7. TRANSPORTPOLITIK

1. 31985 R 3821: Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8), senest ændret ved:

- 32002 R 1360: Kommissionens forordning (EF) nr. 1360/2002 af 13.6.2002 (EFT L 207 af 5.8.2002, s. 1).

Som en undtagelse fra artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3821/85 finder kravene om installering og anvendelse af kontrolapparat i køretøjer, der er indregistreret med henblik på person- eller godsbefordring på vej, ikke anvendelse i Litauen før den 31. december 2005 for køretøjer, der er fremstillet før 1987, og som udelukkende bruges til indenlandsk transport. Førere af sådanne køretøjer skal registrere deres køretider og hviletider ved hjælp af en personlig logbog.

2. 31992 L 0014: Rådets direktiv 92/14/EØF af 2. marts 1992 om begrænsning af operationen af flyvemaskiner, der henhører under bind 1, del II, kapitel 2 i bilag 16 til konventionen angående international civil luftfart, anden udgave (1988) (EFT L 76 af 23.3.1992, s. 21), senest ændret ved:

- 32001 R 0991: Kommissionens forordning (EF) nr. 991/2001 af 21.5.2001 (EFT L 138 af 22.5.2001, s. 12).

Som en undtagelse fra artikel 2, stk. 2, i direktiv 92/14/EØF finder kravene i artikel 2, stk. 1, litra a), i direktivet ikke anvendelse i Litauen for Kaunas internationale lufthavn før den 31. december 2004, for så vidt angår luftfartøjer, der er registreret i og som opereres af fysiske eller juridiske personer, der er etableret i tredjelande, som ikke er medlemmer af Den Europæiske Union. Litauen vil overholde følgende tidsplan for gradvis at reducere procentdelen af operationer med luftfartøjer, der overskrider de fastsatte støjgrænser: fra 80 % af det samlede antal landinger, der fandt sted i 2001, til 70 % inden udgangen af 2002, 45 % inden udgangen af 2003 og 25 % inden udgangen af 2004.

3. 31993 R 3118: Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 af 25. oktober 1993 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vejgodstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (EFT L 279 af 12.11.1993, s. 1), senest ændret ved:

- 32002 R 0484: Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 484/2002 af 1.3.2002 (EFT L 76 af 19.3.2002, s. 1).

a) Som en undtagelse fra artikel 1 i forordning (EØF) nr. 3118/93 og indtil udgangen af det andet år efter tiltrædelsesdatoen er transportvirksomheder, der er etableret i Litauen, udelukket fra at udføre intern vejgodstransport i de andre medlemsstater, og transportvirksomheder, der er etableret i de andre medlemsstater, er udelukket fra at udføre intern vejgodstransport i Litauen.

b) Inden udgangen af det andet år efter tiltrædelsesdatoen meddeler medlemsstaterne Kommissionen, om de vil forlænge denne periode i højst to år, eller om de fremover fuldt ud vil anvende artikel 1 i forordningen. Hvis der ikke gives meddelelse herom, vil artikel 1 i forordningen finde anvendelse. Kun transportvirksomheder, der er etableret i de medlemsstater, som er omfattet af artikel 1 i forordningen kan udføre intern vejgodstransport i de andre medlemsstater, som også er omfattet af artikel 1 i forordningen.

c) I tilfælde af, at der forekommer eller er risiko for alvorlige forstyrrelser på det interne vejgodstransportmarked, meddeler de medlemsstater, som i henhold til litra b) ovenfor ikke er omfattet af artikel 1 i forordningen, inden udgangen af det fjerde år efter tiltrædelsesdatoen Kommissionen, om de vil forlænge denne periode i højst et år, eller om de fremover fuldt ud vil anvende artikel 1 i forordningen. Hvis der ikke gives meddelelse herom, vil artikel 1 i forordningen finde anvendelse. Kun transportvirksomheder, der er etableret i de medlemsstater, som er omfattet af artikel 1 i forordningen, kan udføre intern vejgodstransport i de andre medlemsstater, som også er omfattet af artikel 1 i forordningen.

d) Så længe artikel 1 i forordningen ikke finder fuld anvendelse i alle medlemsstater, kan de medlemsstater, som i henhold til litra b) og c) ovenfor er omfattet af artikel 1 i forordningen, gøre brug af den nedenfor beskrevne procedure.

Når der i en af de ovenfor nævnte medlemsstater forekommer alvorlige forstyrrelser på dens interne marked eller dele heraf, der skyldes cabotagekørsel, eller som forværres af denne, som f.eks. alvorligt udbudsoverskud i forhold til efterspørgslen eller trusler for mange transportvirksomheders økonomiske ligevægt og overlevelsesevne, underretter medlemsstaten Kommissionen og de andre medlemsstater og forsyner dem med alle relevante oplysninger herom. På baggrund af disse oplysninger kan medlemsstaten anmode Kommissionen om helt eller delvis at suspendere anvendelsen af artikel 1 i forordningen med henblik på at normalisere situationen.

Kommissionen undersøger situationen på grundlag af oplysninger fra den pågældende medlemsstat og beslutter inden for en måned efter modtagelsen af anmodningen, om der er behov for at vedtage beskyttelsesforanstaltninger. Proceduren i artikel 7, stk. 3, andet, tredje og fjerde afsnit, samt i stk. 4, 5 og 6, i forordningen finder anvendelse.

En medlemsstat som nævnt i første afsnit ovenfor kan i hastende og ekstraordinære tilfælde suspendere anvendelsen af artikel 1 i forordningen, idet den efterfølgende giver Kommissionen en begrundet underretning herom.

e) Så længe artikel 1 i forordningen ikke anvendes i henhold til litra a), b) og c), ovenfor, kan medlemsstaterne regulere adgangen til deres interne vejgodstransport ved gradvis at udveksle tilladelser til cabotagekørsel på grundlag af bilaterale aftaler. De har også mulighed for fuld liberalisering.

f) Anvendelsen af litra a)-d) må ikke føre til, at adgangen til den interne vejgodstransport bliver mere restriktiv end på datoen for undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten.

4. 31996 L 0026: Rådets direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international transport (EFT L 124 af 23.5.1996, s. 1), senest ændret ved:

- 31998 L 0076: Rådets direktiv 98/76/EF af 1.10.1998 (EFT L 277 af 14.10.1998, s. 17).

Indtil den 31. december 2006 finder artikel 3, stk. 3, litra c), i direktiv 96/26/EF ikke anvendelse i Litauen for transportvirksomheder, som udelukkende udfører indenlandsk godstransport og personbefordring ad landevej.

Disse virksomheder skal råde over en kapital og reserver, der gradvis når op på de laveste beløb, som er fastsat i denne artikel, efter følgende tidsplan:

- inden den 1. januar 2004 skal virksomheden råde over en kapital og reserver af en størrelse på mindst 3000 EUR pr. køretøj eller 150 EUR pr. ton tilladt totalvægt for de køretøjer, som virksomheden benytter til godstransport, eller 150 EUR pr. siddeplads for de køretøjer, som virksomheden benytter til personbefordring, idet det beløb, der lægges til grund, er det, der fremkommer ved den beregning, der giver det laveste tal

- inden den 1. januar 2005 skal virksomheden råde over en kapital og reserver af en størrelse på mindst 5000 EUR for hvert køretøj.

--------------------------------------------------