Artikel 15.

Med henblik paa at give Medlemsstaterne fuld frihed til at forhandle om koncessioner fra tredjelandes side, i saerdeleshed til gengaeld for en nedsaettelse af afgifterne paa staal i retning af en tilpasning til de i Faellesskabet anvendte laveste beskyttelsestoldsatser, er Medlemsstaterne enige om foelgende bestemmelser fra oprettelsen af faellesmarkedet for staal et regne:

- inden for rammerne af toldkontingenter opretholder Benelux-landene for indfoersler, der hidroerer fra tredjelande, og som er bestemt til deres eget marked, de afgifter, som de anvender ved Traktatens ikrafttraeden;

- for indfoersel, der gaar ud over et kontingent, og som antages at vaere bestemt for andre lande i Faellesskabet, anvender de de afgifter, der inden for rammerne af Bruxelles-nomenklaturen af 1950 svarer til den laveste afgift, der anvendes i de andre Medlemsstater ved Traktatens ikrafttraeden.

Toldkontingentet fastsaettes for hver rubrik i Benelux-toldtariffen for et aar ad gangen med forbehold af aendringer hver tredje maaned, der i saa fald foretages af Benelux-landenes regeringer efter overenskomst med Den Hoeje Myndighed og under hensyn til udviklingen af behovet og handelsbevaegelserne. De foerste kontingenter fastsaettes paa grundlag af Benelux-landenes gennemsnitlige indfoersel fra tredjelande i loebet af en passende sammenligningsperiode og, i givet fald, under hensyn til den produktion, der er bestemt til at traede i stedet for indfoersel, og som svarer til den paataenkte igangsaetning af nye anlaeg. Kontingentoverskridelser som er noedvendiggjort af et uforudset behov, anmeldes straks til Den Hoeje Myndighed, som kan forbyde dem, idet der dog midlertidigt kan anvendes kontrol med leveringer fra Benelux-landene til de andre Medlemsstater, naar den konstaterer en betydelig foroegelse af saadanne leveringer til andre Medlemsstater, som udelukkende kan tilskrives disse kontingentoverskridelser. Adgangen til at benytte den laveste toldafgift vil kun blive indroemmet importoerer i Benelux-landene, mod at de forpligter sig til ikke at genudfoere varerne til andre lande i Faellesskabet.

Benelux- landenes forpligtelse til at fastsaette et toldkontingent ophoerer at have virkning paa de betingelser, som fastsaettes i den aftale, hvormed forhandlingerne med Storbritannien afsluttes, og senest ved overgangsperiodens udloeb.

Saafremt Den Hoeje Myndighed ved overgangsperiodens udloeb eller ved ophaevelse foer tiden af toldkontingentet finder, at en eller flere Medlemsstater er berettiget til over for tredjelande at anvende hoejere toldsatser end dem, der foelger af en tilpasning til de i Faellesskabet anvendte mindst beskyttende toldsatser, tillader Den Hoeje Myndighed under de i artikel 29 fastsatte betingelser disse stater selv at anvende de forholdsregler, som er egnede til at sikre deres indirekte indfoersler gennem Medlemsstaterne til lavere toldsatser en beskyttelse, som er lig med den, der foelger af anvendelsen af deres egen tarif paa deres direkte indfoersler.

For at lette tilpasningen af toldtarifferne er Benelux-landene enige om, i det omfang, det af Den Hoeje Myndighed i samraad med deres regeringer anses for noedvendigt, at forhoeje deres nuvaerende toldsatser for staal inden for en maksimumsgraense af to points. Denne forpligtelse faar foerst virkning fra et tidspunkt, hvor det i stykkerne 2, 3 og 4 ovenfor fastsatte toldkontingent ophaeves, og mindst en af Benelux-landenes nabomedlemsstater afstaar fra at anvende tilsvarende ordninger som omhandlet i det foregaaende stykke.