tidl. artikel 102)

1. Naar der er grund til at frygte, at indfoerelse eller aendring af en ved lov eller administrativt fastsat bestemmelse fremkalder en fordrejning som naevnt i artikel 96, skal den medlemsstat, som vil gennemfoere foranstaltningen, raadfoere sig med Kommissionen. Efter samraad med medlemsstaterne henstiller Kommissionen til de paagaeldende stater at traeffe formaalstjenlige foranstaltninger med henblik paa at undgaa den omhandlede fordrejning.

2. Saafremt den medlemsstat, som vil indfoere eller aendre nationale bestemmelser, ikke foelger en henstilling, som Kommissionen har rettet til den, kan det ikke i medfoer af artikel 96 kraeves, at de oevrige medlemsstater aendrer deres nationale bestemmelser med henblik paa at fjerne denne fordrejning. Fremkalder en medlemsstat, som ikke har taget hensyn til Kommissionens henstilling, en fordrejning udelukkende til egen skade, finder bestemmelserne i artikel 96 ikke anvendelse.

AFSNIT VII (tidl. afsnit VI)

DEN OEKONOMISKE OG MONETAERE POLITIK

Kapitel 1

Den oekonomiske politik

Artikel 98 (tidl. artikel 102 A)

Medlemsstaterne foerer deres oekonomiske politikker med henblik paa at bidrage til virkeliggoerelsen af Faellesskabets maal, som disse er fastlagt i artikel 2, og i forbindelse med de overordnede retningslinjer, der er naevnt i artikel 99, stk. 2. Medlemsstaterne og Faellesskabet handler i overensstemmelse med princippet om en aaben markedsoekonomi med fri konkurrence, der fremmer en effektiv ressourceallokering, og i overensstemmelse med principperne i artikel 4.

Artikel 99 (tidl. artikel 103)

1. Medlemsstaterne betragter deres oekonomiske politikker som et spoergsmaal af faelles interesse og samordner dem i Raadet i overensstemmelse med artikel 98.

2. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa grundlag af en henstilling fra Kommissionen, udarbejder et udkast til de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker og forelaegger sine resultater for Det Europaeiske Raad.

De Europaeiske Raad droefter paa grundlag af denne rapport fra Raadet en konklusion med hensyn til de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Faellesskabets oekonomiske politikker.

Paa grundlag af denne konklusion vedtager Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, en henstilling, hvori disse overordnede retningslinjer er fastlagt. Raadet underretter Europa-Parlamentet om sin henstilling.

3. For at sikre en snaevrere samordning af de oekonomiske politikker og en varig konvergens mellem medlemsstaternes oekonomiske resultater, skal Raadet paa grundlag af rapporter fra Kommissionen overvaage den oekonomiske udvikling i hver medlemsstat og i Faellesskabet samt de oekonomiske politikkers overensstemmelse med de overordnede retningslinjer, der er omhandlet i stk. 2, og regelmaessigt foretage en samlet bedoemmelse.

Med henblik paa denne multilaterale overvaagning tilsender medlemsstaterne Kommissionen oplysning om vigtige foranstaltninger, som de har truffet inden for deres oekonomiske politik, samt andre oplysninger, som de maatte finde noedvendige.

4. Viser det sig i forbindelse med den i stk. 3 naevnte fremgangsmaade, at en medlemsstats oekonomiske politik ikke er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer, der er omhandlet i stk. 2, eller at der er risiko for, at den bringer Den OEkonomiske og Monetaere Unions rette virkemaade i fare, kan Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa grundlag af en henstilling fra Kommissionen, rette de noedvendige henstillinger til den paagaeldende medlemsstat. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen, kan beslutte at offentliggoere sine henstillinger.

Formanden for Raadet og Kommissionen aflaegger rapport til Europa-Parlamentet om resultaterne af den multilaterale overvaagning. Formanden for Raadet kan opfordres til at give moede i Europa-Parlamentets kompetente udvalg, hvis Raadet har offentliggjort henstillingerne.

5. Raadet, der traeffer afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 252, kan vedtage naermere bestemmelser for den multilaterale overvaagningsprocedure, der er omhandlet i stk. 3 og 4 i naervaerende artikel.

Artikel 100 (tidl. artikel 103 A)

1. Med forbehold af de oevrige fremgangsmaader i denne traktat kan Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen, vedtage foranstaltninger, der er afpasset efter den oekonomiske situation, navnlig hvis der opstaar alvorlige forsyningsvanskeligheder med hensyn til visse produkter.

2. I tilfaelde af vanskeligheder eller alvorlig risiko for store vanskeligheder i en medlemsstat som foelge af usaedvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, kan Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen, paa bestemte betingelser yde den paagaeldende medlemsstat finansiel stoette fra Faellesskabet. Saafremt de store vanskeligheder skyldes naturkatastrofer, traeffer Raadet afgoerelse med kvalificeret flertal. Formanden for Raadet underretter Europa-Parlamentet om den afgoerelse, der er truffet.

Artikel 101 (tidl. artikel 104)

1. Det er ECB og medlemsstaternes centralbanker, i det foelgende benaevnt »de nationale centralbanker«, forbudt at give faellesskabsinstitutioner eller -organer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne mulighed for at foretage overtraek eller at yde dem andre former for kreditfaciliteter, og det samme gaelder ECB's og de nationale centralbankers koeb af gaeldsinstrumenter direkte fra disse.

2. Bestemmelserne i stk. 1 gaelder ikke for offentligt ejede kreditinstitutter, som i forbindelse med forsyningen med reserver fra centralbankernes side skal have samme behandling af de nationale centralbanker og ECB som private kreditinstitutter.

Artikel 102 (tidl. artikel 104 A)

1. Enhver foranstaltning, der ikke er baseret paa tilsynsmaessige hensyn, og hvorved der gives faellesskabsinstitutioner eller -organer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne privilegeret adgang til finansielle institutioner, er forbudt.

2. Raadet, der traeffer afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 252, skal inden den 1. januar 1994 fastlaegge definitioner for gennemfoerelsen af det forbud, der er omhandlet i stk. 1.

Artikel 103 (tidl. artikel 104 B)

1. Faellesskabet haefter ikke for og maa heller ikke paatage sig forpligtelser indgaaet af centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i en medlemsstat, idet dette dog ikke gaelder for gensidige finansielle garantier for gennemfoerelsen af et bestemt projekt i faellesskab. En medlemsstat haefter ikke for og paatager sig ikke forpligtelser indgaaet af centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i en anden medlemsstat, idet dette dog ikke gaelder for gensidige finansielle garantier for gennemfoerelsen af et bestemt projekt i faellesskab.

2. Om noedvendigt kan Raadet, der traeffer afgoerelse efter fremgangsmaaden i artikel 252, fastlaegge definitioner med henblik paa gennemfoerelsen af de forbud, der er omhandlet i artikel 101 og i naervaerende artikel.

Artikel 104 (tidl. artikel 104 C)

1. Medlemsstaterne skal undgaa uforholdsmaessigt store offentlige underskud.

2. Kommissionen overvaager udviklingen i medlemsstaternes budgetsituation og i deres offentlige gaeld med henblik paa at identificere alvorlige fejl. Den skal navnlig undersoege, om budgetdisciplinen overholdes paa grundlag af foelgende to kriterier:

a) hvorvidt den procentdel, som det forventede eller faktiske offentlige underskud udgoer af bruttonationalproduktet, overstiger en given referencevaerdi, medmindre

- denne procentdel er faldet vaesentligt og vedvarende og har naaet et niveau, der ligger taet paa referencevaerdien

- eller overskridelsen af referencevaerdien kun er exceptionel og midlertidig, og naevnte procentdel fortsat ligger taet paa referencevaerdien

b) hvorvidt den procentdel, som den offentlige gaeld udgoer af bruttonationalproduktet, overstiger en given referencevaerdi, medmindre denne procentdel mindskes tilstraekkeligt og naermer sig referencevaerdien med en tilfredsstillende hastighed. Referencevaerdierne er fastsat i den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmaessigt store underskud, der er knyttet som bilag til denne traktat.

3. Hvis en medlemsstat ikke opfylder kravene i forbindelse med et af eller begge disse kriterier, udarbejder Kommissionen en rapport. I Kommissionens rapport tages der ligeledes hensyn til, om det offentlige underskud overstiger de offentlige investeringsudgifter, samt til alle andre relevante forhold, herunder medlemsstatens oekonomiske og budgetmaessige situation paa mellemlang sigt.

Kommissionen kan ligeledes udarbejde en rapport, hvis den, selv om kravene efter kriterierne er opfyldt, er af den opfattelse, at der er risiko for et uforholdsmaessigt stort underskud i en medlemsstat.

4. Det i artikel 114 omhandlede udvalg afgiver udtalelse om Kommissionens rapport.

5. Hvis Kommissionen finder, at der er eller kan opstaa et uforholdsmaessigt stort underskud i en medlemsstat, skal den afgive en udtalelse til Raadet.

6. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa grundlag af en henstilling fra Kommissionen og under hensyntagen til de bemaerkninger, som den paagaeldende medlemsstat maatte oenske at fremsaette, fastslaar efter en generel vurdering, om der foreligger et uforholdsmaessigt stort underskud.

7. Fastslaas det i henhold til stk. 6, at der foreligger et uforholdsmaessigt stort underskud, retter Raadet henstillinger til den paagaeldende medlemsstat med henblik paa at bringe denne situation til ophoer inden for en given frist. Disse henstillinger offentliggoeres ikke, jf. dog stk. 8.

8. Konstaterer Raadet, at dets henstillinger ikke er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger inden for den fastsatte frist, kan det offentliggoere sine henstillinger.

9. Undlader en medlemsstat fortsat at efterkomme Raadets henstillinger, kan Raadet beslutte at paalaegge medlemsstaten inden for en bestemt frist at traeffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, som Raadet skoenner noedvendig for at rette op paa situationen.

I et saadant tilfaelde kan Raadet anmode den paagaeldende medlemsstat om at forelaegge rapporter i henhold til en bestemt tidsplan for at undersoege denne medlemsstats tilpasningsbestraebelser.

10. Den i artikel 226 og 227 fastsatte klageret kan ikke udoeves i forbindelse med stk. 1-9 i naervaerende artikel.

11. Saa laenge en medlemsstat ikke efterkommer en beslutning, der er truffet i overensstemmelse med stk. 9, kan Raadet beslutte at anvende eller forstaerke, alt efter situationen, en eller flere af foelgende foranstaltninger:

- kraeve, at den paagaeldende medlemsstat offentliggoer yderligere oplysninger, der skal specificeres af Raadet, foer den udsteder obligationer og andre vaerdipapirer

- opfordre Den Europaeiske Investeringsbank til at tage sin udlaanspolitik over for den paagaeldende medlemsstat op til fornyet overvejelse

- kraeve, at den paagaeldende medlemsstat deponerer et ikke-rentebaerende beloeb af en passende stoerrelse hos Faellesskabet, indtil det uforholdsmaessigt store underskud efter Raadets opfattelse er blevet korrigeret

- paalaegge bod af en passende stoerrelse.

Formanden for Raadet underretter Europa-Parlamentet om de afgoerelser, der er truffet.

12. Raadet ophaever nogle af eller alle sine afgoerelser som omhandlet i stk. 6-9 og stk. 11, i det omfang det uforholdsmaessigt store underskud i den paagaeldende medlemsstat efter Raadets opfattelse er blevet korrigeret. Hvis Raadet tidligere er fremkommet med offentlige henstillinger, fremsaetter det, saa snart afgoerelsen efter stk. 8 er ophaevet, en offentlig erklaering om, at der ikke laengere er et uforholdsmaessigt stort underskud i den paagaeldende medlemsstat.

13. Naar Raadet traeffer de i stk. 7-9 og stk. 11 og 12 naevnte afgoerelser, traeffer det afgoerelse paa grundlag af en henstilling fra Kommissionen med et flertal paa to tredjedele af sine medlemmers stemmer som vaegtet i henhold til artikel 205, stk. 2, idet stemmer afgivet af den beroerte medlemsstat dog ikke medregnes.

14. Den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmaessigt store underskud, der er knyttet som bilag til denne traktat, indeholder yderligere bestemmelser vedroerende gennemfoerelsen af den procedure, der er beskrevet i denne artikel.

Raadet, der traeffer afgoerelse med enstemmighed paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet og ECB, vedtager passende bestemmelser, som derefter erstatter ovennaevnte protokol.

Med forbehold af de oevrige bestemmelser i dette stykke fastsaetter Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen og efter hoering af Europa-Parlamentet, inden den 1. januar 1994 de naermere regler og definitioner for anvendelsen af bestemmelserne i naevnte protokol.

Kapitel 2

Den monetaere politik

Artikel 105 (tidl. artikel 105)

1. Hovedmaalet for ESCB er at fastholde prisstabilitet. Uden at maalsaetningen om prisstabilitet derved beroeres, stoetter ESCB de generelle oekonomiske politikker i Faellesskabet med henblik paa at bidrage til gennemfoerelsen af Faellesskabets maal som fastsat i artikel 2. ESCB handler i overensstemmelse med princippet om en aaben markedsoekonomi med fri konkurrence, som fremmer en effektiv ressourceallokering, og i overensstemmelse med principperne i artikel 4.

2. De grundlaeggende opgaver, der skal udfoeres af ESCB, er:

- at formulere og gennemfoere Faellesskabets monetaere politik

- at foretage transaktioner i udenlandsk valuta i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 111

- at besidde og forvalte medlemsstaternes officielle valutareserver

- at fremme betalingssystemernes smidige funktion.

3. Stk. 2, tredje led, beroerer ikke medlemsstaternes regeringers besiddelse og forvaltning af arbejdsbeholdninger i udenlandske valutaer.

4. ECB skal hoeres

- om ethvert forslag til faellesskabsretsakt inden for dens kompetenceomraader

- af