Artikel 2.

1. Den Hoeje Myndighed paabegynder sin virksomhed straks ved udnaevnelsen af dens medlemmer.

2. Med henblik paa gennemfoerelsen af den opgave, som er paalagt den ved artikel 1 i denne Konvention, paabegynder Den Hoeje Myndighed straks sin virksomhed med at indhente de oplysninger og med at foretage de undersoegelser, som er betroet den ved Traktaten, paa de i artiklerne 46, 47, 48 og 54, stk. 3, fastsatte betingelser og med de deri fastlagte befoejelser. Saa snart den har paabegyndt sin virksomhed, underretter regeringerne den i overensstemmelse med artikel 67 om enhver foranstaltning, som kan aendre konkurrencebetingelserne, og i overensstemmelse med artikel 75 de bestemmelser i handelsaftaler eller ordninger med lignende virkning, der vedroerer kul og staal.

Den Hoeje Myndighed bestemmer paa grundlag af de indhentede oplysninger om hjaelpemidler og programmer det tidspunkt, fra hvilket de andre bestemmelser i artikel 54 end de i foregaaende afsnit omtalte finder anvendelse paa saavel investeringsprogrammer som paa projekter, der er under udfoerelse paa dette tidspunkt. Undtaget fra anvendelsen af bestemmelserne i det naestsidste stykke i naevnte artikel er dog projekter, for hvilke ordrer er blevet afgivet inden 1. marts 1951.

I det omfang, der er behov herfor, udoever Den Hoeje Myndighed straks ved begyndelsen af sin virksomhed og i samraad med regeringerne de i artikel 59, stk. (3), fastlagte befoejelser.

De oevrige hverv, der tilkommer den ifoelge Traktaten, udoever den foerst fra det tidspunkt, som for hvert af de paagaeldende produkter betegner begyndelsen af overgangsperioden.

3. Paa de ovenfor naevnte tidspunkter meddeler Den Hoeje Myndighed vedroerende hvert af sine hverv Medlemsstaterne, at den er i stand til at paatage sig dem. Indtil denne meddelelse foreligger, udoeves de tilsvarende befoejelser fortsat af Medlemsstaterne.

Fra et tidspunkt at regne, som fastsaettes af Den Hoeje Myndighed straks ved begyndelsen af sin virksomhed, finder dog raadslagninger sted mellem den og Medlemsstaterne foer udstedelsen af nogen af de lovmaessige eller administrative forholdsregler, som Medlemsstaterne paataenker at traeffe vedroerende spoergsmaal, for hvilke Den Hoeje Myndighed ifoelge Traktaten er kompetent.

4. Under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 67 vedroerende virkningen af de nye forholdsregler undersoeger Den Hoeje Myndighed sammen med de paagaeldende regeringer virkningen paa kul- og staalindustrien af de bestaaende love og administrativt fastsatte bestemmelser, navnlig om fastsaettelsen af priser for biprodukter, som ikke hoerer under Den Hoeje Myndigheds kompetence, samt vedroerende overenskomstmaessige ordninger angaaende social forsorg i det omfang, disse ordninger har tilsvarende foelger som de paa dette omraade gaeldende administrative bestemmelser. Hvis den finder, at visse af disse bestemmelser enten ved selve deres virkning eller ved den uoverensstemmelse mellem to eller flere Medlemsstater, som de er udtryk for, kan forvanske konkurrencebetingelserne alvorligt i kul- og staalindustrierne enten paa det paagaeldende lands marked eller paa den oevrige del af det faelles marked eller paa eksportmarkederne, foreslaar Den Hoeje Myndighed efter hoering af Raadet de paagaeldende regeringer forholdsregler af enhver art, som den mener kan korrigere saadanne bestemmelser eller opveje deres virkninger.

5. For at kunne opbygge sin virksomhed paa et grundlag, der er uafhaengigt af virksomhedernes forskellige praksis, soeger Den Hoeje Myndighed i samraad med regeringerne, virksomhederne og deres organisationer, arbejdstagerne, forbrugerne og de handlende, at finde frem til en metode, ved hvilken det ville vaere muligt at sammenligne;

- prisskalaerne, som anvendes for de forskellige kvaliteter omkring gennemsnitsprisen for produkterne eller for de paa hinanden foelgende stadier i produktionernes forarbejdning;

- beregningen af afskrivningsbeloebene.

6. Under forberedelsesperioden skal Den Hoeje Myndigheds hovedopgave vaere at traede i forbindelse med virksomhederne, deres organisationer, og arbejdstagernes, forbrugernes og de handlendes organisationer for at erhverve et konkret kendskab til situationen som helhed og de saerlige forhold inden for Faellesskabet.

Ved hjaelp af de oplysninger, som den indhenter om virksomhedernes markeder, forsyninger og produktionsbetingelser, arbejdskraftens livsvilkaar og moderniserings- og udrustningsprogrammer, opstiller den sammen med alle de paagaeldende parter en generel oversigt over Faellesskabets situation, som skal vaere retningsgivende for deres faelles virke.

Paa grundlag af disse raadslagninger og dette samlede kendskab forberedes de forholdsregler, som er noedvendige for at oprette det faelles marked og for at lette tilpasningen af produktionerne.