KONSOLIDERET UDGAVE AF TRAKTATEN OM DEN 
EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDEDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/47

PRÆAMBEL  
HANS MAJESTÆT BELGIERNES KONGE, PRÆSIDENTEN FOR FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND, PRÆSIDENTEN 
FOR DEN FRANSKE REPUBLIK, PRÆSIDENTEN FOR DEN ITALIENSKE REPUBLIK, HENDES KONGELIGE HØJHED 
STORHERTUGINDEN AF LUXEMBOURG, HENDES MAJESTÆT DRONNINGEN AF NEDERLANDENE (  1 ), 
SOM ER BESLUTTET PÅ  at skabe grundlag for en stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske 
folk,  
SOM HAR DET FORSÆT  gennem fælles handling at sikre økonomiske og sociale fremskridt for deres 
stater ved at fjerne de skranker, der deler Europa,  
SOM SÆTTER DET  som et væsentligt mål for deres bestræbelser stadig at forbedre deres folks levevilkår 
og beskæftigelsesforhold,  
SOM ERKENDER , at fjernelsen af bestående hindringer kræver fælles indsats med henblik på at sikre en 
vedvarende ekspansion, ligevægt i samhandelen og redelig konkurrence,  
SOM TILSTRÆBER  at styrke enheden i deres økonomier og at fremme disses harmoniske udvikling ved 
at formindske ulighederne mellem de forskellige områder og forbedre de mindre begunstigede 
områders stilling,  
SOM ØNSKER  gennem en fælles handelspolitik at bidrage til gradvis ophævelse af restriktionerne i den 
internationale samhandel,  
SOM ER SINDET  at bekræfte den solidaritet, der knytter Europa og de oversøiske lande sammen, og 
som ønsker at sikre disse lande øget velstand i overensstemmelse med grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt,
 
SOM HAR SAT SIG FOR  ved denne forening af de økonomiske kræfter at bevare og styrke freden og 
friheden, og som opfordrer de øvrige europæiske folk, der deler dette ideal, til at tilslutte sig disse bestræbelser,
 
SOM ER BESLUTTET PÅ  at tilskynde til, at deres folk opnår det højst mulige videnniveau gennem bred 
adgang til uddannelse og vedvarende ajourføring heraf,  
HAR  med henblik herpå som befuldmægtigede UDPEGET:  
(listen over befuldmægtigede er ikke gengivet)  
SOM , efter at de har udvekslet deres fuldmagter og fundet dem i god og behørig form, er blevet enige 
om følgende bestemmelser:DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/49  
( 1 ) Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske 
Republik, Kongeriget Spanien, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, 
Republikken Malta, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken 
Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritan ­
nien og Nordirland er efterfølgende blevet medlemmer af Den Europæiske Union.
FØRSTE DEL  
PRINCIPPERNE  
Artikel 1  
1. Denne traktat omhandler Unionens funktionsmåde og fastlægger de områder, der er omfattet af 
dens beføjelser, samt afgrænsningen af og de nærmere bestemmelser for udøvelsen af disse beføjelser.  
2. Denne traktat og traktaten om Den Europæiske Union udgør de traktater, som Unionen bygger 
på. Disse to traktater, der har samme juridiske værdi, betegnes »traktaterne«.  
AFSNIT I  
UNIONENS KOMPETENCEKATEGORIER OG -OMRÅDER  
Artikel 2  
1. Når Unionen i traktaterne tildeles enekompetence på et bestemt område, er det kun Unionen, 
der kan lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter, og medlemsstaterne har kun beføjelse hertil 
efter bemyndigelse fra Unionen eller med henblik på at gennemføre EU-retsakter.  
2. Når Unionen i traktaterne på et bestemt område tildeles en kompetence, som den deler med 
medlemsstaterne, kan Unionen og medlemsstaterne lovgive og vedtage juridisk bindende retsakter på 
dette område. Medlemsstaterne udøver deres kompetence, i det omfang Unionen ikke har udøvet sin. 
Medlemsstaterne udøver på ny deres kompetence, i det omfang Unionen har besluttet at ophøre med 
at udøve sin.  
3. Medlemsstaterne samordner deres økonomiske politikker og beskæftigelsespolitikker efter de 
nærmere bestemmelser i denne traktat, som Unionen har kompetence til at fastsætte.  
4. Unionen har i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Union 
kompetence til at definere og gennemføre en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder gradvis 
udformning af en fælles forsvarspolitik.  
5. På visse områder og på de betingelser, der er fastlagt i traktaterne, har Unionen beføjelse til at 
gennemføre tiltag for at understøtte, koordinere eller supplere medlemsstaternes indsats, uden at 
denne beføjelse dog træder i stedet for medlemsstaternes beføjelser på disse områder.  
Juridisk bindende EU-retsakter vedtaget på grundlag af traktaternes bestemmelser vedrørende disse 
områder kan ikke omfatte harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.  
6. Omfanget af og de nærmere bestemmelser for Unionens udøvelse af beføjelser fastlægges i de 
specifikke bestemmelser for de enkelte områder i traktaterne.DA C 83/50 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 3  
1. Unionen har enekompetence på følgende områder:  
a) toldunionen  
b) fastlæggelse af de konkurrenceregler, der er nødvendige for det indre markeds funktion  
c) den monetære politik for de medlemsstater, der har euroen som valuta  
d) bevarelse af havets biologiske ressourcer inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik  
e) den fælles handelspolitik.  
2. Unionen har ligeledes enekompetence til at indgå internationale aftaler, når indgåelsen har 
hjemmel i en lovgivningsmæssig EU-retsakt, eller når den er nødvendig for at give Unionen mulighed 
for at udøve sin kompetence på internt plan, eller for så vidt den kan berøre fælles regler eller ændre 
deres rækkevidde.  
Artikel 4  
1. Unionen deler kompetence med medlemsstaterne, når traktaterne tildeler den en kompetence, 
der ikke vedrører de områder, der er nævnt i artikel 3 og 6.  
2. Der er delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne på følgende hovedområder:  
a) det indre marked  
b) social- og arbejdsmarkedspolitik for så vidt angår de aspekter, der er fastlagt i denne traktat  
c) økonomisk, social og territorial samhørighed  
d) landbrug og fiskeri, undtagen bevarelse af havets biologiske ressourcer  
e) miljø  
f) forbrugerbeskyttelse  
g) transport  
h) transeuropæiske net  
i) energiDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/51
j) området med frihed, sikkerhed og retfærdighed  
k) fælles sikkerhedsudfordringer på folkesundhedsområdet for så vidt angår de aspekter, der er 
fastlagt i denne traktat.  
3. På områderne forskning, teknologisk udvikling og rummet har Unionen kompetence til at 
gennemføre tiltag, navnlig til at fastlægge og iværksætte programmer, dog således at udøvelsen af 
denne kompetence ikke kan føre til, at medlemsstaterne forhindres i at udøve deres kompetence.  
4. På områderne udviklingssamarbejde og humanitær bistand har Unionen kompetence til at 
gennemføre tiltag og føre en fælles politik, dog således at udøvelsen af denne kompetence ikke kan føre til, at medlemsstaterne forhindres i at udøve deres kompetence.  
Artikel 5  
1. Medlemsstaterne samordner deres økonomiske politikker i Unionen. Med henblik herpå 
vedtager Rådet foranstaltninger, navnlig overordnede retningslinjer for disse politikker.  
Der gælder særlige bestemmelser for de medlemsstater, der har euroen som valuta.  
2. Unionen træffer foranstaltninger med henblik på at sikre samordning af medlemsstaternes 
beskæftigelsespolitikker, navnlig ved at fastlægge retningslinjer for disse politikker.  
3. Unionen kan tage initiativer med henblik på at sikre samordning af medlemsstaternes social- og 
arbejdsmarkedspolitik.  
Artikel 6  
Unionen har kompetence til at gennemføre tiltag for at understøtte, koordinere eller supplere 
medlemsstaternes tiltag. De områder, hvor sådanne tiltag på europæisk plan kan gennemføres, er:  
a) beskyttelse og forbedring af menneskers sundhed  
b) industri  
c) kultur  
d) turisme
 
e) uddannelse, erhvervsuddannelse, ungdom og sportDA C 83/52 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
f) civilbeskyttelse  
g) administrativt samarbejde.  
AFSNIT II  
ALMINDELIGE BESTEMMELSER  
Artikel 7  
Unionen sørger for sammenhæng mellem sine forskellige politikker og aktiviteter under hensyn til 
alle sine mål og i overensstemmelse med princippet om kompetencetildeling.  
Artikel 8  
(tidl. artikel 3, stk. 2, i TEF) (  1 ) 
I alle sine aktiviteter tilstræber Unionen at fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og 
kvinder.  
Artikel 9  
Ved fastlæggelsen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tager Unionen hensyn til de 
krav, der er knyttet til fremme af et højt beskæftigelsesniveau, sikring af passende social beskyttelse, 
bekæmpelse af social udstødelse samt et højt niveau for uddannelse, erhvervsuddannelse og beskyt ­
telse af menneskers sundhed.  
Artikel 10  
Ved udformningen og gennemførelsen af sine politikker og aktiviteter tilstræber Unionen at 
bekæmpe enhver form for forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion 
eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.  
Artikel 11  
(tidl. artikel 6 i TEF)  
Miljøbeskyttelseskrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker og 
aktioner, især med henblik på at fremme en bæredygtig udviklingDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/53  
( 1 ) Denne henvisning er kun vejledende. For yderligere oplysninger, se sammenligningstabellerne mellem den tidligere og 
den nye nummerering af traktaterne.
Artikel 12  
(tidl. artikel 153, stk. 2, i TEF)  
Forbrugerbeskyttelseshensyn inddrages ved udformningen og gennemførelsen af andre af Unionens 
politikker og aktiviteter.  
Artikel 13  
Når Unionens politikker inden for landbrug, fiskeri, transport, det indre marked, forskning og 
teknologisk udvikling samt rummet, fastlægges og gennemføres, tager Unionen og medlemsstaterne 
fuldt hensyn til velfærden hos dyr som følende væsener, samtidig med at de respekterer medlems ­
staternes love og administrative bestemmelser samt deres skikke, navnlig med hensyn til religiøse ritualer, kulturelle traditioner og regionale skikke.  
Artikel 14
 
(tidl. artikel 16 i TEF)  
Med forbehold af artikel 4 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 93, 106 og 107 i 
nærværende traktat og i betragtning af den plads, som tjenesteydelser af almen økonomisk interesse 
indtager i Unionens fælles værdinormer, og den rolle, som de spiller med henblik på at fremme social 
og territorial samhørighed, sørger Unionen og medlemsstaterne inden for deres respektive kompe ­
tenceområde og inden for rammerne af traktaternes anvendelse sområde for, at sådanne tjenester ydes 
på grundlag af principper og vilkår, navnlig økonomiske og finansielle, der gør det muligt for dem at 
opfylde deres opgaver. Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger ved forordning efter den almindelige 
lovgivningsprocedure disse principper og vilkår, uden at dette anfægter medlemsstaternes kompe ­
tence til under overholdelse af traktaterne at levere, udlægge og finansiere sådanne tjenesteydelser.  
Artikel 15  
(tidl. artikel 255 i TEF)  
1. For at fremme gode styreformer og sikre civilsamfundets deltagelse arbejder Unionens institu ­
tioner, organer, kontorer og agenturer så åbent som muligt.  
2. Europa-Parlamentets møder er offentlige, og det gælder også Rådets samlinger, når det 
forhandler og stemmer om udkast til lovgivningsmæssige retsakter.  
3. Alle unionsborgere og alle fysiske og juridiske personer, der har bopæl eller vedtægtsmæssigt 
hjemsted i en medlemsstat, har ret til aktindsigt i dokumenter fra Unionens institutioner, organer, 
kontorer og agenturer, uanset medium, efter de principper og på de betingelser, der fastsættes i 
henhold til dette stykke.DA C 83/54 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Generelle principper for og begrænsninger i denne aktindsigt af hensyn til offentlige eller private 
interesser, fastsættes ved forordning af Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgiv ­
ningsprocedure.  
Institutionerne, organerne, kontorerne og agenturerne sikrer åbenhed i deres arbejde og indarbejder 
hver især særlige bestemmelser vedrørende aktindsigt i deres forretningsordener i overensstemmelse 
med de forordninger, der er nævnt i andet afsnit.  
Den Europæiske Unions Domstol, Den Europæiske Centralbank og Den Europæiske Investeringsbank 
er kun omfattet af dette stykke, når de udøver administrative funktioner.  
Europa-Parlamentet og Rådet sikrer offentliggørelse af dokumenterne i forbindelse med lovgivnings ­
procedurerne på de betingelser, der er fastsat i de forordninger, der er nævnt i andet afsnit.  
Artikel 16  
(tidl. artikel 286 i TEF)  
1. Enhver har ret til beskyttelse af personoplysninger om vedkommende selv.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure regler for 
beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger foretaget af Unio ­
nens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt af medlemsstaterne under udøvelse af akti ­
viteter, der er omfattet af EU-retten, og regler for den frie udveksling af personoplysninger. Over ­
holdelsen af disse regler kontrolleres af uafhængige myndigheder.  
Regler vedtaget på grundlag af denne artikel berører ikke de specifikke regler, der findes i artikel 39 i 
traktaten om Den Europæiske Union.  
Artikel 17  
1. Unionen respekterer og må ikke anfægte den status, som kirker og religiøse sammenslutninger 
eller samfund har i medlemsstaterne i henhold til national lovgivning.  
2. Unionen respekterer ligeledes den status, som filosofiske og konfessionsløse organisationer har i 
henhold til national lovgivning.  
3. Unionen opretholder en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog med disse kirker og orga ­
nisationer i anerkendelse af deres identitet og specifikke bidrag.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/55
ANDEN DEL  
IKKE-FORSKELSBEHANDLING OG UNIONSBORGERSKAB  
Artikel 18  
(tidl. artikel 12 i TEF)  
Inden for traktaternes anvendelsesområde og med forbehold af disses særlige bestemmelser er al 
forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, forbudt.  
Efter den almindelige lovgivningsprocedure kan Europa-Parlamentet og Rådet give forskrifter med 
henblik på at forbyde sådan forskelsbehandling.  
Artikel 19  
(tidl. artikel 13 i TEF)  
1. Med forbehold af traktaternes øvrige bestemmelser og inden for rammerne af de beføjelser, 
som traktaterne tillægger Unionen, kan Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningspro ­
cedure og efter Europa-Parlamentets godkendelse, træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at 
bekæmpe forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, 
alder eller seksuel orientering.  
2. Uanset stk. 1 kan Europa-Parlamentet og Rådet, uden at der er tale om nogen form for 
harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, efter den almindelige 
lovgivningsprocedure vedtage grundprincipper for EU-tilskyndelsesforanstaltninger til støtte for 
medlemsstaternes aktioner med henblik på at bidrage til virkeliggørelsen af målene i stk. 1.  
Artikel 20  
(tidl. artikel 17 i TEF)  
1. Der indføres et unionsborgerskab. Unionsborgerskab har enhver, der er statsborger i en 
medlemsstat. Unionsborgerskab er et supplement til det nationale statsborgerskab og træder ikke i 
stedet for dette.  
2. Unionsborgerne har de rettigheder og er underlagt de pligter, der er indeholdt i traktaterne. De 
har bl.a. følgende rettigheder:  
a) de har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område  
b) de har valgret og er valgbare ved valg til Europa-Parlamentet og ved kommunale valg i den 
medlemsstat, hvor de har bopæl, på samme betingelser som statsborgerne i denne statDA C 83/56 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
c) de nyder i tredjelande, hvor den medlemsstat, som de er statsborgere i, ikke er repræsenteret, 
beskyttelse hos enhver medlemsstats diplomatiske og konsulære myndigheder på samme vilkår 
som statsborgere i denne medlemsstat  
d) de har ret til at indgive andragender til Europa-Parlamentet og til at henvende sig til Den 
Europæiske Ombudsmand samt til Unionens institutioner og rådgivende organer på et af trakta ­
ternes sprog og få svar på samme sprog.  
Disse rettigheder udøves med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i traktaterne og i 
foranstaltninger vedtaget med henblik på deres gennemførelse.  
Artikel 21  
(tidl. artikel 18 i TEF)  
1. Enhver unionsborger har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område med 
de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i traktaterne og i gennemførelsesbestemmelserne 
hertil. 
2. Såfremt en handling fra Unionens side viser sig påkrævet for at nå dette mål, og traktaterne 
ikke indeholder fornøden hjemmel hertil, kan Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige 
lovgivningsprocedure vedtage bestemmelser, der skal gøre det lettere at udøve de rettigheder, der er nævnt i stk. 1.  
3. Med samme mål for øje som i stk. 1 kan Rådet, hvis traktaterne ikke indeholder fornøden 
hjemmel hertil, efter en særlig lovgivningsprocedure fastsætte foranstaltninger vedrørende social 
sikring eller social beskyttelse. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Europa- 
Parlamentet.  
Artikel 22
 
(tidl. artikel 19 i TEF)  
1. Enhver unionsborger, der har bopæl i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, har valgret 
og er valgbar ved kommunale valg i den medlemsstat, hvor han har bopæl, på samme betingelser 
som statsborgerne i denne stat. Denne ret udøves med forbehold af de nærmere bestemmelser, som 
Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parla ­
mentet, har vedtaget; de nærmere bestemmelser kan omfatte undtagelser, når specifikke problemer i 
en medlemsstat tilsiger dette.  
2. Med forbehold af artikel 223, stk. 1, og gennemførelsesbestemmelserne hertil, har enhver 
unionsborger, der har bopæl i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, valgret og er valgbar 
ved valg til Europa-Parlamentet i den medlemsstat, hvor han har bopæl, på samme betingelser som 
statsborgerne i denne stat. Denne ret kan udøves med forbehold af de nærmere bestemmelser, som 
Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parla ­
mentet, har vedtaget; de nærmere bestemmelser kan omfatte undtagelser, når specifikke problemer i 
en medlemsstat tilsiger dette.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/57
Artikel 23  
(tidl. artikel 20 i TEF)  
Enhver unionsborger nyder i tredjelande, hvor den medlemsstat, hvori han er statsborger, ikke er 
repræsenteret, enhver medlemsstats diplomatiske og konsulære myndigheders beskyttelse på samme 
vilkår som statsborgere i denne medlemsstat. Medlemsstaterne træffer de nødvendige dispositioner og 
indleder de påkrævede internationale forhandlinger med henblik på at sikre denne beskyttelse.  
Rådet kan efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parlamentet vedtage direk ­
tiver om de koordinations- og samarbejdsforanstaltninger, der er nødvendige for at lette denne 
beskyttelse.  
Artikel 24  
(tidl. artikel 21 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
bestemmelser om de procedurer og betingelser, der er nødvendige for fremsættelsen af et borgeri ­
nitiativ som nævnt i artikel 11 i traktaten om Den Europæiske Union, herunder det minimumsantal medlemsstater, som borgerne skal komme fra.  
Enhver unionsborger har ret til at indgive andragender til Europa-Parlamentet i medfør af artikel 227.  
Enhver unionsborger kan henvende sig til den ombudsmandsinstitution, der indføres i overensstem
­
melse med artikel 228.  
Enhver unionsborger kan skrive til enhver af de institutioner eller organer, der er nævnt i denne 
artikel eller i artikel 13 i traktaten om Den Europæiske Union, på et af de i artikel 55, stk. 1, i 
nævnte traktat nævnte sprog og få svar på samme sprog.  
Artikel 25  
(tidl. artikel 22 i TEF)  
Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg 
hvert tredje år om gennemførelsen af bestemmelserne i denne del. Denne rapport skal omfatte 
spørgsmålet om Unionens udvikling.  
På grundlag heraf og med forbehold af de øvrige bestemmelser i traktaterne kan Rådet, der træffer 
afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter Europa-Parlamentets godkendelse, vedtage bestemmelser med henblik på at styrke eller udbygge de rettigheder, der er nævnt i artikel 20, 
stk. 2. Disse bestemmelser træder i kraft, når medlemsstaterne har godkendt dem i overensstemmelse 
med deres forfatningsmæssige bestemmelser.DA C 83/58 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
TREDJE DEL  
UNIONENS INTERNE POLITIKKER OG FORANSTALTNINGER  
AFSNIT I  
DET INDRE MARKED  
Artikel 26  
(tidl. artikel 14 i TEF)  
1. Unionen vedtager foranstaltninger med henblik på oprettelse af det indre marked eller sikring af 
dets funktion i henhold til de relevante bestemmelser i traktaterne.  
2. Det indre marked indebærer et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, 
personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaterne.  
3. Rådet fastlægger på forslag af Kommissionen de retningslinjer og betingelser, der er nødvendige 
for at sikre afbalancerede fremskridt i alle berørte sektorer.  
Artikel 27  
(tidl. artikel 15 i TEF)  
Ved udarbejdelsen af forslagene med henblik på virkeliggørelsen af målene i artikel 26 tager Kommis ­
sionen hensyn til omfanget af den indsats, der inden for økonomier på forskellige udviklingstrin må 
gøres med henblik på oprettelsen af det indre marked, og den kan fremsætte forslag om hensigts ­
mæssige bestemmelser.  
Hvis disse bestemmelser tager form af undtagelser, skal de være af midlertidig karakter og medføre de 
mindste forstyrrelser i det indre markeds funktion.  
AFSNIT II  
FRIE VAREBEVÆGELSER  
Artikel 28  
(tidl. artikel 23 i TEF)  
1. Unionen er bl.a. en toldunion, som omfatter al vareudveksling, og som indebærer forbud mod 
told ved indførsel fra og ved udførsel til andre medlemsstater, såvel som mod alle afgifter med tilsvarende virkning, samt indførelse af en fælles toldtarif over for tredjeland.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/59
2. Bestemmelserne i artikel 30 og i kapitel 3 i dette afsnit finder anvendelse på varer med 
oprindelse i medlemsstaterne og på de varer hidrørende fra tredjeland, som frit kan omsættes i 
medlemsstaterne.  
Artikel 29  
(tidl. artikel 24 i TEF)  
Ved varer, som frit kan omsættes i en medlemsstat, forstås sådanne fra tredjeland hidrørende varer, 
for hvilke de af vedkommende medlemsstat foreskrevne formaliteter i forbindelse med indførelsen er 
blevet opfyldt, og for hvilke denne medlemsstat har opkrævet gældende told og afgifter med tilsva ­
rende virkning, og for hvilke disse told- og afgiftsbeløb ikke er blevet helt eller delvis godtgjort.  
KAPITEL 1  
TOLDUNIONEN 
Artikel 30  
(tidl. artikel 25 i TEF)  
Told ved indførsel og udførsel og andre afgifter med tilsvarende virkning er forbudt mellem 
medlemsstaterne. Dette gælder også finanstold.  
Artikel 31  
(tidl. artikel 26 i TEF)  
Rådet fastsætter på forslag af Kommissionen toldsatserne i den fælles toldtarif.  
Artikel 32  
(tidl. artikel 27 i TEF)  
Kommissionen tager under udøvelsen af de hverv, der er betroet den i medfør af dette kapitel, 
hensyn til:  
a) nødvendigheden af at fremme samhandelen mellem medlemsstaterne og tredjeland  
b) udviklingen af konkurrencevilkårene inden for Unionen i det omfang, denne udvikling medfører 
en styrkelse af virksomhedernes konkurrenceevne  
c) Unionens behov for forsyninger med råvarer og halvfabrikata, idet den samtidig bør påse, at 
konkurrencevilkårene mellem medlemsstaterne med hensyn til færdigvarer ikke fordrejes  
d) nødvendigheden af at undgå alvorlige forstyrrelser i medlemsstaternes økonomiske liv og af at 
sikre en rationel udvikling af produktionen og en forøgelse af forbruget inden for Unionen.DA C 83/60 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
KAPITEL 2  
TOLDSAMARBEJDE  
Artikel 33  
(tidl. artikel 135 i TEF)  
Inden for traktaternes anvendelsesområde træffer Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige 
lovgivningsprocedure foranstaltninger til styrkelse af toldsamarbejdet mellem medlemsstaterne og 
mellem disse og Kommissionen.  
KAPITEL 3  
FORBUD MOD KVANTITATIVE RESTRIKTIONER MELLEM MEDLEMSSTATERNE  
Artikel 34  
(tidl. artikel 28 i TEF)  
Kvantitative indførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt 
mellem medlemsstaterne.  
Artikel 35  
(tidl. artikel 29 i TEF)  
Kvantitative udførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning er forbudt 
mellem medlemsstaterne.  
Artikel 36  
(tidl. artikel 30 i TEF)  
Bestemmelserne i artikel 34 og 35 er ikke til hinder for sådanne forbud eller restriktioner vedrørende 
indførsel, udførsel eller transit, som er begrundet i hensynet til den offentlige sædelighed, den 
offentlige orden, den offentlige sikkerhed, beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed, beskyt ­
telse af planter, beskyttelse af nationale skatte af kunstnerisk, historisk eller arkæologisk værdi eller 
beskyttelse af industriel og kommerciel ejendomsret. Disse forbud eller restriktioner må dog hverken 
udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem 
medlemsstaterne.  
Artikel 37  
(tidl. artikel 31 i TEF)  
1. Medlemsstaterne tilpasser de statslige handelsmonopoler, således at enhver forskelsbehandling 
af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsætningsvilkår er udelukket.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/61
Denne artikels bestemmelser finder anvendelse på ethvert organ, gennem hvilket en medlemsstat, de 
jure eller de facto, direkte eller indirekte, kontrollerer, leder eller øver mærkbar indflydelse på 
indførsel eller udførsel mellem medlemsstaterne. Disse bestemmelser finder også anvendelse på stats ­
koncessionerede monopoler.  
2. Medlemsstaterne afholder sig fra at indføre nye foranstaltninger, som strider mod de i stk. 1 
anførte principper, eller som begrænser rækkevidden af de artikler, der angår forbuddet mod told og 
kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne.  
3. I tilfælde af at et statsligt handelsmonopol indebærer en regulering, der tilsigter at lette afsæt ­
ningen eller sikre en bedre udnyttelse af landbrugsprodukter, skal der ved anvendelse af bestemmel ­
serne i denne artikel sikres tilsvarende garantier for de pågældende producenters beskæftigelse og 
levestandard.  
AFSNIT III  
LANDBRUG OG FISKERI  
Artikel 38  
(tidl. artikel 32 i TEF)  
1. Unionen fastlægger og gennemfører en fælles landbrugs- og fiskeripolitik.  
Det indre marked omfatter tillige landbruget, fiskeriet og handelen med landbrugsvarer. Ved land ­
brugsvarer forstås jordbrugsprodukter, husdyrbrugsprodukter og fiskeriprodukter samt varer, der 
direkte er forbundet med disse produkter, og som har undergået en første bearbejdning. Ved 
omtale af den fælles landbrugspolitik eller af landbruget og ved anvendelse af udtrykket »land ­
brugs-« er fiskeri også omfattet under hensyntagen til denne sektors særlige karakteristika.  
2. Bestemmelserne vedrørende det indre markeds oprettelse og funktion finder anvendelse på 
landbrugsvarer, medmindre andet er bestemt i artiklerne 39-44.  
3. De varer, på hvilke bestemmelserne i artiklerne 39-44 finder anvendelse, er opregnet i listen i 
bilag I.  
4. Det indre markeds funktion og udvikling skal for så vidt angår landbrugsvarerne ledsages af 
udformningen af en fælles landbrugspolitik.  
Artikel 39  
(tidl. artikel 33 i TEF)  
1. Den fælles landbrugspolitik har til formål:  
a) at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, ved rationalisering af 
landbrugsproduktionen og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især 
arbejdskraftenDA C 83/62 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
b) herigennem at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de 
individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer  
c) at stabilisere markederne  
d) at sikre forsyningerne  
e) at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer.  
2. Ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik og de særlige foranstaltninger, som den kan 
medføre, tages der hensyn til:  
a) landbrugserhvervets særlige karakter, der følger af landbrugets sociale struktur og af de strukturelle 
og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsområder  
b) nødvendigheden af, at ønskelige tilpasninger gennemføres gradvis  
c) den kendsgerning, at landbruget i medlemsstaterne udgør en sektor, som er snævert forbundet 
med økonomien som helhed.  
Artikel 40  
(tidl. artikel 34 i TEF)  
1. Med henblik på at nå de i artikel 39 nævnte mål oprettes en fælles ordning af markederne for 
landbrugsvarer.  
Alt efter varernes art skal denne markedsordning antage en af nedennævnte former:  
a) fælles konkurrenceregler  
b) en tvungen samordning af de forskellige nationale markedsordninger  
c) en europæisk markedsordning.  
2. Den fælles ordning under en af de i stk. 1 nævnte former kan omfatte alle foranstaltninger, der 
er nødvendige for at nå de i artikel 39 fastsatte mål, især prisregulering, støtte til såvel produktion 
som afsætning af de forskellige varer, oplagrings- og udligningsordninger samt fælles ordninger til 
stabilisering af ind- eller udførsel.  
Den fælles ordning skal begrænses til at forfølge de i artikel 39 anførte mål og bør udelukke enhver 
form for forskelsbehandling af Unionens producenter eller forbrugere.  
En eventuel fælles prispolitik skal baseres på fælles kriterier og ensartede beregningsmetoder.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/63
3. Med henblik på at muliggøre, at formålet med den i stk. 1 omhandlede fælles ordning nås, kan 
der oprettes et eller flere struktur- og garantifonde for landbruget.  
Artikel 41  
(tidl. artikel 35 i TEF)  
Med henblik på at nå de i artikel 39 anførte mål kan der inden for rammerne af den fælles 
landbrugspolitik navnlig fastsættes bestemmelser om:  
a) en effektiv samordning af de bestræbelser, der udfoldes inden for den faglige uddannelses, forsk ­
ningens og den landbrugsfaglige oplysnings område; denne samordning kan indebære, at projekter 
eller institutioner finansieres i fællesskab  
b) fælles foranstaltninger med henblik på udvidelse af forbruget af visse varer.  
Artikel 42  
(tidl. artikel 36 i TEF)  
Bestemmelserne i kapitlet om konkurrenceregler finder kun anvendelse på produktionen af og 
handelen med landbrugsvarer, i det omfang Europa-Parlamentet og Rådet beslutter dette inden for 
rammerne af de bestemmelser og efter den procedure, der er fastsat i artikel 43, stk. 2, samt under 
hensyntagen til den i artikel 39 angivne målsætning.  
Rådet kan på forslag af Kommissionen tillade ydelse af støtte:  
a) med henblik på at beskytte bedrifter, der er ugunstigt stillet som følge af strukturelle eller 
naturbetingede forhold  
b) inden for rammerne af økonomiske udviklingsprogrammer.  
Artikel 43  
(tidl. artikel 37 i TEF)  
1. Kommissionen fremlægger forslag vedrørende udarbejdelse og iværksættelse af den fælles land ­
brugspolitik, herunder også om afløsning af nationale markedsordninger med en af de i artikel 40, 
stk. 1, nævnte former for fælles ordning, såvel som om iværksættelsen af de i dette afsnit særligt 
nævnte foranstaltninger.  
Disse forslag skal tage hensyn til sammenhængen mellem de landbrugsspørgsmål, som er omhandlet 
i dette afsnit.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg den fælles ordning for markederne for landbrugsvarer, 
der er nævnt i artikel 40, stk. 1, samt de øvrige bestemmelser, der er nødvendige for at virkeliggøre 
målsætningerne for den fælles landbrugs- og fiskeripolitik.DA C 83/64 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Rådet vedtager på forslag af Komm issionen foranstaltninger vedrørende fastsættelse af priser, 
afgifter, støtte og kvantitative begrænsninger samt vedrørende fastsættelse og fordeling af fiskerimu ­
ligheder.  
4. På de i stk. 2 anførte betingelser kan den fælles ordning, der er nævnt i artikel 40, stk. 1, afløse 
nationale markedsordninger, såfremt:  
a) den fælles ordning yder medlemsstater, der modsætter sig en sådan afløsning, og som har en 
national ordning for vedkommende produktion, tilsvarende garantier for de pågældende produ ­
centers beskæftigelse og levestandard, når der tages hensyn til det tempo, hvori den mulige 
tilpasning og nødvendige specialisering kan gennemføres, og  
b) denne ordning sikrer samhandelen inden for Unionen betingelser svarende til dem, der gælder på 
et nationalt marked.  
5. Såfremt der er tilvejebragt en fælles ordning for visse råvarer, medens der endnu ikke findes en 
fælles ordning for de hertil svarende forarbejdede produkter, kan de pågældende råvarer indføres fra 
lande uden for Unionen, hvis de anvendes til fremstilling af forarbejdede produkter, som er bestemt 
til udførsel til tredjeland.  
Artikel 44  
(tidl. artikel 38 i TEF)  
Såfremt en vare i en medlemsstat er underkastet en national markedsordning eller en anden inden ­
landsk regulering med tilsvarende virkning, som i konkurrencemæssig henseende påvirker en lignende produktion i en anden medlemsstat, pålægger medlemsstaterne vedkommende vare en udligningsafgift ved indførslen fra den medlemsstat, i hvilken markedsordningen eller reguleringen 
findes, medmindre denne medlemsstat pålægger en udligningsafgift ved udførslen.  
Kommissionen fastsætter disse afgifter på det niveau, som er nødvendigt for at genoprette ligevægten; 
den kan ligeledes tillade anvendelsen af andre foranstaltninger på de vilkår og i den nærmere 
udformning, som den fastsætter.  
AFSNIT IV
 
DEN FRIE BEVÆGELIGHED FOR PERSONER, TJENESTEYDELSER OG KAPITAL  
KAPITEL 1  
ARBEJDSKRAFTEN 
Artikel 45  
(tidl. artikel 39 i TEF)  
1. Arbejdskraftens frie bevægelighed sikres inden for Unionen.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/65
2. Den forudsætter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlems ­
staternes arbejdstagere, for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår.  
3. Med forbehold af de begrænsninger, der retfærdiggøres af hensynet til den offentlige orden, den 
offentlige sikkerhed og den offentlige sundhed, indebærer den retten til:  
a) at søge faktisk tilbudte stillinger  
b) frit at bevæge sig inden for medlemsstaternes område i dette øjemed  
c) at tage ophold i en af medlemsstaterne for der at have beskæftigelse i henhold til de ved lov eller 
administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder for indenlandske arbejdstageres beskæftigelse  
d) at blive boende på en medlemsstats område på de af Kommissionen ved forordninger fastsatte 
vilkår efter at have haft ansættelse der.  
4. Bestemmelserne i denne artikel gælder ikke for ansættelser i den offentlige administration.  
Artikel 46  
(tidl. artikel 40 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg ved udstedelse af direktiver eller forordninger de foranstaltninger, 
der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed, således som denne er bestemt 
i artikel 45, især ved at:  
a) sikre et snævert samarbejde mellem de nationale arbejdskraftmyndigheder  
b) afskaffe sådanne administrative fremgangsmåder og sådan administrativ praksis samt de for 
adgangen til ledige stillinger fastsatte frister, som hidrører enten fra indenlandsk lovgivning 
eller fra tidligere indgåede aftaler mellem medlemsstaterne, og hvis bibeholdelse ville hindre 
arbejdskraftens frie bevægelighed  
c) afskaffe alle frister og andre begrænsninger, som er fastsat enten i indenlandsk lovgivning eller i 
aftaler, der tidligere er indgået mellem medlemsstaterne, og som byder arbejdstagere fra de øvrige 
medlemsstater andre vilkår for det frie beskæftigelsesvalg end dem, der gælder for indenlandske 
arbejdstagere  
d) iværksætte ordninger, der kan formidle og skabe ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på 
arbejdsmarkedet på en måde, som udelukker alvorlig fare for levestandarden og beskæftigelsen 
i de forskellige egne og industrier.DA C 83/66 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 47  
(tidl. artikel 41 i TEF)  
Inden for rammerne af et fælles program fremmer medlemsstaterne udvekslingen af unge arbejds ­
tagere.  
Artikel 48  
(tidl. artikel 42 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure de foranstaltninger 
vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed, 
især ved at indføre en ordning, som gør det muligt at sikre vandrende arbejdstagere og selvstændige samt deres ydelsesberettigede pårørende:  
a) sammenlægning af alle tidsrum, der i de forskellige nationale lovgivninger tages i betragtning med 
henblik på at indrømme og opretholde retten til ydelser og på beregning af disse  
b) betaling af ydelser til personer, der bor inden for medlemsstaternes områder.  
Hvis et medlem af Rådet erklærer, at et udkast til en lovgivningsmæssig retsakt som nævnt i stk. 1 vil 
berøre vigtige aspekter af den pågældende medlemsstats sociale sikringssystem, herunder anvendel
­
sesområde, omkostninger og økonomisk struktur, eller berøre dette systems finansielle balance, kan 
medlemmet anmode om, at spørgsmålet forelægges Det Europæiske Råd. I så fald suspenderes den 
almindelige lovgivningsprocedure. Efter drøftelse skal Det Europæiske Råd inden fire måneder efter denne suspension enten:  
a) forelægge Rådet udkastet på ny, hvilket bringer suspensionen af den almindelige lovgivningspro
­
cedure til ophør, eller  
b) undlade at handle eller anmode Kommissionen om at forelægge et nyt forslag; i så fald anses den 
oprindeligt foreslåede retsakt for ikke-vedtaget.  
KAPITEL 2  
ETABLERINGSRETTEN  
Artikel 49  
(tidl. artikel 43 i TEF)  
Inden for rammerne af nedennævnte bestemmelser er der forbud mod restriktioner, som hindrer 
statsborgere i en medlemsstat i frit at etablere sig på en anden medlemsstats område. Dette forbud 
omfatter også hindringer for, at statsborgere i en medlemsstat, bosat på en medlemsstats område, 
opretter agenturer, filialer eller datterselskaber.  
Med forbehold af bestemmelserne i kapitlet vedrørende kapitalen indebærer etableringsfriheden 
adgang til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed samt til at oprette og lede virk ­
somheder, herunder navnlig selskaber i den i artikel 54 anførte betydning, på de vilkår, som i etableringslandets lovgivning er fastsat for landets egne statsborgere.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/67
Artikel 50  
(tidl. artikel 44 i TEF)  
1. Efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg udsteder Europa-Parlamentet og Rådet direktiver om gennemførelse af etableringsfriheden 
inden for en bestemt erhvervsgren.  
2. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen udfører de opgaver, som er overdraget dem i 
henhold til ovennævnte bestemmelser, navnlig ved:  
a) i almindelighed i første række at behandle de erhverv, for hvis vedkommende etableringsfrihed i 
særlig grad vil fremme udviklingen af produktion og handel  
b) at sikre et snævert samarbejde mellem de kom petente nationale myndigheder med henblik på at 
lære de særlige forhold at kende, der gør s ig gældende inden for Unionen på de forskellige 
erhvervsområder  
c) at ophæve de administrative fremgangsmåder og sådan administrativ praksis, som hidrører fra 
indenlandsk lovgivning eller fra tidligere indgåede aftaler mellem medlemsstaterne, og hvis bibe ­
holdelse ville være en hindring for etableringsfriheden  
d) at påse, at arbejdstagere fra en medlemsstat, som er beskæftiget på en anden medlemsstats 
område, kan forblive på dette område for der at udøve selvstændig erhvervsvirksomhed, 
såfremt de opfylder de betingelser, som de skulle opfylde, hvis de kom ind i denne stat på det 
tidspunkt, hvor de ville påbegynde denne virksomhed  
e) at gøre det muligt for statsborgere i en medlemsstat at erhverve og udnytte fast ejendom, der 
ligger i en anden medlemsstat, for så vidt dette ikke strider mod principperne i artikel 39, stk. 2  
f) at lade den gradvise fjernelse af hindringerne for etableringsfriheden inden for hver af de pågæl ­
dende erhvervsgrene gælde både betingelserne for at oprette agenturer, filialer eller datterselskaber 
på en medlemsstats område, og betingelserne for, at personale fra hovedvirksomheden kan 
indtræde i disses ledende eller kontrollerende organer  
g) i det nødvendige omfang og med det formål at gøre dem lige byrdefulde at samordne de 
garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i artikel 54, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse 
af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser  
h) at sikre, et etableringsvilkårene ikke fordrejes som følge af støtteforanstaltninger fra medlems ­
staternes side.  
Artikel 51  
(tidl. artikel 45 i TEF)  
Virksomhed, som varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed i en 
medlemsstat, er i den pågældende stat ikke omfattet af bestemmelserne i dette kapitel.DA C 83/68 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure undtage visse erhverv 
fra bestemmelserne i dette kapitel.  
Artikel 52  
(tidl. artikel 46 i TEF)  
1. Bestemmelserne i dette kapitel og de forholdsregler, der træffes i medfør heraf, udelukker ikke 
anvendelse af love eller administrativt fastsatte bestemmelser, der indeholder særlige regler for frem ­
mede statsborgere, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed 
eller den offentlige sundhed.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet udsteder efter den almindelige lovgivningsprocedure direktiver om 
samordning af ovennævnte love og bestemmelser.  
Artikel 53  
(tidl. artikel 47 i TEF)  
1. For at lette adgangen til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed udsteder Europa- 
Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure direktiver om gensidig anerkendelse 
af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser samt om samordning af medlemssta ­
ternes love og administrative bestemmelser om adgang til at optage og udøve selvstændig erhvervs ­
virksomhed.  
2. For så vidt angår udøvelse af lægegerning eller lignende virksomhed eller af farmaceutisk 
virksomhed, forudsætter den gradvise afskaffelse af restriktionerne en samordning af de betingelser, 
der er opstillet af de forskellige medlemsstater for udøvelse af sådanne erhverv.  
Artikel 54  
(tidl. artikel 48 i TEF)  
Selskaber, som er oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægts ­
mæssige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Unionen, ligestilles, 
for så vidt angår anvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel, med personer, der er statsborgere i 
medlemsstaterne.  
Ved selskaber forstås privatretlige selskaber, heri indbefattet kooperative selskaber, samt alle andre 
juridiske personer, der henhører under den offentlige ret eller privatretten, med undtagelse af 
selskaber, som ikke arbejder med gevinst for øje.  
Artikel 55  
(tidl. artikel 294 i TEF)  
Med forbehold af de øvrige bestemmelser i traktaterne indrømmer medlemsstaterne de øvrige 
medlemsstaters statsborgere national behandling for så vidt angår kapitalanbringelser i de i 
artikel 54 nævnte selskaber.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/69
KAPITEL 3  
TJENESTEYDELSER  
Artikel 56  
(tidl. artikel 49 i TEF)  
Inden for rammerne af nedennævnte bestemmelser er der forbud mod restriktioner, der hindrer fri 
udveksling af tjenesteydelser inden for Unionen, for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der 
er bosat i en anden medlemsstat end modtageren af den pågældende ydelse.  
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure udstrække anvendelsen 
af bestemmelserne i dette kapitel til tjen esteydere, der er statsborgere i et tredjeland og bosat inden 
for Unionen.  
Artikel 57  
(tidl. artikel 50 i TEF)  
Som tjenesteydelser i traktaternes forstand betragtes de ydelser, der normalt udføres mod betaling, i 
det omfang de ikke omfattes af bestemmelserne vedrørende den frie bevægelighed for varer, kapital 
og personer.  
Tjenesteydelserne omfatter især:  
a) virksomhed af industriel karakter  
b) virksomhed af handelsmæssig karakter  
c) virksomhed af håndværksmæssig karakter  
d) de liberale erhvervs virksomhed.  
Med forbehold af bestemmelserne i kapitle t om etableringsretten kan tjenesteyderen midlertidigt 
udøve sin virksomhed i den medlemsstat, hvor ydelsen præsteres, på samme vilkår, som den pågæl ­
dende stat fastsætter for sine egne statsborgere.  
Artikel 58  
(tidl. artikel 51 i TEF)  
1. Den frie udveksling af tjenesteydelser på transportområdet omfattes af bestemmelserne i 
afsnittet vedrørende transport.  
2. Liberaliseringen af de af bankernes og forsikringsselskabernes tjenesteydelser, som er forbundet 
med kapitalbevægelser, skal gennemføres sideløbende med liberalisering af kapitalbevægelserne.DA C 83/70 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 59  
(tidl. artikel 52 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet udsteder efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg direktiver om gennemførelse af liberaliseringen af 
en bestemt tjenesteydelse.  
2. De i stk. 1 omhandlede direktiver skal i almindelighed i første række tage sigte på tjeneste ­
ydelser, som direkte påvirker produktionsomkostningerne, eller hvis liberalisering bidrager til at lette 
vareudvekslingen.  
Artikel 60  
(tidl. artikel 53 i TEF)  
Medlemsstaterne bestræber sig på at gennemføre liberaliseringen af tjenesteydelser i videre udstræk ­
ning, end de er forpligtet til i henhold til de direktiver, der er udstedt i medfør af artikel 59, stk. 1, 
hvis deres almindelige økonomiske situation og forholdene i vedkommende erhvervsgren gør det 
muligt.  
Kommissionen retter henstillinger til de pågældende medlemsstater herom.  
Artikel 61  
(tidl. artikel 54 i TEF)  
Så længe begrænsningerne i den frie udveksling af tjenesteydelser ikke er afskaffet, anvender hver 
medlemsstat dem over for alle de i artikel 56, stk. 1, omhandlede tjenesteydere, uanset disses 
nationalitet eller opholdssted.  
Artikel 62  
(tidl. artikel 55 i TEF)  
Bestemmelserne i artiklerne 51-54 finder anvendelse på det i dette kapitel omhandlede sagsområde.  
KAPITEL 4  
KAPITAL OG BETALINGER  
Artikel 63  
(tidl. artikel 56 i TEF)  
1. Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for kapitalbevægelser 
mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.  
2. Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for betalinger mellem 
medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande forbudt.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/71
Artikel 64  
(tidl. artikel 57 i TEF)  
1. Artikel 63 berører ikke anvendelsen over for tredjelande af restriktioner, der den 31. december 
1993 eksisterer i henhold til national lovgivning eller EU-lovgivning med hensyn til sådanne kapi ­
talbevægelser til eller fra tredjelande, som vedrører direkte investeringer, herunder investering i fast 
ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller værdipapirers adgang til kapitalmar ­
keder. For så vidt angår restriktioner, der eksisterer i henhold til national lovgivning i Bulgarien, 
Estland og Ungarn, er den relevante dato den 31. december 1999.  
2. Idet det tilstræbes at virkeliggøre målsætningen om fri kapitalbevægelighed mellem medlems ­
stater og tredjelande i den størst mulige udstrækning, og uden at de øvrige kapitler i traktaterne berøres heraf, vedtager Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure de 
foranstaltninger om kapitalbevægelser til eller fra tredjelande, som vedrører direkte investeringer, 
herunder investering i fast ejendom, etablering, levering af finansielle tjenesteydelser eller værdipapi
­
rers adgang til kapitalmarkeder.  
3. Uanset stk. 2 kan Rådet alene efter en særlig lovgivningsprocedure med enstemmighed og efter 
høring af Europa-Parlamentet vedtage foranstaltninger, der er et tilbageskridt i EU-retten med hensyn 
til liberalisering af kapitalbevægelser til eller fra tredjelande.  
Artikel 65  
(tidl. artikel 58 i TEF)  
1. Bestemmelserne i artikel 63 griber ikke ind i medlemsstaternes ret til:  
a) at anvende de relevante bestemmelser i deres skattelovgivning, som sondrer imellem skatteydere, 
hvis situation er forskellig med hensyn til deres bopælssted eller med hensyn til det sted, hvor deres kapital er investeret  
b) at træffe de nødvendige foranstaltninger for at hindre overtrædelser af deres nationale ret og 
forskrifter, især på skatte- og afgiftsområdet og i forbindelse med tilsynet med finansielle insti
­
tutioner, eller til af administrative eller statistiske hensyn at fastlægge procedurer for anmeldelse af 
kapitalbevægelser eller til at træffe foranstaltninger, der er begrundet i hensynet til den offentlige 
orden eller den offentlige sikkerhed.  
2. Bestemmelserne i dette kapitel griber ikke ind i muligheden for at anvende sådanne restriktioner 
for etableringsretten, der er forenelige med traktaterne.  
3. De foranstaltninger og fremgangsmåder, der er nævnt i stk. 1 og 2, må ikke udgøre et middel 
til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af den frie bevægelighed for kapital og betalinger, som defineret i artikel 63.DA C 83/72 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
4. Er der ikke vedtaget foranstaltninger i medfør af artikel 64, stk. 3, kan Kommissionen vedtage 
en afgørelse, hvorefter restriktive skatteforanstaltninger vedtaget af en medlemsstat over for et eller 
flere tredjelande skal anses for at være forenelige med traktaterne, hvis de er begrundet ved et af 
Unionens mål og er forenelige med det indre markeds funktion, og det samme kan Rådet, hvis Kommissionen inden for en periode på tre måneder fra modtagelsen af den pågældende medlems
­
stats anmodning ikke har vedtaget nogen afgørelse. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed på anmodning af en medlemsstat.  
Artikel 66
 
(tidl. artikel 59 i TEF)  
Hvis kapitalbevægelser til eller fra tredjelande under ganske særlige omstændigheder medfører eller 
truer med at medføre alvorlige vanskeligheder for Den Økonomiske og Monetære Unions funktion, 
kan Rådet på forslag af Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank træffe 
beskyttelsesforanstaltninger for en periode på højst seks måneder over for tredjelande, hvis 
sådanne foranstaltninger er strengt nødvendige.  
AFSNIT V  
ET OMRÅDE MED FRIHED, SIKKERHED OG RETFÆRDIGHED  
KAPITEL 1  
ALMINDELIGE BESTEMMELSER  
Artikel 67  
(tidl. artikel 61 i TEF og tidl. artikel 29 i TEU)  
1. Unionen udgør et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor de grundlæggende 
rettigheder og medlemsstaternes forskellige retssystemer og retstraditioner respekteres.  
2. Unionen sikrer, at der ikke foretages personkontrol ved de indre grænser, og den udformer en 
fælles politik for asyl, indvandring og kontrol ved de ydre grænser, der bygger på solidaritet mellem 
medlemsstaterne, og som er retfærdig over for tredjelandsstatsborgere. I forbindelse med dette afsnit 
sidestilles statsløse med tredjelandsstatsborgere.  
3. Unionen bestræber sig på at sikre et højt sikkerhedsniveau ved hjælp af foranstaltninger til 
forebyggelse og bekæmpelse af kriminalitet, racisme og fremmedhad, ved koordinerings- og samar ­
bejdsforanstaltninger mellem politimyndigheder, strafferetlige myndigheder og øvrige kompetente 
myndigheder samt ved gensidig anerkendelse af strafferetlige afgørelser og om nødvendigt indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes straffelovgivning.  
4. Unionen letter adgangen til domstolene, navnlig på grundlag af princippet om gensidig aner ­
kendelse af retsafgørelser og udenretslige afgørelser om civilretlige spørgsmål.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/73
Artikel 68  
Det Europæiske Råd udformer strategiske retningslinjer for den lovgivningsmæssige og operationelle 
programudformning i området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.  
Artikel 69  
De nationale parlamenter overvåger i forbindelse med lovgivningsforslag og -initiativer, der fore ­
lægges inden for rammerne af kapitel 4 og 5, at nærhedsprincippet overholdes i overensstemmelse 
med de nærmere bestemmelser i protokollen om anvendelse af nærhedsprincippet og proportionali ­
tetsprincippet.  
Artikel 70  
Rådet kan på forslag af Kommissionen vedtage foranstaltninger om, hvordan medlemsstaterne i 
samarbejde med Kommissionen foretager en objektiv og upartisk evaluering af deres myndigheders 
gennemførelse af Unionens politikker i dette afsnit, især for at fremme den fulde anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse, jf. dog artikel 258, 259 og 260. Europa-Parlamentet og de 
nationale parlamenter underrettes om indholdet og resultaterne af denne evaluering.  
Artikel 71
 
(tidl. artikel 36 i TEU)  
Der nedsættes en stående komité i Rådet, der skal sikre, at det operationelle samarbejde om den indre 
sikkerhed fremmes og styrkes i Unionen. Uanset artikel 240 skal komitéen lette samordningen af 
medlemsstaternes kompetente myndigheders indsats. Repræsentanter for Unionens berørte organer, 
kontorer og agenturer kan inddrages i komitéens arbejde. Europa-Parlamentet og de nationale parla ­
menter holdes underrettet om arbejdet.  
Artikel 72  
(tidl. artikel 64, stk. 1, i TEF og tidl. artikel 33 i TEU)  
Dette afsnit er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan udøve deres beføjelser med hensyn til 
opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.  
Artikel 73  
Det står medlemsstaterne frit for indbyrdes og under eget ansvar at etablere sådanne former for 
samarbejde og koordinering, som de finder hensigtsmæssige, mellem de kompetente instanser inden 
for deres administration, der er ansvarlige for beskyttelse af den nationale sikkerhed.DA C 83/74 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 74  
(tidl. artikel 66 i TEF)  
Rådet vedtager foranstaltninger med henblik på at sikre administrativt samarbejde mellem de kompe ­
tente myndigheder i medlemsstaterne på de områder, der er omfattet af dette afsnit, og mellem disse 
myndigheder og Kommissionen. Det træffer afgørelse på forslag af Kommissionen, jf. dog artikel 76, 
og efter høring af Europa-Parlamentet.  
Artikel 75  
(tidl. artikel 60 i TEF)  
Hvis det er nødvendigt for at nå målene i artikel 67 for så vidt angår forebyggelse og bekæmpelse af 
terrorisme og dermed beslægtede aktiviteter, fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning 
efter den almindelige lovgivningsprocedure en ramme for administrative foranstaltninger vedrørende kapitalbevægelser og betalinger, herunder indefrysning af midler, finansielle aktiver eller økonomiske 
gevinster, der tilhører, ejes eller besiddes af fysiske eller juridiske personer, grupper eller ikke-statslige 
enheder.  
Rådet vedtager på forslag af Kommissionen foranstaltninger for at gennemføre den i stk. 1 nævnte 
ramme.  
De retsakter, der er nævnt i denne artikel, skal indeholde de nødvendige bestemmelser om rets
­
garantier.  
Artikel 76  
Retsakter som nævnt i kapitel 4 og 5 samt foranstaltninger som nævnt i artikel 74, der skal sikre 
administrativt samarbejde på de områder, der er nævnt i disse kapitler, vedtages:  
a) på forslag af Kommissionen eller  
b) på initiativ af en fjerdedel af medlemsstaterne.  
KAPITEL 2  
POLITIKKERNE FOR GRÆNSEKONTROL, ASYL OG INDVANDRING  
Artikel 77  
(tidl. artikel 62 i TEF)  
1. Unionen udformer en politik, der skal sikre,  
a) at personer uanset nationalitet ikke kontrolleres ved passage af de indre grænserDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/75
b) at der foretages personkontrol og effektiv overvågning ved passage af de ydre grænser  
c) at der gradvis indføres et integreret system for forvaltningen af de ydre grænser.  
2. Med henblik på stk. 1 vedtager Europa-Parlament et og Rådet efter den almindelige lovgivnings ­
procedure foranstaltninger på følgende områder:  
a) den fælles politik for visa og andre tilladelser til kortvarigt ophold  
b) personkontrol ved passage af de ydre grænser  
c) betingelser for tredjelandsstatsborgeres muligheder for frit at rejse inden for Unionen i en kortere 
periode 
d) nødvendige tiltag til den gradvise udvikling af et integreret system for forvaltningen af de ydre 
grænser  
e) reglerne om, at personer uanset nationalitet ikke kontrolleres ved passage af de indre grænser.  
3. Såfremt en handling fra Unionens side viser sig påkrævet for at gøre det lettere at udøve den 
ret, der er nævnt i artikel 20, stk. 2, litra a), og hvis traktaterne ikke indeholder fornøden hjemmel 
hertil, kan Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure fastsætte bestemmelser vedrørende pas, identi ­
tetskort, opholdsbeviser eller andre dokumenter, der er sidestillet hermed. Rådet træffer afgørelse med 
enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet.  
4. Denne artikel berører ikke medlemsstaternes kompetence med hensyn til geografisk afgræns ­
ning af deres grænser i overensstemmelse med folkeretten.  
Artikel 78  
(tidl. artikel 63, nr. 1 og 2, og artikel 64, stk. 2, i TEF)  
1. Unionen udformer en fælles politik for asyl, subsidiær beskyttelse og midlertidig beskyttelse 
med henblik på at tilbyde en passende status til enhver tredjelandsstatsborger, der har behov for 
international beskyttelse, og på at sikre overholdelse af non-refoulement-princippet. Denne politik 
skal være i overensstemmelse med Genèvekonventionen af 28. juli 1951, protokollen af 31. januar 
1967 om flygtninges retsstilling og andre relevante traktater.  
2. Med henblik på stk. 1 vedtager Europa-Parlament et og Rådet efter den almindelige lovgivnings ­
procedure foranstaltninger vedrørende et fælles europæisk asylsystem, der omfatter:  
a) en ensartet asylstatus for tredjelandsstatsborgere, der gælder i hele Unionen  
b) en ensartet status for subsidiær beskyttelse for tredjelandsstatsborgere, der ikke har opnået euro ­
pæisk asyl, men har behov for international beskyttelseDA C 83/76 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
c) et fælles system, der tager sigte på midlertidig beskyttelse af fordrevne i tilfælde af massetilstrøm ­
ning  
d) fælles procedurer for tildeling og fratagelse af ensartet status for asyl eller subsidiær beskyttelse  
e) kriterier og procedurer til bestemmelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen 
af en ansøgning om asyl eller subsidiær beskyttelse  
f) standarder for modtagelse af asylansøgere eller ansøgere om subsidiær beskyttelse  
g) partnerskab og samarbejde med tredjelande for at styre tilstrømningen af personer, der ansøger 
om asyl eller subsidiær eller midlertidig beskyttelse.  
3. Hvis en eller flere medlemsstater står over for en nødsituation i form af en pludselig tilstrøm ­
ning af tredjelandsstatsborgere, kan Rådet på forslag af Kommissionen vedtage midlertidige foran ­
staltninger til fordel for den eller de berørte medlemsstater. Det træffer afgørelse efter høring af 
Europa-Parlamentet.  
Artikel 79  
(tidl. artikel 63, nr. 3 og 4, i TEF)  
1. Unionen udformer en fælles indvandringspolitik med henblik på at sikre en effektiv styring af 
migrationsstrømme i alle faser, en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig 
lovligt i medlemsstaterne, samt forebyggelse og øget bekæmpelse af ulovlig indvandring og menne ­
skehandel.  
2. Med henblik på stk. 1 vedtager Europa-Parlament et og Rådet efter den almindelige lovgivnings ­
procedure foranstaltninger på følgende områder:  
a) betingelser for indrejse og ophold samt standarder for medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa 
og opholdstilladelser, bl.a. med henblik på familiesammenføring  
b) definition af rettighederne for tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt i en medlemsstat, 
herunder betingelserne for fri bevægelighed og ophold i de øvrige medlemsstater  
c) ulovlig indvandring og ulovligt ophold, herunder udsendelse og repatriering af personer med 
ulovligt ophold 
d) bekæmpelse af menneskehandel, især handel med kvinder og børn.  
3. Unionen kan indgå tilbagetagelsesaftaler med tredjelande vedrørende tilbagevenden til det 
oprindelige hjemland eller tidligere opholdsland af tredjelandsstatsborgere, der ikke opfylder eller 
ikke længere opfylder betingelserne for indrejse, tilstedeværelse eller ophold i en af medlemsstaterne.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/77
4. Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure fastsætte foran ­
staltninger, der skal fremme og støtte medlemsstaternes indsats med henblik på at fremme inte ­
gration af tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på deres område, uden at der er tale om 
nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.  
5. Denne artikel berører ikke medlemsstaternes ret til at fastlægge antallet af tredjelandsstats ­
borgere, der kan indrejse fra tredjelande på deres område for at søge arbejde som lønmodtager 
eller selvstændig erhvervsdrivende.  
Artikel 80  
De EU-politikker, der er omhandlet i dette kapitel, samt gennemførelsen heraf er underlagt princippet 
om solidaritet og rimelig ansvarsfordeling mellem medlemsstaterne, herunder for så vidt angår de 
finansielle aspekter. Når det er nødvendigt, skal EU-retsakter vedtaget i henhold til dette kapitel 
indeholde passende bestemmelser vedrørende anvendelsen af dette princip.  
KAPITEL 3  
SAMARBEJDE OM CIVILRETLIGE SPØRGSMÅL  
Artikel 81  
(tidl. artikel 65 i TEF)  
1. Unionen etablerer et samarbejde om civilretlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger, 
der bygger på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser og udenretslige afgørelser. Dette 
samarbejde kan omfatte vedtagelse af foranstaltninger vedrørende indbyrdes tilnærmelse af medlems ­
staternes love og administrative bestemmelser.  
2. Med henblik på stk. 1 vedtager Europa-Parlament et og Rådet efter den almindelige lovgivnings ­
procedure, navnlig når det er nødvendigt for det indre markeds funktion, foranstaltninger, der skal 
sikre:  
a) gensidig anerkendelse mellem medlemsstaterne af retsafgørelser og udenretslige afgørelser samt 
fuldbyrdelse heraf  
b) forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter på tværs af grænserne  
c) forenelighed mellem medlemsstaternes regler om lovvalg og om retternes kompetence  
d) samarbejde om bevisoptagelse  
e) effektiv adgang til domstolene  
f) fjernelse af hindringer for en tilfredsstillende afvikling af civile retssager, om nødvendigt ved at 
fremme foreneligheden mellem medlemsstaternes civile retsplejereglerDA C 83/78 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
g) udformning af alternative metoder til tvistbilæggelse  
h) støtte til uddannelse af dommere samt andet personale i retsvæsenet.  
3. Uanset stk. 2 fastlægges foranstaltninger vedrørende familieret med grænseoverskridende virk ­
ninger af Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed efter 
høring af Europa-Parlamentet.  
Rådet kan på forslag af Kommissionen vedtage en afgørelse om, hvilke familieretlige aspekter med 
grænseoverskridende virkninger der kan være omfattet af retsakter vedtaget efter den almindelige 
lovgivningsprocedure. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet.  
Det forslag, der er nævnt i andet afsnit, fremsendes til de nationale parlamenter. Hvis et nationalt 
parlament gør indsigelse inden for en frist på seks måneder efter denne fremsendelse, vedtages 
afgørelsen ikke. Hvis der ikke gøres indsigelse, kan Rådet vedtage den pågældende afgørelse.  
KAPITEL 4  
RETLIGT SAMARBEJDE I STRAFFESAGER 
Artikel 82  
(tidl. artikel 31 i TEU)  
1. Det retlige samarbejde i straffesager i Unionen bygger på princippet om gensidig anerkendelse 
af domme og retsafgørelser og omfatter indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og admini ­
strative bestemmelser på de områder, der er nævnt i stk. 2 og i artikel 83.  
Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure foranstaltninger 
med henblik på:  
a) at fastlægge regler og procedurer, der skal sikre anerkendelse af alle former for domme og 
retsafgørelser i hele Unionen  
b) at forebygge og løse konflikter mellem medlemsstaterne om retternes kompetence  
c) at støtte uddannelse af dommere og anklagere samt andet personale i retsvæsenet  
d) at fremme samarbejdet mellem judicielle eller tilsvarende myndigheder i medlemsstaterne i forbin ­
delse med strafforfølgning og fuldbyrdelse af afgørelser.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/79
2. I den udstrækning det er nødvendigt for at lette den gensidige anerkendelse af domme og 
retsafgørelser samt det politimæssige og retlige samarbejde i straffesager med en grænseoverskridende 
dimension, kan Europa-Parlamentet og Rådet fastsætte minimumsregler ved direktiver efter den 
almindelige lovgivningsprocedure. Disse minimumsregler tager hensyn til forskellene mellem medlemsstaternes retstraditioner og retssystemer.  
Reglerne vedrører:  
a) gensidig anerkendelse af bevismidler mellem medlemsstaterne  
b) enkeltpersoners rettigheder inden for strafferetsplejen  
c) kriminalitetsofres rettigheder  
d) andre særlige elementer i strafferetsplejen, som Rådet forudgående har fastsat ved en afgørelse; ved 
vedtagelsen af denne afgørelse træffer Rådet afgørelse med enstemmighed efter Europa-Parlamen
­
tets godkendelse.  
Vedtagelse af de minimumsregler, der er omhandlet i dette stykke, er ikke til hinder for, at medlems ­
staterne kan opretholde eller indføre et højere beskyttelsesniveau for personer.  
3. Hvis et medlem af Rådet finder, at et udkast til direktiv som nævnt i stk. 2 vil berøre grund ­
læggende aspekter af den pågældende medlemsstats strafferetlige system, kan medlemmet anmode 
om, at udkastet til direktiv forelægges Det Europæ iske Råd. I så fald suspenderes den almindelige 
lovgivningsprocedure. Efter drøftelse skal Det Europæiske Råd i tilfælde af konsensus inden fire 
måneder efter denne suspension forelægge Rådet udkastet på ny, hvilket bringer suspensionen af 
den almindelige lovgivningsprocedure til ophør.  
I tilfælde af uenighed, og hvis mindst ni medlemsstater ønsker at indføre et forstærket samarbejde på 
grundlag af det pågældende udkast til direktiv, underretter de inden for samme tidsfrist Europa- 
Parlamentet, Rådet og Kommissionen herom. I et sådant tilfælde anses den bemyndigelse til at 
indlede et forstærket samarbejde, der er nævnt i artikel 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske 
Union og artikel 329, stk. 1, i denne traktat, for at være givet, og bestemmelserne om forstærket 
samarbejde finder anvendelse.  
Artikel 83  
(tidl. artikel 31 i TEU)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet kan ved direktiv efter den almindelige lovgivnings-procedure 
fastsætte minimumsregler for, hvad der skal anses for strafbare handlinger, samt for straffene 
herfor på områder med kriminalitet af særlig grov karakter, der har en grænseoverskridende dimen ­
sion som følge af overtrædelsernes karakter eller konsekvenser eller af et særligt behov for at 
bekæmpe dem på fælles grundlag.DA C 83/80 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Der er tale om følgende kriminalitetsområder: terrorisme, menneskehandel og seksuel udnyttelse af 
kvinder og børn, ulovlig narkotikahandel, ulovlig våbenhandel, hvidvaskning af penge, korruption, 
forfalskning af betalingsmidler, edb-kriminalitet og organiseret kriminalitet.  
På baggrund af udviklingen i kriminaliteten kan Rådet vedtage en afgørelse om andre kriminalitets ­
områder, der opfylder de i dette stykke omhandlede kriterier. Det træffer afgørelse med enstem ­
mighed efter Europa-Parlamentets godkendelse.  
2. Når en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på det 
strafferetlige område viser sig absolut nødvendig for at sikre effektiv gennemførelse af en EU-politik 
på et område, der er omfattet af harmoniseringsforanstaltninger, kan der ved direktiver fastsættes 
minimumsregler for, hvad der skal anses for strafbare handlinger, samt for straffene herfor på det 
pågældende område. Disse direktiver vedtages efter en almindelig eller særlig lovgivningsprocedure, der er identisk med den, der anvendes til vedtagelse af de pågældende harmoniseringsforanstaltninger, 
jf. dog artikel 76.  
3. Hvis et medlem af Rådet finder, at et udkast til direktiv som nævnt i stk. 1 eller 2 vil berøre 
grundlæggende aspekter af den pågældende medlemsstats strafferetlige system, kan medlemmet 
anmode om, at udkastet til direktiv forelægges Det Europæiske Råd. I så fald suspenderes den 
almindelige lovgivningsprocedure. Efter drøftelse skal Det Europæiske Råd i tilfælde af konsensus inden fire måneder efter denne suspension forelægge Rådet udkastet på ny, hvilket bringer suspen
­
sionen af den almindelige lovgivningsprocedure til ophør.  
I tilfælde af uenighed, og hvis mindst ni medlemsstater ønsker at indføre et forstærket samarbejde på 
grundlag af det pågældende udkast til direktiv, underretter de inden for samme tidsfrist Europa- Parlamentet, Rådet og Kommissionen herom. I et sådant tilfælde anses den bemyndigelse til at 
indlede et forstærket samarbejde, der er nævnt i artikel 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske 
Union og artikel 329, stk. 1, i denne traktat, for at være givet, og bestemmelserne om forstærket 
samarbejde finder anvendelse.  
Artikel 84  
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure fastsætte foranstalt
­
ninger for at fremme og støtte medlemsstaternes indsats inden for kriminalitetsforebyggelse, uden 
at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestem ­
melser.  
Artikel 85  
(tidl. artikel 31 i TEU)  
1. Eurojusts opgave er at støtte og styrke koordineringen og samarbejdet mellem de nationale 
myndigheder, der har til opgave at efterforske og forfølge grov kriminalitet, der berører to eller flere 
medlemsstater eller kræver retsforfølgning på fælles basis, på grundlag af operationer foretaget af 
medlemsstaternes myndigheder og Europol samt oplysninger fra disse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/81
Med henblik herpå fastlægger Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige 
lovgivningsprocedure Eurojusts struktur, funktionsmåde, indsatsområde og opgaver. Disse opgaver 
kan omfatte:  
a) iværksættelse af efterforskning af straffesager samt forslag til de nationale kompetente myndig ­
heder om at indlede retsforfølgning, især vedrørende overtrædelser, der skader Unionens finansi ­
elle interesser  
b) koordinering af efterforskning og retsforfølgning som omhandlet i litra a)  
c) styrkelse af det retlige samarbejde, herunder gennem løsning af konflikter om retternes kompe ­
tence og gennem et tæt samarbejde med Det Europæiske Retlige Netværk.  
I disse forordninger fastlægges ligeledes de nærmere bestemmelser for Europa-Parlamentets og de 
nationale parlamenters tilknytning til evalueringen af Eurojusts virke.  
2. I forbindelse med retsforfølgning som omhandlet i stk. 1, og uden at dette berører artikel 86, 
foretager de kompetente nationale personer de formelle handlinger inden for retsplejen.  
Artikel 86  
1. For at bekæmpe lovovertrædelser, der skader Unionens finansielle interesser, kan Rådet ved 
forordning efter en særlig lovgivningsprocedure oprette en europæisk anklagemyndighed ud fra 
Eurojust. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed efter Europa-Parlamentets godkendelse.  
I tilfælde af manglende enstemmighed kan en grupp e på mindst ni medlemsstater anmode om, at 
udkastet til forordning forelægges Det Europæiske Råd. I så fald suspenderes proceduren i Rådet. 
Efter drøftelse skal Det Europæiske Råd i tilfælde af konsensus inden fire måneder efter denne 
suspension forelægge Rådet udkastet på ny med henblik på vedtagelse.  
I tilfælde af uenighed, og hvis mindst ni medlemsstater ønsker at indføre et forstærket samarbejde på 
grundlag af det pågældende udkast til forordning, underretter de inden for samme tidsfrist Europa- Parlamentet, Rådet og Kommissionen herom. I et sådant tilfælde anses den bemyndigelse til at 
indlede et forstærket samarbejde, der er nævnt i artikel 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske 
Union og artikel 329, stk. 1, i denne traktat, for at være givet, og bestemmelserne om forstærket 
samarbejde finder anvendelse.
 
2. Den Europæiske Anklagemyndighed har kompetence til eventuelt i samarbejde med Europol at 
foretage efterforskning og retsforfølgning i forbind else med gerningsmænd og medvirkende til 
lovovertrædelser, der skader Unionens finansielle interesser, som fastlagt i den i stk. 1 nævnte 
forordning, samt til at stille dem for en domstol. Den Europæiske Anklagemyndighed optræder 
som offentlig anklager ved medlemsstaternes kompetente domstole.DA C 83/82 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Ved forordning som nævnt i stk. 1 fastsættes statutten for Den Europæiske Anklagemyndighed, 
betingelserne for udøvelsen af dens funktioner, procedurereglerne for dens virksomhed samt regler 
om anerkendelse af bevismidler og regler om domstolskontrol med de processkrifter, som Den 
Europæiske Anklagemyndighed udarbejder under udøvelsen af sit hverv.  
4. Det Europæiske Råd kan samtidig eller efterfølgende vedtage en afgørelse om ændring af stk. 1 
for at udvide Den Europæiske Anklagemyndigheds beføjelser til at omfatte bekæmpelse af grov 
kriminalitet med en grænseoverskridende dimension og som en konsekvens heraf om ændring af 
stk. 2 for så vidt angår gerningsmænd og medvirkende til grov kriminalitet, der berører flere medlemsstater. Det Europæiske Råd træffer afgørelse med enstemmighed efter Europa-Parlamentets godkendelse og efter høring af Kommissionen.
 
KAPITEL 5  
POLITISAMARBEJDE 
Artikel 87  
(tidl. artikel 30 i TEU)  
1. Unionen etablerer et politisamarbejde, der inddrager alle medlemsstaternes kompetente myndig ­
heder, herunder politi, toldmyndigheder og andre særlige retshåndhævende myndigheder inden for forebyggelse, afsløring og efterforskning af strafbare handlinger.  
2. Med henblik på stk. 1 kan Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivnings
­
procedure fastlægge foranstaltninger vedrørende:  
a) indsamling, opbevaring, behandling, analyse og udveksling af relevante oplysninger  
b) støtte til uddannelse af personale og samarbejde om udveksling af personale, om udstyr og om 
kriminalitetsforskning  
c) fælles efterforskningsteknikker vedrørende afsløring af grove former for organiseret kriminalitet.  
3. Rådet kan efter en særlig lovgivningsprocedure fastlægge foranstaltninger vedrørende operatio ­
nelt samarbejde mellem de myndigheder, der er om handlet i denne Artikel. Rådet træffer afgørelse 
med enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet.  
I tilfælde af manglende enstemmighed kan en grupp e på mindst ni medlemsstater anmode om, at 
udkastet til foranstaltninger forelægges Det Europæiske Råd. I så fald suspenderes proceduren i Rådet. 
Efter drøftelse skal Det Europæiske Råd i tilfælde af konsensus inden fire måneder efter denne 
suspension forelægge Rådet udkastet på ny med henblik på vedtagelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/83
I tilfælde af uenighed, og hvis mindst ni medlemsstater ønsker at indføre et forstærket samarbejde på 
grundlag af det pågældende udkast til foranstaltninger, underretter de inden for samme tidsfrist 
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen herom. I et sådant tilfælde anses den bemyndigelse 
til at indlede et forstærket samarbejde, der er nævnt i artikel 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 329, stk. 1, i denne traktat, for at være givet, og bestemmelserne 
om forstærket samarbejde finder anvendelse.  
Den særlige procedure, der er fastsat i andet og tredje afsnit, finder ikke anvendelse på retsakter, der 
udgør en udvikling af Schengenreglerne.  
Artikel 88
 
(tidl. artikel 30 i TEU)  
1. Europols opgave er at støtte og styrke indsatsen hos medlemsstaternes politimyndigheder og 
andre retshåndhævende myndigheder og deres indbyrdes samarbejde om forebyggelse og bekæmpelse 
af grov kriminalitet, der berører to eller flere medlemsstater, terrorisme og de former for kriminalitet, der skader en fælles interesse, som er omfattet af en EU-politik.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger ved forordning efter den almindelige lovgivningspro
­
cedure Europols struktur, funktionsmåde, indsatsomr åde og opgaver. Disse opgaver kan omfatte:  
a) indsamling, opbevaring, behandling, analyse og udveksling af oplysninger, der fremsendes af bl.a. 
medlemsstaternes eller tredjelandes myndigheder eller eksterne organisationer  
b) samordning, tilrettelæggelse og udførelse af efterforskning og operative aktioner, der gennemføres 
sammen med medlemsstaternes kompetente myndigheder eller inden for rammerne af fælles 
efterforskningshold, eventuelt i samarbejde med Eurojust.  
I disse forordninger fastlægges ligeledes de nærmere bestemmelser for Europa-Parlamentets kontrol af 
Europols aktiviteter sammen med de nationale parlamenter.  
3. Alle Europols operative aktioner skal foretages i samarbejde og i forståelse med myndighederne 
i den eller de medlemsstater, hvis område er berørt. Anvendelse af tvangsindgreb hører udelukkende 
ind under de kompetente nationale myndigheder.  
Artikel 89  
(tidl. artikel 32 i TEU)  
Rådet fastlægger efter en særlig lovgivningsprocedure de betingelser og begrænsninger, hvorunder 
medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. artikel 82 og 87, kan arbejde på en anden medlems ­
stats område i samarbejde og i forståelse med denne stats myndigheder. Rådet træffer afgørelse med 
enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet.DA C 83/84 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
AFSNIT VI  
TRANSPORT  
Artikel 90  
(tidl. artikel 70 i TEF)  
På det i dette afsnit omhandlede sagsområde søges traktaternes mål nået inden for rammerne af en 
fælles transportpolitik.  
Artikel 91  
(tidl. artikel 71 i TEF)  
1. Med henblik på gennemførelsen af artikel 90 og under hensyntagen til transportspørgsmålenes 
særlige karakter fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure 
og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget:  
a) fælles regler for international transport til eller fra en medlemsstats område eller gennem en eller 
flere medlemsstaters områder  
b) de betingelser, under hvilke transportvirksomheder har adgang til at udføre interne transporter i 
en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende  
c) foranstaltninger til forbedring af transportsikkerheden  
d) alle andre formålstjenlige bestemmelser.  
2. I forbindelse med vedtagelsen af foranstaltningerne som nævnt i stk. 1 tages der hensyn til 
tilfælde, hvor deres anvendelse i alvorlig grad vil kunne påvirke levestandarden og beskæftigelsen i visse områder samt udnyttelsen af transportmateriellet.  
Artikel 92
 
(tidl. artikel 72 i TEF)  
Indtil de i artikel 91, stk. 1, omhandlede bestemmelser er fastsat, kan ingen medlemsstat uden at 
Rådet med enstemmighed vedtager en foranstaltning om fravigelse, ændre de bestemmelser, der 
gælder på transportområdet den 1. januar 1958 eller for tiltrædende staters vedkommende på 
datoen for tiltrædelsen på en sådan måde, at de direkte eller indirekte bliver mindre gunstige for 
transportvirksomheder fra andre medlemsstater end for indenlandske transportvirksomheder.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/85
Artikel 93  
(tidl. artikel 73 i TEF)  
Støtteforanstaltninger, som modsvarer behovet for en samordning af transportvæsenet, eller som 
udgør godtgørelse for visse forpligtelser, der har sammenhæng med begrebet offentlig tjenesteydelse, 
er forenelige med traktaterne.  
Artikel 94  
(tidl. artikel 74 i TEF)  
Enhver foranstaltning, der træffes inden for rammerne af traktaterne vedrørende transportpriser og 
-vilkår, skal tage hensyn til transportvirksomhedernes økonomiske situation.  
Artikel 95  
(tidl. artikel 75 i TEF)  
1. I samfærdslen inden for Unionen forbydes enhver forskelsbehandling, som består i, at en 
transportvirksomhed for samme transportforbindelse anvender forskellige transportpriser og -vilkår 
på samme slags gods, alt efter godsets oprindelses- eller bestemmelsesland.  
2. Bestemmelsen i stk. 1 udelukker ikke, at andre foranstaltninger kan vedtages af Europa-Parla ­
mentet og Rådet i medfør af artikel 91, stk. 1.  
3. På forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg fastsætter Rådet regler, der sikrer gennemførelsen af bestemmelserne i stk. 1.  
Det kan især fastsætte de bestemmelser, der er nødvendige for at gøre det muligt for Unionens 
institutioner at påse overholdelsen af den i stk. 1 nævnte regel og for at sikre brugerne den fulde 
fordel af denne.  
4. På eget initiativ eller efter anmodning af en medlemsstat undersøger Kommissionen de i stk. 1 
omhandlede tilfælde af forskelsbehandling, og efter at have indhentet udtalelse fra de pågældende 
medlemsstater træffer den de nødvendige afgørelser inden for rammerne af de i overensstemmelse 
med bestemmelserne i stk. 3 fastlagte regler.  
Artikel 96  
(tidl. artikel 76 i TEF)  
1. Ved transport inden for Unionen er det forbudt medlemsstaterne at anvende priser og vilkår, 
der indebærer nogen form for understøttelse eller beskyttelse til fordel for en eller flere bestemte 
virksomheder eller industrier, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse dertil.DA C 83/86 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Kommissionen undersøger på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat de i stk. 1 
omhandlede priser og vilkår, idet den på den ene side især tager hensyn til de krav, som en 
hensigtsmæssig regional økonomisk politik stiller, til de underudviklede områders behov og til 
problemerne i områder, der er alvorligt berørt af politiske forhold, og på den anden side til virk ­
ningerne af disse priser og vilkår på konkurrencen mellem de forskellige transportgrene.  
Efter at have indhentet udtalelse fra de pågældende medlemsstater træffer Kommissionen de fornødne 
afgørelser.  
3. Det i stk. 1 omhandlede forbud gælder ikke konkurrencetariffer.  
Artikel 97  
(tidl. artikel 77 i TEF)  
Afgifter eller gebyrer, som en transportvirksomhed ved grænsepassage opkræver ud over transport ­
priserne, må ikke overstige et rimeligt niveau i betragtning af de med passagen faktisk forbundne omkostninger.  
Medlemsstaterne bestræber sig på gradvis at nedbringe disse omkostninger.  
Kommissionen kan rette henstillinger til medlemsstaterne med henblik på anvendelsen af denne 
artikel.  
Artikel 98
 
(tidl. artikel 78 i TEF)  
Bestemmelserne i dette afsnit af traktaten udgør ingen hindring for de foranstaltninger, der er truffet i 
Forbundsrepublikken Tyskland, for så vidt disse er nødvendige for at opveje de af Tysklands deling 
forårsagede ulemper for økonomien i visse af Forbundsrepublikkens områder, der berøres af denne 
deling. Fem år efter Lissabontraktatens ikrafttrædelse kan Rådet på forslag af Kommissionen vedtage 
en afgørelse om ophævelse af denne artikel.  
Artikel 99  
(tidl. artikel 79 i TEF)  
Der oprettes et rådgivende udvalg for Kommissionen sammensat af sagkyndige udpeget af medlems ­
staternes regeringer. Kommissionen hører dette udvalg i transportspørgsmål, når den skønner det 
hensigtsmæssigt.  
Artikel 100  
(tidl. artikel 80 i TEF)  
1. Bestemmelserne i dette afsnit finder anvendelse på transporter med jernbane, ad landeveje og 
sejlbare vandveje.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/87
2. Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure fastsætte passende 
bestemmelser vedrørende sø- og luftfart. De træffer afgørelse efter høring af Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
AFSNIT VII  
DE FÆLLES REGLER OM KONKURRENCE, FISKALE SPØRGSMÅL OG INDBYRDES 
TILNÆRMELSE AF LOVGIVNINGERNE  
KAPITEL 1  
KONKURRENCEREGLERNE  
1. AFDELING 
REGLER FOR VIRKSOMHEDERNE  
Artikel 101  
(tidl. artikel 81 i TEF)  
1. Alle aftaler mellem virksomheder, alle vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder 
og alle former for samordnet praksis, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater, og som har til 
formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for det indre marked, er 
uforenelige med det indre marked og er forbudt, navnlig sådanne, som består i:  
a) direkte eller indirekte fastsættelse af købs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser  
b) begrænsning af eller kontrol med produktion, afsætning, teknisk udvikling eller investeringer  
c) opdeling af markeder eller forsyningskilder  
d) anvendelse af ulige vilkår for ydelser af samme værdi over for handelspartnere, som derved stilles 
ringere i konkurrencen  
e) at det stilles som vilkår for indgåelse af en aftale, at medkontrahenten godkender tillægsydelser, 
som efter deres natur eller ifølge handelssædvane ikke har forbindelse med aftalens genstand.  
2. De aftaler eller vedtagelser, som er forbudt i medfør af denne artikel, har ingen retsvirkning.  
3. Bestemmelserne i stk. 1 kan dog erklæres uanvendelige på:  
— enhver aftale eller kategori af aftaler mellem virksomheder  
— enhver vedtagelse eller kategori af vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder, ogDA C 83/88 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
— enhver samordnet praksis eller kategori deraf  
som bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske 
eller økonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen 
herved, og uden at der:  
a) pålægges de pågældende virksomheder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at nå disse mål  
b) gives disse virksomheder mulighed for at udelu kke konkurrencen for en væsentlig del af de 
pågældende varer.  
Artikel 102  
(tidl. artikel 82 i TEF)  
En eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling på det indre marked eller en 
væsentlig del heraf er uforenelig med det indre marked og forbudt, i den udstrækning samhandelen 
mellem medlemsstater herved kan påvirkes.  
Misbrug kan især bestå i:  
a) direkte eller indirekte påtvingelse af urimelige købs- eller salgspriser eller af andre urimelige 
forretningsbetingelser  
b) begrænsning af produktion, afsætning eller teknisk udvikling til skade for forbrugerne  
c) anvendelse af ulige vilkår for ydelser af samme værdi over for handelspartnere, som derved stilles 
ringere i konkurrencen  
d) at det stilles som vilkår for indgåelse af en aftale, at medkontrahenten godkender tillægsydelser, 
som efter deres natur eller ifølge handelssædvane ikke har forbindelse med aftalens genstand.  
Artikel 103  
(tidl. artikel 83 i TEF)  
1. De fornødne forordninger eller direktiver om anvendelsen af principperne i artikel 101 og 102 
udstedes af Rådet på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet.  
2. Bestemmelserne i stk. 1 har især til formål:  
a) ved indførelse af bøder og tvangsbøder at sikre overholdelsen af de i artikel 101, stk. 1, og 
artikel 102 nævnte forbudDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/89
b) at fastlægge de nærmere retningslinjer for anvendelsen af bestemmelsen i artikel 101, stk. 3, under 
hensyntagen til nødvendigheden af dels at sikre et effektivt tilsyn, dels at forenkle den admini ­
strative kontrol mest muligt  
c) i påkommende tilfælde at træffe nærmere bestemmelse om anvendelsesområdet for bestemmel ­
serne i artiklerne 101 og 102 inden for de forskellige erhvervsgrene  
d) at fastlægge opgavefordelingen mellem Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol i 
forbindelse med anvendelsen af de i dette stykke nævnte bestemmelser  
e) at bestemme forholdet mellem den nationale lovgivning på den ene side og på den anden side 
bestemmelserne i denne afdeling samt de bestemmelser, der er fastsat i medfør af denne artikel.  
Artikel 104  
(tidl. artikel 84 i TEF)  
Indtil de i medfør af artikel 103 trufne bestemmelser træder i kraft, træffer medlemsstaternes 
myndigheder i overensstemmelse med deres lovgivning og bestemmelserne i artiklerne 101, 
navnlig stk. 3, og 102 afgørelse om aftalers tilladelighed samt om misbrug af en dominerende stilling 
på det indre marked.  
Artikel 105  
(tidl. artikel 85 i TEF)  
1. Under forbehold af bestemmelserne i artikel 104 påser Kommissionen, at de i artiklerne 101 og 
102 fastlagte principper anvendes. På begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ undersøger 
den sammen med medlemsstatens kompetente myndigheder, der skal bistå den, tilfælde af formodet 
overtrædelse af forannævnte principper. Finder Kommissionen, at der har fundet en overtrædelse sted, 
foreslår den passende midler til at bringe denne til ophør.  
2. Bringes en overtrædelse ikke til ophør, fastslår Kommissionen ved en afgørelse, der skal 
ledsages af grunde, at der foreligger en overtrædelse. Den kan offentliggøre afgørelsen og bemyndige 
medlemsstaterne til at træffe de nødvendige modforanstaltninger på de vilkår og i den nærmere 
udformning, som den fastsætter.  
3. Kommissionen kan vedtage forordninger vedrøren de de kategorier af aftaler, hvorom Rådet har 
vedtaget en forordning eller et direktiv i overensstemmelse med artikel 103, stk. 2, litra b).  
Artikel 106  
(tidl. artikel 86 i TEF)  
1. Medlemsstaterne afstår for så vidt angår offentlige virksomheder og virksomheder, som de 
indrømmer særlige eller eksklusive rettigheder, fra at træffe eller opretholde foranstaltninger, som 
er i strid med traktaternes bestemmelser, navnlig de i artiklerne 18 og 101-109 nævnte.DA C 83/90 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk inter ­
esse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet traktaternes bestemmelser, navnlig 
konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes 
i et sådant omfang, at det strider mod Unionens interesse.  
3. Kommissionen påser, at bestemmelserne i denne artikel bringes i anvendelse, og meddeler, 
såfremt det er påkrævet, medlemsstaterne passende direktiver eller afgørelser.
 
2. AFDELING 
STATSSTØTTE  
Artikel 107  
(tidl. artikel 87 i TEF)  
1. Bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af 
statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrence ­
vilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre 
marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.  
2. Forenelige med det indre marked er:  
a) støtte af social karakter til enkelte forbruge re, forudsat at den ydes uden forskelsbehandling med 
hensyn til varernes oprindelse  
b) støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre 
usædvanlige begivenheder  
c) støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er 
påvirket af Tysklands deling, i det omfang de er nødvendige for at opveje de økonomiske 
ulemper, som denne deling har forårsaget. Fem år efter Lissabontraktatens ikrafttrædelse kan 
Rådet på forslag af Kommissionen vedtage en afgørelse om ophævelse af denne litra.  
3. Som forenelige med det indre marked kan betragtes:  
a) støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, 
eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, samt i de områder, der er nævnt i 
artikel 349, under hensyn til deres strukturelle, økonomiske og sociale situation.  
b) støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller 
afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomiDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/91
c) støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke 
ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse  
d) støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven, når den ikke ændrer samhandels- og 
konkurrencevilkårene i Unionen i et omfang, der strider mod de fælles interesser  
e) andre former for støtte, hvorom Rådet på forslag af Kommissionen træffer afgørelse.  
Artikel 108  
(tidl. artikel 88 i TEF)  
1. Kommissionen foretager sammen med medlemsstaterne en løbende undersøgelse af de støtte ­
ordninger, som findes i disse stater. Den foreslår dem sådanne foranstaltninger, som det indre 
markeds funktion eller gradvise udvikling kræver.  
2. Finder Kommissionen – efter at have givet de interes serede parter en frist til at fremsætte deres 
bemærkninger – at en støtte, som ydes af en stat eller med statsmidler, ifølge artikel 107 ikke er forenelig med det indre marked, eller at denne støtte misbruges, træffer den afgørelse om, at den pågældende stat skal ophæve eller ændre støtteforanstaltningen inden for den tidsfrist, som Kommis
­
sionen fastsætter.  
Såfremt den pågældende stat ikke retter sig efter denne afgørelse inden udløbet af den fastsatte frist, 
kan Kommissionen eller en anden interesseret stat, uanset bestemmelserne i artiklerne 258 og 259, 
indbringe sagen direkte for Den Europæiske Unions Domstol.  
På begæring af en medlemsstat kan Rådet med enst emmighed beslutte, at en af denne stat ydet eller 
planlagt støtte, uanset bestemmelserne i artikel 107 eller de i artikel 109 nævnte forordninger, skal 
betragtes som forenelig med det indre marked, hvis ganske særlige omstændigheder berettiger en 
sådan beslutning. Har Kommissionen indledt den i dette stykkes første afsnit fastsatte fremgangsmåde 
med hensyn til denne støtteforanstaltning, bevirker den pågældende stats begæring til Rådet, at 
sagens behandling udsættes, indtil Rådet har taget stilling til spørgsmålet.  
Dog træffer Kommissionen beslutning, såfremt Rådet ikke har taget stilling inden tre måneder efter, 
at begæringen er fremsat.  
3. Kommissionen skal underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtte ­
foranstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil. Er Kommissionen af den opfattelse, 
at det påtænkte er uforeneligt med det indre marked i henhold til artikel 107, iværksætter den 
uopholdeligt den i stk. 2 fastsatte fremgangsmåde. Den pågældende medlemsstat må ikke gennem ­
føre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til endelig afgørelse.DA C 83/92 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
4. Kommissionen kan vedtage forordninger vedrørende de former for statsstøtte, som Rådet i 
overensstemmelse med artikel 109 har bestemt kan være undtaget fra proceduren i stk. 3 i nærvæ ­
rende artikel.  
Artikel 109  
(tidl. artikel 89 i TEF)  
Rådet kan på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet udstede de fornødne 
forordninger med henblik på anvendelsen af artikel 107 og 108 og især fastlægge betingelser for 
anvendelsen af artikel 108, stk. 3, og de former for støtte, som skal være undtaget fra denne 
fremgangsmåde.  
KAPITEL 2  
FISKALE BESTEMMELSER  
Artikel 110  
(tidl. artikel 90 i TEF)  
Ingen medlemsstat må direkte eller indirekte pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter af 
nogen art, som er højere end de afgifter, der direkte eller indirekte pålægges lignende indenlandske 
varer. 
Endvidere må ingen medlemsstat pålægge varer fra andre medlemsstater interne afgifter, som indi ­
rekte vil kunne beskytte andre produkter.  
Artikel 111  
(tidl. artikel 91 i TEF)  
Ved udførsel af varer til en medlemsstats område kan der ikke ydes godtgørelse for interne afgifter ud 
over det beløb, der har været pålagt dem direkte eller indirekte.  
Artikel 112  
(tidl. artikel 92 i TEF)  
For så vidt angår andre skatter end omsætningsafgifter, forbrugsafgifter og andre indirekte skatter kan 
fritagelse for afgiftsbetaling eller godtgørelse af afgifter ved udførsel til andre medlemsstater ikke ydes, 
og udligningsafgifter ved indførsel fra medlemsstater ikke pålægges, medmindre Rådet på forhånd og 
på Kommissionens forslag har godkendt de påtænkte foranstaltninger for en begrænset periode.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/93
Artikel 113  
(tidl. artikel 93 i TEF)  
Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parla ­
mentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, vedtager bestemmelser om harmonisering af lovgiv ­
ningerne vedrørende omsætningsafgifter, punktafgifter og andre indirekte skatter, i det omfang en 
sådan harmonisering er nødvendig for at sikre det indre markeds oprettelse og funktion og undgå 
konkurrenceforvridning.  
KAPITEL 3  
TILNÆRMELSE AF LOVGIVNINGERNE  
Artikel 114  
(tidl. artikel 95 i TEF)  
1. Medmindre andet er bestemt i traktaterne, finder følgende bestemmelser anvendelse med 
henblik på virkeliggørelsen af de i artikel 26 fastsatte mål. Europa-Parlamentet og Rådet, der 
træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg, vedtager de foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlems ­
staternes love og administrative bestemmelser, der vedrører det indre markeds oprettelse og funktion.  
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på fiskale bestemmelser, bestemmelser vedrørende den frie bevæ ­
gelighed for personer og bestemmelser vedrørende ansattes rettigheder og interesser.  
3. Kommissionens forslag i henhold til stk. 1 inden for sundhed, sikkerhed, miljøbeskyttelse og 
forbrugerbeskyttelse skal bygge på et højt beskyttelsesniveau under hensyntagen til navnlig enhver ny 
udvikling baseret på videnskabelige kendsgerninger. Inden for deres respektive kompetenceområder 
bestræber Europa-Parlamentet og Rådet sig også på at nå dette mål.  
4. Hvis en medlemsstat, efter at Europa-Parlamentet og Rådet, Rådet eller Kommissionen har 
vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at opretholde nationale bestem ­
melser, som er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i artikel 36, eller som vedrører 
miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet, giver den Kommissionen meddelelse om disse 
bestemmelser og om grundene til deres opretholdelse.  
5. Hvis en medlemsstat endvidere med forbehold af stk. 4, efter at Europa-Parlamentet og Rådet, 
Rådet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at indføre nationale bestemmelser baseret på nyt videnskabeligt belæg vedrørende miljøbeskyttelse eller 
beskyttelse af arbejdsmiljøet på grund af et problem, der er specifikt for den pågældende medlems
­
stat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen, giver den Kommissionen 
meddelelse om de påtænkte bestemmelser og om grundene til deres indførelse.DA C 83/94 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
6. Kommissionen bekræfter eller forkaster inden seks måneder efter meddelelsen som omhandlet i 
stk. 4 og 5 de pågældende nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til 
vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og 
om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.  
Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse inden for dette tidsrum, betragtes de i stk. 4 og 
5 omhandlede nationale bestemmelser som godkendt.  
Hvis det er begrundet i spørgsmålets kompleksitet, og hvis der ikke foreligger risiko for menneskers 
sundhed, kan Kommissionen meddele den pågældende medlemsstat, at den i dette stykke omhand ­
lede periode kan forlænges med en ny periode på indtil seks måneder.  
7. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 6 bemyndiges til at opretholde eller indføre nationale 
bestemmelser, der er en undtagelse fra en harmoniseringsforanstaltning, undersøger Kommissionen 
omgående, om den skal foreslå en tilpasning af denne foranstaltning.  
8. Hvis en medlemsstat rejser et specifikt problem vedrørende folkesundheden på et område, der 
har været omfattet af tidligere harmoniseringsforanstaltninger, underretter den Kommissionen, der 
omgående undersøger, om den skal foreslå Rådet passende foranstaltninger.  
9. Uanset den i artikel 258 og 259 fastsatte fremgangsmåde kan Kommissionen eller en medlems ­
stat henvende sig direkte til Den Europæiske Unions Domstol, hvis de finder, at en anden medlems ­
stat misbruger de i nærværende artikel fastsatte beføjelser.  
10. De ovennævnte harmoniseringsforanstaltninger indeholder i de relevante tilfælde en beskyt ­
telsesklausul, der bemyndiger medlemsstaterne til med en eller flere af de ikke-økonomiske begrun ­
delser, der er nævnt i artikel 36, at træffe foreløbige foranstaltninger, der er undergivet en EU- 
kontrolprocedure.  
Artikel 115  
(tidl. artikel 94 i TEF)  
Uanset artikel 114 udsteder Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter 
høring af Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, direktiver om indbyrdes 
tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der direkte indvirker på det 
indre markeds oprettelse eller funktion.  
Artikel 116  
(tidl. artikel 96 i TEF)  
Finder Kommissionen, at bestående forskelle i medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte 
bestemmelser forvansker konkurrencevilkårene inden for det indre marked og derved fremkalder en 
fordrejning, som bør fjernes, holder den samråd med de pågældende medlemsstater herom.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/95
Fører dette samråd ikke til en aftale, som fjerner den pågældende fordrejning, udsteder Europa- 
Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure de dertil nødvendige direktiver. 
Alle andre formålstjenlige foranstaltninger, der har hjemmel i traktaterne, kan vedtages.  
Artikel 117  
(tidl. artikel 97 i TEF)  
1. Når der er grund til at frygte, at indførelse eller ændring af en ved lov eller administrativt fastsat 
bestemmelse fremkalder en fordrejning som nævnt i artikel 116, skal den medlemsstat, som vil 
gennemføre foranstaltningen, rådføre sig med Kommissionen. Efter samråd med medlemsstaterne henstiller Kommissionen til de pågældende stater at træffe formålstjenlige foranstaltninger med 
henblik på at undgå den omhandlede fordrejning.  
2. Såfremt den medlemsstat, som vil indføre eller ændre nationale bestemmelser, ikke følger en 
henstilling, som Kommissionen har rettet til den, kan det ikke i medfør af artikel 116 kræves, at de 
øvrige medlemsstater ændrer deres nationale bestemmelser med henblik på at fjerne denne fordrej
­
ning. Fremkalder en medlemsstat, som ikke har taget hensyn til Kommissionens henstilling, en 
fordrejning udelukkende til egen skade, finder bestemmelserne i artikel 116 ikke anvendelse.  
Artikel 118 
Som led i det indre markeds oprettelse eller funktion fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet efter 
den almindelige lovgivningsprocedure foranstaltninger vedrørende indførelse af europæiske beskyt ­
telsesbeviser for at sikre en ensartet beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i Unionen samt 
indførelse af centraliserede tilladelses-, koor dinations- og kontrolordninger på EU-niveau.  
Rådet fastsætter ved forordning efter en særlig lovgivningsprocedure sprogordningen for de europæ ­
iske beskyttelsesbeviser. Det træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet.  
AFSNIT VIII  
DEN ØKONOMISKE OG MONETÆRE POLITIK  
Artikel 119  
(tidl. artikel 4 i TEF)  
1. Med de i artikel 3 i traktaten om den Europæiske Union nævnte mål for øje skal medlems ­
staternes og Unionens virke under de betingelser, som er foreskrevet i traktaterne, indebære gennem ­
førelse af en økonomisk politik, der bygger på snæver samordning af medlemsstaternes økonomiske 
politikker, på det indre marked og på fastlæggelse af fælles mål, og som føres i overensstemmelse 
med princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence.DA C 83/96 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Sideløbende hermed og i overensstemmelse med traktaternes bestemmelser og procedurer skal 
dette virke indebære en fælles valuta, euroen, og fastlæggelse og gennemførelse af en fælles penge- og 
valutakurspolitik, der skal have som hovedmål at fastholde prisstabilitet samt, uden at dette mål 
berøres heraf, at støtte de generelle økonomiske politikker i Unionen i overensstemmelse med princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence.  
3. Medlemsstaterne og Unionen skal i deres virke handle i overensstemmelse med følgende 
principper: stabile priser, sunde offentlige finanser og monetære vilkår og en holdbar betalings
­
balance.  
KAPITEL 1  
DEN ØKONOMISKE POLITIK  
Artikel 120  
(tidl. artikel 98 i TEF)  
Medlemsstaterne fører deres økonomiske politikker med henblik på at bidrage til virkeliggørelsen af 
Unionens mål, som disse er fastlagt i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union, og i forbindelse 
med de overordnede retningslinjer, der er nævnt i artikel 121, stk. 2. Medlemsstaterne og Unionen 
handler i overensstemmelse med princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence, der 
fremmer en effektiv ressourceallokering, og i overensstemmelse med principperne i artikel 119.  
Artikel 121  
(tidl. artikel 99 i TEF)  
1. Medlemsstaterne betragter deres økonomiske politikker som et spørgsmål af fælles interesse og 
samordner dem i Rådet i overensstemmelse med artikel 120.  
2. Rådet udarbejder på grundlag af en henstilling fra Kommissionen et udkast til de overordnede 
retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker og forelægger sine resultater for Det Europæiske Råd.  
Det Europæiske Råd drøfter på grundlag af denne rapport fra Rådet en konklusion med hensyn til de 
overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Unionens økonomiske politikker.  
På grundlag af denne konklusion vedtager Rådet en henstilling, hvori disse overordnede retningslinjer 
er fastlagt. Rådet underretter Europa-Parlamentet om sin henstilling.  
3. For at sikre en snævrere samordning af de økonomiske politikker og en varig konvergens 
mellem medlemsstaternes økonomiske resultater skal Rådet på grundlag af rapporter fra Kommis
­
sionen overvåge den økonomiske udvikling i hver medlemsstat og i Unionen samt de økonomiske 
politikkers overensstemmelse med de overordnede retningslinjer, der er omhandlet i stk. 2, og 
regelmæssigt foretage en samlet bedømmelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/97
Med henblik på denne multilaterale overvågning tilsender medlemsstaterne Kommissionen oplysning 
om vigtige foranstaltninger, som de har truffet inden for deres økonomiske politik, samt andre 
oplysninger, som de måtte finde nødvendige.  
4. Viser det sig i forbindelse med proceduren i stk. 3, at en medlemsstats økonomiske politik ikke 
er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer, der er nævnt i stk. 2, eller at der er risiko 
for, at den bringer Den Økonomiske og Monetære Unions rette virkemåde i fare, kan Kommissionen 
rette en advarsel til den pågældende medlemsstat. Rådet kan på grundlag af en henstilling fra 
Kommissionen rette de nødvendige henstillinger til den pågældende medlemsstat. Rådet kan på 
forslag af Kommissionen beslutte at offentliggøre sine henstillinger.  
Inden for rammerne af dette stykke træffer Rådet afgørelse uden at tage stemmeafgivningen fra det 
medlem af Rådet, der repræsenterer den pågældende medlemsstat, i betragtning.  
Det kvalificerede flertal af de øvrige medlemmer af Rådet defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, 
litra a).  
5. Formanden for Rådet og Kommissionen aflægger rapport til Europa-Parlamentet om resulta ­
terne af den multilaterale overvågning. Formanden for Rådet kan opfordres til at give møde i Europa- Parlamentets kompetente udvalg, hvis Rådet har offentliggjort henstillingerne.  
6. Europa-Parlamentet og Rådet kan ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
vedtage nærmere bestemmelser for den multilaterale overvågningsprocedure, der er omhandlet i stk. 
3 og 4.  
Artikel 122
 
(tidl. artikel 100 i TEF)  
1. Med forbehold af de øvrige procedurer i traktaterne kan Rådet, der træffer afgørelse på forslag 
af Kommissionen, i en ånd af solidaritet mellem medlemsstaterne vedtage foranstaltninger, der er afpasset efter den økonomiske situation, navnlig hvis der opstår alvorlige forsyningsvanskeligheder 
med hensyn til visse produkter, især på energiområdet.
 
2. I tilfælde af vanskeligheder eller alvorlig risiko for store vanskeligheder i en medlemsstat som 
følge af naturkatastrofer eller usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, kan Rådet, 
på forslag af Kommissionen, på bestemte betingelser yde den pågældende medlemsstat finansiel støtte 
fra Unionen. Formanden for Rådet underretter Europa-Parlamentet om den afgørelse, der er truffet.DA C 83/98 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 123  
(tidl. artikel 101 i TEF)  
1. Det er Den Europæiske Centralbank og medlemsstaternes centralbanker, i det følgende benævnt 
»de nationale centralbanker«, forbudt at give EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer, 
centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den 
offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne mulighed for at foretage overtræk 
eller at yde dem andre former for kreditfaciliteter, og det samme gælder Den Europæiske Central ­
banks og de nationale centralbankers køb af gældsinstrumenter direkte fra disse.  
2. Bestemmelserne i stk. 1 gælder ikke for offentligt ejede kreditinstitutter, som i forbindelse med 
forsyningen med reserver fra centralbankernes side skal have samme behandling af de nationale 
centralbanker og Den Europæiske Centralbank som private kreditinstitutter.  
Artikel 124  
(tidl. artikel 102 i TEF)  
Enhver foranstaltning, der ikke er baseret på tilsynsmæssige hensyn, og hvorved der gives EU- 
institutioner, -organer, -kontorer eller -agenturer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre 
offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender 
i medlemsstaterne privilegeret adgang til finansielle institutioner, er forbudt.  
Artikel 125  
(tidl. artikel 103 i TEF)  
1. Unionen hæfter ikke for og må heller ikke påtage sig forpligtelser indgået af centralregeringer, 
regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor 
eller offentlige foretagender i en medlemsstat, idet dette dog ikke gælder for gensidige finansielle 
garantier for gennemførelsen af et bestemt projekt i fællesskab. En medlemsstat hæfter ikke for og 
påtager sig ikke forpligtelser indgået af centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige 
myndigheder, andre organer inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i en 
anden medlemsstat, idet dette dog ikke gælder for gensidige finansielle garantier for gennemførelsen af et bestemt projekt i fællesskab.  
2. Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, 
kan om nødvendigt fastlægge definitioner med henblik på gennemførelsen af de forbud, der er nævnt 
i artikel 123 og 124 samt i nærværende artikel.  
Artikel 126
 
(tidl. artikel 104 i TEF)  
1. Medlemsstaterne skal undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/99
2. Kommissionen overvåger udviklingen i medlemsstaternes budgetsituation og i deres offentlige 
gæld med henblik på at identificere alvorlige fejl. Den skal navnlig undersøge, om budgetdisciplinen 
overholdes på grundlag af følgende to kriterier:  
a) hvorvidt den procentdel, som det forventede eller faktiske offentlige underskud udgør af brutto ­
nationalproduktet, overstiger en given referenceværdi, medmindre  
— denne procentdel er faldet væsentligt og vedvarende og har nået et niveau, der ligger tæt på 
referenceværdien  
— eller overskridelsen af referenceværdien kun er exceptionel og midlertidig, og nævnte 
procentdel fortsat ligger tæt på referenceværdien  
b) hvorvidt den procentdel, som den offentlige gæld udgør af bruttonationalproduktet, overstiger en 
given referenceværdi, medmindre denne procentdel mindskes tilstrækkeligt og nærmer sig refe ­
renceværdien med en tilfredsstillende hastighed.  
Referenceværdierne er fastsat i den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt 
store underskud, der er knyttet som bilag til traktaterne.  
3. Hvis en medlemsstat ikke opfylder kravene i forbindelse med et af eller begge disse kriterier, 
udarbejder Kommissionen en rapport. I Kommissionens rapport tages der ligeledes hensyn til, om det 
offentlige underskud overstiger de offentlige investeringsudgifter, samt til alle andre relevante forhold, 
herunder medlemsstatens økonomiske og budgetmæssige situation på mellemlang sigt.  
Kommissionen kan ligeledes udarbejde en rapport, hvis den, selv om kravene efter kriterierne er 
opfyldt, er af den opfattelse, at der er risiko for et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlems ­
stat.  
4. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg afgiver udtalelse om Kommissionens rapport.  
5. Hvis Kommissionen finder, at der er eller kan opstå et uforholdsmæssigt stort underskud i en 
medlemsstat, skal den afgive en udtalelse til den pågældende medlemsstat og underrette Rådet herom.  
6. Rådet fastslår på grundlag af et forslag fra Kommissionen og under hensyntagen til de bemærk ­
ninger, som den pågældende medlemsstat måtte ønske at fremsætte, efter en generel vurdering, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud.  
7. Hvis Rådet i henhold til stk. 6 fastslår, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, 
vedtager det på grundlag af en henstilling fra Kommissionen uden unødig forsinkelse henstillinger, som det retter til den pågældende medlemsstat, for at den skal bringe denne situation til ophør inden 
for en given frist. Disse henstillinger offentliggøres ikke, jf. dog stk. 8.
 
8. Konstaterer Rådet, at dets henstillinger ikke er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger inden 
for den fastsatte frist, kan det offentliggøre sine henstillinger.DA C 83/100 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
9. Undlader en medlemsstat fortsat at efterkomme Rådets henstillinger, kan Rådet træffe afgørelse 
om at pålægge medlemsstaten inden for en bestemt frist at træffe foranstaltninger til den nedbrin ­
gelse af underskuddet, som Rådet skønner nødvendig for at rette op på situationen.  
I et sådant tilfælde kan Rådet anmode den pågældende medlemsstat om at forelægge rapporter i 
henhold til en bestemt tidsplan for at undersøge denne medlemsstats tilpasningsbestræbelser.  
10. Den i artikel 258 og 259 fastsatte klageret kan ikke udøves i forbindelse med stk. 1-9 i 
nærværende artikel.  
11. Så længe en medlemsstat ikke efterkommer en beslutning, der er truffet i overensstemmelse 
med stk. 9, kan Rådet træffe afgørelse om at anvende eller forstærke, alt efter situationen, en eller 
flere af følgende foranstaltninger:  
— kræve, at den pågældende medlemsstat offentliggør yderligere oplysninger, der skal specificeres af 
Rådet, før den udsteder obligationer og andre værdipapirer  
— opfordre Den Europæiske Investeringsbank til at tage sin udlånspolitik over for den pågældende 
medlemsstat op til fornyet overvejelse  
— kræve, at den pågældende medlemsstat deponerer et ikke-rentebærende beløb af en passende 
størrelse hos Unionen, indtil det uforholdsmæssigt store underskud efter Rådets opfattelse er 
blevet korrigeret  
— pålægge bod af en passende størrelse.  
Formanden for Rådet underretter Europa-Parlamentet om de afgørelser, der er truffet.  
12. Rådet ophæver nogle af eller alle sine afgørelser eller henstillinger som omhandlet i stk. 6-9 
og stk. 11, i det omfang det uforholdsmæssigt store underskud i den pågældende medlemsstat efter 
Rådets opfattelse er blevet korrigeret. Hvis Rådet tidligere er fremkommet med offentlige henstil ­
linger, fremsætter det, så snart afgørelsen efter stk. 8 er ophævet, en offentlig erklæring om, at der 
ikke længere er et uforholdsmæssigt stort underskud i den pågældende medlemsstat.  
13. Når Rådet vedtager de afgørelser eller henstillinger, der er nævnt i stk. 8, 9, 11 og 12, træffer 
det afgørelse på grundlag af en henstilling fra Kommissionen.  
Når Rådet vedtager de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 6-9, 11 og 12, træffer det afgørelse uden 
at tage stemmeafgivningen fra det medlem af Rådet, der repræsenterer den pågældende medlemsstat, i 
betragtning.  
Det kvalificerede flertal af de øvrige medlemmer af Rådet defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, 
litra a).  
14. Den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er 
knyttet som bilag til traktaterne, indeholder yderligere bestemmelser vedrørende gennemførelsen af 
den procedure, der er beskrevet i denne artikel.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/101
Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parla ­
mentet og Den Europæiske Centralbank, vedtager passende bestemmelser, som derefter erstatter 
ovennævnte protokol.  
Med forbehold af de øvrige bestemmelser i dette stykke fastsætter Rådet på forslag af Kommissionen 
og efter høring af Europa-Parlamentet, de nærmere regler og definitioner for anvendelsen af bestem ­
melserne i nævnte protokol.  
KAPITEL 2  
DEN MONETÆRE POLITIK 
Artikel 127  
(tidl. artikel 105 i TEF)  
1. Hovedmålet for Det Europæiske System af Centralbanker, i det følgende benævnt »ESCB«, er at 
fastholde prisstabilitet. Uden at målsætningen om prisstabilitet derved berøres, støtter ESCB de generelle økonomiske politikker i Unionen med henblik på at bidrage til gennemførelsen af Unionens mål som fastsat i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union. ESCB handler i overensstemmelse 
med princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence, som fremmer en effektiv 
ressourceallokering, og i overensstemmelse med principperne i artikel 119.  
2. De grundlæggende opgaver, der skal udføres af ESCB, er:  
— at formulere og gennemføre Unionens monetære politik  
— at foretage transaktioner i udenlandsk valuta i overensstemmelse med bestemmelserne i 
artikel 219  
— at besidde og forvalte medlemsstaternes officielle valutareserver  
— at fremme betalingssystemernes smidige funktion.  
3. Stk. 2, tredje led, berører ikke medlemsstaternes regeringers besiddelse og forvaltning af arbejds
­
beholdninger i udenlandske valutaer.  
4. Den Europæiske Centralbank skal høres  
— om ethvert forslag til EU-retsakt inden for dens kompetenceområder  
— af de nationale myndigheder om ethvert udkast til retsforskrift inden for dens kompetence ­
områder, men inden for de rammer og på de betingelser, der fastsættes af Rådet efter fremgangs ­
måden i 129, stk. 4.  
Den Europæiske Centralbank kan forelægge udtalelser for de relevante EU-institutioner, -organer, 
-kontorer og -agenturer eller nationale myndigheder om spørgsmål inden for dens kompetence ­
områder.DA C 83/102 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
5. ESCB bidrager til en smidig gennemførelse af de kompetente myndigheders politikker vedrø ­
rende tilsyn med kreditinstitutter og det finansielle systems stabilitet.  
6. Rådet kan ved forordning efter en særlig lovgivningsprocedure med enstemmighed og efter 
høring af Europa-Parlamentet og Den Europæiske Centralbank overdrage Den Europæiske Central ­
bank specifikke opgaver i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter og andre 
finansielle institutioner bortset fra forsikringsselskaber.  
Artikel 128  
(tidl. artikel 106 i TEF)  
1. Den Europæiske Centralbank har eneret til at bemyndige udstedelse af eurosedler i Unionen. 
Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker kan udstede pengesedler. De pengesedler, 
der udstedes af Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker, er de eneste, der har 
status som lovlige betalingsmidler i Unionen.  
2. Medlemsstaterne kan udstede euromønter med forbehold af Den Europæiske Centralbanks 
godkendelse af omfanget heraf. Rådet kan på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa- 
Parlamentet og Den Europæiske Centralbank vedtage foranstaltninger med henblik på at harmonisere den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for alle mønter, som er bestemt til at sættes i 
omløb, i den udstrækning det er nødvendigt af hensyn til mønternes smidige omløb i Unionen.  
Artikel 129
 
(tidl. artikel 107 i TEF)  
1. ESCB styres af Den Europæiske Centralbanks besluttende organer, som er Styrelsesrådet og 
direktionen.  
2. Statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, i det 
følgende benævnt »statutten for ESCB og ECB«, er nedfældet i en protokol, der er knyttet som bilag til 
traktaterne.  
3. Artikel 5.1, 5.2, 5.3, 17, 18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2, 32.3, 32.4, 32.6, 33.1.a) og 36 i 
statutten for ESCB og ECB kan ændres af Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgiv ­
ningsprocedure. De træffer afgørelse enten på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Central ­
bank og efter høring af Kommissionen eller på forslag af Kommissionen og efter høring af Den 
Europæiske Centralbank.  
4. Rådet, der træffer afgørelse enten på forsl ag af Kommissionen og efter høring af Europa- 
Parlamentet og Den Europæiske Centralbank eller på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Centralbank og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen, vedtager de bestemmelser, der 
er nævnt i artikel 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 og 34.3 i statutten for ESCB og ECB.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/103
Artikel 130  
(tidl. artikel 108 i TEF)  
Under udøvelsen af de beføjelser og gennemførelsen af de opgaver og pligter, som de har fået pålagt 
ved traktaterne og statutten for ESCB og ECB, må hverken Den Europæiske Centralbank, de nationale 
centralbanker eller medlemmerne af disses besluttende organer søge eller modtage instrukser fra EU- 
institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer fra medlemsstaternes regeringer eller fra nogen anden 
side. Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt medlemsstaternes regeringer 
forpligter sig til at respektere dette princip og til ikke at søge at øve indflydelse på, hvordan medlemmerne af Den Europæiske Centralbanks eller af de nationale centralbankers besluttende 
organer udfører deres opgaver.  
Artikel 131
 
(tidl. artikel 109 i TEF)  
Hver medlemsstat sørger for, at dens nationale lovgivning, herunder statutterne for dens nationale 
centralbank, er forenelig med traktaterne og statutten for ESCB og ECB.  
Artikel 132  
(tidl. artikel 110 i TEF)  
1. Med henblik på at udføre de opgaver, der er pålagt ESCB, skal Den Europæiske Centralbank i 
overensstemmelse med bestemmelserne i traktaterne og på de betingelser, der er fastsat i statutten for ESCB og ECB: 
— udstede forordninger i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføre de opgaver, der er 
fastlagt i artikel 3.1, første led, og i artikel 19.1, 22 eller 25.2 i statutten for ESCB og ECB, 
samt i tilfælde, der fastsættes i de retsakter vedtaget af Rådet, der er nævnt i artikel 129, stk. 4  
— vedtage de afgørelser, der er nødvendige for at udføre de opgaver, der er pålagt ESCB efter 
traktaterne og statutten for ESCB og ECB  
— rette henstillinger og afgive udtalelser.  
2. Den Europæiske Centralbank kan træffe afgørelse om at offentliggøre sine beslutninger, henstil
­
linger og udtalelser.  
3. Inden for de grænser og på de vilkår, der vedtages af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 129, 
stk. 4, skal Den Europæiske Centralbank være berettiget til at pålægge foretagender bøder eller 
tvangsbøder i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til dens forordninger og 
afgørelser.DA C 83/104 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 133 
Med forbehold af Den Europæiske Centralbanks beføjelser fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet 
efter den almindelige lovgivningsprocedure de foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af 
euroen som fælles valuta. Disse foranstaltninger vedtages efter høring af Den Europæiske Central ­
bank.  
KAPITEL 3  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE INSTITUTIONERNE  
Artikel 134  
(tidl. artikel 114 i TEF)  
1. Med henblik på at fremme en samordning af medlemsstaternes politik i det fulde omfang, der 
er nødvendigt for det indre markeds funktion, oprettes der et økonomisk og finansielt udvalg.  
2. Det Økonomiske og Finansielle Udvalg har til opgave:  
— at afgive udtalelser, enten på opfordring af Rådet eller Kommissionen eller på eget initiativ, til 
brug for disse institutioner  
— at følge medlemsstaternes og Unionens økonomiske og finansielle situation og aflægge regelmæs ­
sige beretninger herom til Rådet og Kommissionen, især om de finansielle forbindelser med 
tredjelande og internationale institutioner  
— med forbehold af artikel 240 at bidrage til forberedelsen af Rådets arbejde som nævnt i artikel 66 
og 75, artikel 121, stk. 2, 3, 4 og 6, artikel 122, 124, 125 og 126, artikel 127, stk. 6, 
artikel 128, stk. 2, artikel 129, stk. 3 og 4, artikel 138, artikel 140, stk. 2 og 3, artikel 143, 
artikel 144, stk. 2 og 3, og artikel 219, og at udføre andre rådgivende og forberedende opgaver, 
som Rådet har pålagt det  
— mindst en gang om året at undersøge situationen med hensyn til kapitalbevægelser og friheden til 
at foretage betalinger, som den følger af anvendelsen af traktaterne og af Rådets foranstaltninger; 
undersøgelsen skal omfatte alle foranstaltninger vedrørende kapitalbevægelser og betalinger; 
udvalget aflægger beretning til Kommissionen og Rådet om resultaterne af denne undersøgelse.  
Medlemsstaterne, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank udnævner hver højst to 
medlemmer af udvalget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/105
3. Rådet fastlægger på forslag af Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank 
og det i denne artikel omhandlede udvalg, nærmere bestemmelser for sammensætningen af Det 
Økonomiske og Finansielle Udvalg. Formanden for Rådet underretter Europa-Parlamentet om den 
pågældende afgørelse.  
4. Ud over de opgaver, der er anført i stk. 2, følger udvalget, såfremt og så længe der findes 
medlemsstater med en dispensation som nævnt i artikel 139, disse medlemsstaters monetære og 
finansielle situation samt deres generelle betalingssystem og aflægger regelmæssige beretninger herom 
til Rådet og Kommissionen.  
Artikel 135  
(tidl. artikel 115 i TEF)  
For så vidt angår spørgsmål, der falder ind under anvendelsesområdet for artikel 121, stk. 4, 
artikel 126, bortset fra stk. 14, artikel 138, artike l 140, stk. 1, 140, stk. 2, første afsnit, 140, stk. 
3 og artikel 219, kan Rådet eller en medlemsstat anmode Kommissionen om, alt efter tilfældet, at 
fremsætte en henstilling eller et forslag. Kommissionen behandler sådanne anmodninger og fore ­
lægger straks Rådet sine konklusioner.  
KAPITEL 4  
SPECIFIKKE BESTEMMELSER FOR DE MEDLEMSSTATER, DER HAR EUROEN 
SOM VALUTA 
Artikel 136 
1. For at medvirke til Den Økonomiske og Monetære Unions rette virkemåde og i overensstem ­
melse med de relevante bestemmelser i traktaterne vedtager Rådet efter den relevante procedure 
blandt dem, der er nævnt i artikel 121 og 126, undtagen proceduren i artikel 126, stk. 14, foran ­
staltninger for de medlemsstater, der har euroen som valuta:  
a) med henblik på at styrke samordningen og overvågningen af deres budgetdisciplin  
b) med henblik på for disse medlemsstater at udarbejde økonomisk-politiske retningslinjer, som skal 
være i overensstemmelse med dem, der er vedtaget for hele Unionen, samt at sikre overvågningen 
heraf.  
2. I forbindelse med de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1, stemmer kun de medlemmer af 
Rådet, der repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta.  
Det kvalificerede flertal af disse medlemsstater defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, litra a).DA C 83/106 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 137 
De nærmere bestemmelser for afholdelsen af møder mellem ministrene fra de medlemsstater, der har 
euroen som valuta, fastlægges i protokollen vedrørende Eurogruppen.  
Artikel 138  
(tidl. artikel 111, stk. 4, i TEF)  
1. For at sikre euroens plads i det internationale valutasystem vedtager Rådet på forslag af 
Kommissionen en afgørelse, der fastlægger fælles holdninger vedrørende spørgsmål af særlig interesse 
for Den Økonomiske og Monetære Union inden for rammerne af de kompetente internationale 
finansielle institutioner og konferencer. Rådet træffer afgørelse efter høring af Den Europæiske 
Centralbank.  
2. Rådet kan på forslag af Kommissionen vedtage passende foranstaltninger for at sikre en samlet 
repræsentation inden for rammerne af de internationale finansielle institutioner og konferencer. Rådet træffer afgørelse efter høring af Den Europæiske Centralbank.  
3. I forbindelse med de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, stemmer kun de medlemmer 
af Rådet, der repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta.  
Det kvalificerede flertal af disse medlemsstater defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, litra a).
 
KAPITEL 5  
OVERGANGSBESTEMMELSER  
Artikel 139 
1. Medlemsstater, med hensyn til hvilke Rådet ikke har truffet afgørelse om, at de opfylder de 
nødvendige betingelser for indførelse af euroen, benævnes i det følgende: »medlemsstater med 
dispensation«.  
2. Følgende bestemmelser i traktaterne gælder ikke for medlemsstater med dispensation:  
a) vedtagelse af de dele af de overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker, der vedrører 
euroområdet generelt (artikel 121, stk. 2)  
b) bindende midler til at afhjælpe uforholdsmæssigt store underskud (artikel 126, stk. 9 og 11)  
c) mål og opgaver for ESCB (artikel 127, stk. 1, 2, 3 og 5)  
d) udstedelse af euro (artikel 128)  
e) Den Europæiske Centralbanks retsakter (artikel 132)DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/107
f) foranstaltninger vedrørende anvendelsen af euroen (artikel 133)  
g) monetære aftaler og andre foranstaltninger vedrørende valutakurspolitikken (artikel 219)  
h) udnævnelse af medlemmerne af Den Europæiske Centralbanks direktion (artikel 283, stk. 2)  
i) afgørelser, der fastlægger fælles holdninger vedrørende spørgsmål af særlig interesse for Den 
Økonomiske og Monetære Union inden for rammerne af de kompetente internationale finansielle 
institutioner og konferencer (artikel 138, stk. 1)  
j) foranstaltninger for at sikre en samlet repræsentation inden for rammerne af internationale 
finansielle institutioner og konferencer (artikel 138, stk. 2).  
I de i litra a)-j) nævnte artikler forstås derfor ved »medlemsstater« medlemsstater, der har euroen som 
valuta. 
3. Medlemsstater med dispensation og deres nationale centralbanker er udelukket fra rettighederne 
og forpligtelserne inden for ESCB i overensstemmelse med kapitel IX i statutten for ESCB og ECB.  
4. Stemmerettighederne for de medlemmer af Rådet, der repræsenterer medlemsstater med dispen ­
sation, suspenderes i forbindelse med Rådets vedtagelse af de foranstaltninger, der er nævnt i de i stk. 2 anførte artikler, samt i forbindelse med:  
a) henstillinger rettet til medlemsstater, der har euroen som valuta, som led i den multilaterale 
overvågning, herunder vedrørende stabilitetsprogrammer og advarsler (artikel 121, stk. 4)  
b) foranstaltninger vedrørende uforholdsmæssigt store underskud for medlemsstater, der har euroen 
som valuta (artikel 126, stk. 6, 7, 8, 12 og 13).  
Det kvalificerede flertal af de øvrige medlemmer af Rådet defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, 
litra a).  
Artikel 140
 
(tidl. artikel 121, stk. 1, artikel 122, stk. 2, andet punktum, og artikel 123, stk. 5, i TEF)  
1. Mindst en gang hvert andet år eller på anmodning af en medlemsstat med dispensation 
aflægger Kommissionen og Den Europæiske Centralbank beretning til Rådet om de fremskridt, der 
gøres af medlemsstater med dispensation for så vidt angår opfyldelse af deres forpligtelser med 
hensyn til virkeliggørelsen af Den Økonomiske og Monetære Union. Disse beretninger skal omfatteDA C 83/108 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
en undersøgelse af, hvorvidt hver af de pågældende medlemsstaters nationale lovgivning, herunder 
den nationale centralbanks statut, er forenelig med artikel 130 og 131, samt med statutten for ESCB 
og ECB. I beretningerne skal det ligeledes undersøges, om der er opnået en høj grad af vedvarende 
konvergens ved, at hver medlemsstat har opfyldt følgende kriterier:  
— en høj grad af prisstabilitet; dette vil fremgå af en inflationstakt, som ligger tæt op ad inflations ­
takten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet  
— holdbare offentlige finanser; dette vil fremgå af, at medlemsstaten har opnået en offentlig budget ­
stilling, der ikke udviser et uforholdsmæssigt stort underskud som fastslået i henhold til 
artikel 126, stk. 6  
— overholdelse af de normale udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakurs ­
mekanisme i mindst to år uden devaluering over for euroen  
— den varige karakter af den konvergens, medlemsstaten med dispensation har opnået, samt af dens 
deltagelse i valutakursmekansimen, som afspejlet i de langfristede rentesatser.  
De fire kriterier, der er nævnt i dette stykke, og de relevante tidsrum, de skal overholdes i, er 
præciseret nærmere i en protokol, der er knyttet som bilag til traktaterne. Kommissionens og Den 
Europæiske Centralbanks beretninger skal også omhandle resultaterne af markedsintegrationen, situa ­
tionen for og udviklingen i betalingsbalancens løbende poster og en redegørelse for udviklingen i 
enhedslønomkostningerne og andre prisindeks.  
2. Efter høring af Europa-Parlamentet og efter drøftelse i Det Europæiske Råd, træffer Rådet på 
forslag af Kommissionen afgørelse om, hvilke medlemsstater med dispensation der opfylder de 
nødvendige betingelser baseret på kriterierne i stk. 1 og ophæver de pågældende medlemsstaters dispensation.  
Rådet træffer afgørelse efter at have modtaget en henstilling fra et kvalificeret flertal af de af dets 
medlemmer, som repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta. Disse medlemmer træffer afgørelse inden seks måneder efter, at Rådet har modtaget Kommissionens forslag.  
Det kvalificerede flertal af medlemsstater som nævnt i andet afsnit defineres som angivet i 
artikel 238, stk. 3, litra a).  
3. Hvis det efter proceduren i stk. 2 besluttes at ophæve en dispensation, fastsætter Rådet uigen
­
kaldeligt med enstemmighed blandt de medlemsstater, der har euroen som valuta, og den berørteDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/109
medlemsstat på forslag af Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank den kurs, til 
hvilken euroen træder i stedet for den berørte medlemsstats valuta, og træffer de andre foranstalt ­
ninger, som er nødvendige for indførelse af euroen som fælles valuta i den pågældende medlemsstat.  
Artikel 141  
(tidl. artikel 123, stk. 3, og artikel 117, stk. 2, de fem første led, i TEF)  
1. Hvis og så længe der er medlemsstater med dispensation, og med forbehold af artikel 129, stk. 
1, nedsættes Den Europæiske Centralbanks Generelle Råd, jf. artikel 44 i statutten for ESCB og ECB, 
som Den Europæiske Centralbanks tredje besluttende organ.  
2. Hvis og så længe der er medlemsstater med dispensation, har Den Europæiske Centralbank for 
så vidt angår de pågældende medlemsstater til opgave at:  
— styrke samarbejdet mellem medlemsstaternes centralbanker  
— styrke samordningen af medlemsstaternes monetære politik med henblik på at sikre prisstabilitet  
— overvåge valutakursmekanismens funktion  
— afholde konsultationer vedrørende spørgsmål, der falder ind under de nationale centralbankers 
kompetence, og som berører de finansielle institutioners og markeders stabilitet  
— udøve de opgaver, der oprindeligt blev udøvet af Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde 
og dernæst af Det Europæiske Monetære Institut  
Artikel 142  
(tidl. artikel 124, stk. 1, i TEF)  
Hver medlemsstat med dispensation behandler sin valutakurspolitik som et spørgsmål af fælles 
interesse. Medlemsstaterne tager i denne forbindelse hensyn til erfaringer fra samarbejdet inden for 
rammerne af valutakursmekanismen.  
Artikel 143  
(tidl. artikel 119 i TEF)  
1. I tilfælde af at en medlemsstat med dispensation har vanskeligheder eller alvorligt trues af 
vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance, enten som følge af uligevægt på dens globale 
betalingsbalance eller som følge af arten af den valuta, den råder over, og navnlig når disse vanske ­
ligheder vil kunne bringe det indre markeds funktion eller virkeliggørelsen af den fælles handels ­
politik i fare, indleder Kommissionen straks en undersøgelse af situationen i den pågældende stat og 
af de foranstaltninger, som denne har truffet eller kan træffe i henhold til bestemmelserne i trakta ­
terne under anvendelse af alle til rådighed stående midler. Kommissionen angiver de foranstaltninger, 
som den henstiller til den pågældende stat at træffe.DA C 83/110 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Såfremt de af en medlemsstat med dispensation trufne forholdsregler og de af Kommissionen fore ­
slåede foranstaltninger viser sig utilstrækkelige til at afhjælpe de opståede eller truende vanskelig ­
heder, skal Kommissionen efter at have indhentet udtalelse fra Det Økonomiske og Finansielle Udvalg 
rette henstilling til Rådet om gensidig bistandsydelse og passende former herfor.  
Kommissionen holder regelmæssigt Rådet underrettet om situationen og dens udvikling.  
2. Rådet træffer afgørelse om ydelse af gensidig bistand; det udsteder direktiver eller vedtager 
afgørelser, som fastlægger vilkårene for og den nærmere udformning af denne bistand. Den gensidige 
bistand kan især gå ud på:  
a) fælles optræden over for andre internationale organisationer, til hvilke medlemsstater med dispen ­
sation kan henvende sig  
b) foranstaltninger, som er nødvendige for at undgå omlægninger i samhandelen, når den medlems ­
stat med dispensation, der er i vanskeligheder, opretholder eller genindfører kvantitative restrik ­
tioner over for tredjelande  
c) ydelse af kreditter i begrænset omfang fra de øvrige medlemsstater under forbehold af deres 
samtykke.  
3. Godkender Rådet ikke den gensidige bistand, hvorom Kommissionen har rettet henstilling, eller 
er den ydede bistand og de trufne foranstaltninger utilstrækkelige, bemyndiger Kommissionen den medlemsstat med dispensation, der er i vanskeligheder, til at træffe beskyttelsesforanstaltninger på de 
vilkår og i den nærmere udformning, som Kommissionen fastsætter.  
Rådet kan tilbagekalde denne bemyndigelse og ændre vilkårene for og udformningen af beskyttelses
­
foranstaltningerne.  
Artikel 144  
(tidl. artikel 120 i TEF)  
1. Opstår der en pludselig betalingsbalancekrise, og træffes der ikke omgående afgørelse i henhold 
til artikel 143, stk. 2, kan en medlemsstat med dispensation i forebyggende øjemed træffe de 
nødvendige beskyttelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger skal medføre mindst mulig forstyrrelse 
i det indre markeds funktion og må ikke gå ud over, hvad der er absolut nødvendigt for at afhjælpe 
de pludseligt opståede vanskeligheder.  
2. Kommissionen og de øvrige medlemsstater skal underrettes om disse beskyttelsesforanstalt ­
ninger senest ved deres ikrafttræden. Kommissionen kan anbefale Rådet, at der ydes gensidig 
bistand i henhold til artikel 143.  
3. Efter henstilling fra Kommissionen og høring af Det Økonomiske og Finansielle Udvalg kan 
Rådet træffe afgørelse om, at den pågældende medlemsstat skal ændre, udsætte eller ophæve oven ­
nævnte beskyttelsesforanstaltninger.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/111
AFSNIT IX  
BESKÆFTIGELSE  
Artikel 145  
(tidl. artikel 125 i TEF)  
Medlemsstaterne og Unionen arbejder i henhold til dette traktatafsnit på at udvikle en samordnet 
strategi for beskæftigelse og især for fremme af en veluddannet, velkvalificeret og smidig arbejds ­
styrke og arbejdsmarkeder, som reagerer på økonomiske forandringer, med henblik på at nå de mål, 
der er fastsat i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union.  
Artikel 146  
(tidl. artikel 126 i TEF)  
1. Medlemsstaterne bidrager med deres beskæftigelsespolitikker til at nå de mål, der er nævnt i 
artikel 145 på en måde, som er i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for medlems ­
staternes og Unionens økonomiske politik, som vedtages i henhold til artikel 121, stk. 2.  
2. Under hensyn til national praksis for så vidt angår arbejdsmarkedets parters ansvar betragter 
medlemsstaterne beskæftigelsesfremme som et spørgsmål af fælles interesse og samordner deres indsats i den henseende i Rådet i overensstemmelse med artikel 148.  
Artikel 147
 
(tidl. artikel 127 i TEF)  
1. Unionen bidrager til et højt beskæftigelsesniveau ved at tilskynde til samarbejde mellem 
medlemsstaterne og ved at støtte og i nødvendigt omfang supplere deres foranstaltninger. Det 
respekterer i den forbindelse medlemsstaternes kompetence.  
2. Målsætningen om et højt beskæftigelsesniveau skal tages med i overvejelserne ved udform ­
ningen og gennemførelsen af Unionens politikker og aktiviteter.  
Artikel 148  
(tidl. artikel 128 i TEF)  
1. Det Europæiske Råd overvejer hvert år beskæftigelsessituationen i Unionen og vedtager konklu ­
sioner herom på grundlag af en fælles årsrapport fra Rådet og Kommissionen.  
2. På grundlag af Det Europæiske Råds konklusioner fastlægger Rådet hvert år på forslag af 
Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regions ­
udvalget og Beskæftigelsesudvalget i artikel 150 retningslinjer, som medlemsstaterne skal tage hensyn 
til i deres egne beskæftigelsespolitikker. Disse retningslinjer skal være i overensstemmelse med de 
overordnede retningslinjer, der vedtages i henhold til artikel 121, stk. 2.DA C 83/112 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Hver medlemsstat forelægger Rådet og Kommissionen en årsrapport om de vigtigste foran ­
staltninger, den har truffet til gennemførelse af sin beskæftigelsespolitik på baggrund af retnings ­
linjerne for beskæftigelse, som nævnt i stk. 2.  
4. På grundlag af de rapporter, der er nævnt i stk. 3, og efter at have hørt Beskæftigelsesudvalget 
foretager Rådet hvert år en gennemgang af gennemførelsen af medlemsstaternes politikker på 
baggrund af retningslinjerne for beskæftigelse. Rådet kan efter henstilling fra Kommissionen rette henstillinger til medlemsstaterne, hvis det finder det hensigtsmæssigt på baggrund af gennemgangen.  
5. På grundlag af resultaterne af denne gennemgang forelægger Rådet og Kommissionen Det 
Europæiske Råd en fælles årsrapport om beskæftigelsessituationen i Unionen og om gennemførelsen af retningslinjerne for beskæftigelsen.  
Artikel 149
 
(tidl. artikel 129 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almi ndelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det 
Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget vedtage tilskyndelsesforanstaltninger, der skal 
fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og støtte deres indsats på beskæftigelsesområdet 
gennem initiativer, der tager sigte på at udvikle en udveksling af oplysninger og gode erfaringer, 
og som skal sikre komparativ analysevirksomhed og rådgivning samt fremme fornyende metoder og 
evaluere erfaringer, navnlig ved hjælp af pilotprojekter.  
Disse foranstaltninger indebærer ikke harmonisering af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelser.  
Artikel 150  
(tidl. artikel 130 i TEF)  
Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, nedsætter efter høring af Europa-Parlamentet et 
beskæftigelsesudvalg af rådgivende karakter, som skal fremme samordningen mellem medlemssta ­
terne vedrørende beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikkerne. Udvalget har til opgave:  
— at overvåge beskæftigelsessituationen og beskæftigelsespolitikkerne i medlemsstaterne og Unionen  
— med forbehold af artikel 240 at afgive udtalelser på Rådets eller Kommissionens anmodning eller 
på eget initiativ og at bidrage til forberedelsen af Rådets arbejde som nævnt i artikel 148.  
Udvalget hører under opfyldelsen af sit mandat arbejdsmarkedets parter.  
Hver medlemsstat og Kommissionen udpeger to medlemmer af udvalget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/113
AFSNIT X  
SOCIAL- OG ARBEJDSMARKEDSPOLITIKKEN  
Artikel 151  
(tidl. artikel 136 i TEF)  
Unionen og medlemsstaterne, der er opmærksomme på de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige 
og sociale rettigheder, som bl.a. er fastlagt i den europæiske socialpagt undertegnet i Torino den 
18. oktober 1961 og fællesskabspagten af 1989 om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkeds ­
mæssige og sociale rettigheder, har som mål at fremme beskæftigelsen, en forbedring af leve- og 
arbejdsvilkårene for herigennem at muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadigt stigende 
niveau, en passende social beskyttelse, dialogen på arbejdsmarkedet, en udvikling af de menneskelige 
ressourcer, der skal muliggøre et varigt højt beskæftigelsesniveau, og bekæmpelse af social udstødelse.  
Med henblik herpå iværksætter Unionen og medlemsstaterne foranstaltninger, der tager hensyn til 
forskellene i national praksis, særlig på overenskomstområdet, samt til nødvendigheden af at opret ­
holde EU-økonomiens konkurrenceevne.  
De er af den opfattelse, at en sådan udvikling vil blive en følge såvel af det indre markeds virk ­
somhed, der vil fremme en harmonisering af de sociale ordninger, som af de i traktaterne foreskrevne fremgangsmåder og af den indbyrdes tilnærmelse af love og administrativt fastsatte bestemmelser.  
Artikel 152  
Unionen anerkender og fremmer arbejdsmarkedsparternes rolle på EU-plan under hensyntagen til de 
nationale systemers forskelligartede karakter. Den letter dialogen mellem dem og respekterer deres uafhængighed.  
Sociale trepartstopmøder om vækst og beskæftigelse bidrager til den sociale dialog.  
Artikel 153
 
(tidl. artikel 137 i TEF)  
1. Med henblik på at virkeliggøre de i artikel 151 fastlagte mål støtter og supplerer Unionen 
medlemsstaternes indsats på følgende områder:  
a) forbedring af især arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed  
b) arbejdsvilkårene  
c) arbejdstagernes sociale sikring og sociale beskyttelse  
d) beskyttelse af arbejdstagere ved ophævelse af en arbejdskontrakt  
e) information og høring af arbejdstagerneDA C 83/114 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
f) repræsentation af og kollektivt forsvar for arbejdstagernes og arbejdsgivernes interesser, herunder 
medbestemmelse, jf. dog stk. 5  
g) beskæftigelsesvilkår for tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på Unionens område  
h) integration af personer, der er udstødt fra arbejdsmarkedet, jf. dog artikel 166  
i) lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet  
j) bekæmpelse af social udstødelse  
k) modernisering af de sociale beskyttelsessystemer, jf. dog litra c).  
2. Med henblik herpå kan Europa-Parlamentet og Rådet:  
a) vedtage foranstaltninger til fremme af samarbejdet mellem medlemsstaterne gennem initiativer, 
der tager sigte på at opnå større viden, udvikle udvekslingen af oplysninger og god praksis, 
fremme nytænkning og vurdere erfaringerne, men uden at der er tale om nogen form for 
harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser  
b) på de i stk. 1, litra a)-i), nævnte områder ved udstedelse af direktiver vedtage minimumsforskrifter, 
der skal gennemføres gradvis under hensyn til de vilkår og tekniske bestemmelser, der gælder i 
hver af medlemsstaterne. I disse direktiver skal det undgås at pålægge administrative, finansielle og 
retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore 
virksomheder.  
Europa-Parlamentet og Rådet træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
På de områder, der er nævnt i stk. 1, litra c), d), f) og g), træffer Rådet afgørelse efter en særlig 
lovgivningsprocedure med enstemmighed og efter høring af Europa-Parlamentet og de nævnte 
udvalg.  
Rådet kan med enstemmighed på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet 
beslutte at lade den almindelige lovgivningsprocedure finde anvendelse på stk. 1, litra d), f) og g).  
3. En medlemsstat kan overlade det til arbejdsmarkedets parter, efter en fælles anmodning fra 
disse, at gennemføre direktiver, der er udstedt i henhold til stk. 2 eller, når det er relevant, at 
gennemføre en rådsafgørelse, der er vedtaget i henhold til artikel 155.  
I så tilfælde sikrer den sig, at arbejdsmarkedets parter senest på den dato, hvor et direktiv eller en 
afgørelse skal være gennemført eller iværksat, har indført de nødvendige bestemmelser ad aftale ­
mæssig vej, idet den skal træffe de nødvendige foranstaltninger for på et hvilket som helst tidspunkt 
at være i stand til at sikre de resultater, der er foreskrevet i det pågældende direktiv eller den 
pågældende afgørelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/115
4. Bestemmelser, som vedtages i henhold til denne artikel,  
— anfægter ikke medlemsstaternes mulighed for at fastlægge de grundlæggende principper i deres 
sociale sikringsordninger og må ikke i væsentligt omfang berøre den økonomiske balance i disse 
ordninger  
— er ikke til hinder for, at de enkelte medlemsstater opretholder eller indfører strengere beskyttelses ­
foranstaltninger, når de er forenelige med traktaterne.  
5. Bestemmelserne i denne artikel gælder ikke for lønforhold, organisationsret, strejkeret eller ret 
til lockout.  
Artikel 154  
(tidl. artikel 138 i TEF)  
1. Kommissionen har til opgave at fremme konsultationen af arbejdsmarkedets parter på EU-plan 
og træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at lette dialogen mellem dem, idet den 
samtidig sørger for en afbalanceret støtte til begge parter.  
2. Med henblik herpå konsulterer Kommissionen arbejdsmarkedets parter om de mulige retnings ­
linjer for en EU-indsats, før den fremsætter forslag på det sociale og arbejdsmarkedspolitiske område.  
3. Hvis Kommissionen efter denne konsultation finder en EU-indsats hensigtsmæssig, konsulterer 
den arbejdsmarkedets parter om indholdet af det påtænkte forslag. Arbejdsmarkedets parter afgiver 
en udtalelse eller om nødvendigt en henstilling til Kommissionen.  
4. I forbindelse med den i stk. 2 og 3 nævnte konsultation kan arbejdsmarkedets parter meddele 
Kommissionen, at de ønsker at indlede processen i artikel 155. Varigheden af denne proces må ikke 
overstige ni måneder, medmindre arbejdsmarkedets parter og Kommissionen i fællesskab træffer 
beslutning om en forlængelse.  
Artikel 155  
(tidl. artikel 139 i TEF)  
1. Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på EU-plan kan, hvis parterne finder det ønskeligt, 
føre til overenskomstmæssige forbindelser, herunder aftaler.  
2. Iværksættelsen af aftaler, der indgås på EU-plan, finder sted enten efter de fremgangsmåder og 
den praksis, arbejdsmarkedets parter og medlemsstaterne normalt anvender, eller i spørgsmål under artikel 153 efter fælles anmodning fra de underskrivende parter ved en afgørelse, som Rådet træffer 
på forslag af Kommissionen. Europa-Parlamentet underrettes.
 
Rådet træffer afgørelse med enstemmighed, når den pågældende aftale indeholder en eller flere 
bestemmelser, der vedrører et af de områder, hvor der kræves enstemmighed i henhold til 
artikel 153, stk. 2.DA C 83/116 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 156  
(tidl. artikel 140 i TEF)  
Med henblik på at virkeliggøre de i artikel 151 fastlagte mål og med forbehold af de øvrige 
bestemmelser i traktaterne fremmer Kommissionen samarbejdet mellem medlemsstaterne og letter 
samordningen af deres indsats på samtlige områder inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken, 
der er omfattet af dette kapitel, navnlig i spørgsmål vedrørende:  
— beskæftigelse  
— arbejdsretten og arbejdsvilkårene  
— den almindelige og videregående faglige uddannelse  
— social sikring  
— forebyggelse af arbejdsulykker og erhvervssygdomme  
— sundhedsforskrifter for arbejde  
— organisationsretten og retten til kollektive forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere.  
Med henblik herpå skal Kommissionen i nær kontakt med medlemsstaterne foretage undersøgelser, 
afgive udtalelser og tilrettelægge samråd både med hensyn til spørgsmål af national karakter og til 
spørgsmål af interesse for internationale organisationer, navnlig initiativer, der tager sigte på at 
opstille retningslinjer og indikatorer, tilrettelægge udveksling af bedste praksis og udarbejde de 
nødvendige elementer til periodisk overvågning og evaluering. Europa-Parlamentet holdes fuldt 
underrettet.  
Kommissionen hører Det Økonomiske og Sociale Udvalg, inden den afgiver de i denne artikel 
omhandlede udtalelser.  
Artikel 157  
(tidl. artikel 141 i TEF)  
1. Hver medlemsstat gennemfører princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde 
eller arbejde af samme værdi.  
2. Ved løn forstås i denne artikel den almindelige grund- eller minimumsløn og alle andre ydelser, 
som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier.  
Lige løn uden forskelsbehandling baseret på køn indebærer:
 
a) at den løn, der ydes for samme akkordlønnede arbejde, fastsættes på samme beregningsgrundlagDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/117
b) at den løn, der ydes for tidlønnet arbejde, er den samme for samme slags arbejde.  
3. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg foranstaltninger, der skal sikre anvendelsen af prin ­
cippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse 
og erhverv, herunder princippet om lige løn for samme arbejde eller arbejde af samme værdi.  
4. For at sikre fuld ligestilling mellem mænd og kvinder i praksis på arbejdsmarkedet er princippet 
om ligebehandling ikke til hinder for, at de enkelte medlemsstater opretholder eller vedtager foran ­
staltninger, der tager sigte på at indføre specifikke fordele, der har til formål at gøre det lettere for det underrepræsenterede køn at udøve en erhvervsaktivitet eller at forebygge eller opveje ulemper i den 
erhvervsmæssige karriere.  
Artikel 158
 
(tidl. artikel 142 i TEF)  
Medlemsstaterne bestræber sig på at opretholde det bestående ligeværd mellem deres ordninger 
vedrørende betalt frihed.  
Artikel 159  
(tidl. artikel 143 i TEF)  
Kommissionen udarbejder hvert år en rapport om gennemførelsen af målene i artikel 151, herunder 
om udviklingen i den demografiske situation i Unionen. Den fremsender denne rapport til Europa- 
Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg.  
Artikel 160  
(tidl. artikel 144 i TEF)  
Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, nedsætter efter høring af Europa-Parlamentet et 
udvalg for social beskyttelse af rådgivende karakter, der skal fremme samarbejdet om social beskyt ­
telse mellem medlemsstaterne samt mellem disse og Kommissionen. Udvalget har til opgave:  
— at følge den sociale situation og udviklingen i politikkerne vedrørende social beskyttelse i 
medlemsstaterne og i Unionen  
— at fremme udvekslingen af oplysninger, erfaringer og god praksis mellem medlemsstaterne og 
med Kommissionen  
— med forbehold af artikel 240 at udarbejde rapporter, afgive udtalelser eller iværksætte andre 
aktiviteter på de områder, der hører under dets kompetence, på Rådets eller Kommissionens 
anmodning eller på eget initiativ.  
Under udøvelsen af sit mandat etablerer udvalget hensigtsmæssige kontakter med arbejdsmarkedets 
parter.DA C 83/118 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Hver medlemsstat og Kommissionen udpeger to medlemmer af udvalget.  
Artikel 161  
(tidl. artikel 145 i TEF)  
Kommissionens årsberetning til Europa-Parlamentet skal indeholde et særligt kapitel om udviklingen 
af de sociale forhold i Unionen.  
Europa-Parlamentet kan opfordre Kommissionen til at afgive redegørelser om særlige spørgsmål 
vedrørende de sociale forhold.  
AFSNIT XI  
DEN EUROPÆISKE SOCIALFOND  
Artikel 162  
(tidl. artikel 146 i TEF)  
For at forbedre arbejdskraftens beskæftigelsesmuligheder inden for det indre marked og således 
bidrage til en højnelse af levestandarden oprettes der inden for rammerne af nedennævnte bestem ­
melser en Europæisk Socialfond, som skal lette arbejdskraftens adgang til beskæftigelse og fremme 
dens geografiske og faglige bevægelighed inden for Unionen samt lette tilpasningen til industrielle 
ændringer og til ændringer i produktionssystemerne, navnlig ved erhvervsuddannelse og omskoling.  
Artikel 163  
(tidl. artikel 147 i TEF)  
Fondens administration påhviler Kommissionen.  
Kommissionen bistås i dette arbejde af et udvalg, som ledes af et medlem af Kommissionen, og som 
er sammensat af repræsentanter for regeringerne samt for arbejdstager- og arbejdsgiverorganisatio ­
nerne.  
Artikel 164  
(tidl. artikel 148 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget gennemførelsesforordninger vedrørende Den 
Europæiske Socialfond.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/119
AFSNIT XII  
UDDANNELSE, ERHVERVSUDDANNELSE, UNGDOM OG SPORT  
Artikel 165  
(tidl. artikel 149 i TEF)  
1. Unionen bidrager til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ved at fremme samarbejdet 
mellem medlemsstaterne og om nødvendigt at støtte og supplere disses indsats, med fuld respekt 
for medlemsstaternes ansvar for undervisningsindholdet og opbygningen af uddannelsessystemerne samt deres kulturelle og sproglige mangfoldighed.  
Unionen bidrager til fremme af sport i Europa og tager i den forbindelse hensyn til sportens 
specifikke forhold, dens strukturer, der bygger på frivillighed, og dens sociale og uddannende funk
­
tion. 
2. Målene for Unionens indsats er:  
— at udvikle den europæiske dimension på uddannelsesområdet, navnlig gennem undervisning i og 
udbredelse af medlemsstaternes sprog  
— at begunstige studerendes og læreres mobilitet, bl.a. ved at fremme den akademiske anerkendelse 
af eksamensbeviser og studieperioder  
— at fremme samarbejdet mellem uddannelsesinstitutionerne  
— at fremme udvekslingen af oplysninger og erfaringer om spørgsmål, som er fælles for medlems ­
staternes uddannelsessystemer  
— at tilskynde til udvikling af udvekslingen af unge og ungdomsledere og fremme de unges delta ­
gelse i det demokratiske liv i Europa  
— at tilskynde til udvikling af fjernundervisning  
— at udvikle sportens europæiske dimension ved at fremme retfærdighed og åbenhed i sportskon ­
kurrencer og samarbejde mellem de organisationer og myndigheder, der har ansvar for sport, 
samt ved at beskytte sportsudøvernes, især de yngstes, fysiske og moralske integritet.  
3. Unionen og medlemsstaterne fremmer samarbejdet med tredjelande og med de internationale 
organisationer, der beskæftiger sig med uddannelsesforhold og sport, herunder navnlig Europarådet.  
4. For at bidrage til virkeliggørelse af målene i denne artikel  
— vedtager Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring 
af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget tilskyndelsesforanstaltninger, men uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative 
bestemmelserDA C 83/120 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
— vedtager Rådet på forslag af Kommissionen henstillinger.  
Artikel 166  
(tidl. artikel 150 i TEF)  
1. Unionen iværksætter en erhvervsuddannelsespolitik, der støtter og supplerer medlemsstaternes 
aktioner med fuld respekt for, at ansvaret for undervisningsindholdet og tilrettelæggelsen af erhvervs ­
uddannelserne ligger hos medlemsstaterne.  
2. Målene for Unionens indsats er  
— at lette tilpasningen til den industrielle udvikling, navnlig ved erhvervsuddannelse og omskoling  
— at forbedre den grundlæggende erhvervsuddannelse samt efter- og videreuddannelsen for at lette 
den erhvervsmæssige integration og reintegration på arbejdsmarkedet  
— at lette adgangen til erhvervsuddannelse og begunstige mobiliteten for erhvervslærere og personer 
under uddannelse, navnlig unge  
— at stimulere samarbejdet om erhvervsuddannelse mellem uddannelsesinstitutioner og virksom ­
heder 
— at fremme udvekslingen af oplysninger og erfaringer om spørgsmål, der er fælles for medlems ­
staternes uddannelsessystemer.  
3. Unionen og medlemsstaterne fremmer samarbejdet med tredjelande og med de internationale 
organisationer, der beskæftiger sig med erhvervsuddannelsesforhold.  
4. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget foranstaltninger, som kan 
bidrage til virkeliggørelsen af de mål, der er anført i denne artikel, men uden at der er tale om 
nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, og Rådet 
vedtager henstillinger på forslag af Kommissionen.  
AFSNIT XIII  
KULTUR  
Artikel 167  
(tidl. artikel 151 i TEF)  
1. Unionen bidrager til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet den respekterer den 
nationale og regionale mangfoldighed og samtidig fremhæver den fælles kulturarv.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/121
2. Unionen skal ved sin indsats fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt 
støtte og udbygge medlemsstaternes indsats på følgende områder:  
— forbedring af kendskabet til og formidlingen af de europæiske folkeslags kultur og historie  
— bevarelse og beskyttelse af den kulturarv, der er af europæisk betydning  
— ikke-kommercielle udvekslinger  
— kunstneriske og litterære frembringelser, herunder i den audiovisuelle sektor.  
3. Unionen og dens medlemsstater fremmer samar bejdet med tredjelande og med de internatio ­
nale organisationer, der beskæftiger sig med kulturelle forhold, herunder navnlig Europarådet.  
4. Unionen tager hensyn til de kulturelle aspekter i sin indsats i henhold til andre bestemmelser i 
traktaterne, navnlig med henblik på at respektere og fremme sine kulturers mangfoldighed.  
5. For at bidrage til virkeliggørelse af målene i denne artikel  
— vedtager Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring 
af Regionsudvalget tilskyndelsesforanstaltninger, men uden at der er tale om nogen form for 
harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser  
— vedtager Rådet på forslag af Kommissionen henstillinger.  
AFSNIT XIV  
FOLKESUNDHED  
Artikel 168  
(tidl. artikel 152 i TEF)  
1. Der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle 
Unionens politikker og aktiviteter.  
Unionens indsats, der skal være et supplement til de nationale politikker, skal være rettet mod at 
forbedre folkesundheden og forebygge sygdomme hos mennesker samt imødegå forhold, der kan 
indebære risiko for den fysiske og mentale sundhed. Indsatsen skal omfatte bekæmpelse af de største 
trusler mod sundheden ved at fremme forskning i deres årsager, spredning og forebyggelse samt 
sundhedsoplysning og -uddannelse, samt overvågning af alvorlige grænseoverskridende sundheds ­
trusler, varsling i tilfælde af sådanne trusler og bekæmpelse heraf.  
Unionen supplerer medlemsstaternes indsats for at begrænse narkotikarelaterede helbredsskader, 
herunder ved oplysning og forebyggelse.DA C 83/122 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Unionen fremmer samarbejdet mellem medlemsstaterne på de områder, der er omhandlet i 
denne artikel, og støtter om nødvendigt deres indsats. Den fremmer navnlig samarbejde mellem 
medlemsstaterne med henblik på at få deres sundhedstjenester til at supplere hinanden bedre i 
grænseregioner.  
Medlemsstaterne samordner indbyrdes og i kontakt med Kommissionen deres politikker og 
programmer på de i stk. 1 omhandlede områder. Kommissionen kan i nær kontakt med medlems ­
staterne tage ethvert passende initiativ for at fremme denne samordning, navnlig initiativer, der tager sigte på at opstille retningslinjer og indikatorer, tilrettelægge udveksling af bedste praksis og udar
­
bejde de nødvendige elementer til periodisk overvågning og evaluering. Europa-Parlamentet holdes 
fuldt underrettet.  
3. Unionen og medlemsstaterne fremmer samarbejdet med tredjelande og med de internationale 
organisationer, der beskæftiger sig med folkesundhed.  
4. Uanset artikel 2, stk. 5, og artikel 6, litra a), og i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, litra k), 
bidrager Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget til virkeliggørelse af målene i nærværende 
artikel ved for at imødegå de fælles sikkerhedsudfordringer  
a) at vedtage foranstaltninger til fastsættelse af en høj standard for kvaliteten og sikkerheden af 
organer og stoffer af menneskelig oprindelse, blod og blodprodukter; disse foranstaltninger er ikke 
til hinder for, at den enkelte medlemsstat opretholder eller indfører strengere beskyttelsesfor ­
anstaltninger  
b) at vedtage foranstaltninger på veterinær- og plantesun dhedsområdet, der direkte har til formål at 
beskytte folkesundheden  
c) at vedtage foranstaltninger til fastsættelse af høje standarder for kvaliteten og sikkerheden af 
lægemidler og medicinsk udstyr.  
5. Europa-Parlamentet og Rådet kan ligeledes efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget vedtage tilskyndelsesforanstalt ­
ninger med henblik på beskyttelse og forbedring af folkesundheden og navnlig bekæmpelse af større grænseoverskridende trusler mod sundheden, foranstaltninger, der vedrører overvågning af alvorlige 
grænseoverskridende sundhedstrusler, varsling i tilfælde af sådanne trusler og bekæmpelse heraf, samt 
foranstaltninger med direkte henblik på beskyttelse af folkesundheden i forbindelse med tobak og 
alkoholmisbrug, uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og 
administrative bestemmelser.  
6. Rådet kan også på forslag af Kommissionen vedtage henstillinger med henblik på at nå målene 
i denne artikel.  
7. Unionens indsats respekterer medlemsstaternes ansvar for udformningen af deres sundheds
­
politik samt for organisation og levering af sundhedstjenesteydelser og behandling påDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/123
sundhedsområdet. Medlemsstaternes ansvar omfatter forvaltningen af sundhedstjenesteydelser og 
behandling på sundhedsområdet samt fordelingen af de midler, der afsættes hertil. De i stk. 4, 
litra a), nævnte foranstaltninger berører ikke nationale bestemmelser om donation eller medicinsk 
anvendelse af organer og blod.  
AFSNIT XV  
FORBRUGERBESKYTTELSE  
Artikel 169  
(tidl. artikel 153 i TEF)  
1. For at fremme forbrugernes interesser og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau bidrager 
Unionen til at beskytte forbrugernes sundhed, sikkerhed og økonomiske interesser og til at 
fremme deres ret til oplysning og uddannelse og til at organisere sig for at beskytte deres interesser.  
2. Unionen bidrager til at nå målene i stk. 1 ved  
a) foranstaltninger, som det vedtager i henhold til artikel 114 som led i gennemførelsen af det indre 
marked  
b) foranstaltninger, som støtter, supplerer og overvåger den politik, medlemsstaterne fører.  
3. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, litra b).  
4. Foranstaltninger, som vedtages i medfør af stk. 3, er ikke til hinder for, at den enkelte medlems ­
stat opretholder eller indfører strengere beskyttelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger skal være 
forenelige med traktaterne. De meddeles Kommissionen.  
AFSNIT XVI  
TRANSEUROPÆISKE NET  
Artikel 170  
(tidl. artikel 154 i TEF)  
1. For at bidrage til virkeliggørelsen af målene i artikel 26 og 174 og give unionsborgerne, de 
erhvervsdrivende og de regionale og lokale administrative enheder mulighed for fuldt ud at udnytte 
de fordele, som etableringen af et område uden indre grænser medfører, bidrager Unionen til 
oprettelse og udvikling af transeuropæiske net på transport-, telekommunikations- og energiinfra ­
strukturområdet.DA C 83/124 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Inden for rammerne af et åbent og konkurrencepræget markedssystem tager Unionens indsats 
sigte på at fremme de nationale nets indbyrdes sammenkobling og interoperabilitet samt adgangen til 
disse net. I denne indsats tilgodeses især nødvendigheden af at skabe forbindelse mellem på den ene 
side øområder, indlandsområder og randområder og på den anden side Unionens centrale områder.  
Artikel 171  
(tidl. artikel 155 i TEF)  
1. Med henblik på virkeliggørelsen af målene i artikel 170:  
— skal Unionen opstille et sæt retningslinjer omfattende mål og prioriteter samt hovedlinjerne i de 
aktioner, der påtænkes gennemført for transeuropæiske net; i disse retningslinjer fastlægges 
projekter af fælles interesse  
— skal Unionen iværksætte enhver form for aktion, som måtte være nødvendig for at sikre nettenes 
interoperabilitet, navnlig inden for harmonisering af tekniske standarder  
— kan Unionen støtte projekter af fælles interesse, der støttes af medlemsstater, og som fastlægges 
inden for rammerne af de retningslinjer, der er omhandlet i første led, navnlig i form af forun ­
dersøgelser, lånegarantier eller rentegodtgørelser; Unionen kan også gennem den samhørigheds ­
fond, der er oprettet i overensstemmelse med artikel 177, bidrage til finansieringen af specifikke 
projekter i medlemsstaterne på transportinfrastrukturområdet.  
I Unionens indsats tages der hensyn til projekternes økonomiske levedygtighed.  
2. Medlemsstaterne samordner indbyrdes i kontakt med Kommissionen den politik, der føres på 
nationalt plan, og som kan få væsentlig indflydelse på gennemførelsen af målene i artikel 170. Kommissionen kan i snævert samarbejde med medlemsstaterne tage ethvert egnet initiativ for at 
fremme denne samordning.  
3. Unionen kan beslutte at samarbejde med tredjelande for at fremme projekter af gensidig 
interesse og sikre nettenes interoperabilitet.  
Artikel 172
 
(tidl. artikel 156 i TEF)  
De i artikel 171, stk. 1, omhandlede retningslinjer og andre foranstaltninger vedtages af Europa- 
Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske 
og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
Retningslinjer og projekter af fælles interesse, der vedrører en medlemsstats område, kræver den 
pågældende medlemsstats godkendelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/125
AFSNIT XVII  
INDUSTRI  
Artikel 173  
(tidl. artikel 157 i TEF)  
1. Unionen og medlemsstaterne sørger for, at de nødvendige betingelser for udviklingen af EU- 
industriens konkurrenceevne er til stede.  
Med henblik herpå tager deres indsats i overensstemmelse med et åbnet og konkurrencepræget 
markedssystem sigte på:  
— at industrien hurtigere kan tilpasse sig strukturforandringerne  
— at fremme et klima, der er gunstigt for initiativer og udvikling af virksomheder overalt i Unionen, 
navnlig små og mellemstore virksomheder  
— at fremme et klima, der er gunstigt for samarbejde mellem virksomheder  
— at fremme udnyttelsen af det industrielle potentiale i politikkerne for innovation, forskning og 
teknologisk udvikling.  
2. Medlemsstaterne rådfører sig med hinanden i kontakt med Kommissionen og samordner om 
nødvendigt deres aktioner. Kommissionen kan tage de initiativer, den finder hensigtsmæssige for at 
fremme deres samordning, navnlig initiativer, der tager sigte på at opstille retningslinjer og indika ­
torer, tilrettelægge udveksling af bedste praksis og udarbejde de nødvendige elementer til periodisk 
overvågning og evaluering. Europa-Parlamentet holdes fuldt underrettet.  
3. Unionen bidrager til gennemførelsen af målene i stk. 1 gennem de politikker og aktioner, som 
det iværksætter i henhold til andre bestemmelser i traktaterne. Europa-Parlamentet og Rådet kan efter 
den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg træffe 
afgørelse om specifikke foranstaltninger til støtte for medlemsstaternes aktioner med henblik på 
virkeliggørelse af målene i stk. 1, uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlems ­
staternes love og administrative bestemmelser.  
Dette traktatafsnit danner ikke grundlag for Unionens indførelse af nogen form for foranstaltning, 
der kan fordreje konkurrencen, eller som indeholder fiskale bestemmelser eller bestemmelser vedrø ­
rende ansattes rettigheder og interesser.DA C 83/126 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
AFSNIT XVIII  
ØKONOMISK, SOCIAL OG TERRITORIAL SAMHØRIGHED  
Artikel 174  
(tidl. artikel 158 i TEF)  
For at fremme en harmonisk udvikling af Unionen som helhed udvikler og fortsætter denne sin 
indsats for at styrke sin økonomiske, sociale og territoriale samhørighed.  
Unionen stræber navnlig efter at formindske forskellene mellem de forskellige områders udviklings ­
niveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder.  
Blandt de berørte områder lægges der særlig vægt på landdistrikter, områder i en industriel over ­
gangsproces og områder, der lider af alvorlige naturbetingede eller demografiske ulemper af perma ­
nent art, bl.a. de nordligste meget tyndt befolkede områder samt øområder, grænseoverskridende 
områder og bjergområder.  
Artikel 175  
(tidl. artikel 159 i TEF)  
Medlemsstaterne fører deres økonomiske politik og samordner denne med henblik på tillige at nå de 
mål, der er fastlagt i artikel 174. Udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker og 
aktioner samt gennemførelsen af det indre marked skal ske under hensyntagen til målene i artikel 174 og skal bidrage til deres virkeliggørelse. Unionen støtter ligeledes denne virkeliggørelse med den virksomhed, som den udøver gennem strukturfondene (Den Europæiske Udviklings- og 
Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske 
Fond for Regionaludvikling), Den Europæiske Investeringsbank og andre eksisterende finansielle instrumenter.  
Kommissionen aflægger hvert tredje år rapport til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og 
Sociale Udvalg og Regionsudvalget om fremskridtene i forbindelse med virkeliggørelsen af den 
økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, og om hvordan de forskellige midler efter denne 
artikel har bidraget hertil. Rapporten ledsages i givet fald af passende forslag.  
Hvis det viser sig nødvendigt med særlige aktioner ud over fondene og med forbehold af de 
foranstaltninger, der træffes som led i Unionens øvrige politikker, kan disse aktioner vedtages af 
Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure og 
efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
Artikel 176
 
(tidl. artikel 160 i TEF)  
Den Europæiske Fond for Regionaludvikling skal bidrage til at udligne de største regionale skævheder 
i Unionen ved at deltage i udviklingen og strukturtilpasningen af de områder, der er bagefter i 
udvikling, og i omstillingen af de industriområder, der er i tilbagegang.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/127
Artikel 177  
(tidl. artikel 161 i TEF)  
Med forbehold af artikel 178 definerer Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den 
almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regions ­
udvalget strukturfondenes opgaver, hovedmål og indretning, hvilket kan medføre en sammenlægning 
af fondene. Efter samme procedure fastsættes også de almindelige regler, der skal gælde for fondene, 
samt de nødvendige bestemmelser for at sikre disses effektivitet og samordningen mellem fondene 
indbyrdes og med andre eksisterende finansielle instrumenter.  
En Samhørighedsfond oprettet efter samme procedure yder finansielle bidrag til projekter inden for 
miljø og transeuropæiske net på transportinfrastrukturområdet.  
Artikel 178  
(tidl. artikel 162 i TEF)  
Gennemførelsesforordningerne vedrørende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling træffes af 
Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
For så vidt angår Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, 
og Den Europæiske Socialfond, finder henholdsvis artikel 43 og 164 fortsat anvendelse.  
AFSNIT XIX
 
FORSKNING, TEKNOLOGISK UDVIKLING OG RUMMET  
Artikel 179  
(tidl. artikel 163 i TEF)  
1. Unionen har som mål at styrke sit videnskabelige og teknologiske grundlag ved gennemførelse 
af et europæisk forskningsrum med fri bevægelighed for forskere samt videnskabelig og teknologisk viden, at fremme udviklingen af sin konkurrenceevne, herunder industriens konkurrenceevne, samt at 
fremme alle de forskningsaktiviteter, der skønnes nødvendige i medfør af andre kapitler i traktaterne.
 
2. I dette øjemed opmuntrer den i hele Unionen virksomheder, herunder små og mellemstore 
virksomheder, forskningscentre og universiteter i deres indsats for forskning og teknologisk udvikling 
af høj kvalitet; den støtter deres samarbejdsbestræbelser, idet den i særdeleshed søger at gøre det 
muligt for forskerne at samarbejde frit på tværs af grænserne og for virksomhederne at udnytte 
mulighederne i det indre marked fuldt ud, især ved at skabe fri adgang til de enkelte landes offentlige 
aftaler, ved at fastlægge fælles standarder og ved at fjerne juridiske og fiskale hindringer for dette 
samarbejde.DA C 83/128 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Alle Unionens aktioner i henhold til traktaterne, herunder demonstrationsaktioner, vedrørende 
forskning og teknologisk udvikling vedtages og iværksættes efter bestemmelserne i dette afsnit.  
Artikel 180  
(tidl. artikel 164 i TEF)  
Med henblik på at nå disse mål gennemfører Unionen følgende aktioner, som skal supplere de 
aktioner, der iværksættes i medlemsstaterne:  
a) iværksættelse af programmer for forskning, teknologisk udvikling og demonstration gennem 
fremme af samarbejdet med og mellem virksomheder, forskningscentre og universiteter  
b) fremme af samarbejdet vedrørende forskning, teknologisk udvikling og demonstration i Unionen 
med tredjelande og internationale organisationer  
c) formidling og nyttiggørelse af resultaterne af aktiviteter vedrørende forskning, teknologisk udvik ­
ling og demonstration i Unionen  
d) fremme af uddannelse og mobilitet for forskere i Unionen.  
Artikel 181  
(tidl. artikel 165 i TEF)  
1. Unionen og medlemsstaterne samordner deres indsats inden for forskning og teknologisk 
udvikling for at sikre den indbyrdes sammenhæng mellem de nationale politikker og Unionens 
politik. 
2. Kommissionen kan i nært samarbejde med medlemsstaterne tage ethvert initiativ, der kan 
bidrage til at fremme den i stk. 1 nævnte samordning, navnlig initiativer, der tager sigte på at 
opstille retningslinjer og indikatorer, tilrettelægge udveksling af bedste praksis og udarbejde de 
nødvendige elementer til periodisk overvågning og evaluering. Europa-Parlamentet holdes fuldt 
underrettet.  
Artikel 182  
(tidl. artikel 166 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg et flerårigt rammeprogram, som omfatter samtlige 
Unionens aktioner.  
I rammeprogrammet:  
— fastsættes de videnskabelige og teknologiske mål, der skal opnås ved de i artikel 180 omhandlede 
aktioner, samt prioriteringerne i forbindelse hermedDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/129
— angives hovedlinjerne i disse aktioner  
— fastsættes det samlede maksimumsbeløb og de nærmere vilkår for Unionens finansielle deltagelse 
i rammeprogrammet samt de påtænkte aktioners respektive andele.  
2. Rammeprogrammet tilpasses eller udbygges på baggrund af udviklingen.  
3. Rammeprogrammet iværksættes ved hjælp af særprogrammer, der udarbejdes inden for hver 
enkelt af aktionerne. I hvert særprogram angives de nærmere bestemmelser for programmets 
gennemførelse, varigheden af dette og de midler, der skønnes nødvendige hertil. Summen af de 
beløb, der skønnes nødvendige, og som fastsættes i særprogrammerne, må ikke overstige det samlede 
maksimumsbeløb for rammeprogrammet og for hver enkelt aktion.  
4. Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa- 
Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg, vedtager særprogrammerne.  
5. Som et supplement til aktiviteterne i det flerårige rammeprogram fastsætter Europa-Parlamentet 
og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af det europæiske forskningsrum.  
Artikel 183  
(tidl. artikel 167 i TEF)  
Med henblik på iværksættelsen af det flerårige rammeprogram fastsætter Unionen:  
— reglerne for virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse  
— reglerne for formidling af forskningsresultater.  
Artikel 184  
(tidl. artikel 168 i TEF)  
Under iværksættelsen af det flerårige rammepr ogram kan der vedtages supplerende programmer, 
hvori der kun deltager visse medlemsstater, som sikrer finansieringen med forbehold af eventuel 
deltagelse fra Unionens side.  
Unionen vedtager de regler, der skal finde anvendelse på de supplerende programmer, navnlig 
vedrørende videnformidling og andre medlemsstaters adgang.DA C 83/130 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 185  
(tidl. artikel 169 i TEF)  
Under iværksættelsen af det flerårige rammeprogram kan Unionen i forståelse med de pågældende 
medlemsstater åbne mulighed for deltagelse i forsknings- og udviklingsprogrammer, der iværksættes 
af flere medlemsstater, herunder deltagelse i de strukturer, der oprettes for gennemførelsen af disse 
programmer.  
Artikel 186  
(tidl. artikel 170 i TEF)  
Under iværksættelsen af det flerårige rammeprogram kan Unionen åbne mulighed for et samarbejde 
vedrørende forskning, teknologisk udvikling og demonstration i Unionen med tredjelande eller inter ­
nationale organisationer.  
De nærmere bestemmelser for dette samarbejde kan fastlægges ved aftaler mellem Unionen og de 
pågældende tredjeparter.  
Artikel 187  
(tidl. artikel 171 i TEF)  
Unionen kan oprette fællesforetagender eller enhver anden struktur, der er nødvendig for korrekt 
gennemførelse af programmerne for forskning, teknologisk udvikling og demonstration i Unionen.  
Artikel 188  
(tidl. artikel 172 i TEF)  
Rådet vedtager på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og Det Økono ­
miske og Sociale Udvalg de i artikel 187 omhandlede bestemmelser.  
Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg de i artikel 183, 184 og 185 omhandlede bestemmelser. 
Vedtagelsen af de supplerende programmer kræver endvidere de pågældende medlemsstaters 
samtykke.  
Artikel 189 
1. Unionen udarbejder en europæisk rumpolitik for at fremme det videnskabelige og tekniske 
fremskridt, industriens konkurrenceevne og iværksættelsen af sine politikker. Med henblik herpå kan 
den fremme fælles initiativer, støtte forskning og teknologisk udvikling og koordinere den nødven ­
dige indsats for at udforske og udnytte rummet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/131
2. For at bidrage til gennemførelsen af de mål, der er nævnt i stk. 1, fastsætter Europa-Parlamentet 
og Rådet efter den almindelige lovgivningsprocedure de nødvendige foranstaltninger, der kan tage 
form af et europæisk rumprogram, uden at der er tale om nogen form for harmonisering af 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.  
3. Unionen etablerer de relevante forbindelser med Den Europæiske Rumorganisation.  
4. Denne artikel berører ikke de øvrige bestemmelser i dette afsnit.  
Artikel 190  
(tidl. artikel 173 i TEF)  
I begyndelsen af hvert år forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. 
Denne rapport omhandler navnlig de aktiviteter, der har fundet sted det foregående år inden for forskning og teknologisk udvikling og resultatformidling, samt arbejdsprogrammet for det igangvæ
­
rende år.  
AFSNIT XX  
MILJØ  
Artikel 191  
(tidl. artikel 174 i TEF)  
1. Unionens politik på miljøområdet skal bidrage til forfølgelse af nedennævnte mål:  
— bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten  
— beskyttelse af menneskers sundhed  
— en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne  
— fremme på internationalt plan af foranstaltninger til løsning af de regionale og globale miljø ­
problemer, og navnlig bekæmpelse af klimaændringer.  
2. Unionens politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau under hensyntagen 
til de forskelligartede forhold, der gør sig gældende i de forskellige områder i Unionen. Den bygger 
på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats, princippet om indgreb over for 
miljøskader fortrinsvis ved kilden og princippet om, at forureneren betaler.  
I den forbindelse omfatter de harmoniseringsforanstaltninger, der skal iværksættes for at opfylde 
miljøbeskyttelseskravene, i relevante tilfælde en beskyttelsesklausul, der giver medlemsstaterne 
bemyndigelse til af ikke-økonomiske miljøhensyn at træffe foreløbige foranstaltninger, der underka ­
stes en EU-kontrolprocedure.DA C 83/132 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Ved udarbejdelsen af Unionens politik på miljøområdet tages der hensyn til:  
— eksisterende videnskabelige og tekniske data  
— de miljømæssige forhold i de forskellige områder i Unionen  
— fordele og ulemper ved foranstaltningens gennemførelse eller undladelse af at gennemføre den  
— den økonomiske og sociale udvikling i Unionen som helhed og den afbalancerede udvikling i 
dens områder.  
4. Inden for rammerne af deres respektive beføjelser samarbejder Unionen og medlemsstaterne 
med tredjelande og med de kompetente internationale organisationer. De nærmere bestemmelser 
vedrørende samarbejdet, for så vidt angår Unionen, kan nedfældes i aftaler mellem denne og de pågældende tredjeparter.  
Det foregående afsnit berører ikke medlemsstaternes kompetence til at forhandle i internationale 
organer og indgå internationale aftaler.  
Artikel 192
 
(tidl. artikel 175 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet træffer efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring 
af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget afgørelse om de aktioner, der skal 
iværksættes af Unionen med henblik på at gennemføre de mål, der er anført i artikel 191.  
2. Uanset den i stk. 1 nævnte fremgangsmåde for beslutningstagning og med forbehold af 
artikel 114 vedtager Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parla ­
mentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget  
a) bestemmelser af hovedsagelig fiskal karakter  
b) foranstaltninger, der berører  
— fysisk planlægning  
— kvantitativ forvaltning af vandressourcerne, eller som direkte eller indirekte berører disse 
ressourcers disponibilitet  
— arealanvendelse, bortset fra affaldshåndtering  
c) foranstaltninger, der i væsentlig grad berører en medlemsstats valg mellem forskellige energikilder 
og den generelle sammensætning af dens energiforsyning.  
Rådet kan med enstemmighed på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet, 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget vedtage, at den almindelige lovgivnings ­
procedure skal finde anvendelse på de spørgsmål, der er nævnt i første afsnit.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/133
3. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget generelle handlingsprogrammer 
for prioriterede mål, som skal virkeliggøres.  
De foranstaltninger, der er nødvendige for disse programmers iværksættelse, vedtages efter betingel ­
serne i stk. 1 eller stk. 2, alt efter omstændighederne.  
4. Med forbehold af visse foranstaltninger vedtaget af Unionen finansieres og gennemføres miljø ­
politikken af medlemsstaterne.  
5. Med forbehold af princippet om, at forureneren betaler, skal foranstaltninger, der bygger på stk. 
1, og som indebærer udgifter, der skønnes uforholdsmæssigt store for en medlemsstats offentlige 
myndigheder, i en passende form give mulighed for:  
— undtagelser af midlertidig karakter og/eller  
— finansiel støtte fra den Samhørighedsfond, der er oprettet i henhold til artikel 177.  
Artikel 193  
(tidl. artikel 176 i TEF)  
Beskyttelsesforanstaltninger, som vedtages i henhold til artikel 192, er ikke til hinder for, at de 
enkelte medlemsstater opretholder eller indfør er strengere beskyttelsesforanstaltninger. Disse foran ­
staltninger skal være forenelige med traktaterne. De meddeles Kommissionen.  
AFSNIT XXI  
ENERGI  
Artikel 194 
1. Som led i det indre markeds oprettelse og funktion og under hensyn til kravet om at bevare og 
forbedre miljøet sigter Unionens politik på energiområdet mod i en ånd af solidaritet mellem 
medlemsstaterne:  
a) at sikre energimarkedets funktion  
b) at sikre energiforsyningssikkerheden i Unionen  
c) at fremme energieffektivitet og energibesparelser samt udvikling af nye og vedvarende energikilder 
og 
d) at fremme sammenkobling af energinet.DA C 83/134 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure de foran ­
staltninger, der er nødvendige for at nå de mål, der er nævnt i stk. 1, dog således at anvendelsen af 
andre bestemmelser i traktaterne ikke berøres herved. Disse foranstaltninger vedtages efter høring af 
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.  
De berører ikke en medlemsstats ret til at fastsætte betingelserne for udnyttelsen af dens energires ­
sourcer, dens valg mellem forskellige energikilder og den generelle sammensætning af dens energi ­
forsyning, jf. dog artikel 192, stk. 2, litra c).  
3. Uanset stk. 2 fastsætter Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure med enstemmighed og efter 
høring af Europa-Parlamentet de deri nævnte foranstaltninger, hvis de er af hovedsagelig fiskal 
karakter.  
AFSNIT XXII  
TURISME  
Artikel 195 
1. Unionen supplerer medlemsstaternes indsats i turistsektoren, især ved at fremme konkurrence ­
evnen for Unionens virksomheder inden for denne sektor.  
Med henblik herpå er målene for Unionens indsats:  
a) at tilskynde til tilvejebringelse af et gunstigt klima for udvikling af virksomhederne inden for 
denne sektor  
b) at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne, navnlig ved udveksling af god praksis.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure med henblik 
på at opfylde målene i denne artikel særli ge foranstaltninger, der skal supplere medlemsstaternes 
indsats, men uden at der er tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og 
administrative bestemmelser.  
AFSNIT XXIII  
CIVILBESKYTTELSE  
Artikel 196  
1. Unionen fremmer samarbejde mellem medlemsstaterne for at gøre ordningerne for forebyggelse 
af og beskyttelse mod naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer mere effektive.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/135
Målene for Unionens indsats er:  
a) at støtte og supplere medlemsstaternes tiltag på nationalt, regionalt og lokalt plan med hensyn til 
risikoforebyggelse, beredskab hos indsatspersonellet på civilbeskyttelsesområdet i medlemsstaterne 
og indsats i tilfælde af naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer i Unionen  
b) at fremme et hurtigt og effektivt operationelt samarbejde i Unionen mellem de nationale tjenester 
på civilbeskyttelsesområdet  
c) at fremme sammenhængen i internationalt arbejde på civilbeskyttelsesområdet.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure de foran ­
staltninger, der er nødvendige for at bidrage til virkeliggørelsen af målene i stk. 1, uden at der er tale 
om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.  
AFSNIT XXIV  
ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE  
Artikel 197 
1. En effektiv gennemførelse af EU-retten i medlemsstaterne er af afgørende betydning for, at 
Unionen kan fungere tilfredsstillende, og betragtes som et område af fælles interesse.  
2. Unionen kan støtte medlemsstaternes bestræbelser for at forbedre deres administrative kapacitet 
til at gennemføre EU-retten. En sådan indsats kan omfatte hjælp til udveksling af oplysninger og 
embedsmænd samt støtte til uddannelsesprogrammer. Ingen medlemsstat er forpligtet til at tage 
imod en sådan støtte. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter ved forordning efter den almindelige 
lovgivningsprocedure de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik herpå, men uden at der er 
tale om nogen form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser.  
3. Denne artikel berører ikke medlemsstaternes pligt til at gennemføre EU-retten eller Kommis ­
sionens rettigheder og pligter. Den berører heller ikke andre bestemmelser i traktaterne om admini ­
strativt samarbejde mellem medlemsstaterne og mellem dem og Unionen.DA C 83/136 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
FJERDE DEL  
DE OVERSØISKE LANDE OG TERRITORIERS ASSOCIERING  
Artikel 198  
(tidl. artikel 182 i TEF)  
Medlemsstaterne er enige om at associere de ikke-europæiske lande og territorier, der opretholder 
særlige forbindelser med Danmark, Frankrig, Nederlandene og Det Forenede Kongerige, med 
Unionen. Disse lande og territorier, i det følgende benævnt »lande og territorier«, er opregnet i listen i bilag II.  
Formålet med associeringen er at fremme den økonomiske og sociale udvikling i disse lande og 
territorier og at oprette nære økonomiske forbindelser mellem disse og Unionen som helhed.  
I overensstemmelse med principperne i denne traktats præambel skal associeringen først og fremmest 
åbne mulighed for at tjene befolkningernes interesser i disse lande og territorier og øge deres velstand 
for herved at lede dem frem til den økonomiske, sociale og kulturelle udvikling, som de tilstræber.  
Artikel 199
 
(tidl. artikel 183 i TEF)  
Associeringen tilstræber nedennævnte mål:  
1) Medlemsstaterne anvender i deres samhandel med disse lande og territorier samme regler, som de 
i henhold til traktaterne anvender indbyrdes.  
2) Hvert land eller territorium anvender i sin samhandel med medlemsstaterne og de øvrige lande og 
territorier samme regler, som det anvender over for den europæiske stat, med hvilken det 
opretholder særlige forbindelser.  
3) Medlemsstaterne bidrager til de investeringer, som den fremskridende udvikling af disse lande og 
territorier kræver.  
4) For så vidt angår de investeringer, der finansieres af Unionen, er deltagelse i licitationer og 
leverancer åben på lige betingelser for alle fysiske og juridiske personer, som henholdsvis er statsborgere eller hjemmehørende i medlemsstaterne eller i disse lande og territorier.
 
5) Medmindre der træffes særlige bestemmelser i henhold til artikel 203, gælder i forholdet mellem 
medlemsstaterne og disse lande og territorier uden nogen form for forskelsbehandling de i kapitlet 
om etableringsretten nævnte bestemmelser for deres statsborgeres og selskabers ret til at etablere 
sig, ligesom de dér nævnte fremgangsmåder finder tilsvarende anvendelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/137
Artikel 200  
(tidl. artikel 184 i TEF)  
1. Varer med oprindelse i disse lande og territorier nyder ved indførsel til medlemsstaterne godt af 
forbuddet mod told mellem medlemsstaterne, som gælder i overensstemmelse med traktaternes 
bestemmelser.  
2. Ved indførsel i hvert af disse lande eller territorier er told, der pålægges varer fra medlems ­
staterne og de øvrige lande og territorier, forbudt i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 30.  
3. Disse lande og territorier kan dog opkræve sådan told, som er nødvendig for deres udvikling og 
industrialisering, eller som er finanstold og har til formål af skaffe midler til deres offentlige 
budgetter.  
De i foregående afsnit nævnte toldsatser kan ikke overstige samme niveau som dem, der pålægges 
varer, der hidrører fra den medlemsstat, med hvilken det pågældende land eller territorium opret
­
holder særlige forbindelser.  
4. Stk. 2 finder ikke anvendelse på de lande og territorier, der som følge af særlige internationale 
forpligtelser anvender en toldtarif, der ikke hjemler forskelsbehandling.  
5. Indførelse eller ændring af toldsatser for varer, der indføres i disse lande og territorier, må 
hverken retligt eller faktisk føre til direkte eller indirekte forskelsbehandling af varer, der hidrører fra 
forskellige medlemsstater.  
Artikel 201  
(tidl. artikel 185 i TEF)  
Såfremt toldsatsernes niveau for varer hidrørende fra tredj eland ved indførsel til et land eller terri ­
torium, når bestemmelserne i artikel 200, stk. 1, finder anvendelse, vil kunne fremkalde omlægninger af samhandelen til skade for en medlemsstat, kan denne begære, at Kommissionen foreslår de øvrige 
medlemsstater nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe denne situation.  
Artikel 202
 
(tidl. artikel 186 i TEF)  
Med forbehold af bestemmelserne vedrørende den offentlige sundhed, den offentlige sikkerhed og 
den offentlige orden fastsættes bestemmelser om fri bevægelighed for arbejdskraften fra disse lande 
og territorier inden for medlemsstaterne og for arbejdskraften fra medlemsstaterne inden for disse 
lande og territorier ved retsakter vedtaget i overensstemmelse med artikel 203.DA C 83/138 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 203  
(tidl. artikel 187 i TEF)  
Rådet vedtager med udgangspunkt i de resultater, der er opnået som led i disse lande og territoriers 
associering med Unionen, og på grundlag af de principper, der er nedfældet i traktaterne, med 
enstemmighed og på forslag af Kommissionen de nærmere retningslinjer for og fremgangsmåden 
ved de pågældende lande og territoriers associering med Unionen. Når sådanne bestemmelser 
vedtages af Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure, træffer dette afgørelse med enstemmighed 
på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet.  
Artikel 204  
(tidl. artikel 188 i TEF)  
Bestemmelserne i artikel 198-203 finder anvendelse på Grønland, medmindre andet følger af de 
særlige bestemmelser for Grønland, der er fastsat i den protokol om den særlige ordning for Grønland, der er knyttet som bilag til traktaterne.
 
FEMTE DEL  
UNIONENS OPTRÆDEN UDADTIL  
AFSNIT I  
ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM UNIONENS OPTRÆDEN UDADTIL  
Artikel 205 
Unionens optræden på den internationale scene i henhold til denne del bygger på principperne i, 
forfølger målene i og varetages i overensstemmelse med de almindelige bestemmelser om Unionens 
optræden udadtil, der er fastlagt i kapitel 1 i afsnit V i traktaten om Den Europæiske Union.  
AFSNIT II  
DEN FÆLLES HANDELSPOLITIK  
Artikel 206  
(tidl. artikel 131 i TEF)  
Med oprettelsen af en toldunion i overensstemmelse med artikel 28-32 bidrager Unionen i fælles 
interesse til en harmonisk udvikling af verdenshandelen, til en gradvis afskaffelse af restriktionerne for 
den internationale handel og de direkte udenlandske investeringer og til en sænkning af toldskranker 
og andre hindringer.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/139
Artikel 207  
(tidl. artikel 133 i TEF)  
1. Den fælles handelspolitik bygger på ensartede principper, navnlig for så vidt angår told ­
ændringer, indgåelse af told- og handelsaftaler vedrørende handel med varer og tjenesteydelser, 
handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret, direkte udenlandske investeringer, gennem ­
førelse af ensartethed i liberaliseringsforanstaltninger, eksportpolitik og handelspolitiske beskyttelses ­
foranstaltninger, herunder foranstaltninger mod dumping og subsidieordninger. Den fælles handels ­
politik føres inden for rammerne af principperne og målene for Unionens optræden udadtil.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager ved forordning efter den almindelige lovgivningspro ­
cedure foranstaltninger til fastlæggelse af rammerne for gennemførelsen af den fælles handelspolitik.  
3. Skal der føres forhandlinger om og indgås aftaler med et eller flere tredjelande eller en eller flere 
internationale organisationer, finder artikel 218 anvendelse, jf. dog de særlige bestemmelser i nærvæ ­
rende artikel.  
Kommissionen retter henstillinger til Rådet, som bemyndiger den til at indlede de nødvendige 
forhandlinger. Rådet og Kommissionen skal sikre, at de forhandlede aftaler er i overensstemmelse med Unionens interne politikker og regler.  
Disse forhandlinger føres af Kommissionen i samråd med et særligt udvalg udpeget af Rådet til at 
bistå den i dette arbejde og inden for rammerne af direktiver, som Rådet kan meddele den. Kommis
­
sionen aflægger regelmæssigt beretning til det særlige udvalg og til Europa-Parlamentet om, hvordan 
forhandlingerne skrider frem.  
4. For så vidt angår forhandling og indgåelse af aftaler som nævnt i stk. 3 træffer Rådet afgørelse 
med kvalificeret flertal.  
For så vidt angår forhandling og indgåelse af aftaler på områderne handel med tjenesteydelser og 
handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret samt direkte udenlandske investeringer træffer 
Rådet afgørelse med enstemmighed, hvis aftalen omfatter bestemmelser, hvor der kræves enstem ­
mighed for vedtagelse af interne regler.  
Rådet træffer ligeledes afgørelse med enstemmighed om forhandling og indgåelse af aftaler  
a) på området handel med kulturelle og audiovisuelle tjenesteydelser, når disse aftaler indebærer en 
risiko for, at den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Unionen bringes i fare  
b) på området handel med sociale, uddannelsesmæssige og sundhedsmæssige tjenesteydelser, når 
disse aftaler indebærer en risiko for, at den nationale tilrettelæggelse af sådanne tjenester forstyrres 
alvorligt, og at medlemsstaternes ansvar for levering heraf bringes i fare.  
5. Forhandling og indgåelse af internationale aftaler på transportområdet er omfattet af tredje del, 
afsnit VI, samt af artikel 218.DA C 83/140 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
6. Udøvelsen af de beføjelser, som denne artikel tillægger på området den fælles handelspolitik, 
berører ikke afgrænsningen af beføjelserne mellem Unionen og medlemsstaterne og vil ikke føre til 
en harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, i det omfang traktaterne 
udelukker en sådan harmonisering.  
AFSNIT III  
SAMARBEJDE MED TREDJELANDE OG HUMANITÆR BISTAND  
KAPITEL 1  
UDVIKLINGSSAMARBEJDE  
Artikel 208  
(tidl. artikel 177 i TEF)  
1. Unionens politik med hensyn til udviklingssamarbejde føres inden for rammerne af princip ­
perne og målene for Unionens optræden udadtil. Unionens og medlemsstaternes politik med hensyn 
til udviklingssamarbejde supplerer og styrker gensidigt hinanden.  
Hovedmålet for Unionens politik på dette område er at nedbringe og på sigt udrydde fattigdommen. 
Unionen tager hensyn til målene for udviklingssamarbejdet i forbindelse med iværksættelse af poli ­
tikker, der kan påvirke udviklingslandene.  
2. Unionen og medlemsstaterne respekterer de forpligtelser og tager hensyn til de målsætninger, 
som de har godkendt inden for rammerne af De Forenede Nationer og andre kompetente inter ­
nationale organisationer.  
Artikel 209  
(tidl. artikel 179 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure de foran ­
staltninger, der er nødvendige for at gennemføre politikken for udviklingssamarbejde, og som kan 
vedrøre flerårige samarbejdsprogrammer med udviklingslande eller programmer med en tematisk 
tilgang.  
2. Unionen kan med tredjelande og kompetente internationale organisationer indgå aftaler, der 
kan bidrage til at nå målene i artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 208 i denne traktat.  
Første afsnit berører ikke medlemsstaternes kompetence til at forhandle i internationale organer og 
indgå aftaler.
 
3. Den Europæiske Investeringsbank bidrager på de betingelser, der er fastsat i dens vedtægter, til 
iværksættelsen af de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/141
Artikel 210  
(tidl. artikel 180 i TEF)  
1. For at styrke komplementariteten og effektiviteten af deres indsats samordner Unionen og 
medlemsstaterne deres politik med hensyn til udviklingssamarbejde og fører samråd om deres 
bistandsprogrammer, herunder i internationale organisationer og på internationale konferencer. De 
kan iværksætte fælles aktioner. Medlemsstaterne bidrager om nødvendigt til iværksættelsen af Unio ­
nens bistandsprogrammer.  
2. Kommissionen kan tage ethvert passende initiativ for at fremme den i stk. 1 omhandlede 
samordning.  
Artikel 211  
(tidl. artikel 181 i TEF)  
Inden for rammerne af deres respektive beføjelser samarbejder Unionen og medlemsstaterne med 
tredjelande og med kompetente internationale organisationer.  
KAPITEL 2  
ØKONOMISK, FINANSIELT OG TEKNISK SAMARBEJDE MED TREDJELANDE  
Artikel 212  
(tidl. artikel 181 A i TEF)  
1. Med forbehold af de øvrige bestemmelser i traktaterne, især i artikel 208-211, iværksætter 
Unionen samarbejdsforanstaltninger med andre tredjelande end udviklingslande på det økonomiske, 
finansielle og tekniske område, herunder bistandsforanstaltninger især på det finansielle område. 
Disse foranstaltninger skal være i overensstemmelse med Unionens udviklingspolitik og gennemføres 
inden for rammerne af principperne og målene for Unionens optræden udadtil. Unionens og 
medlemsstaternes aktiviteter supplerer og styrker gensidigt hinanden.  
2. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure de foran ­
staltninger, der er nødvendige for at gennemføre stk. 1.  
3. Inden for rammerne af deres respektive beføjelser samarbejder Unionen og medlemsstaterne 
med tredjelande og med kompetente internationale organisationer. De nærmere bestemmelser vedrø ­
rende Unionens samarbejde kan nedfældes i aftaler mellem dette og de pågældende tredjeparter.  
Første afsnit berører ikke medlemsstaternes kompetence til at forhandle i internationale organer og 
indgå internationale aftaler.DA C 83/142 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 213 
Når situationen i et tredjeland kræver akut finansiel bistand fra Unionens side vedtager Rådet på 
forslag af Kommissionen de nødvendige afgørelser.  
KAPITEL 3  
HUMANITÆR BISTAND 
Artikel 214 
1. Unionens aktiviteter på området humanitær bistand gennemføres inden for rammerne af 
principperne og målene for Unionens optræden udadtil. Formålet med disse aktiviteter er i specifikke 
situationer at yde bistand, hjælp og beskyttelse til befolkninger i tredjelande, der er ofre for naturkata ­
strofer eller menneskeskabte katastrofer, med henblik på opfyldelse af de humanitære behov, der opstår i disse forskellige situationer. Unionens og medlemsstaternes aktiviteter supplerer og styrker 
gensidigt hinanden.  
2. Unionens humanitære bistandsaktiviteter gennemføres i overensstemmelse med principperne i 
folkeretten og principperne om upartiskhed, neutralitet og ikke-forskelsbehandling.  
3. Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter efter den almindelige lovgivningsprocedure foranstalt
­
ninger til fastlæggelse af rammerne for gennemførelsen af Unionens humanitære bistandsaktiviteter.  
4. Unionen kan med tredjelande og kompetente internationale organisationer indgå aftaler, der 
kan bidrage til at nå målene i stk. 1 og i artikel 21 i traktaten om Den Europæiske Union.  
Første afsnit berører ikke medlemsstaternes kompetence til at forhandle i internationale organer og 
indgå aftaler.  
5. Der oprettes et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand, der kan danne ramme for 
europæiske unges fælles bidrag til Unionens humanitære bistandsaktiviteter. Europa-Parlamentet og 
Rådet fastsætter ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure statutten og de nærmere bestemmelser om funktionsmåden for et sådant korps.  
6. Kommissionen kan tage ethvert passende initiativ for at fremme samordningen mellem Unio
­
nens og medlemsstaternes aktiviteter med henblik på at styrke effektiviteten og komplementariteten 
af Unionens og de nationale humanitære bistandsforanstaltninger.  
7. Unionen påser, at dens humanitære bistandsaktiviteter samordnes og hænger sammen med de 
tiltag, der gennemføres af internationale organisationer og organer, især dem, der indgår i FN- 
systemet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/143
AFSNIT IV  
RESTRIKTIVE FORANSTALTNINGER  
Artikel 215  
(tidl. artikel 301 i TEF)  
1. Såfremt en afgørelse, der er vedtaget på grundlag af kapitel 2 i afsnit V i traktaten om Den 
Europæiske Union, tager sigte på helt eller delvis at afbryde eller indskrænke de økonomiske og 
finansielle forbindelser med et eller flere tredjelande, vedtager Rådet de nødvendige foranstaltninger med kvalificeret flertal på fælles forslag af Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender 
og sikkerhedspolitik og Kommissionen. Det underretter Europa-Parlamentet herom.  
2. Såfremt en afgørelse, der er vedtaget på grundlag af kapitel 2 i afsnit V i traktaten om Den 
Europæiske Union, giver mulighed herfor, kan Rådet efter proceduren i stk. 1 vedtage restriktive 
foranstaltninger over for fysiske og juridiske personer, grupper eller ikke-statslige enheder.  
3. De retsakter, der er nævnt i denne artikel, skal indeholde de nødvendige bestemmelser om 
retsgarantier.  
AFSNIT V
 
INTERNATIONALE AFTALER  
Artikel 216 
1. Unionen kan indgå en aftale med et eller flere tredjelande eller en eller flere internationale 
organisationer, når der i traktaterne er fastsat bestemmelser herom, eller når indgåelsen af en aftale enten er nødvendig for i forbindelse med Unionens politikker at nå et af de mål, der er fastlagt i 
traktaterne, eller er foreskrevet i en juridisk bindende EU-retsakt eller kan berøre fælles regler eller 
ændre deres rækkevidde.  
2. De aftaler, som Unionen indgår, er bindende for EU-institutionerne og medlemsstaterne.  
Artikel 217
 
(tidl. artikel 310 i TEF)  
Unionen kan med et eller flere tredjelande eller en eller flere internationale organisationer indgå 
aftaler, hvorved der skabes en associering med gensidige rettigheder og forpligtelser, fælles optræden og særlige procedureregler.  
Artikel 218
 
(tidl. artikel 300 i TEF)  
1. Med forbehold af de særlige bestemmelser i artikel 207 forhandles og indgås aftaler mellem 
Unionen og tredjelande eller internationale organisationer efter nedenstående procedure.DA C 83/144 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Rådet godkender indledningen af forhandlinger, vedtager forhandlingsdirektiver, bemyndiger 
undertegnelse og indgår aftalerne.  
3. Kommissionen eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerheds ­
politik, når aftalen udelukkende eller hovedsagelig vedrører den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, 
forelægger henstillinger for Rådet, som vedtager en afgørelse om bemyndigelse til at indlede forhand ­
linger og, afhængigt af emnet for den påtænkte aftale, om udpegelse af Unionens forhandler eller 
chefen for Unionens forhandlingsdelegation.  
4. Rådet kan give forhandleren direktiver og udpege et særligt udvalg, som der skal føres samråd 
med under forhandlingerne.  
5. Rådet vedtager på forslag af forhandleren en afgørelse om bemyndigelse til undertegnelse af 
aftalen samt eventuelt om midlertidig anvendelse heraf inden ikrafttrædelsen.  
6. Rådet vedtager på forslag af forhandleren en afgørelse om indgåelse af aftalen.  
Medmindre aftalen udelukkende vedrører den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, vedtager Rådet 
afgørelsen om indgåelse af aftalen  
a) efter godkendelse fra Europa-Parlamentet i følgende tilfælde:  
i) associeringsaftaler  
ii) aftale om tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og 
grundlæggende frihedsrettigheder  
iii) aftaler, hvorved der etableres en specifik institutionel ramme med samarbejdsprocedurer  
iv) aftaler, som har betydelige budgetmæssige virkninger for Unionen  
v) aftaler, som dækker områder, hvor den almindelige lovgivningsprocedure eller, når der kræves 
godkendelse af Europa-Parlamentet, den særlige lovgivningsprocedure finder anvendelse.  
Europa-Parlamentet og Rådet kan i hastetilfælde aftale en frist for godkendelsen.  
b) efter høring af Europa-Parlamentet i de øvrige tilfælde. Europa-Parlamentet afgiver udtalelse inden 
for en frist, som Rådet kan fastsætte, alt efter hvor meget sagen haster. Hvis der ikke er afgivet udtalelse ved fristens udløb, kan Rådet træffe afgørelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/145
7. Uanset stk. 5, 6 og 9 kan Rådet, når det indgår en aftale, bemyndige forhandleren til på 
Unionens vegne at godkende ændringer af aftalen, hvis disse ændringer ifølge aftalen skal vedtages 
ved en forenklet procedure eller vedtages af et organ, der nedsættes ved aftalen. Rådet kan knytte 
særlige betingelser til en sådan bemyndigelse.  
8. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal under hele proceduren.  
Det træffer dog afgørelse med enstemmighed, når aftalen vedrører et område, hvor der kræves 
enstemmighed ved vedtagelse af en EU-retsakt, samt for så vidt angår associeringsaftaler og de i 
artikel 212 nævnte aftaler med stater, der er kandidater til tiltrædelse af Unionen. Rådet træffer 
ligeledes afgørelse med enstemmighed om aftalen om tiltrædelse af den europæiske konvention til 
beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder; afgørelsen om indgåelse af denne aftale træder i kraft efter medlemsstaternes godkendelse heraf i overensstemmelse med deres 
forfatningsmæssige bestemmelser.  
9. Rådet vedtager på forslag af Kommissionen eller Unionens højtstående repræsentant for uden
­
rigsanliggender og sikkerhedspolitik en afgørelse om suspension af anvendelsen af en aftale og om 
fastlæggelse af, hvilke holdninger der skal indtages på Unionen s vegne i et organ nedsat ved en aftale, 
når dette organ skal vedtage retsakter, der har retsvirkninger, bortset fra retsakter, der supplerer eller 
ændrer den institutionelle ramme for aftalen.  
10. Europa-Parlamentet skal straks underrettes fuldt ud i alle faser af proceduren.  
11. En medlemsstat, Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen kan indhente udtalelse fra 
Domstolen om en påtænkt aftales forenelighed med traktaterne. I tilfælde af negativ udtalelse fra 
Domstolen kan den påtænkte aftale kun træde i kraft, hvis den ændres, eller traktaterne revideres.  
Artikel 219  
(tidl. artikel 111, stk. 1-3 og 5, i TEF)  
1. Uanset artikel 218 kan Rådet enten på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Central ­
bank eller på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Den Europæiske 
Centralbank, hvor det tilstræbes at opnå en konsensus, der er i overensstemmelse med målsætningen 
om prisstabilitet, indgå formelle aftaler om et valutakurssystem for euroen over for tredjelandsvalu ­
taer. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Europa-Parlamentet og efter proce ­
duren i stk. 3.  
Rådet kan enten på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Centralbank eller på grundlag af en 
henstilling fra Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank, hvor det tilstræbes at 
opnå en konsensus, der er i overensstemmelse med målsætningen om prisstabilitet, vedtage, ændre 
eller ophæve centralkurserne for euroen inden for valutakurssystemet. Formanden for Rådet under ­
retter Europa-Parlamentet om enhver vedtagelse, ændring eller ophævelse af centralkurserne for euroen.DA C 83/146 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Såfremt der ikke findes noget valutakurssystem i forhold til en eller flere tredjestatsvalutaer som 
nævnt i stk. 1, kan Rådet enten på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af 
Den Europæiske Centralbank eller på grundlag af en henstilling fra Den Europæiske Centralbank 
udarbejde generelle retningslinjer for valutakurspolitikken i forhold til disse valutaer. Disse generelle retningslinjer berører ikke ESCB’s hovedmålsætning om at fastholde prisstabilitet.  
3. Såfremt Unionen skal forhandle aftaler om monetære spørgsmål eller spørgsmål vedrørende 
valutakursordninger med en eller flere tredjestater eller internationale organisationer, fastlægger Rådet 
på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Den Europæiske Centralbank 
uanset artikel 218 arrangementer for forhandling og indgåelse af sådanne aftaler. Disse arrange
­
menter skal sikre, at Unionen udtrykker én enkelt holdning. Kommissionen tilknyttes forhandlingerne 
fuldt ud.  
4. Med forbehold af Unionens kompetence og Unionens aftaler for så vidt angår Den Økono ­
miske og Monetære Union kan medlemsstaterne forhandle i internationale organer og indgå inter ­
nationale aftaler.  
AFSNIT VI  
UNIONENS FORBINDELSER MED INTERNATIONALE ORGANISATIONER OG 
TREDJELANDE SAMT UNIONENS DELEGATIONER  
Artikel 220  
(tidl. artikel 302-304 i TEF)  
1. Unionen indleder ethvert formålstjenligt samarbejde med De Forenede Nationers organer og 
særorganisationer, Europarådet, Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa og Organisa ­
tionen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling.  
Unionen opretholder i øvrigt passende forbindelser med andre internationale organisationer.  
2. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommis ­
sionen står for gennemførelsen af denne artikel.  
Artikel 221  
1. Unionens delegationer i tredjelande og ved internationale organisationer sikrer Unionens repræ ­
sentation.  
2. Unionens delegationer står under den højtstående repræsentants ansvar. De handler i tæt 
samarbejde med medlemsstaternes diplomatiske og konsulære missioner.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/147
AFSNIT VII  
SOLIDARITETSBESTEMMELSE  
Artikel 222 
1. Unionen og dens medlemsstater handler i fællesskab på et solidarisk grundlag, hvis en 
medlemsstat udsættes for et terrorangreb eller er offer for en naturkatastrofe eller en menneskeskabt 
katastrofe. Unionen tager alle de instrumenter i brug, der står til dens rådighed, herunder de militære 
midler, medlemsstaterne stiller til dens rådighed, med henblik på:  
a) — at forebygge terrortruslen på medlemsstaternes område  
— at beskytte de demokratiske institutioner og civilbefolkningen mod et eventuelt terrorangreb  
— at yde bistand til en medlemsstat på dennes område efter anmodning fra dens politiske 
myndigheder i tilfælde af et terrorangreb  
b) at yde bistand til en medlemsstat på dennes område efter anmodning fra dens politiske myndig ­
heder i tilfælde af en naturkatastrofe eller en menneskeskabt katastrofe.  
2. Hvis en medlemsstat udsættes for et terrorangreb eller er offer for en naturkatastrofe eller en 
menneskeskabt katastrofe, kommer de øvrige medlemsstater denne medlemsstat til undsætning på anmodning af dens politiske myndigheder. Med henblik herpå foretager medlemsstaterne en samord
­
ning i Rådet.  
3. De nærmere regler for Unionens gennemførelse af denne solidaritetsbestemmelse fastlægges ved 
en afgørelse vedtaget af Rådet på fælles forslag af Kommissionen og Unionens højtstående repræ ­
sentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik. Når denne afgørelse har indvirkning på 
forsvarsområdet, træffer Rådet afgørelse i henhold til artikel 31, stk. 1, i traktaten om Den Europæ ­
iske Union. Det underretter Europa-Parlamentet herom.  
I forbindelse med dette stykke og med forbehold af artikel 240 bistås Rådet af Den Udenrigs- og 
Sikkerhedspolitiske Komité med støtte fra de organer, der er oprettet som led i den fælles sikkerheds- 
og forsvarspolitik, og af den komité, der er nævnt i artikel 71, der, når det er relevant, forelægger 
Rådet fælles udtalelser.  
4. For at Unionen og dens medlemsstater skal kunne optræde effektivt, foretager Det Europæiske 
Råd regelmæssige vurderinger af de trusler, som Unionen står over for.DA C 83/148 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
SJETTE DEL  
INSTITUTIONELLE OG FINANSIELLE BESTEMMELSER  
AFSNIT I  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE INSTITUTIONERNE  
KAPITEL 1  
INSTITUTIONERNE  
1. AFDELING 
EUROPA-PARLAMENTET  
Artikel 223  
(tidl. artikel 190, stk. 4 og 5, i TEF)  
1. Europa-Parlamentet udarbejder forslag med henblik på fastsættelse af de bestemmelser, der er 
nødvendige for, at dets medlemmer kan vælges ved almindelige direkte valg ifølge en i alle medlems ­
stater ensartet fremgangsmåde eller efter principper, der er fælles for alle medlemsstater.  
Rådet fastsætter med enstemmighed de nødvendige bestemmelser efter en særlig lovgivningspro ­
cedure og efter godkendelse fra Europa-Parlamentet, der udtaler sig med et flertal af sine medlemmer. 
Disse bestemmelser træder i kraft, når medlemsstaterne har godkendt dem i overensstemmelse med 
deres forfatningsmæssige bestemmelser.  
2. Europa-Parlamentet fastsætter på eget initiativ ved forordning efter en særlig lovgivningspro ­
cedure sine medlemmers statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af deres hverv efter 
høring af Kommissionen og med godkendelse fra Rådet. Alle bestemmelser og betingelser i forbin ­
delse med beskatningsordningen for medlemmer og forhenværende medlemmer vedtages med 
enstemmighed af Rådet.  
Artikel 224  
(tidl. artikel 191, stk. 2, i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet fastsætter ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
statutten for politiske partier på europæisk plan som nævnt i artikel 10, stk. 4, i traktaten om Den 
Europæiske Union og navnlig reglerne for deres finansiering.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/149
Artikel 225  
(tidl. artikel 192, stk. 2, i TEF)  
Europa-Parlamentet kan med et flertal af sine medlemmer anmode Kommissionen om at fremsætte 
passende forslag om spørgsmål, som efter dets opfattelse kræver udarbejdelse af en EU-retsakt til 
gennemførelse af traktaterne. Hvis Kommissionen ikke fremsætter noget forslag, giver den Europa- 
Parlamentet en begrundelse herfor.  
Artikel 226  
(tidl. artikel 193 i TEF)  
Under udførelsen af sine opgaver kan Europa-Parlamentet efter anmodning fra en fjerdedel af sine 
medlemmer nedsætte et midlertidigt undersøgelsesudvalg, der, uden at de beføjelser, som traktaterne 
har tillagt andre institutioner eller organer, derved berøres, skal undersøge påstande om overtrædelser 
eller om fejl eller forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af EU-retten, medmindre de 
påståede forhold er under retslig behandling, i hvilket tilfælde denne retslige behandling først skal 
afsluttes.  
Det midlertidige undersøgelsesudvalg ophører med at bestå, når det afgiver sin beretning.  
De nærmere vilkår for udøvelse af undersøgels esbeføjelsen fastsættes af Europa-Parlamentet, der 
træffer afgørelse på eget initiativ ved forordning efter en særlig lovgivningsprocedure og efter 
Rådets og Kommissionens godkendelse.  
Artikel 227  
(tidl. artikel 194 i TEF)  
Enhver unionsborger samt enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller hjemsted i en 
medlemsstat er berettiget til på egen hånd eller i samvirke med andre borgere eller personer at 
indgive andragender til Europa-Parlamentet om forhold, der henhører under områder, som Unionen 
beskæftiger sig med, og som vedrører den pågældende direkte.  
Artikel 228  
(tidl. artikel 195 i TEF)  
1. En europæisk ombudsmand valgt af Europa-Parlamentet er beføjet til at modtage klager fra 
enhver unionsborger eller enhver fysisk eller juridisk person med bopæl eller hjemsted i en medlems ­
stat over tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Unionens 
institutioner, organer, kontorer og agenturer med undtagelse af Den Europæiske Unions Domstol under udøvelsen af dens domstolsfunktioner. Den Europæiske Ombudsmand undersøger klagerne og 
aflægger beretning herom.
 
Ombudsmanden skal i overensstemmelse med sit hverv foretage de undersøgelser, som han finder 
berettigede, enten på eget initiativ eller på grundlag af de klager, der forelægges ham direkte eller 
gennem et medlem af Europa-Parlamentet, medmindre de påståede forhold er under eller har været 
under retslig behandling. Konstaterer ombudsmanden, at der foreligger fejl eller forsømmelser,DA C 83/150 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
forelægger han sagen for den pågældende institution eller det pågældende organ, kontor eller agentur, 
som har en frist på tre måneder til at meddele ham sin udtalelse. Ombudsmanden sender derpå en 
rapport til Europa-Parlamentet og til den pågældende institution eller det pågældende organ, kontor 
eller agentur. Den person, som klagen hidrører fra, underrettes om resultatet af disse undersøgelser.  
Ombudsmanden aflægger en årlig beretning til Europa-Parlamentet om resultatet af sine undersø ­
gelser.  
2. Ombudsmanden vælges efter hvert valg til Europa-Parlamentet for dettes valgperiode. Han kan 
genudnævnes.  
Domstolen kan på begæring af Europa-Parlamentet afskedige ombudsmanden, hvis han ikke længere 
opfylder de nødvendige betingelser for at udøve sit hverv, eller hvis han har begået en alvorlig 
forseelse.  
3. Ombudsmanden udfører sit hverv i fuldstændig uafhængighed. Han må ved udøvelsen af sine 
pligter hverken søge eller modtage instruktioner fra nogen regering, nogen anden institution eller 
noget andet organ, kontor eller agentur. Ombudsmanden må, så længe hans embedsperiode varer, 
ikke udøve nogen anden – lønnet eller ulønnet – erhvervsmæssig virksomhed.  
4. Europa-Parlamentet fastsætter på eget initiativ ved forordning efter en særlig lovgivningspro ­
cedure ombudsmandens statut og de almindelige betingelser for udøvelsen af hans hverv efter høring 
af Kommissionen og med godkendelse af Rådet.  
Artikel 229  
(tidl. artikel 196 i TEF)  
Europa-Parlamentet afholder en årlig session. Det træder uden indkaldelse sammen den anden tirsdag 
i marts.  
Europa-Parlamentet kan træde sammen til ekstr aordinær mødeperiode efter anmodning fra et flertal 
af dets medlemmer, fra Rådet eller fra Kommissionen.  
Artikel 230  
(tidl. artikel 197, stk. 2, 3 og 4, i TEF)  
Kommissionen har adgang til alle møder og til at tage ordet på begæring.  
Kommissionen besvarer mundtligt eller skriftligt de spørgsmål, som Europa-Parlamentet eller dettes 
medlemmer stiller den.  
Det Europæiske Råd og Rådet udtaler sig for Europa-Parlamentet på betingelser fastsat i henholdsvis 
Det Europæiske Råds og Rådets forretningsordenDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/151
Artikel 231  
(tidl. artikel 198 i TEF)  
Medmindre andet er fastsat i traktaterne, træffer Europa-Parlamentet sine afgørelser med flertal af de 
afgivne stemmer.  
Forretningsordenen fastsætter det beslutningsdygtige antal medlemmer.  
Artikel 232  
(tidl. artikel 199 i TEF)  
Europa-Parlamentet fastsætter sin forretningsorden; hertil kræves et flertal af medlemmernes stemmer.  
Europa-Parlamentets aktstykker offentliggøres i henhold til traktaternes og dets forretningsordens 
bestemmelser.  
Artikel 233  
(tidl. artikel 200 i TEF)  
Europa-Parlamentet drøfter i et offentligt møde den almindelige årsberetning, som Kommissionen 
forelægger det.  
Artikel 234  
(tidl. artikel 201 i TEF)  
Indbringes forslag om mistillidsvotum vedrørende Kommissionens virksomhed, kan Europa-Parla ­
mentet tidligst tage stilling hertil tre dage efter forslagets indbringelse og kun ved en offentlig 
afstemning.  
Såfremt forslaget om mistillidsvotum vedtages med to tredjedels flertal af de afgivne stemmer og af et 
flertal af Europa-Parlamentets medlemmer, skal Kommissionens medlemmer samlet nedlægge deres 
hverv, og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik nedlægger 
de hverv, denne udøver i Kommissionen. De fungerer og viderefører dog de løbende forretninger, 
indtil deres efterfølgere er blevet udnævnt i henhold til artikel 17 i traktaten om Den Europæiske 
Union. I dette tilfælde udløber tjenesteperioden for de medlemmer af Kommissionen, der er udnævnt til at efterfølge dem, på den dato, hvor tjenesteperiod en for de medlemmer af Kommissionen, der 
samlet har måttet nedlægge deres hverv, ville være udløbet.
 
2. AFDELING 
DET EUROPÆISKE RÅD  
Artikel 235  
1. Hvert medlem af Det Europæiske Råd kan kun modtage fuldmagt til at stemme fra ét af de 
øvrige medlemmer.DA C 83/152 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 238, stk. 2, i denne traktat finder 
anvendelse på Det Europæiske Råd, når det træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Når Det Euro ­
pæiske Råd træffer afgørelse ved afstemning, deltager dets formand og Kommissionens formand ikke 
i afstemningen.  
Det forhold, at medlemmer, der er til stede eller repræsenteret, undlader at stemme, hindrer ikke 
vedtagelsen af de af Det Europæiske Råds afgørelser, der kræver enstemmighed.  
2. Det Europæiske Råd kan indbyde formanden for Europa-Parlamentet til at blive hørt.  
3. Det Europæiske Råd træffer afgørelse med simpelt flertal i forbindelse med procedurespørgsmål 
samt i forbindelse med vedtagelsen af sin forretningsorden.  
4. Det Europæiske Råd bistås af Generalsekretariatet for Rådet.  
Artikel 236 
Det Europæiske Råd vedtager med kvalificeret flertal:  
a) en afgørelse, der fastlægger en liste over andre rådssammensætninger end sammensætningerne 
almindelige anliggender og udenrigsanliggender i overensstemmelse med artikel 16, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Union  
b) en afgørelse om formandskabet for Rådet, undtagen i sammensætningen udenrigsanliggender, i 
overensstemmelse med artikel 16, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Union.
 
3. AFDELING 
RÅDET  
Artikel 237  
(tidl. artikel 204 i TEF)  
Rådet træder sammen efter indkaldelse fra formanden på initiativ af denne, af et medlem af Rådet 
eller af Kommissionen.  
Artikel 238  
(tidl. artikel 205, stk. 1 og 2, i TEF)  
1. Ved afgørelser, der kræver simpelt flertal, træffer Rådet afgørelse med et flertal af medlem ­
mernes stemmer.  
2. Hvis Rådet ikke træffer afgørelse på forslag af Kommissionen eller Unionens højtstående 
repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, defineres kvalificeret flertal uansetDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/153
artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union fra den 1. november 2014 og med 
forbehold af bestemmelserne i protokollen om overgangsbestemmelser som mindst 72 % af Rådets 
medlemmer, der repræsenterer medlemsstater med tilsammen mindst 65 % af Unionens befolkning.  
3. I de tilfælde, hvor det ifølge traktaterne ikke er alle Rådets medlemmer, der deltager i afstem ­
ningen, defineres kvalificeret flertal fra den 1. november 2014 og med forbehold af bestemmelserne i 
protokollen om overgangsbestemmelser således:  
a) Kvalificeret flertal defineres som mindst 55 % af de medlemmer af Rådet, der repræsenterer de 
deltagende medlemsstater, idet dette flertal skal omfatte mindst 65 % af befolkningen i disse 
medlemsstater.  
Et blokerende mindretal skal som minimum omfatte det mindste antal medlemmer af Rådet, der 
repræsenterer mere end 35 % af befolkningen i de deltagende medlemsstater, plus ét; er der ikke 
et sådant mindretal, anses det kvalificerede flertal for opnået.  
b) Hvis Rådet ikke træffer afgørelse på forslag af Kommissionen eller Unionens højtstående repræ ­
sentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, defineres kvalificeret flertal uanset litra a) 
som mindst 72 % af de medlemmer af Rådet, der repræsenterer de deltagende medlemsstater, idet 
dette flertal skal omfatte mindst 65 % af befolkningen i disse medlemsstater.  
4. Det forhold, at medlemmer, der er til stede eller repræsenteret, undlader at stemme, hindrer 
ikke vedtagelsen af de af Rådets afgørelser, der kræver enstemmighed.  
Artikel 239  
(tidl. artikel 206 i TEF)  
Hvert medlem af Rådet kan kun fra ét af de øvrige medlemmer modtage fuldmagt til at stemme.  
Artikel 240  
(tidl. artikel 207 i TEF)  
1. En komité sammensat af de faste repræsentanter for medlemsstaternes regeringer er ansvarlig 
for at forberede Rådets arbejde og udføre de hverv, der tildeles den af Rådet. Komitéen kan vedtage 
procedureafgørelser i de tilfælde, der er nævnt i Rådets forretningsorden.  
2. Rådet bistås af et generalsekretariat, der ledes af en generalsekretær udnævnt af Rådet.  
Rådet træffer afgørelse om generalsekretariatets organisation med simpelt flertal.  
3. Rådet træffer afgørelse med simpelt flertal i forbindelse med procedurespørgsmål samt i forbin ­
delse med vedtagelsen af sin forretningsorden.DA C 83/154 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 241  
(tidl. artikel 208 i TEF)  
Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, kan anmode Kommissionen om at foretage sådanne 
undersøgelser, som det anser for hensigtsmæssige for at virkeliggøre de fælles mål, og om at 
forelægge det dertil egnede forslag. Hvis Kommissionen ikke fremsætter noget forslag, giver den 
Rådet en begrundelse herfor.  
Artikel 242  
(tidl. artikel 209 i TEF)  
Efter høring af Kommissionen udfærdiger Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, vedtægterne 
for de i traktaterne forudsete udvalg.  
Artikel 243  
(tidl. artikel 210 i TEF)  
Rådet fastsætter lønninger, godtgørelser og pensioner for Det Europæiske Råds formand, for 
Kommissionens formand, for Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikker ­
hedspolitik, for Kommissionens medlemmer, for Den Europæiske Unions Domstols præsidenter, 
medlemmer og justitssekretærer samt for Rådets generalsekretær. Det fastsætter ligeledes alle godt ­
gørelser, der ydes som vederlag.  
4. AFDELING 
KOMMISSIONEN  
Artikel 244  
I overensstemmelse med artikel 17, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Union vælges Kommis ­
sionens medlemmer på grundlag af en rotationsordning fastsat med enstemmighed af Det Europæ ­
iske Råd ud fra følgende principper:  
a) Medlemsstaterne behandles fuldstændig ligeligt for så vidt angår fastlæggelsen af rækkefølgen og 
varigheden af deres statsborgeres medlemskab af Kommissionen; følgelig kan differencen mellem 
det samlede antal tjenesteperioder varetaget af statsborgere fra to givne medlemsstater aldrig 
overstige én.  
b) Hver af de på hinanden følgende Kommissioner sammensættes således, at den demografiske og 
geografiske spredning i samtlige medlemsstater afspejles på tilfredsstillende måde, jf. dog litra a).DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/155
Artikel 245  
(tidl. artikel 213 i TEF)  
Kommissionens medlemmer afholder sig fra enhver handling, der er uforenelig med karakteren af 
deres hverv. Medlemsstaterne respekterer deres uafhængighed og forsøger ikke at påvirke dem under 
udførelsen af deres hverv.  
Kommissionens medlemmer må ikke, så længe deres tjeneste varer, udøve nogen anden – lønnet eller 
ulønnet – erhvervsmæssig virksomhed. Ved indsættelsen i hvervet afgiver de en højtidelig forsikring, 
hvorefter de, såvel i deres tjenesteperiode som efter at denne er afsluttet, vil overholde de forplig ­
telser, der følger med deres hverv, i særdeleshed pligten til efter tjenesteperiodens ophør at udvise 
hæderlighed og tilbageholdenhed med hensyn til overtagelse af visse hverv eller opnåelse af visse 
fordele. Overtrædes disse forpligtelser, kan Domstolen på begæring af Rådet, der træffer afgørelse 
med simpelt flertal, eller af Kommissionen – alt efter omstændighederne – afskedige den pågældende fra hans stilling i henhold til artikel 247 eller fratage ham retten til pension eller andre tilsvarende fordele.  
Artikel 246
 
(tidl. artikel 215 i TEF)  
Bortset fra ordinære nyansættelser og dødsfald ophører tjenesten for et medlem af Kommissionen 
ved frivillig fratræden eller ved afskedigelse.  
For resten af det fratrådte, afskedigede eller afdøde medlems tjenesteperiode udnævner Rådet i 
forståelse med Kommissionens formand et nyt medlem af samme nationalitet efter høring af 
Europa-Parlamentet og i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i artikel 17, stk. 3, 
andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union.  
Rådet kan med enstemmighed på forslag af Kommissionens formand beslutte, at der ikke skal 
udnævnes nogen efterfølger, navnlig når der kun er kort tid tilbage af det pågældende medlems 
tjenesteperiode.  
Ved frivillig fratræden, afskedigelse eller dødsfald udnævnes der en efterfølger for formanden for 
resten af dennes tjenesteperiode. Udnævnelse af en efterfølger for formanden sker efter fremgangs ­
måden i artikel 17, stk. 7, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union.  
Ved frivillig fratræden, afskedigelse eller dødsfald udnævnes der en efterfølger for Unionens højt ­
stående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik for resten af dennes tjenestepe ­
riode i henhold til artikel 18, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union.  
Hvis alle medlemmer af Kommissionen fratræder frivilligt, viderefører de de løbende forretninger og 
fungerer, indtil deres efterfølgere er blevet udnævnt for resten af deres tjenesteperiode i henhold til 
artikel 17 i traktaten om Den Europæiske Union.DA C 83/156 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 247  
(tidl. artikel 216 i TEF)  
Ethvert medlem af Kommissionen kan afskediges af Domstolen på begæring af Rådet, der træffer 
afgørelse med simpelt flertal, eller Kommissionen, hvis han ikke længere opfylder de nødvendige 
betingelser for at udøve sit hverv, eller hvis han har begået en alvorlig forseelse.  
Artikel 248  
(tidl. artikel 217, stk. 2, i TEF)  
Kommissionens ansvarsområder struktureres og fordeles mellem dens medlemmer af formanden i 
henhold til artikel 17, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Union, jf. dog artikel 18, stk. 4, i nævnte traktat. Formanden kan ændre fordelingen af disse ansvarsområder i løbet af en mandatpe
­
riode. Kommissionens medlemmer udøver de hverv, der tillægges dem af formanden, under dennes tilsyn.  
Artikel 249
 
(tidl. artikel 218, stk. 2, og artikel 212, i TEF)  
1. Kommissionen fastsætter sin forretningsorden med henblik på at sikre sin egen og sine tjene ­
stegrenes virksomhed. Den drager omsorg for, at forretningsordenen offentliggøres.  
2. Hvert år og senest en måned før åbningen af Europa-Parlamentets session offentliggør Kommis ­
sionen en almindelig beretning om Unionens virksomhed.  
Artikel 250  
(tidl. artikel 219 i TEF)  
Kommissionens afgørelser træffes af et flertal af dens medlemmer.  
Dens forretningsorden fastsætter det beslutningsdygtige antal medlemmer.  
5. AFDELING 
DEN EUROPÆISKE UNIONS DOMSTOL  
Artikel 251  
(tidl. artikel 221 i TEF)  
Domstolen sættes i afdelinger eller i den store afdeling i overensstemmelse med de regler herfor, der 
er fastsat i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.  
Domstolen kan endvidere sættes i plenum, hvor statutten giver mulighed herfor.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/157
Artikel 252  
(tidl. artikel 222 i TEF)  
Domstolen bistås af otte generaladvokater. På Domstolens begæring kan Rådet med enstemmighed 
vedtage at forøge antallet af generaladvokater.  
Generaladvokaten skal fuldstændig upartisk og uafhængigt offentligt fremsætte begrundede forslag til 
afgørelse af de sager, som i henhold til statutten for Den Europæiske Unions Domstol kræver hans 
medvirken.  
Artikel 253  
(tidl. artikel 223 i TEF)  
Til dommere og generaladvokater ved Domstolen vælges personer, hvis uafhængighed er uomtvi ­
stelig, og som i deres hjemland opfylder betingelserne for at indtage de højeste dommerembeder, eller 
som er jurister, hvis faglige kvalifikationer er almindeligt anerkendt. De udnævnes af medlemssta ­
ternes regeringer efter fælles overenskomst for et tidsrum af seks år efter høring af det udvalg, der er 
omhandlet i artikel 255.  
Hvert tredje år finder en delvis nybesættelse af dommerembederne og generaladvokaternes embeder 
sted på de betingelser, der er fastsat i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.  
Dommerne vælger af deres midte for et tidsrum af tre år Domstolens præsident. Denne kan 
genvælges.  
De afgående dommere og generaladvokater kan genudnævnes.  
Domstolen udnævner sin justitssekretær og træffer bestemmelse om hans stilling.  
Domstolen fastsætter sit procesreglement. Reglementet skal godkendes af Rådet.  
Artikel 254  
(tidl. artikel 224 i TEF)  
Antallet af dommere i Retten fastsættes i statutten for Den Europæiske Unions Domstol. Det kan i 
statutten bestemmes, at Retten bistås af generaladvokater.  
Til medlemmer af Retten vælges personer, hvis uafhængighed er uomtvistelig, og som har de nødven ­
dige kvalifikationer til at varetage høje retslige funktioner. De udnævnes af medlemsstaternes rege ­
ringer efter fælles overenskomst for et tidsrum af seks år efter høring af det udvalg, der er omhandlet i artikel 255. En delvis fornyelse finder sted hvert tredje år. Afgående medlemmer kan genudnævnes.DA C 83/158 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Dommerne vælger af deres midte for et tidsrum af tre år præsidenten for Retten. Denne kan 
genvælges.  
Retten udnævner sin justitssekretær og træffer bestemmelse om hans stilling.  
Retten fastsætter med Domstolens tiltrædelse sit procesreglement. Reglementet skal godkendes af 
Rådet. 
Medmindre andet er fastsat i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, finder traktaternes 
bestemmelser om Domstolen anvendelse på Retten.  
Artikel 255 
Der nedsættes et udvalg, der skal afgive udtalelse om kandidaternes kvalifikationer til at udøve 
embederne som dommer og generaladvokat ved Domstolen og Retten, inden medlemsstaternes 
regeringer foretager udnævnelser i overensstemmelse med artikel 253 og 254.  
Udvalget skal bestå af syv personer, der er valgt blandt tidligere medlemmer af Domstolen og Retten, 
medlemmer af de højeste nationale retter og jurister, hvis faglige kvalifikationer er almindeligt anerkendt, heraf én foreslået af Europa-Parlamentet. Rådet vedtager en afgørelse om reglerne for dette udvalgs funktionsmåde og en afgørelse om udpegelse af medlemmerne. Det træffer afgørelse på 
initiativ af Domstolens præsident.  
Artikel 256
 
(tidl. artikel 225 i TEF)  
1. Retten har kompetence til som første instans at træffe afgørelse i de sager, der er omhandlet i 
artikel 263, 265, 268, 270 og 272, bortset fra sager, der henvises til en specialret oprettet i medfør 
af artikel 257, og sager, der i henhold til statutten er forbeholdt Domstolen. Det kan fastsættes i 
statutten, at Retten har kompetence i andre arter af sager.  
De afgørelser, der træffes af Retten i medfør af dette stykke, kan appelleres til Domstolen, dog kun 
for så vidt angår retsspørgsmål, på de betingelser og med de begrænsninger, der er fastsat i statutten.  
2. Retten har kompetence til at træffe afgørelse i sager, der indbringes vedrørende afgørelser 
truffet af de oprettede specialretter.  
De afgørelser, der træffes af Retten i medfør af det te stykke, kan på de betingelser og med de 
begrænsninger, der er fastsat i statutten, undtagelsesvis underkastes fornyet prøvelse ved Domstolen, hvis der er alvorlig risiko for, at EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng kan påvirkes.
 
3. Retten har kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål, som forelægges den i medfør af 
artikel 267, inden for særlige områder fastlagt i statutten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/159
Hvis Retten finder, at sagen kræver en principafgørelse, der kan påvirke EU-rettens ensartede anven ­
delse eller sammenhæng, kan den henvise sagen til Domstolen, for at denne skal træffe afgørelse.  
De afgørelser, der træffes af Retten om præjudicielle spørgsmål, kan på de betingelser og med de 
begrænsninger, der er fastsat i statutten, undtagelsesvis underkastes fornyet prøvelse ved Domstolen, 
hvis der er alvorlig risiko for, at EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng kan påvirkes.  
Artikel 257  
(tidl. artikel 225 A i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure oprette specialretter 
tilknyttet Retten, der i første instans skal træffe afg ørelse i visse arter af sager inden for særlige 
områder. Europa-Parlamentet og Rådet træffer afgørelse ved forordning enten på forslag af Kommis ­
sionen og efter høring af Domstolen eller på begæri ng af Domstolen og efter høring af Kommis ­
sionen.  
I forordningen om oprettelse af en specialret fastsættes bestemmelserne om sammensætningen af 
denne ret samt omfanget af dens beføjelser.  
Specialretternes afgørelser kan appelleres til Retten, dog kun for så vidt angår retsspørgsmål samt, 
hvis dette er fastsat i forordningen om oprettelse af specialretten, spørgsmål vedrørende sagens 
faktiske omstændigheder.  
Til medlemmer af specialretterne vælges personer, hvis uafhængighed er uomtvistelig, og som har de 
nødvendige kvalifikationer til at varetage retslige funktioner. De udnævnes af Rådet med enstem ­
mighed. 
Specialretterne fastsætter med Domstolens tiltrædelse deres procesreglement. Reglementet skal 
godkendes af Rådet.  
Medmindre andet er fastsat i forordningen om oprettelse af den særlige retsinstans, finder traktaternes 
bestemmelser om Den Europæiske Unions Domstol og bestemmelserne i statutten for Den Europæ ­
iske Unions Domstol anvendelse på specialretterne. Afsnit I i statutten samt dens artikel 64 finder under alle omstændigheder anvendelse på specialretterne.  
Artikel 258
 
(tidl. artikel 226 i TEF)  
Finder Kommissionen, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i 
henhold til traktaterne, fremsætter den en begrundet udtalelse herom efter at have givet den pågæl ­
dende stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger.  
Retter den pågældende stat sig ikke efter den fremsatte udtalelse inden for den frist, der er fastsat af 
Kommissionen, kan denne indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol.DA C 83/160 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 259  
(tidl. artikel 227 i TEF)  
En medlemsstat, der finder, at en anden medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler 
den i henhold til traktaterne, kan indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol.  
Før en medlemsstat indbringer en klage over en anden medlemsstat på grund af en påstået over ­
trædelse af de forpligtelser, der påhviler denne i henhold til traktaterne, skal den forelægge sagen for 
Kommissionen.  
Efter at de pågældende stater har haft lejlighed til skriftligt og mundtligt at fremsætte deres bemærk ­
ninger i sagen og til det af modparten anførte, afgiver Kommissionen en begrundet udtalelse.  
Såfremt Kommissionen ikke har afgivet sin udtalelse inden tre måneder efter sagens forelæggelse, skal 
dette ikke være til hinder for, at klagen indbringes for Domstolen.  
Artikel 260  
(tidl. artikel 228 i TEF)  
1. Såfremt Den Europæiske Unions Domstol fastslår, at en medlemsstat ikke har overholdt en 
forpligtelse, som påhviler den i henhold til traktaterne, skal denne stat gennemføre de til dommens 
opfyldelse nødvendige foranstaltninger.  
2. Hvis Kommissionen finder, at den pågældende medlemsstat ikke har truffet de foranstaltninger, 
der er nødvendige for opfyldelsen af Domstolens dom, kan den indbringe sagen for Den Europæiske 
Unions Domstol efter at have givet denne stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger. Den 
angiver i denne forbindelse størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den under 
omstændighederne finder det passende, at den pågældende medlemsstat betaler.  
Hvis Domstolen fastslår, at den pågældende medlemsstat ikke har efterkommet dens dom, kan den 
pålægge den betaling af et fast beløb eller en tvangsbøde.  
Denne fremgangsmåde berører ikke bestemmelserne i artikel 259.  
3. Når Kommissionen indbringer en sag for Domstolen i henhold til artikel 258, fordi den finder, 
at den pågældende medlemsstat ikke har overholdt sin forpligtelse til at meddele gennemførelsesfor ­
anstaltninger til et direktiv vedtaget efter en lovgivningsprocedure, kan den, når den finder det 
hensigtsmæssigt, angive størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den under omstæn ­
dighederne finder det passende, at den pågældende stat betaler.  
Hvis Domstolen fastslår en overtrædelse, kan den pålægge den pågældende medlemsstat at betale et 
fast beløb eller en tvangsbøde, der ikke overstiger det af Kommissionen anførte beløb. Betalings ­
pligten får virkning på den dato, Domstolen fastsætter i sin dom.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/161
Artikel 261  
(tidl. artikel 229 i TEF)  
Forordninger udstedt af Europa-Parlamentet og Rådet i fællesskab eller af Rådet i henhold til trak ­
taternes bestemmelser, kan tillægge Den Europæiske Unions Domstol fuld prøvelsesret vedrørende de 
i disse forordninger omhandlede sanktioner.  
Artikel 262  
(tidl. artikel 229 A i TEF)  
Med forbehold af traktaternes øvrige bestemmelser kan Rådet med enstemmighed efter en særlig 
lovgivningsprocedure og efter høring af Europa-Parlamentet vedtage bestemmelser med henblik på at tillægge Den Europæiske Unions Domstol kompetence i et omfang, der fastsættes af Rådet, til at 
afgøre tvister vedrørende anvendelsen af retsakter vedtaget på grundlag af traktaterne, hvorved der 
indføres europæiske intellektuelle ejendomsrettigheder. Disse bestemmelser træder i kraft, når 
medlemsstaten har godkendt dem i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.  
Artikel 263
 
(tidl. artikel 230 i TEF)  
Den Europæiske Unions Domstol prøver lovligheden af lovgivningsmæssige retsakter, af retsakter 
vedtaget af Rådet, Kommissionen eller Den Europæiske Centralbank, bortset fra henstillinger og 
udtalelser, samt af de af Europa-Parlamentets og Det Europæiske Råds retsakter, der skal have rets ­
virkning over for tredjemand. Den prøver ligeledes lovligheden af de af Unionens organers, kontorers 
og agenturers retsakter, der skal have retsvirkning over for tredjemand.  
I denne henseende har Domstolen kompetence til at udtale sig om klager, der af en medlemsstat, af 
Europa-Parlamentet, af Rådet eller af Kommissionen indbringes under påberåbelse af inkompetence, 
væsentlige formelle mangler, overtrædelse af traktaterne eller af retsregler vedrørende deres gennem ­
førelse samt magtfordrejning.  
Domstolen har på samme grundlag kompetence til at udtale sig om klager, der indbringes af 
Revisionsretten, af Den Europæiske Centralbank og af Regionsudvalget med henblik på at bevare 
disses prærogativer.  
Enhver fysisk eller juridisk person kan på det grundlag, der er omhandlet i stk. 1 og 2, indbringe 
klage med henblik på prøvelse af retsakter, der er rettet til vedkommende, eller som berører denne umiddelbart og individuelt, samt af regelfastsættende retsakter, der berører vedkommende umiddel
­
bart, og som ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger.  
Retsakter om oprettelse af EU-organer, -kontorer og -agenturer kan fastsætte særlige betingelser og 
vilkår for fysiske eller juridiske personers indbringelse af klager med henblik på prøvelse af retsakter vedtaget af disse organer, kontorer og agenturer, som skal have retsvirkning for dem.DA C 83/162 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
De i denne artikel omhandlede klager skal indgives, inden to måneder efter at retsakten, alt efter sin 
art, er offentliggjort eller meddelt klageren, eller i mangel heraf senest to måneder efter at klageren 
har fået kendskab til den.  
Artikel 264  
(tidl. artikel 231 i TEF)  
Såfremt klagen findes berettiget, erklærer Den Europæiske Unions Domstol den anfægtede retsakt for 
ugyldig.  
Domstolen angiver dog, dersom den skønner det nødvendigt, hvilke af den annullerede retsakts 
virkninger der skal betragtes som bestående.  
Artikel 265  
(tidl. artikel 232 i TEF)  
Undlader Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Kommissionen eller Den Europæiske 
Centralbank i strid med traktaterne at træffe afgørelse, kan medlemsstaterne eller Unionens andre 
institutioner indbringe klage for Den Europæiske Unions Domstol for at få fastslået denne over ­
trædelse af traktaten. Denne artikel finder på samme betingelser anvendelse på Unionens organer, 
kontorer og agenturer, hvis de undlader at træffe afgørelse.  
En sådan klage kan kun antages til behandling, hvis den pågældende institution eller det pågældende 
organ, kontor eller agentur har været opfordret til at handle. Hvis institutionen, organet, kontoret eller agenturet ikke har taget stilling inden to måneder efter denne opfordring, kan klagen indbringes 
inden for en frist på yderligere to måneder.  
På de i de foregående stykker fastsatte betingelser kan enhver fysisk eller juridisk person indbringe 
klage til Domstolen over, at en af Unionens institutioner eller et af dens organer, kontorer eller 
agenturer har undladt at udstede en retsakt til ham, henstillinger og udtalelser dog undtaget.  
Artikel 266
 
(tidl. artikel 233 i TEF)  
Den institution eller det organ, kontor eller agentur, fra hvilken en annulleret retsakt hidrører, eller 
hvis undladelse er erklæret stridende mod traktaterne, har pligt til at gennemføre de til dommens 
opfyldelse nødvendige foranstaltninger.  
Denne pligt berører ikke den forpligtelse, som måtte følge af anvendelsen af artikel 340, stk. 2.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/163
Artikel 267  
(tidl. artikel 234 i TEF)  
Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål:  
a) om fortolkningen af traktaterne  
b) om gyldigheden og fortolkningen af retsakter udstedt af Unionens institutioner, organer, kontorer 
eller agenturer.  
Såfremt et sådant spørgsmål rejses ved en ret i en af medlemsstaterne, kan denne ret, hvis den 
skønner, at en afgørelse af dette spørgsmål er nødvendig, før den afsiger sin dom, anmode 
Domstolen om at afgøre spørgsmålet.  
Såfremt et sådant spørgsmål rejses under en retssag ved en national ret, hvis afgørelser ifølge de 
nationale retsregler ikke kan appelleres, er retten pligtig at indbringe sagen for Domstolen.  
Hvis et sådant spørgsmål rejses under en retssag ved en national ret, der vedrører en person, der er 
frihedsberøvet, træffer Domstolen afgørelse hurtigst muligt.  
Artikel 268  
(tidl. artikel 235 i TEF)  
Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at afgøre tvister vedrørende de i artikel 340, 
stk. 2 og 3, omhandlede skadeserstatninger.  
Artikel 269  
Domstolen har kun kompetence til at udtale sig om lovligheden af en retsakt vedtaget af Det 
Europæiske Råd eller Rådet i henhold til artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union efter 
anmodning fra den medlemsstat, hvorom Det Europæiske Råd eller Rådet har fastslået, at der 
foreligger en situation som omhandlet i nævnte artikel, og kun for så vidt angår overholdelsen af 
artiklens procedurebestemmelser.  
Anmodningen skal fremsættes inden for en frist på en måned, efter at Rådet har fastslået, at den 
pågældende situation foreligger. Domstolen træffer afgørelse inden for en måned fra den dato, hvor 
anmodningen fremsættes.  
Artikel 270  
(tidl. artikel 236 i TEF)  
Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at afgøre alle tvister mellem Unionen og dets 
ansatte med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i vedtægten for Unionens tjene ­
stemænd og de ansættelsesvilkår, der gælder for dens øvrige ansatte.DA C 83/164 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 271  
(tidl. artikel 237 i TEF)  
Med de nedenfor nævnte begrænsninger har Den Europæiske Unions Domstol kompetence til at 
afgøre tvister, som vedrører:  
a) opfyldelse af medlemsstaternes forpligtelse ifølge vedtægterne for Den Europæiske Investerings ­
bank. Bankens bestyrelse har i dette tilfælde de beføjelser, der i henhold til artikel 258 er tillagt 
Kommissionen  
b) afgørelser truffet af Den Europæiske Investeringsbanks styrelsesråd. Hver medlemsstat, Kommis ­
sionen og Bankens bestyrelse kan herom indbringe klage på de i artikel 263 fastsatte betingelser  
c) afgørelser truffet af Den Europæiske Investeringsbanks bestyrelse. Klager over disse afgørelser kan 
kun indbringes af medlemsstaterne eller af Kommissionen på de i artikel 263 fastsatte betingelser 
og kun for overtrædelse af de i artikel 19, stk. 2, 5, 6 og 7, i vedtægterne for Banken fastsatte 
formforskrifter  
d) de nationale centralbankers opfyldelse af deres forpligtelser ifølge traktaterne og statutten for 
ESCB og ECB. Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank har i dette tilfælde over for de 
nationale centralbanker de beføjelser, der i henhold til artikel 258 er tillagt Kommissionen over 
for medlemsstaterne. Såfremt Domstolen fastslår, at en national centralbank ikke har overholdt en 
forpligtelse, som påhviler den i henhold til traktaterne, skal denne centralbank gennemføre de til 
dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger.  
Artikel 272  
(tidl. artikel 238 i TEF)  
Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i henhold til en voldgifts ­
bestemmelse, som indeholdes i en af Unionen eller i en på dens vegne indgået offentligretlig eller 
privatretlig aftale.  
Artikel 273  
(tidl. artikel 239 i TEF)  
Domstolen har kompetence til at afgøre enhver tvistighed mellem medlemsstaterne, der har forbin ­
delse med traktaternes sagsområde, såfremt tvistigheden forelægges den i henhold til en voldgifts ­
aftale. 
Artikel 274  
(tidl. artikel 240 i TEF)  
Med forbehold af den kompetence, der er tillagt Den Europæiske Unions Domstol ved traktaterne, er 
de tvister, i hvilke Unionen er part, ikke af den grund unddraget de nationale dømmende myndig ­
heders kompetence.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/165
Artikel 275 
Den Europæiske Unions Domstol har ingen kompetence for så vidt angår bestemmelserne vedrø ­
rende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik eller for så vidt angår retsakter vedtaget på grundlag 
af disse bestemmelser.  
Domstolen har dog kompetence til at kontrollere overholdelsen af artikel 40 i traktaten om Den 
Europæiske Union og træffe afgørelse i sager anlagt på de betingelser, der fremgår af artikel 263, stk. 4, i denne traktat vedrørende prøvelsen af lovligheden af afgørelser om restriktive foranstaltninger 
over for fysiske eller juridiske personer vedtaget af Rådet på grundlag af afsnit V, kapitel 2, i traktaten 
om Den Europæiske Union.  
Artikel 276 
Under udøvelsen af sine beføjelser vedrørende bestemmelserne i tredje del, afsnit V, kapitel 4 og 5, 
vedrørende et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed har Den Europæiske Unions Domstol 
ingen kompetence til at prøve gyldigheden eller proportionaliteten af operationer, som udføres af en 
medlemsstats politi eller andre retshåndhævende myndigheder, eller udøvelsen af medlemsstaternes 
beføjelser med hensyn til opretholdelse af lov og orden og beskyttelse af den indre sikkerhed.  
Artikel 277
 
(tidl. artikel 241 i TEF)  
Uanset udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 263, stk. 6, kan hver part i en retstvist, der angår 
en almengyldig retsakt vedtaget af en institution, et organ, et kontor eller et agentur under Unionen, 
over for Den Europæiske Unions Domstol påberåbe sig de i artikel 263, stk. 2, nævnte grunde og 
gøre gældende, at retsakten ikke kan finde anvendelse.  
Artikel 278  
(tidl. artikel 242 i TEF)  
Indbringelse af klager for Den Europæiske Unions Domstol har ikke opsættende virkning. Domstolen 
kan dog, hvis den skønner, at forholdene kræver det, udsætte gennemførelsen af den anfægtede 
retsakt.  
Artikel 279  
(tidl. artikel 243 i TEF)  
I sager, der er indbragt for Den Europæiske Unions Domstol, kan den foreskrive de nødvendige 
foreløbige forholdsregler.DA C 83/166 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 280  
(tidl. artikel 244 i TEF)  
De af Den Europæiske Unions Domstol afsagte domme fuldbyrdes i overensstemmelse med de i 
artikel 299 fastsatte regler.  
Artikel 281  
(tidl. artikel 245 i TEF)  
Statutten for Den Europæiske Unions Domstol er fastsat i en særlig protokol.  
Europa-Parlamentet og Rådet kan efter den almindelige lovgivningsprocedure ændre bestemmelserne 
i statutten, bortset fra afsnit I og artikel 64 heri. Europa-Parlamentet og Rådet træffer afgørelse enten 
på begæring af Domstolen og efter høring af Kommissionen eller på forslag af Kommissionen og 
efter høring af Domstolen.  
6. AFDELING 
DEN EUROPÆISKE CENTRALBANK  
Artikel 282 
1. Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker udgør Det Europæiske System af 
Centralbanker (ESCB). Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker i de medlemsstater, 
der har euroen som valuta – som tilsammen udgør Eurosystemet – fører Unionens monetære politik.  
2. ESCB styres af Den Europæiske Centralbanks besluttende organer. Hovedmålet for ESCB er at 
fastholde prisstabilitet. Uden at dette mål herved berøres, støtter systemet de generelle økonomiske 
politikker i Unionen for at bidrage til gennemførelsen af Unionens mål.  
3. Den Europæiske Centralbank har status som juridisk person. Den har eneret til at bemyndige 
udstedelse af euro. Den er uafhængig i udøvelsen af sine beføjelser og i forvaltningen af sine finanser. 
Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt medlemsstaternes regeringer respekterer denne uafhængighed.  
4. Den Europæiske Centralbank vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige for udøvelsen af 
dens funktioner, i henhold til artikel 127-133 og artikel 138 og på de betingelser, der er fastsat i 
statutten for ESCB og ECB. I henhold til nævnte artikler bevarer de medlemsstater, der ikke har 
euroen som valuta, og deres centralbanker deres beføjelser på det monetære område.
 
5. Den Europæiske Centralbank skal på sine beføjelsesområder høres om ethvert udkast til EU- 
retsakt og om ethvert udkast til national retsforskrift og kan afgive udtalelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/167
Artikel 283  
(tidl. artikel 112 i TEF)  
1. Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråd består af medlemmerne af Den Europæiske Central ­
banks direktion og cheferne for de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som 
valuta. 
2. Direktionen består af formanden, næstformanden og fire andre medlemmer.  
Formanden og næstformanden samt de øvrige medlemmer af direktionen udnævnes blandt personer, 
som er værdige i almindeligt omdømme, og som har professionel erfaring i monetære forhold eller i bankvæsen, af Det Europæiske Råd med kvalificeret flertal på grundlag af en henstilling fra Rådet, efter høring af Europa-Parlamentet og Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråd.  
Deres embedsperiode er på otte år, og mandatet kan ikke fornyes.  
Kun statsborgere i medlemsstaterne kan være medlemmer af direktionen.  
Artikel 284
 
(tidl. artikel 113 i TEF)  
1. Formanden for Rådet og et medlem af Kommissionen kan uden stemmeret deltage i møderne i 
Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråd.  
Formanden for Rådet kan fremsætte forslag til drøftelse i Den Europæiske Centralbanks Styrelsesråd.  
2. Formanden for Den Europæiske Centralbank opfordres til at deltage i Rådets møder, når dette 
behandler spørgsmål vedrørende ESCB’s mål og opgaver.  
3. Den Europæiske Centralbank fremsender en årsberetning om ESCB’s aktiviteter og om den 
monetære politik i det foregående og det indeværende år til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommis ­
sionen og også til Det Europæiske Råd. Formanden for Den Europæiske Centralbank forelægger 
beretningen for Rådet og for Europa-Parlamentet, som kan foranstalte en generel drøftelse på 
grundlag heraf.  
Formanden for Den Europæiske Centralbank og de øvrige medlemmer af direktionen kan på anmod ­
ning af Europa-Parlamentet eller på eget initiativ høres af Europa-Parlamentets kompetente udvalg.DA C 83/168 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
7. AFDELING 
REVISIONSRETTEN  
Artikel 285  
(tidl. artikel 246 i TEF)  
Revisionsretten varetager revisionen af Unionens regnskaber.  
Den består af en statsborger fra hver medlemsstat. Medlemmerne udfører deres hverv i fuldkommen 
uafhængighed og i Unionens almene interesse.  
Artikel 286  
(tidl. artikel 247 i TEF)  
1. Revisionsrettens medlemmer udvælges blandt personer, som i deres respektive stater tilhører 
eller har tilhørt eksterne kontrolinstitutioner, eller som er særligt kvalificerede til dette hverv. Deres 
uafhængighed skal være uomtvistelig.  
2. Revisionsrettens medlemmer udnævnes for seks år. Rådet vedtager efter høring af Europa- 
Parlamentet den liste over medlemmer, der er udarbejdet i overensstemmelse med hver enkelt medlemsstats indstilling. Revisionsrettens medlemmer kan genudnævnes.  
De udpeger af deres midte Revisionsrettens formand for et tidsrum af tre år. Hans mandat kan 
fornyes.  
3. Ved udførelsen af deres pligter må Revisionsrettens medlemmer ikke søge eller modtage 
instruktioner fra nogen regering eller noget andet organ. De afholder sig fra enhver handling, som 
er uforenelig med karakteren af deres hverv.  
4. Revisionsrettens medlemmer må ikke, så længe deres tjeneste varer, udøve nogen anden - 
lønnet eller ulønnet – erhvervsmæssig virksomhed. Ved indsættelsen i hvervet afgiver de en højtidelig forsikring om, at de, såvel i deres tjenesteperiode som efter at denne er afsluttet, vil overholde de 
forpligtelser, der følger af deres hverv, i særdeleshed pligten til efter tjenesteperiodens ophør at udvise 
hæderlighed og tilbageholdenhed med hensyn til overtagelse af visse hverv eller opnåelse af visse 
fordele.  
5. Bortset fra ordinære nybesættelser og dødsfald ophører tjenesten for et medlem af Revisions
­
retten ved frivillig fratræden eller ved afskedigelse, der fastslås af Domstolen i overensstemmelse med 
bestemmelserne i stk. 6.  
For resten af den pågældendes tjenesteperiode udnævnes en efterfølger.  
Bortset fra afskedigelse fungerer Revisionsrettens medlemmer, indtil deres efterfølger er udpeget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/169
6. Revisionsrettens medlemmer kan hverken afskediges eller frakendes retten til pension eller til 
andre fordele, der træder i stedet herfor, medmindre Domstolen på Revisionsrettens begæring fastslår, 
at de ikke længere opfylder de nødvendige betingelser eller ikke længere iagttager de forpligtelser, der 
følger med hvervet.  
7. Rådet fastsætter arbejdsvilkår, navnlig vederlag, godtgørelser og pensioner for Revisionsrettens 
formand og dens medlemmer. Det fastsætter ligeledes alle godtgørelser, der træder i stedet for 
vederlag.  
8. Bestemmelserne i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, 
der gælder for dommerne ved Den Europæiske Unions Domstol, gælder ligeledes for Revisionsrettens 
medlemmer.  
Artikel 287  
(tidl. artikel 248 i TEF)  
1. Revisionsretten reviderer regnskaberne over samtlige Unionens indtægter og udgifter. Den 
reviderer endvidere regnskaberne vedrørende samtlige indtægter og udgifter for ethvert af Unionen 
oprettet organ, kontor eller agentur, for så vidt oprettelsesakten ikke udelukker det.  
Revisionsretten afgiver en erklæring til Europa-Parlamentet og Rådet om regnskabernes rigtighed og 
de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed; erklæringen offentliggøres i  Den 
Europæiske Unions Tidende . Erklæringen kan suppleres med specifikke vurderinger for hvert enkelt 
af Unionens større aktivitetsområder.  
2. Revisionsretten efterprøver lovligheden og den formelle rigtighed af indtægterne og udgifterne 
og sikrer sig, at den økonomiske forvaltning har været forsvarlig. I forbindelse hermed aflægger den 
navnlig beretning om eventuelle uregelmæssigheder.  
Revision af indtægterne sker på grundlag af fastlæggelser og indbetalinger af indtægter til Unionen.  
Revision af udgifterne sker på grundlag af indgåede forpligtelser og afholdte udgifter.  
Sådan revision kan foretages inden afslutningen af regnskaberne for det pågældende regnskabsår.  
3. Revisionen foretages på grundlag af regnskabsbilag og i fornødent omfang ved undersøgelser på 
stedet i Unionens øvrige institutioner, i organer, kontorer eller agenturer, der forvalter indtægter eller 
udgifter på Unionens vegne, og i medlemsstaterne, herunder hos enhver fysisk eller juridisk person, 
der modtager betalinger fra budgettet. Revision i medlemsstaterne foretages i forbindelse med de 
nationale revisionsinstitutioner eller, såfremt disse ikke har de fornødne beføjelser, i forbindelse med 
de kompetente nationale myndigheder. Revisionsretten og medlemsstaternes revisionsinstitutioner 
skal samarbejde på grundlag af tillid, men samtidig således, at de bevarer deres uafhængighed. 
Disse institutioner eller myndigheder meddeler Revisionsretten, om de er indforstået med at 
deltage i revisionen.DA C 83/170 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Unionens øvrige institutioner, de organer, kontorer eller agenturer, der forvalter indtægter eller 
udgifter på Unionens vegne, enhver fysisk eller juridisk person, der modtager betalinger fra budgettet, 
og de nationale revisionsinstitutioner eller, såfremt disse ikke har de fornødne beføjelser, de kompe ­
tente nationale myndigheder afgiver på Revisionsrettens begæring alle dokumenter eller oplysninger, 
der er nødvendige til gennemførelse af Revisionsrettens opgaver.  
I forbindelse med Den Europæiske Investeringsbanks forvaltning af Unionens udgifter og indtægter 
reguleres Revisionsrettens adgang til oplysninger, som Banken ligger inde med, af en aftale mellem 
Revisionsretten, Banken og Kommissionen. Hvis der ikke indgås nogen aftale, skal Revisionsretten 
ikke desto mindre have adgang til oplysninger, der er nødvendige for revisionen af de af Unionens udgifter og indtægter, som Banken forvalter.  
4. Efter hvert regnskabsårs udløb udarbejder Revisionsretten en årsberetning. Denne beretning 
oversendes til Unionens øvrige institutioner og offentliggøres i  Den Europæiske Unions Tidende 
sammen med de nævnte institutioners besvarelser af Revisionsrettens bemærkninger.  
Revisionsretten kan endvidere når som helst fremkomme med bemærkninger, navnlig i form af 
særberetninger, til særlige spørgsmål og på begæring fra en af Unionens øvrige institutioner afgive udtalelser.  
Den vedtager sine årsberetninger, sine særberetninger eller sine udtalelser med et flertal af sine 
medlemmers stemmer. Dog kan den af sin midte oprette afdelinger med henblik på vedtagelse af 
bestemte typer beretninger eller udtalelser på betingelser fastsat i dens forretningsorden.  
Den bistår Europa-Parlamentet og Rådet ved udøvelsen af deres kontrolbeføjelser med hensyn til 
gennemførelsen af budgettet.  
Revisionsretten fastsætter selv sin forretningsorden. Denne skal godkendes af Rådet.
 
KAPITEL 2  
UNIONENS RETSAKTER, VEDTAGELSESPROCEDURER OG ANDRE 
BESTEMMELSER  
1. AFDELING  
UNIONENS RETSAKTER  
Artikel 288  
(tidl. artikel 249 i TEF)  
For at udøve Unionens beføjelser vedtager institutionerne forordninger, direktiver, afgørelser, henstil ­
linger og udtalelser.  
En forordning er almengyldig. Den er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver 
medlemsstat.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/171
Et direktiv er med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes til, 
men overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen.  
En afgørelse er bindende i alle enkeltheder. Når den angiver, hvem den er rettet til, er den kun 
bindende for disse.  
Henstillinger og udtalelser er ikke bindende.  
Artikel 289 
1. Den almindelige lovgivningsprocedure består i, at en forordning, et direktiv eller en afgørelse 
vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet i fællesskab på forslag af Kommissionen. Denne procedure 
er fastlagt i artikel 294.  
2. I specifikke tilfælde, der er fastsat i traktaterne, vedtages forordningen, direktivet eller afgørelsen 
af Europa-Parlamentet med deltagelse af Rådet eller af Rådet med deltagelse af Europa-Parlamentet, og 
dette udgør en særlig lovgivningsprocedure.  
3. Retsakter vedtaget ved en lovgivningsprocedure er lovgivningsmæssige retsakter.  
4. I de specifikke tilfælde, der er fastsat i traktaterne, kan retsakter vedtages på initiativ af en 
gruppe medlemsstater eller af Europa-Parlamentet efter henstilling fra Den Europæiske Centralbank 
eller på begæring af Domstolen eller Den Europæiske Investeringsbank.  
Artikel 290 
1. Kommissionen kan i en lovgivningsmæssig retsakt få delegeret beføjelse til at vedtage almen ­
gyldige ikke-lovgivningsmæssige retsakter, der udbygger eller ændrer visse ikke-væsentlige bestem ­
melser i den lovgivningsmæssige retsakt.  
De lovgivningsmæssige retsakter afgrænser udtrykkeligt delegationens formål, indhold, omfang og 
varighed. De væsentlige bestemmelser på et område er forbeholdt den lovgivningsmæssige retsakt og 
kan derfor ikke være omfattet af delegation.  
2. De lovgivningsmæssige retsakter fastlægger udtrykkeligt de betingelser, der gælder for delega ­
tionen, og som kan være følgende:  
a) Europa-Parlamentet eller Rådet kan beslutte at tilbagekalde delegationen  
b) den delegerede retsakt kan kun træde i kraft, hvis Europa-Parlamentet eller Rådet ikke gør 
indsigelse inden for den frist, der er fastsat i den lovgivningsmæssige retsakt.  
I de tilfælde, der er nævnt i litra a) og b), træffer Europa-Parlamentet afgørelse med et flertal af 
medlemmernes stemmer, og Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.  
3. Adjektivet »delegeret« eller »delegerede« indsættes i de delegerede retsakters overskrift.DA C 83/172 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 291 
1. Medlemsstaterne træffer alle de nationale foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre 
Unionens juridisk bindende retsakter.  
2. Når ensartede betingelser for gennemførelse af Unionens juridisk bindende retsakter er nødven ­
dige, tildeler disse retsakter Kommissionen eller – i specifikke behørigt begrundede tilfælde samt i de 
tilfælde, der er fastsat i artikel 24 og 26 i traktaten om Den Europæiske Union – Rådet gennem ­
førelsesbeføjelser.  
3. Med henblik på stk. 2 fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almin ­
delige lovgivningsprocedure på forhånd generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne 
skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser.  
4. Orddelen »gennemførelses-« eller ordene »om gennemførelse af« indsættes i gennemførelsesrets ­
akternes overskrift.  
Artikel 292 
Rådet vedtager henstillinger. Det træffer afgørelse på forslag af Kommissionen i alle de tilfælde, hvor 
det i henhold til traktaterne skal vedtage retsakter på forslag af Kommissionen. Det træffer afgørelse 
med enstemmighed på de områder, hvor der kræves enstemmighed ved vedtagelse af en EU-retsakt. 
Kommissionen samt Den Europæiske Centralbank i de specifikke tilfælde, der er fastsat i traktaterne, 
vedtager henstillinger.  
2. AFDELING 
PROCEDURER FOR VEDTAGELSE AF RETSAKTER OG ANDRE BESTEMMELSER  
Artikel 293  
(tidl. artikel 250 i TEF)  
1. Når Rådet i medfør af traktaterne træffer afgørelse på forslag af Kommissionen, kan Rådet kun 
ændre dette forslag med enstemmighed, jf. dog artikel 294, stk. 10 og 13, artikel 310, 312, 314 og artikel 315, stk. 2.  
2. Så længe Rådet ikke har truffet afgørelse, kan Kommissionen ændre sit forslag under hele 
forløbet af de procedurer, der fører frem til vedtagelse af en EU-retsakt.  
Artikel 294
 
(tidl. artikel 251 i TEF)  
1. Når der i traktaterne henvises til den almindelige lovgivningsprocedure med henblik på vedta ­
gelse af en retsakt, anvendes følgende fremgangsmåde:  
2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet et forslag.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/173
Førstebehandling  
3. Europa-Parlamentet fastlægger sin førstebehandlingsholdning og meddeler Rådet den.  
4. Hvis Rådet godkender Europa-Parlamentets holdning, vedtages den pågældende retsakt i den 
formulering, der svarer til Europa-Parlamentets holdning.  
5. Hvis Rådet ikke godkender Europa-Parlamentets holdning, vedtager det sin førstebehandlings ­
holdning og meddeler Europa-Parlamentet den.  
6. Rådet giver Europa-Parlamentet en udførlig redegørelse for grundene til sin førstebehandlings ­
holdning. Kommissionen giver Europa-Parlamentet en udførlig redegørelse for sin holdning.  
Andenbehandling  
7. Hvis Europa-Parlamentet inden for en frist på tre måneder efter meddelelsen  
a) godkender Rådets førstebehandlingsholdning eller ikke har udtalt sig, anses den pågældende 
retsakt for vedtaget i den formulering, der svarer til Rådets holdning  
b) med et flertal af sine medlemmer forkaster Rådets førstebehandlingsholdning, anses den pågæl ­
dende retsakt for ikke-vedtaget  
c) med et flertal af sine medlemmer foreslår ændringer til Rådets førstebehandlingsholdning, sendes 
den således ændrede tekst til Rådet og til Kommissionen, som afgiver udtalelse om disse 
ændringer.  
8. Hvis Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, inden for en frist på tre måneder efter 
modtagelsen af Europa-Parlamentets ændringer  
a) godkender alle disse ændringer, anses den pågældende retsakt for vedtaget  
b) ikke godkender alle ændringerne, indkalder formanden for Rådet efter aftale med formanden for 
Europa-Parlamentet inden for en frist på seks uger til et møde i Forligsudvalget.  
9. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed om de ændringer, som Kommissionen har afgivet 
negativ udtalelse om.  
Forligsprocedure  
10. Forligsudvalget, der sammensættes af Rådets medlemmer eller deres repræsentanter og et 
tilsvarende antal medlemmer, der repræsenterer Europa-Parlamentet, har til opgave at skabe 
enighed om et fælles udkast, som kan accepteres af et kvalificeret flertal af Rådets medlemmer 
eller disses repræsentanter og et flertal af de medlemmer, der repræsenterer Europa-Parlamentet, 
inden for en frist på seks uger efter indkaldelsen på grundlag af Europa-Parlamentets og Rådets 
andenbehandlingsholdninger.DA C 83/174 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
11. Kommissionen deltager i Forligsudvalgets arbejde og tager de nødvendige initiativer med 
henblik på at forlige Europa-Parlamentets og Rådets holdninger.  
12. Hvis Forligsudvalget inden for en frist på seks uger efter indkaldelsen ikke godkender noget 
fælles udkast, anses den foreslåede retsakt for ikke-vedtaget.  
Tredjebehandling 
13. Hvis Forligsudvalget inden for denne frist godkender et fælles udkast, har Europa-Parlamentet 
og Rådet hver især en frist på seks uger fra godkendelsen til at vedtage den pågældende retsakt i 
overensstemmelse med det fælles udkast, idet Europa-Parlamentet træffer afgørelse med et flertal af de 
afgivne stemmer og Rådet med kvalificeret flertal. Hvis dette ikke sker, anses den foreslåede retsakt 
for ikke-vedtaget.  
14. De i denne artikel anførte frister på tre måneder og seks uger forlænges på Europa-Parlamen ­
tets eller Rådets initiativ med henholdsvis højst en måned og højst to uger.  
Særlige bestemmelser  
15. Når en lovgivningsmæssig retsakt i de tilfælde, der er fastsat i traktaterne, underkastes den 
almindelige lovgivningsprocedure på initiativ af en gruppe af medlemsstater, efter henstilling fra Den 
Europæiske Centralbank eller på anmodning af Domstolen, finder stk. 2, stk. 6, andet punktum, og 
stk. 9 ikke anvendelse.  
I disse tilfælde sender Europa-Parlamentet og Rådet udkastet til retsakt samt deres første- og anden ­
behandlingsholdninger til Kommissionen. Europa-Parlamentet eller Rådet kan anmode om en udta ­
lelse fra Kommissionen under hele forløbet af proceduren, ligesom Kommissionen kan afgive udta ­
lelse på eget initiativ. Den kan, hvis den finder det nødvendigt, deltage i Forligsudvalget i over ­
ensstemmelse med stk. 11.  
Artikel 295 
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen holder indbyrdes samråd og aftaler i fællesskab 
formerne for deres samarbejde. Med henblik herpå kan de inden for traktaternes rammer indgå 
interinstitutionelle aftaler, der kan antage bindende karakter.  
Artikel 296  
(tidl. artikel 253 i TEF)  
Når det ikke er fastsat i traktaterne, hvilken type retsak t der skal vedtages, tager institutionerne i hvert 
enkelt tilfælde stilling hertil under overholdelse af gældende procedurer og proportionalitetsprin ­
cippet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/175
Retsakter skal begrundes og henvise til de forslag, initiativer, henstillinger, anmodninger og udtalelser, 
der kræves i henhold til traktaterne.  
Når Europa-Parlamentet og Rådet får forelagt et udkast til en lovgivningsmæssig retsakt, kan de ikke 
vedtage retsakter, der ikke er omhandlet i den lovgivningsprocedure, der gælder på det pågældende 
område. 
Artikel 297  
(tidl. artikel 254 i TEF)  
1. Lovgivningsmæssige retsakter, der vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure, under ­
tegnes af både formanden for Europa-Parlamentet og formanden for Rådet.  
Lovgivningsmæssige retsakter, der vedtages efter en særlig lovgivningsprocedure, undertegnes af 
formanden for den institution, der har vedtaget dem.  
Lovgivningsmæssige retsakter offentliggøres i  Den Europæiske Unions Tidende . De træder i kraft på det 
tidspunkt, der er fastsat i retsakterne, eller, hvis et sådant ikke er angivet, på tyvendedagen efter 
offentliggørelsen.  
2. Ikke-lovgivningsmæssige retsakter vedtaget i form af forordninger, direktiver og afgørelser, der 
ikke angiver, hvem de er rettet til, undertegnes af formanden for den institution, der har vedtaget 
dem.  
Forordninger, direktiver, der er rettet til alle medlemsstaterne, samt afgørelser, der ikke angiver, hvem 
de er rettet til, offentliggøres i  Den Europæiske Unions Tidende. De træder i kraft på det tidspunkt, der 
er fastsat i retsakterne, eller, hvis et sådant ikke er angivet, på tyvendedagen efter offentliggørelsen.  
Andre direktiver samt afgørelser, der angiver, hvem de er rettet til, meddeles dem, de er rettet til, og 
får virkning ved denne meddelelse.  
Artikel 298  
1. Under udførelsen af deres opgaver støtter Unionens institutioner, organer, kontorer og agen ­
turer sig på en åben, effektiv og uafhængig europæisk forvaltning.  
2. Under overholdelse af den vedtægt og de ansættelsesvilkår, der er vedtaget på grundlag af 
artikel 336, fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivnings ­
procedure bestemmelser med henblik herpå.  
Artikel 299  
(tidl. artikel 256 i TEF)  
De af Rådets, Kommissionens eller Den Europæiske Centralbanks retsakter, der indebærer en forplig ­
telse for andre end stater til at betale en pengeydelse, kan tvangsfuldbyrdes.  
Tvangsfuldbyrdelsen sker efter den borgerlige retsplejes regler i den medlemsstat, på hvis område den 
finder sted. Fuldbyrdelsespåtegning skal efter en prøvelse, der kun omfatter ægtheden af det pågæl ­
dende fuldbyrdelsesgrundlag, påføres af den nationale myndighed, som hver af medlemsstaternes regeringer har udpeget og anmeldt for Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol.DA C 83/176 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Når disse formkrav er opfyldt på rekvirentens begæring, kan denne lade tvangsfuldbyrdelsen udføre 
ved indbringelse direkte for den myndighed, der ifølge den nationale lovgivning er kompetent hertil.  
Tvangsfuldbyrdelsen kan kun udsættes efter beslutning af Domstolen. Prøvelsen af fuldbyrdelsesfor ­
anstaltningernes lovlighed falder dog inden for de nationale dømmende myndigheders kompetence.  
KAPITEL 3  
UNIONENS RÅDGIVENDE ORGANER  
Artikel 300 
1. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bistås af et økonomisk og socialt udvalg og et 
regionsudvalg med rådgivende funktioner.  
2. Det Økonomiske og Sociale Udvalg består af repræsentanter for arbejdsgiver- og arbejdstager ­
organisationer og for organisationer for andre aktører, der er repræsentative for civilsamfundet, 
navnlig på det socioøkonomiske, borgerretlige, faglige og kulturelle område.  
3. Regionsudvalget består af repræsentanter for regionale og lokale myndigheder, der enten skal 
være valgt til en regional eller lokal myndighed eller være politisk ansvarlige over for en valgt 
forsamling.  
4. Det Økonomiske og Sociale Udvalgs og Regionsudvalgets medlemmer må ikke være bundet af 
nogen instruktion. De udfører deres hverv i fuldkommen uafhængighed og i Unionens almene interesse.  
5. Reglerne i stk. 2 og 3 om karakteren af disse udvalgs sammensætning revideres med jævne 
mellemrum af Rådet for at tage hensyn til den økonomiske, sociale og demografiske udvikling i 
Unionen. Rådet vedtager på forslag af Kommissionen afgørelser herom.
 
1. AFDELING  
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG  
Artikel 301  
(tidl. artikel 258 i TEF)  
Antallet af medlemmer i Det Økonomiske og Sociale Udvalg må ikke overstige 350.  
Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed på forlag af Kommissionen, vedtager en afgørelse om 
udvalgets sammensætning.  
Rådet fastsætter udvalgsmedlemmernes dagpenge.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/177
Artikel 302  
(tidl. artikel 259 i TEF)  
1. Udvalgets medlemmer beskikkes for fem år. Rådet vedtager den liste over medlemmer, der er 
udarbejdet i overensstemmelse med hver medlemsstats indstilling. Genbeskikkelse af udvalgets 
medlemmer kan finde sted.  
2. Rådet træffer afgørelse efter høring af Kommissionen. Det kan indhente udtalelser fra europæ ­
iske organisationer, der repræsenterer de forskellige økonomiske og sociale sektorer og civilsam ­
fundet, som berøres af Unionens virksomhed.  
Artikel 303  
(tidl. artikel 260 i TEF)  
Udvalget vælger af sin midte sin formand og sit præsidium for et tidsrum af to et halvt år.  
Det fastsætter selv sin forretningsorden.  
Udvalget indkaldes af formanden efter Europa-Parlamentets, Rådets eller Kommissionens anmodning. 
Det kan ligeledes træde sammen på eget initiativ.  
Artikel 304  
(tidl. artikel 262 i TEF)  
Udvalget høres i de tilfælde, der er nævnt i traktaterne, af Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommis ­
sionen. Disse institutioner kan høre udvalget i alle tilfælde, hvor de finder det hensigtsmæssigt. Udvalget kan selv tage initiativ til at afgive udtalelse i tilfælde, hvor det finder det hensigtsmæssigt.  
Hvis Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen finder det nødvendigt, giver de udvalget en frist 
for fremsættelsen af dets udtalelse. Denne frist skal være på mindst en måned fra det tidspunkt, hvor 
formanden har fået meddelelse herom. Efter fristens udløb kan sagen behandles, uanset at udtalelse 
ikke foreligger.  
Udvalgets udtalelse samt et referat af forhandlingerne tilstilles Europa-Parlamentet, Rådet og Kommis
­
sionen.  
2. AFDELING  
REGIONSUDVALGET  
Artikel 305  
(tidl. artikel 263, stk. 2, 3 og 4, i TEF)  
Antallet af medlemmer i Regionsudvalget må ikke overstige 350.DA C 83/178 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen, vedtager en afgørelse 
om udvalgets sammensætning.  
Udvalgets medlemmer samt et tilsvarende antal suppleanter beskikkes for fem år. Genbeskikkelse kan 
finde sted. Rådet vedtager den liste over medlemmer og suppleanter, der er udarbejdet efter indstilling 
fra hver enkelt medlemsstat. Ved udløbet af det i artikel 300, stk. 3, omhandlede mandat, som 
kvalificerede de pågældende til indstillingen, ophører deres mandat i udvalget automatisk, og der 
beskikkes efter samme fremgangsmåde en efterfølger for den resterende del af mandatperioden. Et 
medlem af udvalget kan ikke samtidig være medlem af Europa-Parlamentet.  
Artikel 306  
(tidl. artikel 264 i TEF)  
Regionsudvalget vælger af sin midte sin formand og sit præsidium for et tidsrum af to og et halvt år.  
Det fastsætter selv sin forretningsorden.  
Udvalget indkaldes af formanden efter Europa-Parlamentets, Rådets eller Kommissionens anmodning. 
Det kan ligeledes træde sammen på eget initiativ.  
Artikel 307  
(tidl. artikel 265 i TEF)  
Regionsudvalget høres af Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen i de tilfælde, der er nævnt i 
traktaterne, og i alle andre tilfælde, især vedrørende grænseoverskridende samarbejde, hvor en af disse 
institutioner finder det hensigtsmæssigt.  
Hvis Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen finder det nødvendigt, giver de udvalget en frist 
for fremsættelsen af dets udtalelse. Denne frist skal være på mindst en måned fra det tidspunkt, hvor 
formanden har fået meddelelse herom. Efter fristens udløb kan sagen behandles, uanset at udtalelsen 
ikke foreligger.  
Når Det Økonomiske og Sociale Udvalg høres i henhold til artikel 304, underrettes Regionsudvalget 
af Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen om denne anmodning om udtalelse. Regions ­
udvalget kan, når det finder, at der er særlige regionale interesser på spil, afgive en udtalelse herom.  
Det kan afgive udtalelse på eget initiativ i de tilfælde, hvor det finder det hensigtsmæssigt.  
Udvalgets udtalelser samt et referat af forhandlingerne tilstilles Europa-Parlamentet, Rådet og 
Kommissionen.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/179
KAPITEL 4  
DEN EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK  
Artikel 308  
(tidl. artikel 266 i TEF)  
Den Europæiske Investeringsbank har status som juridisk person.  
Den Europæiske Investeringsbanks medlemmer er medlemsstaterne.  
Den Europæiske Investeringsbanks vedtægter indeholdes i en protokol, der knyttes som bilag til 
traktaterne. Rådet kan på anmodning af Den Europæiske Investeringsbank og efter høring af 
Europa-Parlamentet og Kommissionen eller på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa- 
Parlamentet og Den Europæiske Investeringsbank med enstemmighed efter en særlig lovgivnings ­
procedure ændre Bankens vedtægter.  
Artikel 309  
(tidl. artikel 267 i TEF)  
Den Europæiske Investeringsbank har til opgave ved anvendelse dels af midler lånt på kapitalmar ­
kedet, dels af egne midler i Unionens interesse at bidrage til en afbalanceret og gnidningsløs udvikling 
af det indre marked. I dette øjemed letter den, ved ydelse af lån og garantier og uden sigte på 
fortjeneste finansieringen af nedennævnte projekter inden for alle erhvervssektorer:  
a) projekter, som har ophjælpning af mindre udviklede områder for øje  
b) projekter, som tager sigte på modernisering eller omstilling af virksomheder eller skabelse af nye 
beskæftigelsesmuligheder foranlediget af det indre markeds gennemførelse eller funktion, men 
som på grund af deres omfang eller karakter ikke fuldt ud kan finansieres ved udnyttelse af de 
i de enkelte medlemsstater tilstedeværende midler  
c) projekter af fælles interesse for flere medlemsstater, som på grund af deres omfang eller karakter 
ikke fuldt ud kan finansieres ved udnyttelse af de i de enkelte medlemsstater tilstedeværende 
midler.  
Under udførelsen af sine opgaver letter Banken finansieringen af investeringsprogrammer sammen 
med støtte fra strukturfondene og andre af Unionens finansielle instrumenter.DA C 83/180 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
AFSNIT II  
FINANSIELLE BESTEMMELSER  
Artikel 310  
(tidl. artikel 268 i TEF)  
1. Alle Unionens indtægter og udgifter skal anslås for hvert regnskabsår og optages i budgettet.  
Unionens årlige budget fastlægges af Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med 
artikel 314. Indtægter og udgifter på budgettet skal balancere.  
2. De udgifter, der er opført på budgettet, bevilges for et regnskabsår ad gangen i overensstem ­
melse med den forordning, der er nævnt i artikel 322.  
3. Før der kan afholdes udgifter på budgettet, skal der vedtages en juridisk bindende EU-retsakt, 
der giver et retsgrundlag for Unionens tiltag og for afholdelsen af den dertil svarende udgift i 
overensstemmelse med den forordning, der er nævnt i artikel 322, med de undtagelser, der måtte 
være fastsat heri.  
4. For at sikre budgetdisciplin vedtager Unionen ingen retsakter, der kan have betydelig indvirk ­
ning på budgettet, uden at afgive forsikring om, at de udgifter, der følger af disse retsakter, kan finansieres inden for rammerne af Unionens egne indtægter og under overholdelse af den flerårige finansielle ramme, der er nævnt i artikel 312.  
5. Budgettet gennemføres i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvalt
­
ning. Medlemsstaterne og Unionen samarbejder med henblik på at sikre, at bevillingerne på budgettet anvendes i overensstemmelse med dette princip.  
6. Unionen og medlemsstaterne bekæmper i overensstemmelse med artikel 325 svig og enhver 
anden ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser.
 
KAPITEL 1  
UNIONENS EGNE INDTÆGTER  
Artikel 311  
(tidl. artikel 269 i TEF)  
Unionen tilvejebringer de nødvendige midler med henblik på at nå sine mål og gennemføre sin 
politik.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/181
Budgettet finansieres med forbehold af andre indtægter fuldt ud af egne indtægter.  
Rådet vedtager efter en særlig lovgivningsprocedure med enstemmighed og efter høring af Europa- 
Parlamentet en afgørelse, der fastlægger bestemmelser vedrørende ordningen for Unionens egne 
indtægter. Inden for denne ramme kan der også indføres nye kategorier af egne indtægter, og en 
eksisterende kategori kan ophæves. Denne afgørelse træder først i kraft, når medlemsstaterne har godkendt den i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.  
Rådet fastsætter ved forordning efter en særlig lovgivningsprocedure gennemførelsesforanstaltnin
­
gerne i forbindelse med ordningen for Unionens egne indtægter, for så vidt dette er fastsat i den afgørelse, der er vedtaget på grundlag af stk. 3. Rådet træffer afgørelse efter at have indhentet Europa- 
Parlamentets godkendelse.
 
KAPITEL 2  
DEN FLERÅRIGE FINANSIELLE RAMME  
Artikel 312 
1. Formålet med den flerårige finansielle ramme er at sikre en velordnet udvikling i Unionens 
udgifter inden for rammerne af dens egne indtægter.  
Den fastlægges for en periode på mindst fem år.  
Unionens årlige budget overholder den flerårige finansielle ramme.  
2. Rådet vedtager efter en særlig lovgivningsprocedure en forordning, der fastlægger den flerårige 
finansielle ramme. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed, når Europa-Parlamentet har givet sin godkendelse med et flertal af sine medlemmer.  
Det Europæiske Råd kan med enstemmighed vedtage en afgørelse, der gør det muligt for Rådet at 
vedtage den forordning, der er nævnt i første afsnit, med kvalificeret flertal.  
3. Den finansielle ramme fastlægger de årlige lofter for bevillinger til forpligtelser for hver enkelt 
udgiftskategori og det årlige loft for bevillinger til betalinger. Udgiftskategorierne, hvoraf der er et 
begrænset antal, svarer til Unionens vigtigste aktivitetsområder.  
Den finansielle ramme omfatter alle andre bestemmelser, der kan medvirke til en problemfri afvikling 
af den årlige budgetprocedure.
 
4. Hvis Rådet ved udløbet af den foregående finansielle ramme ikke har vedtaget en forordning 
om en ny finansiel ramme, forlænges gyldighedsperioden for de lofter og andre bestemmelser, der 
gælder for den foregående finansielle rammes sidste år, indtil denne retsakt er vedtaget.DA C 83/182 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
5. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen træffer under hele proceduren frem til vedtagelsen 
af den finansielle ramme de nødvendige foranstaltninger med henblik på at lette denne vedtagelse.  
KAPITEL 3  
UNIONENS ÅRLIGE BUDGET  
Artikel 313  
(tidl. artikel 272, stk. 1, i TEF)  
Regnskabsåret løber fra den 1. januar til den 31. december.  
Artikel 314  
(tidl. artikel 272, stk. 2-10, i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger efter en særlig lovgivningsprocedure Unionens årlige budget i 
overensstemmelse med følgende bestemmelser:  
1. Hver institution, bortset fra Den Europæiske Centralbank, opstiller inden den 1. juli et overslag 
over sine udgifter for det følgende regnskabsår. Kommissionen sammenfatter disse overslag i et 
budgetforslag, der kan indeholde afvigende overslag.  
Dette forslag indeholder et overslag over indtægterne og et overslag over udgifterne.  
2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet et forslag, som indeholder budgetfor ­
slaget, senest den 1. september i det år, der ligger forud for det, forslaget vedrører.  
Kommissionen kan ændre budgetforslaget under procedurens forløb indtil indkaldelsen af det forligs ­
udvalg, der er nævnt i stk. 5.  
3. Rådet vedtager sin holdning til budgetforslaget og sender den til Europa-Parlamentet senest den 
1. oktober i det år, der ligger forud for det, forslaget vedrører. Det giver Europa-Parlamentet en 
udførlig redegørelse for grundene til sin holdning.  
4. Hvis Europa-Parlamentet inden for en frist på 42 dage efter modtagelsen  
a) godkender Rådets holdning, er budgettet vedtaget  
b) ikke har udtalt sig, anses budgettet for vedtaget  
c) med et flertal af sine medlemmer vedtager ændringer, sendes det således ændrede forslag til Rådet 
og Kommissionen. Formanden for Europa-Parlamentet indkalder efter aftale med formanden for 
Rådet straks til et møde i Forligsudvalget. Forligsudvalget træder imidlertid ikke sammen, hvisDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/183
Rådet inden for en frist på ti dage efter fremsendelsen meddeler Europa-Parlamentet, at det 
godkender alle dets ændringer.  
5. Forligsudvalget, der sammensættes af Rådets medlemmer eller deres repræsentanter og et 
tilsvarende antal medlemmer, der repræsenterer Europa-Parlamentet, har til opgave på grundlag af 
Europa-Parlamentets og Rådets holdninger inden for en frist på 21 dage efter indkaldelsen at skabe 
enighed om et fælles udkast, som kan accepteres af et kvalificeret flertal af Rådets medlemmer eller 
disses repræsentanter og et flertal af de medlemmer, der repræsenterer Europa-Parlamentet.  
Kommissionen deltager i Forligsudvalgets arbejde og tager de nødvendige initiativer med henblik på 
at forlige Europa-Parlamentets og Rådets holdninger.  
6. Hvis Forligsudvalget inden for den frist på 21 dage, der er omhandlet i stk. 5, når til enighed 
om et fælles udkast, har Europa-Parlamentet og Rådet hver især en frist på fjorten dage fra datoen for 
opnåelsen af denne enighed til at godkende det fælles udkast.  
7. Hvis inden for den frist på 14 dage, der er omhandlet i stk. 6,  
a) Europa-Parlamentet og Rådet begge godkender det fælles udkast eller undlader at træffe afgørelse, 
eller hvis en af disse institutioner godkender det fælles udkast, mens den anden undlader at træffe 
afgørelse, anses budgettet for endeligt vedtaget i overensstemmelse med det fælles udkast, eller  
b) Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med et flertal af sine medlemmer, og Rådet begge 
forkaster det fælles udkast, eller hvis en af disse institutioner forkaster det fælles udkast, mens 
den anden undlader at træffe afgørelse, forelægger Kommissionen et nyt budgetforslag, eller  
c) Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med et flertal af sine medlemmer, forkaster det fælles 
udkast, mens Rådet godkender det, forelægger Kommissionen et nyt budgetforslag, eller  
d) Europa-Parlamentet godkender det fælles udkast, mens Rådet forkaster det, kan Europa-Parla ­
mentet, der træffer afgørelse med et flertal af sine medlemmer og tre femtedele af de afgivne 
stemmer, inden for en frist på fjorten dage fra datoen for Rådets forkastelse beslutte at bekræfte 
alle eller nogle af de ændringer, der er nævnt i stk. 4, litra c). Hvis en ændring foretaget af Europa- 
Parlamentet ikke bekræftes, bevares den holdning, der er godkendt i Forligsudvalget, med hensyn 
til den budgetpost, som den pågældende ændring vedrører. Budgettet anses for endeligt vedtaget 
på dette grundlag.  
8. Hvis Forligsudvalget inden for den frist på 21 dage, der er omhandlet i stk. 5, ikke når til 
enighed om et fælles udkast, forelægger Kommissionen et nyt budgetforslag.DA C 83/184 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
9. Når den i denne artikel foreskrevne procedure er afsluttet, fastslår Europa-Parlamentets 
formand, at budgettet er endeligt vedtaget.  
10. Hver institution udøver de beføjelser, der tilkommer den i henhold til denne artikel, under 
iagttagelse af traktaterne og de i medfør af disse udstedte retsakter, navnlig vedrørende Unionens 
egne indtægter og balancen mellem indtægter og udgifter.  
Artikel 315  
(tidl. artikel 273 i TEF)  
Såfremt budgettet ikke er endeligt vedtaget ved regnskabsårets begyndelse, kan der i henhold til 
bestemmelserne i den i medfør af artikel 322 udstedte forordning på grundlag af hver hovedkonto 
afholdes månedlige udgifter på indtil en tolvtedel af de bevillinger, der er opført under det pågæl ­
dende kapitel i budgettet for det forrige regnskabsår, dog uden mulighed for overskridelse af en 
tolvtedel af de bevillinger, der er opført i samme kapitel i budgetforslaget.  
Under forudsætning af at de øvrige betingelser i stk. 1 iagttages, kan Rådet på forslag af Kommis ­
sionen tillade udgifter, der overstiger denne tolvtedel i overensstemmelse med den i medfør af 
artikel 322 udstedte forordning. Det sender straks sin afgørelse til Europa-Parlamentet.  
Den afgørelse, der er nævnt i stk. 2, fastsætter de nødvendige foranstaltninger vedrørende indtægter 
med henblik på at sikre gennemførelsen af denne artikel under overholdelse af de retsakter, der er 
nævnt i artikel 311.  
Den træder i kraft tredive dage efter vedtagelsen, hvis Europa-Parlamentet, der træffer afgørelse med 
et flertal af sine medlemmer, inden for denne frist ikke beslutter at reducere disse udgifter.  
Artikel 316  
(tidl. artikel 271 i TEF)  
På de betingelser, der fastsættes i medfør af artikel 322, kan bevillinger, som ikke er beregnet til 
dækning af personaleudgifter, og som ikke er udnyttede ved regnskabsårets udløb, overføres, men 
kun til det følgende regnskabsår.  
Bevillingerne opdeles i hovedkonti efter udgifternes art eller formål og opdeles yderligere i over ­
ensstemmelse med den i medfør af artikel 322 udstedte forordning.  
Europa-Parlamentets, Det Europæiske Råds og Rådets, Kommissionens samt Den Europæiske Unions 
Domstols udgifter opføres i særskilte afsnit i budgett et, dog således at en særlig ordning kan gennem ­
føres for visse fællesudgifterDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/185
KAPITEL 4  
GENNEMFØRELSE AF BUDGETTET OG DECHARGE  
Artikel 317  
(tidl. artikel 274 i TEF)  
Inden for rammerne af de givne bevillinger og i overensstemmelse med bestemmelserne i den i 
medfør af artikel 322 udstedte forordning gennemfører Kommissionen på eget ansvar budgettet i 
samarbejde med medlemsstaterne i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionen med henblik på at sikre, at bevillin
­
gerne anvendes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.  
Forordningen fastsætter medlemsstaternes kontrol- og revisionsforpligtelser i forbindelse med 
gennemførelsen af budgettet og det deraf følgende ansvar. Den fastsætter også det ansvar og de 
særlige bestemmelser, der gælder i forbindelse med den enkelte institutions medvirken ved afhol ­
delsen af egne udgifter.  
Med de begrænsninger og på de betingelser, der fastsættes i den i medfør af artikel 322 udstedte 
forordning, kan Kommissionen inden for budgettets rammer overføre bevillinger dels fra en hoved ­
konto til en anden hovedkonto, dels fra en underkonto til en anden underkonto.  
Artikel 318  
(tidl. artikel 275 i TEF)  
Kommissionen forelægger hvert år Europa-Parlamentet og Rådet regnskabet vedrørende anvendelsen 
af budgettets poster i det forløbne regnskabsår. Den forelægger endvidere en oversigt over Unionens 
aktiver og passiver.  
Kommissionen forelægger ligeledes Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport om Unionens 
finanser på grundlag af de resultater, der er opnået især i forhold til bemærkningerne fra Europa- Parlamentet og Rådet i henhold til artikel 319.  
Artikel 319
 
(tidl. artikel 276 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet meddeler efter henstilling fra Rådet Kommissionen decharge for gennem ­
førelsen af budgettet. Med henblik herpå gennemgår det næst efter Rådet det regnskab, den oversigt 
og den evalueringsrapport, der er nævnt i artikel 318, Revisionsrettens årsberetning med tilhørende 
svar fra de kontrollerede institutioner til Revisionsrettens bemærkninger, den revisionserklæring, der 
er omhandlet i artikel 287, stk. 1, andet afsnit, samt Revisionsrettens særberetninger.DA C 83/186 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Før Europa-Parlamentet meddeler Kommissionen decharge, og når det ellers finder det påkrævet 
i forbindelse med Kommissionens udøvelse af dennes beføjelser med hensyn til gennemførelsen af 
budgettet, kan det anmode Kommissionen om at redegøre for afholdelsen af udgifterne eller for, 
hvorledes de finansielle kontrolsystemer fungerer. Kommissionen forelægger alle fornødne oplys ­
ninger for Europa-Parlamentet på dettes begæring.  
3. Kommissionen træffer alle egnede foranstaltninger til at efterkomme bemærkningerne i afgø ­
relserne om decharge og andre bemærkninger fra Europa-Parlamentet i forbindelse med afholdelsen af udgifterne samt de kommentarer, der ledsager de henstillinger om decharge, som Rådet vedtager.  
Kommissionen aflægger efter anmodning fra Europa-Parlamentet eller Rådet beretning om, hvilke 
foranstaltninger den har truffet på baggrund af disse bemærkninger og kommentarer, navnlig om instrukserne til de tjenestegrene, der varetager budgettets gennemførelse. Sådanne beretninger 
tilsendes ligeledes Revisionsretten.
 
KAPITEL 5  
FÆLLES BESTEMMELSER  
Artikel 320  
(tidl. artikel 277 i TEF)  
Den flerårige finansielle ramme og det årlige budget opstilles i euro.  
Artikel 321  
(tidl. artikel 278 i TEF)  
Under forudsætning af at Kommissionen underretter de kompetente myndigheder i de pågældende 
medlemsstater, kan den overføre sine tilgodehavender i en medlemsstats valuta til en anden 
medlemsstats valuta i det omfang, det er påkrævet for at kunne anvende disse tilgodehavender til 
de i traktaterne fastsatte formål. Hvis Kommissionen har disponible tilgodehavender eller tilgodeha ­
vender, der kan frigøres, i de valutaer, den har brug for, skal den så vidt muligt undgå at foretage 
sådanne overførsler.  
Kommissionen står i forbindelse med hver medlemsstat gennem en af medlemsstaten udpeget 
myndighed. Ved gennemførelsen af sine finansielle transaktioner anvender den den pågældende 
medlemsstats seddelbank eller et andet af medlemsstaten godkendt pengeinstitut.  
Artikel 322  
(tidl. artikel 279 i TEF)  
1. Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure 
og efter høring af Revisionsretten, vedtager ved forordning:  
a) finansielle regler, der navnlig fastsætter de nærmere retningslinjer for opstillingen og gennem ­
førelsen af budgettet og for regnskabsaflæggelsen og revisionenDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/187
b) regler for kontrollen med de finansielle aktørers og navnlig de anvisningsberettigedes og regn ­
skabsførernes ansvar.  
2. På forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og Revisionsretten skal 
Rådet fastsætte de retningslinjer og den fremgangsmåde, hvorefter de i ordningen om Unionens 
egne indtægter fastsatte budgetindtægter stilles til rådighed for Kommissionen, samt fastlægge de 
foranstaltninger, der skal træffes for i givet fald at imødekomme likviditetsbehovet.  
Artikel 323 
Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen sørger for, at der er tilstrækkelige finansielle midler til 
rådighed til, at Unionen kan opfylde sine juridiske forpligtelser over for tredjemand.  
Artikel 324 
Formændene for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indkaldes på Kommissionens initiativ 
med jævne mellemrum til møde som led i de budgetprocedurer, der er nævnt i dette afsnit. Formændene træffer alle foranstaltninger, der er nødvendige for at fremme samråd og indbyrdes 
tilnærmelse af deres respektive institutioners holdninger med henblik på at lette gennemførelsen af 
dette afsnit.
 
KAPITEL 6  
BEKÆMPELSE AF SVIG  
Artikel 325  
(tidl. artikel 280 i TEF)  
1. Unionen og medlemsstaterne bekæmper svig og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader 
Unionens finansielle interesser, ved hjælp af foranstaltninger, der træffes i overensstemmelse med denne artikel, som virker afskrækkende og er af en sådan art, at de yder en effektiv beskyttelse i 
medlemsstaterne samt i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer.  
2. Medlemsstaterne træffer de samme foranstaltninger til bekæmpelse af svig, der skader Unionens 
finansielle interesser, som til bekæmpelse af svig, der skader deres egne finansielle interesser.  
3. Med forbehold af andre bestemmelser i traktaterne samordner medlemsstaterne deres optræden 
med henblik på at beskytte Unionens finansielle interesser mod svig. Med henblik herpå tilrettelægger 
de sammen med Kommissionen et snævert, løbende samarbejde mellem de kompetente myndig
­
heder.DA C 83/188 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
4. Europa-Parlamentet og Rådet vedtager efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter 
høring af Revisionsretten de nødvendige foranstaltninger til forebyggelse og bekæmpelse af svig, 
der skader Unionens finansielle interesser, med henblik på at yde en effektiv og ensartet beskyttelse 
i medlemsstaterne samt i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer.  
5. Kommissionen aflægger i samarbejde med medlemsstaterne årligt rapport til Europa-Parla ­
mentet og Rådet om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre denne artikel.  
AFSNIT III  
FORSTÆRKET SAMARBEJDE  
Artikel 326  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
Et forstærket samarbejde skal overholde traktaterne og gældende EU-ret.  
Det må ikke skade det indre marked eller den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed. Det 
må ikke indebære begrænsning af eller forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne og må ikke fordreje konkurrencevilkårene mellem dem.  
Artikel 327
 
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
Et forstærket samarbejde respekterer ikke-deltagende medlemsstaters beføjelser, rettigheder og forplig ­
telser. Disse medlemsstater må ikke hæmme de deltagende medlemsstaters gennemførelse heraf.  
Artikel 328  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
1. Et forstærket samarbejde er åbent for alle medlemsstater, når det indføres, forudsat at medlems ­
staterne opfylder de eventuelle betingelser for deltagelse, der er fastsat i den bemyndigende afgørelse. 
Det er ligeledes åbent for alle medlemsstater når som helst derefter, forudsat at medlemsstaterne 
foruden de nævnte betingelser efterkommer de retsakter, der allerede er vedtaget i henhold hertil.  
Kommissionen og de medlemsstater, der deltager i et forstærket samarbejde, skal tilskynde til det 
størst mulige antal medlemsstaters deltagelse heri.  
2. Kommissionen og, når det er relevant, Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanlig ­
gender og sikkerhedspolitik underretter regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet om udviklingen 
inden for forstærket samarbejde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/189
Artikel 329  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
1. Medlemsstater, der ønsker at indføre et forstærket indbyrdes samarbejde på et af de områder, 
der er nævnt i traktaterne, dog med undtagelse af områder med enekompetence og den fælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik, retter en anmodning til Kommissionen, hvori de nærmere angiver 
anvendelsesområdet for det påtænkte forstærkede samar bejde og de mål, der tilstræbes opfyldt 
hermed. Kommissionen kan forelægge Rådet et forslag herom. Hvis Kommissionen ikke fremsætter 
noget forslag, giver den de berørte medlemsstater en begrundelse herfor.  
Bemyndigelsen til at indlede et forstærket samarbejde som nævnt i første afsnit gives af Rådet på 
forslag af Kommissionen og efter Europa-Parlamentets godkendelse.  
2. De medlemsstater, der ønsker at indføre et forstærket indbyrdes samarbejde inden for 
rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, retter anmodning til Rådet. Anmodningen sendes til Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, der afgiver udtalelse om sammenhængen mellem det påtænkte forstærkede samarbejde og Unionens fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, samt til Kommissionen, der afgiver udtalelse, navnlig om 
sammenhængen mellem det påtænkte forstærkede samarbejde og Unionens øvrige politikker. 
Anmodningen sendes ligeledes til Europa-Parlamentet til orientering.  
Bemyndigelsen til at indlede et forstærket samarbejde gives i form af en afgørelse vedtaget af Rådet 
med enstemmighed.  
Artikel 330
 
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
Alle Rådets medlemmer kan deltage i dets forhandlinger, men kun medlemmer af Rådet, som 
repræsenterer medlemsstater, der deltager i et forstærket samarbejde, deltager i afstemningen.  
Ved enstemmighed tæller kun de deltagende medlemsstaters repræsentanters stemmer.  
Kvalificeret flertal defineres som angivet i artikel 238, stk. 3.  
Artikel 331  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
1. En medlemsstat, der ønsker at deltage i et igangværende forstærket samarbejde på et af de 
områder, der er nævnt i artikel 329, stk. 1, meddeler dette til Rådet og Kommissionen.  
Inden fire måneder efter datoen for modtagelsen af meddelelsen bekræfter Kommissionen den 
pågældende medlemsstats deltagelse. Den anfører om nødvendigt, at betingelserne for deltagelse er 
opfyldt, og vedtager de overgangsforanstaltninger, der er nødvendige i forbindelse med gennem ­
førelsen af retsakter, der allerede er vedtaget inden for rammerne af det forstærkede samarbejde.DA C 83/190 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Hvis Kommissionen imidlertid finder, at betingelserne for deltagelse ikke er opfyldt, angiver den, 
hvilke bestemmelser der skal træffes for at opfylde disse betingelser, og fastsætter en tidsfrist for 
fornyet behandling af anmodningen. Efter udløbet af denne tidsfrist tager den anmodningen op til 
fornyet behandling efter den procedure, der er omhandlet i andet afsnit. Hvis Kommissionen finder, at betingelserne for deltagelse fortsat ikke er opfyldt, kan den pågældende medlemsstat henvise sagen 
til Rådet, der tager stilling til anmodningen. Rådet træffer afgørelse i henhold til artikel 330. Det kan 
ligeledes på forslag af Kommissionen vedtage de overgangsforanstaltninger, der er nævnt i andet afsnit.  
2. En medlemsstat, der ønsker at deltage i et allerede etableret forstærket samarbejde inden for 
rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, meddeler dette til Rådet, til Unionens højt
­
stående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og til Kommissionen.  
Rådet bekræfter den pågældende medlemsstats deltag else efter høring af Unionens højtstående repræ ­
sentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og efter eventuelt at have fastslået, at betingel ­
serne for deltagelse er opfyldt. Rådet kan ligeledes på forslag af den højtstående repræsentant vedtage de overgangsforanstaltninger, der er nødvendige i forbindelse med gennemførelsen af retsakter, der allerede er vedtaget inden for rammerne af det forstærkede samarbejde. Hvis Rådet imidlertid finder, 
at betingelserne for deltagelse ikke er opfyldt, angiver det, hvilke bestemmelser der skal træffes for at 
opfylde disse betingelser, og fastsætter en tidsfrist for fornyet behandling af anmodningen.  
Med henblik på dette stykke træffer Rådet afg ørelse med enstemmighed i henhold til artikel 330.  
Artikel 332
 
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
De udgifter, bortset fra institutionernes administrationsomkostninger, som gennemførelsen af et 
forstærket samarbejde medfører, afholdes af de deltagende medlemsstater, medmindre Rådet efter 
høring af Europa-Parlamentet beslutter andet med enstemmighed blandt alle sine medlemmer.  
Artikel 333  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
1. Når Rådet i henhold til en bestemmelse i traktaterne, der kan anvendes i forbindelse med et 
forstærket samarbejde, skal træffe afgørelse med enst emmighed, kan det med enstemmighed efter 
reglerne i artikel 330, vedtage en afgørelse om, at det skal træffe afgørelse med kvalificeret flertal.  
2. Når Rådet i henhold til en bestemmelse i traktaterne, der kan anvendes i forbindelse med et 
forstærket samarbejde, skal vedtage retsakter efter en særlig lovgivningsprocedure, kan det med 
enstemmighed efter reglerne i artikel 330 vedtage en afgørelse om, at det skal træffe afgørelse 
efter den almindelige lovgivningsprocedure. Rådet træffer afgørelse efter høring af Europa-Parla ­
mentet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/191
3. Stk. 1 og 2 gælder ikke for afgørelser, der har indvirkning på militær- eller forsvarsområdet.  
Artikel 334  
(tidl. artikel 27 A-27 E, artikel 40-40 B og artikel 43-45 i TEU og tidl. artikel 11 og 11 A i TEF)  
Rådet og Kommissionen sikrer sammenhæng i de foranstaltninger, der gennemføres inden for 
rammerne af et forstærket samarbejde, samt sammenhæng mellem disse foranstaltninger og Unio ­
nens politikker, og de samarbejder med henblik herpå.  
SYVENDE DEL  
ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER  
Artikel 335  
(tidl. artikel 282 i TEF)  
Unionen har i hver medlemsstat den videstgående rets- og handleevne, som vedkommende stats 
lovgivning tillægger juridiske personer; det kan i særdeleshed erhverve og afhænde fast ejendom og 
løsøre og optræde som part i retssager. I denne henseende repræsenteres det af Kommissionen. Unionen repræsenteres dog af hver af institutionerne inden for rammerne af deres administrative 
autonomi for så vidt angår de spørgsmål, der vedrører deres respektive funktioner.  
Artikel 336
 
(tidl. artikel 283 i TEF)  
Europa-Parlamentet og Rådet udfærdiger ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
og efter høring af de øvrige interesserede institutioner vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske 
Union og ansættelsesvilkårene for Unionens øvrige ansatte.  
Artikel 337  
(tidl. artikel 284 i TEF)  
Med henblik på gennemførelsen af de opgaver, der er overdraget den, kan Kommissionen med de 
begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat af Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, i 
overensstemmelse med traktaternes bestemmelser, indhente alle nødvendige oplysninger og foretage 
alle nødvendige undersøgelser.  
Artikel 338  
(tidl. artikel 285 i TEF)  
1. Med forbehold af artikel 5 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Central ­
banker og Den Europæiske Centralbank vedtager Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til den 
almindelige lovgivningsprocedure foranstaltninger til udarbejdelse af statistikker, hvor det er nødven ­
digt for, at Unionen kan udøve sin virksomhed.DA C 83/192 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
2. Udarbejdelsen af statistikker skal være karakteriseret ved upartiskhed, pålidelighed, objektivitet, 
videnskabelig uafhængighed, omkostningseffektivitet og de statistiske oplysningers fortrolighed; den 
må ikke medføre uforholdsmæssigt store byrder for erhvervslivet.  
Artikel 339  
(tidl. artikel 287 i TEF)  
Medlemmer af Unionens institutioner, medlemmerne af udvalgene samt Unionens tjenestemænd og 
øvrige ansatte har – selv efter at deres hverv er ophør t – forpligtelse til ikke at give oplysninger om 
forhold, som ifølge deres natur er tjenestehemmeligheder, navnlig oplysninger om virksomheder og 
om deres forretningsforbindelser eller omkostningsforhold.  
Artikel 340  
(tidl. artikel 288 i TEF)  
Unionens ansvar i kontraktforhold bestemmes efter den lovgivning, der finder anvendelse på den 
pågældende kontrakt.  
For så vidt angår ansvar uden for kontraktforhold, skal Unionen i overensstemmelse med de alminde ­
lige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, erstatte skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv.  
Uanset stk. 2 skal Den Europæiske Centralbank i overensstemmelse med de almindelige retsgrund
­
sætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, erstatte skader forvoldt af den selv eller af 
dens ansatte under udøvelsen af deres hverv.  
De ansattes personlige ansvar over for Unionen fastsættes i den vedtægt eller i de ansættelsesvilkår, 
der gælder for dem.  
Artikel 341  
(tidl. artikel 289 i TEF)  
Hjemstedet for Unionens institutioner fastlægges ved overenskomst mellem medlemsstaternes rege ­
ringer.  
Artikel 342  
(tidl. artikel 290 i TEF)  
Med forbehold af de i statutten for Den Europæiske Unions Domstol fastsatte bestemmelser fast ­
lægger Rådet ved forordning med enstemmighed den ordning, der skal gælde for Unionens institu ­
tioner på det sproglige område.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/193
Artikel 343  
(tidl. artikel 291 i TEF)  
Unionen nyder på medlemsstaternes område de for udførelsen af dets opgave nødvendige privilegier 
og immuniteter på de betingelser, der er fastsat i protokollen af 8. april 1965 vedrørende Den 
Europæiske Unions privilegier og immuniteter. Dette gælder også Den Europæiske Centralbank og 
Den Europæiske Investeringsbank.  
Artikel 344  
(tidl. artikel 292 i TEF)  
Medlemsstaterne forpligter sig til ikke at søge tvister vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af 
traktaterne afgjort på anden måde end fastsat heri.  
Artikel 345  
(tidl. artikel 295 i TEF)  
De ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne berøres ikke af traktaterne.  
Artikel 346  
(tidl. artikel 296 i TEF)  
1. Traktaternes bestemmelser er ikke til hinder for følgende regler:  
a) ingen medlemsstat er forpligtet til at meddele oplysninger, hvis udbredelse efter dens opfattelse 
ville stride mod dens væsentlige sikkerhedsinteresser  
b) hver medlemsstat kan træffe de foranstaltninger, som den anser for nødvendige til beskyttelse af 
sine væsentlige sikkerhedsinteresser, og som vedrører fabrikation af eller handel med våben, 
ammunition og krigsmateriel; disse foranstaltninger må ikke forringe konkurrencevilkårene inden for det indre marked for varer, som ikke er bestemt specielt til militære formål.  
2. Rådet fastlægger med enstemmighed på forslag af Kommissionen ændringer til den liste, det har 
fastlagt den 15. april 1958, over de varer, hvorpå bestemmelserne i stk. 1, litra b), finder anvendelse.  
Artikel 347
 
(tidl. artikel 297 i TEF)  
Medlemsstaterne rådfører sig med hinanden med henblik på i fællesskab at træffe de bestemmelser, 
der er nødvendige for at undgå, at det indre markeds funktion påvirkes af de foranstaltninger, som en 
medlemsstat kan føle sig foranlediget til at træffe i tilfælde af alvorlige indre uroligheder, der 
forstyrrer den offentlige orden, i tilfælde af krig eller alvorlig international spænding, der udgør en 
krigstrussel, eller for at opfylde de forpligtelser, som den har indgået med henblik på bevarelse af 
freden og den internationale sikkerhed.DA C 83/194 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 348  
(tidl. artikel 298 i TEF)  
Såfremt foranstaltninger, der er truffet i de i artiklerne 346 og 347 nævnte tilfælde, medfører, at 
konkurrencevilkårene inden for det indre marked fordrejes, undersøger Kommissionen sammen med 
den pågældende stat betingelserne for, at disse foranstaltninger kan tilpasses bestemmelserne i trak ­
taterne.  
Uanset den i artiklerne 258 og 259 fastsatte fremgangsmåde kan Kommissionen eller en medlemsstat 
henvende sig direkte til Domstolen, hvis de finder, at en anden medlemsstat misbruger de i artiklerne 
346 og 347 fastsatte beføjelser. Domstolen træffer afgørelse for lukkede døre.  
Artikel 349  
(tidl. artikel 299, stk. 2, andet, tredje og fjerde afsnit, i TEF)  
For at tage hensyn til den strukturelle sociale og økonomiske situation på Guadeloupe, i Fransk 
Guyana, på Martinique, Réunion, Saint-Barthélemy og Saint-Martin samt på Azorerne, Madeira og De 
Kanariske Øer, der forværres af deres fjerne beligg enhed, deres status som øsamfund, deres lille areal, 
deres vanskelige topografiske og klimatiske forhold, deres økonomiske afhængighed af nogle få 
produkter, forhold, som er vedvarende og kumulative, og som alvorligt hæmmer disse regioner i 
deres udvikling, vedtager Rådet på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet 
særlige foranstaltninger, der navnlig tager sigte på at fastsætte betingelserne for anvendelsen af 
traktaterne i de pågældende regioner, herunder fælles politikker. Når sådanne særlige foranstaltninger 
vedtages af Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure, træffer dette ligeledes afgørelse på forslag af 
Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet.  
De foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1, vedrører navnlig told- og handelspolitik, finanspolitik, 
frizoner, landbrugs- og fiskeripolitik, betingelser for levering af råvarer og nødvendige forbrugsvarer, statsstøtte samt betingelser for adgang til strukturfondene og Unionens horisontale programmer.  
Rådet vedtager de i stk. 1 nævnte foranstaltninger under hensyn til de særlige karakteristika og 
begrænsninger i forbindelse med regionerne i den yderste periferi uden at underminere EU-rettens, 
herunder det indre markeds og de fælles politikkers, integritet og sammenhæng.  
Artikel 350
 
(tidl. artikel 306 i TEF)  
Bestemmelserne i traktaterne er ikke til hinder for, at de regionale unioner mellem Belgien og 
Luxembourg og mellem Belgien, Luxembourg og Nederlandene fortsat består og gennemføres, i det omfang disse regionale unioners mål ikke nås ved anvendelsen af traktaterne.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/195
Artikel 351  
(tidl. artikel 307 i TEF)  
De rettigheder og forpligtelser, der følger af konventioner, som før den 1. januar 1958 eller før 
tiltrædelsesdatoen for tiltrædende medlemsstaters vedkommende er indgået mellem på den ene side 
en eller flere medlemsstater og på den anden side et eller flere tredjelande, berøres ikke af bestem ­
melserne i traktaterne.  
I det omfang disse konventioner er uforenelige med traktaterne, bringer den eller de pågældende 
medlemsstater alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne de konstaterede uoverens ­
stemmelser. Om fornødent bistår medlemsstaterne hinanden i dette øjemed og indtager i påkom ­
mende tilfælde en fælles holdning.  
Ved anvendelsen af de konventioner, der omtales i stk. 1, tager medlemsstaterne i betragtning, at de 
fordele, hvorom de hver især har givet tilsagn i traktaterne, indgår som integrerende dele af Unionens tilblivelsesproces og derfor uløseligt hænger sammen med oprettelsen af fælles institutioner, med 
overdragelsen af beføjelser til disse og med de andre medlemsstaters indrømmelse af samme fordele.  
Artikel 352
 
(tidl. artikel 308 i TEF)  
1. Såfremt en handling fra Unionens side forekommer påkrævet inden for rammerne af de 
politikker, der er fastlagt i traktaterne, for at nå et af målene i heri, og disse ikke indeholder fornøden 
hjemmel hertil, vedtager Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen og med Europa- 
Parlamentets godkendelse passende bestemmelser hertil. Hvis de pågældende bestemmelser vedtages 
af Rådet efter en særlig lovgivningsprocedure, træf fer dette ligeledes afgørelse med enstemmighed på 
forslag af Kommissionen og med Europa-Parlamentets godkendelse.  
2. Kommissionen gør inden for rammerne af proceduren for kontrol med overholdelsen af 
nærhedsprincippet i artikel 5, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union de nationale parlamenter 
opmærksom på forslag, der fremsættes på grundlag af nærværende artikel.  
3. Foranstaltninger, der vedtages på grundlag af denne artikel, kan ikke omfatte harmonisering af 
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser i tilfælde, hvor traktaterne udelukker en sådan 
harmonisering.  
4. Denne artikel kan ikke tjene som grundlag for at nå mål henhørende under den fælles udenrigs- 
og sikkerhedspolitik, og alle retsakter, der vedtages i medfør af denne artikel, skal respektere de 
begrænsninger, der er fastsat i artikel 40, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union.DA C 83/196 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 353 
Artikel 48, stk. 7, i traktaten om Den Europæiske Union finder ikke anvendelse på følgende artikler:  
— artikel 311, stk. 3 og 4  
— artikel 312, stk. 2, første afsnit  
— artikel 352 og  
— artikel 354.  
Artikel 354  
(tidl. artikel 309 i TEF)  
Ved anvendelsen af artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende suspension af visse 
rettigheder, der følger af medlemskab af Unionen, deltager det medlem af Det Europæiske Råd eller 
Rådet, der repræsenterer den pågældende medlemsstat, ikke i afstemningen, og den pågældende medlemsstat tages ikke i betragtning ved beregningen af den tredjedel eller de fire femtedele af medlemsstaterne, der er nævnt i stk. 1 og 2 i nævnte artikel. Hvis medlemmer, der er til stede 
eller repræsenteret, undlader at stemme, hindrer dette ikke vedtagelsen af afgørelser som nævnt i stk. 
2 i nævnte artikel.  
I forbindelse med vedtagelsen af afgørelser som nævnt i artikel 7, stk. 3 og 4, i traktaten om Den 
Europæiske Union defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, litra b), i denne traktat.  
Når Rådet som følge af en afgørelse om suspension af stemmerettigheder vedtaget i henhold til 
artikel 7, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union træffer afgørelse med kvalificeret flertal på 
grundlag af en af traktaternes bestemmelser, defineres dette kvalificerede flertal som angivet i 
artikel 238, stk. 3, litra b), i denne traktat eller, hvis Rådet handler på forslag af Kommissionen 
eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, som angivet i 
artikel 238, stk. 3, litra a), i denne traktat.  
Ved anvendelsen af artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union træffer Europa-Parlamentet 
afgørelse med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer, der repræsenterer et flertal af dets 
medlemmer.  
Artikel 355
 
(tidl. artikel 299, stk. 2, første afsnit, og stk. 3-6, i TEF)  
Ud over bestemmelserne i artikel 52 i traktaten om Den Europæiske Union vedrørende traktaternes 
territoriale anvendelsesområde finder følgende bestemmelser anvendelse:  
1. Traktaterne gælder for Guadeloupe, Fransk Guyana, Martinique, Réunion, Saint-Barthélemy, 
Saint-Martin, Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer i overensstemmelse med artikel 349.  
2. På de oversøiske lande og territorier, der er opreg net i listen i bilag II, anvendes den særlige 
associeringsordning, som er nærmere fastlagt i fjerde del.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/197
Traktaterne finder ikke anvendelse på de oversøiske lande og territorier, der opretholder særlige 
forbindelser med Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, og som ikke er nævnt i 
ovenstående liste.  
3. Traktaternes bestemmelser finder anvendelse på de europæiske områder, hvis udenrigsanlig ­
gender varetages af en medlemsstat.  
4. Traktaternes bestemmelser finder anvendelse på Ålandsøerne i overensstemmelse med bestem ­
melserne i protokol nr. 2 i akten vedrørende vilkårene for Republikken Østrigs, Republikken Finlands 
og Kongeriget Sveriges tiltrædelse.  
5. Uanset artikel 52 i traktaten om Den Europæiske Union og stk. 1-4 i denne artikel gælder 
følgende:  
a) Traktaterne finder ikke anvendelse på Færøerne.  
b) Traktaterne finder kun anvendelse på baseområderne Akrotiri og Dhekelia i Cypern, hvorover Det 
Forenede Kongerige udøver overhøjhed, i det omfang det er nødvendigt for at sikre gennem ­
førelsen af de ordninger, der er fastsat i den proto kol om de baseområder i Cypern, hvorover det 
Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland udøver overhøjhed, som er knyttet til akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, 
Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Repub
­
likken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske 
Union, og efter bestemmelserne i nævnte protokol.  
c) Bestemmelserne i traktaterne finder kun anvendelse på Kanaløerne og øen Man, i det omfang det 
er nødvendigt for at sikre anvendelsen på disse øer af den ordning, der er fastsat i traktaten 
vedrørende de nye medlemsstaters tiltrædelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og af 
Det Europæiske Atomenergifællesskab, undertegnet den 22. januar 1972.  
6. Det Europæiske Råd kan på den berørte medlemsstats initiativ vedtage en afgørelse om ændring 
af den status, som de i stk. 1 og 2 nævnte danske, franske eller nederlandske lande eller territorier har 
i forhold til Unionen. Det Europæiske Råd træffer afgørelse med enstemmighed efter høring af Kommissionen.  
Artikel 356
 
(tidl. artikel 312 i TEF)  
Denne traktat er indgået for ubegrænset tid.  
Artikel 357  
(tidl. artikel 313 i TEF)  
Denne traktat skal ratificeres af De Høje Kontraherende Parter i overensstemmelse med deres forfat ­
ningsmæssige bestemmelser. Ratifikationsdokumenterne deponeres hos Den Italienske Republiks regering.DA C 83/198 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Denne traktat træder i kraft den første dag i den måned, der følger efter deponeringen af det sidste 
ratifikationsdokument. Finder deponeringen sted mindre end femten dage før begyndelsen af den 
følgende måned, træder traktaten dog i kraft den første dag i den anden måned efter deponeringen.  
Artikel 358 
Bestemmelserne i artikel 55 i traktaten om Den Europæiske Union finder anvendelse på denne 
traktat.  
TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne traktat.  
Udfærdiget i Rom, den femogtyvende marts nitten hundrede og syvoghalvtreds.  
(listen over befuldmægtigede er ikke gengivet)DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/199

PROTOKOLLERDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/201

PROTOKOL (nr. 1)  
OM DE NATIONALE PARLAMENTERS ROLLE I DEN 
EUROPÆISKE UNION  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM MINDER OM , at den måde, hvorpå de nationale parlamenter udøver kontrol med deres regering i 
relation til Den Europæiske Unions aktiviteter, falder ind under den enkelte medlemsstats særlige 
forfatningsmæssige system og praksis,  
SOM ØNSKER  at tilskynde til, at de nationale parlamenter i højere grad inddrages i Den Europæiske 
Unions aktiviteter, og at øge deres muligheder for at udtrykke deres synspunkter vedrørende såvel 
udkast til EU's lovgivningsmæssige retsakter som andre spørgsmål, der kan være af særlig interesse for dem,
 
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab:  
AFSNIT I
 
INFORMATION TIL DE NATIONALE PARLAMENTER  
Artikel 1  
Kommissionen sender sine høringsdokumenter (grøn- og hvidbøger og meddelelser) direkte til de 
nationale parlamenter, så snart de bliver offentliggjort. Kommissionen sender ligeledes det årlige lovgivningsprogram og alle andre instrumenter vedrøren de planlægning af lovgivningen eller politik
­
strategier til de nationale parlamenter samtidig med fremsendelsen til Europa-Parlamentet og Rådet.  
Artikel 2  
Udkast til lovgivningsmæssige retsakter, der forelægges Europa-Parlamentet og Rådet, sendes samtidig 
til de nationale parlamenter.  
I denne protokol forstås ved udtrykket »udkast til lovgivningsmæssig retsakt« forslag fra Kommis ­
sionen, initiativer fra en gruppe medlemsstater, initiativer fra Europa-Parlamentet, anmodninger fra Domstolen, henstillinger fra Den Europæiske Centralbank og anmodninger fra Den Europæiske Investeringsbank, der tager sigte på vedtagelse af en lovgivningsmæssig retsakt.  
Kommissionen sender sine udkast til lovgivningsmæssige retsakter direkte til de nationale parla
­
menter samtidig med fremsendelsen til Europa-Parlamentet og Rådet.  
Europa-Parlamentet sender sine udkast til lovgivningsmæssige retsakter direkte til de nationale parla ­
menter.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/203
Rådet sender de udkast til lovgivningsmæssige retsakter, der hidrører fra en gruppe medlemsstater, 
Domstolen, Den Europæiske Centralbank eller Den Europæiske Investeringsbank, til de nationale 
parlamenter.  
Artikel 3  
De nationale parlamenter kan efter den procedure, der er fastlagt i protokollen om anvendelse af 
nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, sende formændene for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en begrundet udtalelse om, hvorvidt et udkast til lovgivningsmæssig retsakt over
­
holder nærhedsprincippet.  
Hvis udkastet til lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra en gruppe medlemsstater, sender Rådets 
formand den eller de begrundede udtalelser til disse medlemsstaters regeringer.  
Hvis udkastet til lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra Domstolen, Den Europæiske Centralbank 
eller Den Europæiske Investeringsbank, sender Rådets formand den eller de begrundede udtalelser til 
den pågældende institution eller det pågældende organ.  
Artikel 4  
Der skal forløbe en periode på otte uger mellem det tidspunkt, hvor et udkast til lovgivningsmæssig 
retsakt stilles til rådighed for de nationale parlamenter på Unionens officielle sprog, og det tidspunkt, 
hvor det sættes på Rådets foreløbige dagsorden med henblik på vedtagelse eller vedtagelse af en 
holdning inden for rammerne af en lovgivningsprocedure. Denne frist kan dog fraviges i tilfælde af en sags hastende karakter, som begrundes i retsakten eller Rådets holdning. Bortset fra i behørigt 
begrundede hastetilfælde må der ikke i denne otteugers periode fastslås enighed om et udkast til 
lovgivningsmæssig retsakt. Bortset fra i behørigt begrundede hastetilfælde skal der gå ti dage mellem det tidspunkt, hvor et udkast til lovgivningsmæssig retsakt optages på Rådets foreløbige dagsorden, 
og Rådets vedtagelse af en holdning.  
Artikel 5  
Rådets dagsordener og resultaterne af Rådets samlinger, herunder protokollerne fra de samlinger, 
hvor Rådet har drøftet udkast til lovgivningsmæssige retsakter, sendes direkte til de nationale parla
­
menter samtidig med fremsendelsen til medlemsstaternes regeringer.  
Artikel 6  
Når Det Europæiske Råd påtænker at gøre brug af artikel 48, stk. 7, første eller andet afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Union, underrettes de nationale parlamenter om Det Europæiske Råds 
initiativ mindst seks måneder før vedtagelsen af en afgørelse.  
Artikel 7  
Revisionsretten sender sin årsberetning til de nationale parlamenter til orientering samtidig med 
fremsendelsen til Europa-Parlamentet og Rådet.DA C 83/204 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 8  
Hvis det nationale parlamentariske system ikke er et etkammersystem, finder artikel 1-7 anvendelse 
på de kamre, det består af.  
AFSNIT II  
INTERPARLAMENTARISK SAMARBEJDE  
Artikel 9  
Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter tilrettelægger i fællesskab og fremmer et effektivt og 
regelmæssigt interparlamentarisk samarbejde inden for Unionen.  
Artikel 10  
En konference af parlamentariske organer med ansvar for EU-anliggender kan forelægge Europa- 
Parlamentet, Rådet og Kommissionen de bidrag, som den finder hensigtsmæssige. Denne konference 
fremmer endvidere udveksling af oplysninger og bedste praksis mellem de nationale parlamenter og 
Europa-Parlamentet, herunder mellem deres fagudvalg. Den kan ligeledes afholde interparlamentariske konferencer om specifikke emner, navnlig for at drøfte spørgsmål vedrørende den fælles udenrigs- og 
sikkerhedspolitik, herunder den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik. Bidrag fra konferencen forpligter 
ikke de nationale parlamenter og foregriber ikke deres holdning.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/205
PROTOKOL (nr. 2)  
OM ANVENDELSE AF NÆRHEDSPRINCIPPET OG 
PROPORTIONALITETSPRINCIPPET  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER,  at beslutningerne træffes så tæt på borgerne som muligt,  
SOM ER BESLUTTET PÅ  at fastsætte betingelser for anvendelse af nærhedsprincippet og proportionali ­
tetsprincippet som defineret i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union samt på at indføre et 
system for kontrol med anvendelsen af disse principper,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Hver enkelt institution sikrer til stadighed, at nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet som 
defineret i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union overholdes.  
Artikel 2  
Inden Kommissionen fremsætter forslag til en lovgivningsmæssig retsakt, foretager den omfattende 
konsultationer. Disse konsultationer skal, når det er relevant, tage hensyn til de planlagte foranstalt ­
ningers regionale og lokale dimension. I ekstraordinært hastende tilfælde foretager Kommissionen 
ikke sådanne konsultationer. Den begrunder sin beslutning i forslaget.  
Artikel 3  
I denne protokol forstås ved udtrykket »udkast til lovgivningsmæssig retsakt« forslag fra Kommis ­
sionen, initiativer fra en gruppe medlemsstater, initiativer fra Europa-Parlamentet, anmodninger fra 
Domstolen, henstillinger fra Den Europæiske Centralbank og anmodninger fra Den Europæiske 
Investeringsbank, der tager sigte på vedtagelse af en lovgivningsmæssig retsakt.  
Artikel 4  
Kommissionen sender sine udkast til lovgivningsmæssige retsakter samt sine ændrede udkast til 
medlemsstaternes nationale parlamenter samtidig med fremsendelsen til EU-lovgiveren.  
Europa-Parlamentet sender sine udkast til lovgivningsmæssige retsakter samt sine ændrede udkast til 
de nationale parlamenter.  
Rådet sender de udkast til lovgivningsmæssige retsakter, der hidrører fra en gruppe medlemsstater, 
Domstolen, Den Europæiske Centralbank eller Den Europæiske Investeringsbank, samt ændrede 
udkast til de nationale parlamenter.DA C 83/206 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Så snart Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutninger og Rådets holdninger er vedtaget, 
sendes de til de nationale parlamenter.  
Artikel 5  
Udkastene til lovgivningsmæssige retsakter begrundes med hensyn til nærhedsprincippet og propor ­
tionalitetsprincippet. Ethvert udkast til lovgivningsmæssig retsakt bør indeholde en detaljeret analyse, 
der gør det muligt at vurdere overholdelsen af nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet. 
Analysen bør omfatte oplysninger, der gør det muligt at vurdere de finansielle virkninger og, når 
der er tale om et direktiv, følgerne for den lovgivning, som medlemsstaterne skal iværksætte, herunder eventuelt regional lovgivning. Begrundelsen for at fastslå, at et af Unionens mål bedre kan nås på EU-plan, underbygges af kvalitative og om muligt kvantitative indikatorer. Der skal i 
udkastene til lovgivningsmæssige retsakter tages hensyn ti l, at enhver byrde af finansiel eller admini
­
strativ art, der pålægges Unionen, nationale regeringer, regionale eller lokale myndigheder, erhvervs ­
drivende og borgere, skal begrænses mest muligt og stå i rimeligt forhold til det mål, der skal nås.  
Artikel 6  
Ethvert nationalt parlament eller ethvert kammer i et af disse parlamenter kan senest otte uger efter 
fremsendelsen af et udkast til lovgivningsmæssig retsakt på Unionens officielle sprog sende formæn ­
dene for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en begrundet udtalelse, der forklarer, hvorfor 
det mener, at det pågældende udkast ikke er i overensstemmelse med nærhedsprincippet. De natio ­
nale parlamenter eller kamrene i de nationale parlamenter skal, når det er relevant, konsultere de regionale parlamenter, der har lovgivningskompetence.  
Hvis udkastet til lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra en gruppe medlemsstater, sender Rådets 
formand udtalelsen til disse medlemsstaters regeringer.  
Hvis udkastet til lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra Domstolen, Den Europæiske Centralbank 
eller Den Europæiske Investeringsbank, sender Rådets formand udtalelsen til den pågældende insti
­
tution eller det pågældende organ.  
Artikel 7  
1. Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen samt i givet fald gruppen af medlemsstater, 
Domstolen, Den Europæiske Centralbank eller Den Europæiske Investeringsbank, hvis udkastet til 
lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra dem, tager hensyn til de begrundede udtalelser, der fremsættes 
af de nationale parlamenter eller af et kammer i et af disse parlamenter.  
Hvert nationalt parlament råder over to stemmer fordelt alt efter det nationale parlamentariske 
system. I et nationalt parlamentarisk tokammersystem råder hvert af de to kamre over én stemme.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/207
2. Såfremt de begrundede udtalelser om, at et udkast til lovgivningsmæssig retsakt ikke er i 
overensstemmelse med nærhedsprincippet, repræsenterer mindst en tredjedel af samtlige de stemmer, 
der er tildelt de nationale parlamenter i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, skal udkastet tages 
op til fornyet overvejelse. Denne tærskel er en fjerdedel, når der er tale om et udkast til lovgivnings ­
mæssig retsakt, der forelægges med hjemmel i artikel 76 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde vedrørende området med frihed, sikkerhed og retfærdighed.  
Efter denne fornyede overvejelse kan Kommissionen eller eventuelt gruppen af medlemsstater, 
Europa-Parlamentet, Domstolen, Den Europæiske Centralbank eller Den Europæiske Investeringsbank, 
hvis udkastet til lovgivningsmæssig retsakt hidrører fra dem, beslutte at opretholde udkastet, ændre 
det eller trække det tilbage. Beslutningen skal begrundes.  
3. Under den almindelige lovgivningsprocedure gælder det endvidere, at såfremt begrundede 
udtalelser om, at et udkast til lovgivningsmæssig retsakt ikke er i overensstemmelse med nærheds ­
princippet, repræsenterer mindst et simpelt flertal af de stemmer, der er tildelt de nationale parla ­
menter i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, skal udkastet tages op til fornyet overvejelse. Efter denne fornyede overvejelse kan Kommissionen beslutte at opretholde udkastet, ændre det eller 
trække det tilbage.  
Hvis Kommissionen beslutter at opretholde udkastet, skal den i en begrundet udtalelse underbygge 
sin opfattelse af, at det er i overensstemmelse med nærhedsprincippet. Denne begrundede udtalelse 
såvel som de begrundede udtalelser fra de nationale parlamenter skal sendes til EU-lovgiveren til overvejelse i proceduren:  
a) inden afslutningen af førstebehandlingen overvejer lovgiveren (Europa-Parlamentet og Rådet) 
lovgivningsforslagets overensstemmelse med nærhedsprincippet under særlig hensyntagen til de 
begrundelser, som flertallet af de nationale parlamenter har givet udtryk for og deler, samt 
Kommissionens begrundede udtalelse  
b) hvis lovgiveren med et flertal på 55 % af Rådets medlemmer eller et flertal af de stemmer, der er 
afgivet i Europa-Parlamentet, er af den opfattelse, at forslaget ikke er i overensstemmelse med 
nærhedsprincippet, behandles lovgivningsforslaget ikke yderligere.  
Artikel 8  
Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i sager vedrørende lovgiv
­
ningsmæssige retsakters overtrædelse af nærhedsprincippet, der anlægges i henhold til de nærmere bestemmelser i artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde af en medlemsstat 
eller forelægges af denne i overensstemmelse med dens interne retssystem på vegne af dens nationale 
parlament eller et kammer i dette parlament.  
I overensstemmelse med nævnte artikel kan Regionsudvalget også anlægge sådanne sager vedrørende 
lovgivningsmæssige retsakter, hvis vedtagelse det ifølge traktaten om Den Europæiske Unions funk
­
tionsmåde skal høres om.DA C 83/208 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 9  
Kommissionen forelægger hvert år Det Europæiske Råd, Europa-Parlamentet, Rådet og de nationale 
parlamenter en rapport om anvendelsen af artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. Årsrap ­
porten sendes også til Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/209
PROTOKOL (nr. 3)  
VEDRØRENDE STATUTTEN FOR DEN EUROPÆISKE UNIONS 
DOMSTOL  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at fastsætte den statut for Den Europæiske Unions Domstol, der er omhandlet i 
artikel 281 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Atomenergifællesskab:  
Artikel 1  
Den Europæiske Unions Domstol træder sammen og udøver sin virksomhed i overensstemmelse med 
bestemmelserne i traktaterne, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab 
(Euratomtraktaten) og i denne statut.  
AFSNIT I  
DOMMERNE OG GENERALADVOKATERNE  
Artikel 2  
Enhver dommer skal, inden han påbegynder sin embedsvirksomhed, i et offentligt retsmøde aflægge 
ed for Domstolen på at ville udføre sit hverv med fuldstændig upartiskhed og samvittighedsfuldhed 
og bevare tavshed om Domstolens rådslagninger og afstemninger.  
Artikel 3  
Dommerne er fritaget for retsforfølgning. For så vidt angår deres embedshandlinger, herunder mundt ­
lige og skriftlige ytringer, nyder de denne immunitet også efter ophøret af deres embedsvirksomhed.  
Domstolen kan i plenum ophæve immuniteten. Vedrører afgørelsen et medlem af Retten eller en 
specialret, træffer Domstolen afgørelse efter høring af den berørte ret.  
Indledes der efter immunitetens ophævelse strafferetlig forfølgning mod en dommer, kan denne i 
enhver af medlemsstaterne kun stilles for den ret, der er kompetent til at behandle sager mod 
medlemmerne af landets øverste domstol.DA C 83/210 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 11-14 og artikel 17 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immu ­
niteter finder anvendelse på Den Europæiske Unions Domstols dommere, generaladvokater, justits ­
sekretær og assisterende referenter dog med forbehold af bestemmelserne i de foregående afsnit 
vedrørende dommernes fritagelse for retsforfølgning.  
Artikel 4  
Dommerne må ikke varetage noget politisk eller administrativt hverv.  
De må ikke udøve nogen — lønnet eller ulønnet — erhvervsmæssig virksomhed, medmindre Rådet, 
der træffer afgørelse med simpelt flertal, undtagelsesvis giver tilladelse hertil.  
Ved deres tiltræden afgiver de en højtidelig forsikring, hvorefter de under deres embedsvirksomhed 
og efter dennes ophør vil overholde de forpligtelser, der følger med deres hverv, i særdeleshed pligten til, efter at deres embedsvirksomhed er ophørt, at udvise hæderlighed og tilbageholdenhed med hensyn til påtagelse af visse hverv eller opnåelse af visse fordele.  
I tvivlstilfælde træffer Domstolen afgørelse. Vedrører afgørelsen et medlem af Retten eller en speci
­
alret, træffer Domstolen afgørelse efter høring af den berørte ret.  
Artikel 5  
Bortset fra ordinære nybesættelser samt dødsfald ophører en dommers embedsvirksomhed ved 
fratræden.  
Ved en dommers fratræden indgives afskedsansøgningen til Domstolens præsident, der videresender 
den til Rådets formand. Ved sidstnævnte meddelelse bliver embedet ledigt.  
Bortset fra tilfælde, hvor artikel 6 finder anvendelse, fungerer enhver dommer i embedet, indtil hans 
efterfølger er tiltrådt.  
Artikel 6  
En dommer kan hverken afskediges eller frakendes retten til pension eller til andre fordele, der træder 
i stedet herfor, medmindre han efter Domstolens dommeres og generaladvokaters enstemmige 
opfattelse ikke længere opfylder de nødvendige forudsætninger eller lever op til de forpligtelser, 
der følger med embedet. Den pågældende dommer medvirker ikke ved sådanne afgørelser. Er den 
pågældende medlem af Retten eller en specialret, træffer Domstolen afgørelse efter høring af den 
berørte ret.  
Justitssekretæren underretter Europa-Parlamentets formand og Kommissionens formand om Domsto ­
lens afgørelse og oversender den til Rådets formand.  
Såfremt en dommer ved en sådan afgørelse afskediges fra sit embede, bliver embedet ledigt ved 
meddelelsen til Rådets formand.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/211
Artikel 7  
Ophører en dommer med at udøve sit hverv inden embedsperiodens udløb, udnævnes en efterfølger 
for resten af perioden.  
Artikel 8  
Bestemmelserne i artikel 2-7 finder anvendelse på generaladvokaterne.  
AFSNIT II  
DOMSTOLENS ORGANISATION  
Artikel 9  
Ved den delvise nybesættelse af dommerembederne, der finder sted hvert tredje år, afgår der skiftevis 
fjorten og tretten dommere.  
Ved den delvise nybesættelse af generaladvokaternes embeder, der finder sted hvert tredje år, afgår der 
hver gang fire generaladvokater.  
Artikel 10  
Justitssekretæren aflægger for Domstolen ed på at ville udøve sin virksomhed med fuldstændig 
upartiskhed og samvittighedsfuldhed og på at bevare tavshed om Domstolens rådslagninger og 
afstemninger.  
Artikel 11  
Domstolen udfærdiger bestemmelser om afløsning af justitssekretæren for tilfælde, hvor denne får 
forfald.  
Artikel 12  
Til Domstolen knyttes tjenestemænd og andre ansatte , for at den skal kunne udøve sin virksomhed. 
De er undergivet justitssekretæren under præsidentens tilsyn.  
Artikel 13  
På anmodning af Domstolen kan Europa-Parlamentet og Rådet efter den almindelige lovgivnings ­
procedure tillade udnævnelsen af assisterende referenter og træffe bestemmelse om deres stilling. De 
assisterende referenter kan på vilkår, der fastsættes i procesreglementet, kaldes til at deltage i forbere ­
delsen af sager, der er indbragt for Domstolen, og til at samarbejde med den refererende dommer.  
Til assisterende referenter vælges personer, hvis uafhængighed er uomtvistelig, og som kan doku ­
mentere den nødvendige juridiske egnethed; de udnævnes af Rådet, der træffer afgørelse med simpelt 
flertal. De aflægger for Domstolen ed på at ville udføre deres hverv med fuldstændig upartiskhed og 
samvittighedsfuldhed og på at bevare tavshed om Domstolens rådslagninger og afstemninger.DA C 83/212 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 14  
Dommerne, generaladvokaterne og justitssekretæren er forpligtet til at have bopæl ved Domstolens 
sæde.  
Artikel 15  
Domstolen udøver sin virksomhed vedvarende. Retsferiernes længde fastsættes af Domstolen under 
hensyn til tjenestens krav.  
Artikel 16  
Domstolen opretter af sin midte afdelinger, der sættes af tre eller fem dommere. Dommerne vælger af 
deres midte formænd for afdelingerne. Formændene for afdelinger med fem dommere vælges for et 
tidsrum af tre år. De kan genvælges én gang.  
Den store afdeling sættes af tretten dommere. Dens forsæde føres af Domstolens præsident. Den 
store afdeling sammensættes endvidere af formændene for afdelingerne med fem dommere og af andre dommere udpeget i henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet.  
Domstolen sættes som stor afdeling, når en medlemsstat eller en af Unionens institutioner, som er 
part i sagen, anmoder herom.  
Domstolen sættes i plenum, når den behandler sager, der er indbragt for den i henhold til 
artikel 228, stk. 2, artikel 245, stk. 2, artikel 247 eller artikel 286, stk. 6, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde.  
Finder Domstolen, at en sag, der er indbragt for den, er af særlig vigtighed, kan den desuden efter at 
have hørt generaladvokaten beslutte at henvise sagen til Domstolens plenum.  
Artikel 17  
Domstolens afgørelser kan kun gyldigt træffes af et ulige antal dommere.  
Afgørelser truffet af afdelinger, der sættes af tre eller fem dommere, er kun gyldige, hvis de træffes af 
tre dommere.  
Afgørelser truffet af den store afdeling er kun gyldige, når ni dommere er til stede.  
Afgørelser truffet af Domstolen i plenum er kun gyldige, når femten dommere er til stede.
 
Får en dommer i en afdeling forfald, kan en dommer fra en anden afdeling tilkaldes i henhold til 
regler, der fastsættes i procesreglementet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/213
Artikel 18  
Dommerne og generaladvokaterne kan ikke deltage i afgørelsen af nogen sag, hvori de tidligere har 
optrådt som befuldmægtiget, rådgiver eller advokat for en af parterne, eller hvorom de har måttet 
udtale sig som medlem af en ret eller en undersøgelseskommission eller i anden egenskab.  
Mener en dommer eller en generaladvokat, at han af særlige grunde ikke kan deltage i afgørelsen eller 
i undersøgelsen af en bestemt sag, underretter han præsidenten herom. Finder præsidenten, at en dommer eller en generaladvokat af særlige grunde ikke bør sidde med eller fremkomme med forslag 
til afgørelser i en bestemt sag, gør han den pågældende opmærksom herpå.  
Opstår der vanskeligheder angående anvendelsen af denne artikel, træffer Domstolen afgørelse.  
En part kan ikke begære sammensætningen af Domstolen eller af en af dens afdelinger ændret under 
påberåbelse det være sig af en dommers nationalitet eller af, at der ikke til Domstolen eller en af dens 
afdelinger er knyttet nogen dommer af partens nationalitet.  
AFSNIT III
 
RETTERGANGSMÅDEN VED DOMSTOLEN  
Artikel 19  
Medlemsstaterne såvel som Unionens institutioner repræsenteres for Domstolen af en befuldmæg ­
tiget, der udpeges for hver enkelt sag; den befuldmægtigede kan bistås af en rådgiver eller af en 
advokat.  
De stater, som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, bortset fra 
medlemsstaterne, samt den i aftalen omhandlede EFTA-Tilsynsmyndighed repræsenteres på samme 
måde.  
Andre parter skal repræsenteres af en advokat.  
Kun en advokat, der har beskikkelse i en medlemsstat eller i en anden stat, som er part i aftalen om 
Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, kan repræsentere eller bistå en part for Domstolen.  
De befuldmægtigede, rådgivere og advokater, der møder for Domstolen, nyder på vilkår, der fast ­
sættes i procesreglementet, de rettigheder og garantier, der er nødvendige for, at de kan udøve deres 
hverv uafhængigt.  
Domstolen skal i henhold til procesreglementets bestemmelser over for de rådgivere og advokater, 
der møder for den, have de beføjelser, der normalt tilkommer domstole.  
Lærere ved højere læreanstalter, der er statsborgere i medlemsstater, hvis lovgivning tillader dem at 
være rettergangsfuldmægtige, nyder for Domstolen samme rettigheder, som i denne artikel 
indrømmes advokater.DA C 83/214 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 20  
Retsforhandlingerne for Domstolen opdeles i to stadier: et skriftligt og et mundtligt.  
Den skriftlige forhandling omfatter overgivelsen til parterne og til de institutioner i Unionen, hvis 
beslutninger omtvistes, af stævninger, indlæg, svarskrifter og erklæringer tillige med eventuelle 
replikker og duplikker samt af alle påberåbte bilag og aktstykker eller af bekræftede genparter deraf.  
Overgivelsen varetages af justitssekretæren i den rækkefølge og inden for de frister, der er fastsat i 
procesreglementet.  
Den mundtlige forhandling omfatter oplæsningen af den rapport, der forelægges af den refererende 
dommer, Domstolens påhør af de befuldmægtigede, rådgiverne og advokaterne samt af generalad ­
vokatens forslag til afgørelser og i påkomm ende tilfælde afhøringen af vidner og sagkyndige.  
Finder Domstolen, at sagen ikke rejser nogen nye retsspørgsmål, kan den efter at have hørt gene ­
raladvokaten beslutte, at sagen skal pådømmes uden generaladvokatens forslag til afgørelse.  
Artikel 21  
Sag anlægges ved Domstolen ved indlevering af stævning til justitssekretæren. Stævningen skal angive 
sagsøgerens navn og bopæl, underskriverens stilling, den part eller de parter, mod hvem stævningen 
udtages, søgsmålets genstand, påstandene og en kort fremstilling af søgsmålsgrundene.  
Stævningen ledsages i påkommende tilfælde af det aktstykke, der begæres kendt ugyldigt, eller i det i 
artikel 265 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omhandlede tilfælde af dokumen ­
tation vedrørende tidspunktet for den opfordring, der omhandles i nævnte artikel. Er disse doku ­
menter ikke vedlagt stævningen, opfordrer justitssekretæren vedkommende part til at fremskaffe dem 
inden en passende frist; søgsmålet kan ikke afvises, fordi forholdet først bringes i orden efter klage ­
fristens udløb.  
Artikel 22  
I de tilfælde, der er omhandlet i Euratomtraktatens artikel 18, anlægges sag ved Domstolen ved 
indgivelse af søgsmålet til justitssekretæren. Søgsmålet skal angive sagsøgerens navn og bopæl, 
underskriverens stilling, den afgørelse, der anfægtes, modparterne, tvistens genstand, påstandene og 
en kort fremstilling af søgsmålsgrundene.  
Søgsmålet ledsages af en bekræftet genpart af den anfægtede afgørelse fra Voldgiftsudvalget.  
Hvis Domstolen ikke giver sagsøgeren medhold, bliver Voldgiftsudvalgets afgørelse endelig.  
Hvis Domstolen ophæver Voldgiftsudvalgets afgørelse, kan sagen i givet fald på foranledning af en af 
parterne på ny forelægges Voldgiftsudvalget. Dette er bundet af Domstolens afgørelse af rets ­
spørgsmål.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/215
Artikel 23  
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 267 i traktat en om Den Europæiske Unions funktionsmåde, 
påhviler det den nationale ret, der beslutter at udsætte en sag og retter henvendelse til Domstolen, at 
oversende denne beslutning til Domstolen. Domstolens justitssekretær giver herefter meddelelse om beslutningen til sagens parter, medlemsstaterne og Kommissionen samt til den institution, det organ, 
det kontor eller det agentur i Unionen, der har vedtaget den retsakt, hvis gyldighed eller fortolkning 
omtvistes.  
Parterne, medlemsstaterne, Kommissionen og i påkommende tilfælde den institution, det organ, det 
kontor eller det agentur i Unionen, der har vedtaget den retsakt, hvis gyldighed eller fortolkning 
omtvistes, kan inden to måneder fra sidstnævnte meddelelse indgive indlæg eller andre skriftlige 
udtalelser til Domstolen.  
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 267 i traktat en om Den Europæiske Unions funktionsmåde, 
giver Domstolens justitssekretær endvidere meddelelse om den nationale rets beslutning til de stater, 
som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, bortset fra medlems
­
staterne, samt til den i aftalen omhandlede EFTA-Tilsynsmyndighed, som alle inden to måneder efter 
meddelelsen kan indgive indlæg eller andre skriftlige udtale lser til Domstolen, såfremt sagen hører 
under aftalens anvendelsesområde.  
Når der af Rådet er indgået en aftale med et eller flere tredjelande vedrørende et nærmere bestemt 
sagsområde, og det deri er bestemt, at disse tredjelande kan indgive skriftlige indlæg eller udtalelser i 
tilfælde, hvor en ret i en medlemsstat har forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål, der vedrører 
den pågældende aftales anvendelsesområde, gives der ligeledes meddelelse om den nationale rets beslutning, hvori et sådant spørgsmål stilles, til de pågældende tredjelande, som inden to måneder 
fra meddelelsen kan indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen.  
Artikel 23a (
 1 ) 
Der kan i procesreglementet fastsættes bestemmelser om en fremskyndet procedure og, for så vidt 
angår præjudicielle forelæggelser vedrørende området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, en 
hasteprocedure.  
Det kan for disse procedurer bestemmes, at der gælder en kortere frist for indgivelse af indlæg eller 
andre skriftlige udtalelser end den frist, der er fastsat i artikel 23, og at der, uanset artikel 20, stk. 4, 
skal ske pådømmelse uden generaladvokatens forslag til afgørelse.  
For hasteproceduren kan der desuden fastsættes bestemmelse om en begrænsning af de parter og 
øvrige berørte, der er omfattet af statuttens artikel 23, som kan indgive indlæg eller andre skriftlige 
udtalelser, og at den skriftlige forhandling i yderst hastende tilfælde kan udelades.DA C 83/216 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010  
( 1 ) Artiklen blev indført ved afgørelse 2008/79/EF, Euratom (EUT L 24 af 29.1.2008, s. 42).
Artikel 24  
Domstolen kan forlange, at parterne fremlægger ethvert dokument og meddeler enhver oplysning, 
som den finder ønskelig. I tilfælde af at dette nægtes, fastslår Domstolen dette udtrykkeligt.  
Domstolen kan ligeledes afkræve medlemsstaterne og de institutioner, organer, kontorer eller agen ­
turer, der ikke er parter i retssagen, enhver oplysning, som den finder nødvendig for sagens behand ­
ling.  
Artikel 25  
Domstolen kan til enhver tid efter eget valg betro enkeltpersoner, grupper, bureauer, kommissioner 
eller organer den opgave at foretage en sagkyndig undersøgelse.  
Artikel 26  
Der kan afhøres vidner i overensstemmelse med procesreglementets bestemmelser.  
Artikel 27  
Domstolen kan i henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, over for udeblevne vidner 
udøve de beføjelser, der sædvanligt tilkommer domstole, og kan ikende bøder.  
Artikel 28  
Vidner og sagkyndige kan afhøres under ed ved benyttelse af den edsformular, der er foreskrevet i 
procesreglementet, eller på den måde, der er fastsat i vidnets eller den sagkyndiges nationale lovgiv ­
ning.  
Artikel 29  
Domstolen kan beslutte, at et vidne eller en sagkyndig skal afhøres for den ret, i hvis område vidnet 
eller den sagkyndige har bopæl.  
Denne beslutning tilstilles i overensstemmelse med procesreglementets bestemmelser vedkommende 
ret til udførelse. De dokumenter, der udfærdiges i forbindelse med udførelsen af denne retsanmod ­
ning, skal i henhold til samme bestemmelser sendes tilbage til Domstolen.  
Domstolen påtager sig de hermed forbundne udgifter, men kan i påkommende tilfælde pålægge 
sagens parter disse omkostninger.  
Artikel 30  
Hver medlemsstat anser vidners eller sagkyndiges edsbrud som den tilsvarende lovovertrædelse begået 
for en national ret i et civilt søgsmål. Efter Domstolens anmeldelse indleder vedkommende medlems ­
stat retsforfølgning mod gerningsmanden for den kompetente nationale ret.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/217
Artikel 31  
Retsmøderne er offentlige, medmindre Domstolen af egen drift eller på begæring af parterne, af 
vægtige grunde, træffer anden bestemmelse.  
Artikel 32  
Under retsforhandlingerne kan Domstolen afhøre de sagkyndige, vidnerne samt parterne selv. De 
sidstnævnte kan dog kun forhandle mundtligt gennem deres rettergangsfuldmægtige.  
Artikel 33  
Om hvert retsmøde føres en retsbog, der underskrives af præsidenten og justitssekretæren.  
Artikel 34  
Retslisten fastlægges af præsidenten.  
Artikel 35  
Domstolens rådslagninger og afstemninger er og forbliver hemmelige.  
Artikel 36  
Dommene skal begrundes. De skal angive navnene på de dommere, der har medvirket ved afgørelsen.  
Artikel 37  
Dommene underskrives af præsidenten og justitssekretæren. De afsiges i et offentligt retsmøde.  
Artikel 38  
Domstolen træffer afgørelse om sagsomkostningerne.  
Artikel 39  
Under anvendelse af en summarisk fremgangsmåde, der fastlægges i procesreglementet, og som i 
fornødent omfang kan afvige fra visse af bestemmelserne i denne statut, kan Domstolens præsident 
på begæring træffe afgørelse enten om udsættelse som nævnt i artikel 278 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157, eller om anvendelse af forelø
­
bige forholdsregler som nævnt i artikel 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, 
eller om udsættelse af tvangsfuldbyrdelse i overensstemmelse med artikel 299, stk. 4, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 164, stk. 3.DA C 83/218 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
I tilfælde af præsidentens forfald træder en anden dommer i hans sted i overensstemmelse med 
bestemmelserne i procesreglementet.  
Afgørelser, der træffes af præsidenten eller af denne s stedfortræder, er kun foreløbige og foregriber på 
ingen måde Domstolens afgørelse i hovedsagen.  
Artikel 40  
Medlemsstaterne og Unionens institutioner kan indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen.  
Samme ret tilkommer Unionens organer, kontorer og agenturer samt alle andre personer, hvis de kan 
godtgøre, at de har en berettiget interesse i afgørelsen af en for Domstolen indbragt retstvist. Fysiske 
eller juridiske personer kan ikke indtræde i sager mellem medlemsstater, mellem Unionens institu ­
tioner eller mellem medlemsstater på den ene side og Unionens institutioner på den anden side.  
Med forbehold af stk. 2 kan de stater, som er parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske 
Samarbejdsområde, bortset fra medlemsstaterne, samt den i aftalen omhandlede EFTA-Tilsynsmyn ­
dighed indtræde i retstvister, der er indbragt for Domstolen, når disse tvister vedrører et af aftalens 
anvendelsesområder.  
Påstande, der fremsættes i en begæring om intervention, kan kun gå ud på at understøtte en af 
parternes påstande.  
Artikel 41  
Undlader den, der behørigt er indstævnet, at indgi ve svarskrift, afsiges der en udeblivelsesdom over 
den pågældende. Inden en måned efter forkyndelsen af dom i sagen kan der fremsendes indsigelse imod den. Medmindre Domstolen træffer anden bestemmelse, har en sådan fremsendelse af indsigelse ikke opsættende virkning på fuldbyrdelsen af udeblivelsesdommen.  
Artikel 42  
Medlemsstaterne, Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og alle andre fysiske eller 
juridiske personer kan i tilfælde og i henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, rejse 
tredjemandsindsigelse mod dommen i en sag, i hvilken de ikke er blevet tilvarslet, hvis dommen 
gør indgreb i deres rettigheder.  
Artikel 43
 
Opstår der vanskeligheder vedrørende betydningen og rækkevidden af en dom, tilkommer det 
Domstolen at fortolke denne på begæring af en part eller en af Unionens institutioner, der 
godtgør at have en berettiget interesse heri.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/219
Artikel 44  
En pådømt sag kan kun begæres genoptaget af Domstolen, hvis der fremkommer en faktisk omstæn ­
dighed af afgørende betydning, der inden dommens afsigelse var ukendt for Domstolen og for den 
part, der begærer sagen genoptaget.  
Genoptagelsessagen indledes med en kendelse, hvorved Domstolen udtrykkeligt fastslår tilstedevæ ­
relsen af en ny faktisk omstændighed, anerkender, at denne har de egenskaber, der kan begrunde 
genoptagelse af sagen, og erklærer, at begæringen derfor kan imødekommes.  
Begæringen om genoptagelse kan ikke fremsættes senere end ti år efter dommens afsigelse.  
Artikel 45  
Særlige frister, der tager hensyn til afstandene, fastsættes i procesreglementet.  
Overskridelse af fristerne bevirker intet retstab, når den pågældende part godtgør, at der foreligger 
omstændigheder, som ikke kunne forudses, eller force majeure.  
Artikel 46  
Krav mod Unionen, der støttes på ansvar uden for kontraktforhold, forældes fem år efter, at den 
omstændighed, der ligger til grund for kravet, er indtrådt. Forældelsen afbrydes enten ved indgivelse 
af stævning til Domstolen, eller ved, at den skadelidte forud gør sit krav gældende over for vedkom ­
mende EU-institution. I sidstnævnte tilfælde skal sag anlægges inden den frist på to måneder, der er 
omhandlet i artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde; i påkommende 
tilfælde finder bestemmelserne i artikel 265, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde anvendelse.  
Denne artikel finder også anvendelse på krav mod Den Europæiske Centralbank, der støttes på ansvar 
uden for kontraktforhold.  
AFSNIT IV  
RETTEN  
Artikel 47  
Artikel 9, stk. 1, artikel 14 og 15, artikel 17, stk. 1, 2, 4 og 5, samt artikel 18 finder anvendelse på 
Retten og dens medlemmer.  
Artikel 3, stk. 4, samt artikel 10, 11 og 14 finder tilsvarende anvendelse på Rettens justitssekretær.  
Artikel 48  
Retten består af syvogtyve dommere.DA C 83/220 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 49  
Rettens medlemmer kan udpeges til at udøve hvervet som generaladvokat.  
Generaladvokaten skal med henblik på at bistå Retten i udførelsen af dens opgave fuldstændig 
upartisk og uafhængigt offentligt fremsætte begrundede forslag til afgørelse af visse sager, der 
indbringes for Retten.  
Kriterierne for fastlæggelse af, i hvilke sager dette skal ske, samt reglerne for udpegelse af genera ­
ladvokaterne fastsættes i procesreglementet for Retten.  
Et medlem af Retten, der er udpeget til generaladvokat i en sag, kan ikke deltage i afgørelsen af den 
pågældende sag.  
Artikel 50  
Retten sættes i form af afdelinger bestående af tre eller fem dommere. Dommerne vælger af deres 
midte formænd for afdelingerne. Formændene for afdelinger med fem dommere vælges for et tidsrum af tre år. De kan genvælges én gang.  
I procesreglementet fastsættes regler om oprettelse af afdelingerne og om sagsfordelingen. I visse 
tilfælde, som fastlægges nærmere i procesreglementet, kan Retten sættes af samtlige medlemmer eller af en enedommer.  
Det kan i procesreglementet ligeledes fastsættes, at Rett en sættes som stor afdeling i tilfælde og i 
henhold til regler, der fastsættes i dette reglement.  
Artikel 51  
Som en undtagelse fra bestemmelsen i artikel 256, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde har Domstolen enekompetence i de søgsmål, som er omhandlet i artikel 263 og 265 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som er anlagt af en medlemsstat, og som er 
rettet mod:  
a) en retsakt udstedt af Europa-Parlamentet eller af Rådet eller af de to institutioner i fællesskab, eller 
rettet mod en af disse institutioners undladelse af at træffe afgørelse, eller mod begge disse institutioners undladelse af i fællesskab at træffe afgørelse, dog bortset fra  
— afgørelser truffet af Rådet i medfør af artikel 108, stk. 2, tredje afsnit, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
— retsakter vedtaget af Rådet i medfør af en rådsforordning om handelspolitiske beskyttelsesfor
­
anstaltninger som omhandlet i artikel 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde  
— Rådets retsakter, hvorved det udøver gennemførelsesbeføjelser i henhold til artikel 291, stk. 2, 
i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmådeDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/221
b) en retsakt udstedt af Kommissionen eller Kommissionens undladelse af at træffe afgørelse i 
medfør af artikel 331, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
Ligeledes har Domstolen enekompetence i de søgsmål, som er omhandlet i de nævnte bestemmelser, 
og som er anlagt af en af EU-institutionerne, til prøvelse af en retsakt udstedt af Europa-Parlamentet, 
Rådet, de to institutioner i fællesskab eller af Kommissionen, eller til prøvelse af den omstændighed, 
at Europa-Parlamentet, Rådet, de to institutioner i fællesskab eller Kommissionen har undladt at 
træffe afgørelse, og det samme gælder søgsmål, som er anlagt af en af EU-institutionerne til prøvelse 
af en retsakt udstedt af Den Europæiske Centralbank eller af, at Den Europæiske Centralbank har 
undladt at træffe afgørelse.  
Artikel 52  
Domstolens præsident og Rettens præsident fastsætter efter fælles aftale regler, hvorefter tjeneste ­
mænd og øvrige ansatte ved Domstolen skal kunne gøre tjeneste ved Retten med henblik på 
udøvelsen af dennes virksomhed. Visse tjenestemænd eller øvrige ansatte er undergivet Rettens 
justitssekretær under Rettens præsidents tilsyn.  
Artikel 53  
Afsnit III i denne statut finder anvendelse på rettergangsmåden ved Retten.  
I nødvendigt omfang præciseres og udfyldes disse regler i Rettens procesreglement. Procesreglementet 
kan fravige artikel 40, stk. 4, og artikel 41 for at tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig 
gældende for sager om intellektuel ejendomsret.  
Uanset artikel 20, stk. 4, kan generaladvokaten fremsætte sine begrundede forslag til afgørelse 
skriftligt.  
Artikel 54  
Indgives en stævning eller et processkrift, der er stilet til Retten, fejlagtigt til Domstolens justits ­
sekretær, fremsender denne straks dokumentet til Rettens justitssekretær; på samme måde når en 
stævning eller et andet processkrift, der er stilet til Domstolen, fejlagtigt indgives til Rettens justits ­
sekretær, fremsender denne straks dokumentet til Domstolens justitssekretær.  
Finder Retten, at den ikke er kompetent til at påkende en sag, der er omfattet af Domstolens 
kompetence, henviser den sagen til Domstolen; når Domstolen finder, at en sag henhører under 
Rettens kompetence, henviser den på samme måde sagen til Retten, der i så fald ikke kan erklære sig 
inkompetent.  
Såfremt der indbringes sager for Domstolen og Retten, som har samme genstand, som rejser de 
samme fortolkningsspørgsmål, eller hvori gyldigheden af den samme retsakt anfægtes, kan Retten, 
efter at have hørt parterne, udsætte sin behandling af den pågældende sag, indtil Domstolen har 
afsagt dom, eller kan, når der er tale om søgsmål, der er anlagt i medfør af artikel 263 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde, erklære sig inkompetent, således at Domstolen kan træffe 
afgørelse i sagen. Under de samme betingelser kan Domstolen ligeledes beslutte at udsætte sin 
behandling af sagen; i så fald fortsætter behandlingen ved Retten.  
Anfægter en medlemsstat og en af Unionens institutioner den samme retsakt, erklærer Retten sig 
inkompetent, således at Domstolen kan træffe afgørelse.DA C 83/222 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 55  
Afgørelser, hvorved en sags behandling ved Retten afsluttes, samt afgørelser, der afgør en del af en 
sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende Rettens kompe ­
tence eller en påstand om afvisning af sagen, skal af Rettens justitssekretær forkyndes for alle sagens 
parter samt alle medlemsstater og EU-institutioner, selv om disse ikke har interveneret i sagen for 
Retten.  
Artikel 56  
Der kan iværksættes appel til Domstolen, senest to måneder efter forkyndelsen af den pågældende 
anfægtede afgørelse, af afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved Retten er blevet 
afsluttet, samt af afgørelser, der afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en 
formalitetsindsigelse vedrørende Rettens kompetence eller en påstand om afvisning af sagen.  
Appel kan iværksættes af enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold. Andre inter ­
venienter end medlemsstaterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af 
Retten trufne afgørelse berører dem umiddelbart.  
Undtagen i sager imellem Unionen og dennes ansatte kan appel ligeledes iværksættes af medlems ­
stater og EU-institutioner, der ikke har interveneret i den pågældende sag for Retten. I sådanne tilfælde har de pågældende medlemsstater eller institutioner den samme retsstilling som medlems
­
stater eller institutioner, der har interveneret i første instans.  
Artikel 57  
Den, hvis begæring om intervention ikke er blevet taget til følge af Retten, kan appellere afgørelsen 
til Domstolen senest to uger efter forkyndelsen af afgørelsen om, at begæringen ikke tages til følge.  
Afgørelser truffet af Retten i henhold til artikel 278 eller 279 eller artikel 299, stk. 4, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157 eller artikel 164, stk. 3, 
kan appelleres af parterne i sagen inden to måneder efter, at afgørelsen er forkyndt for dem.  
Appel efter stk. 1 og 2 i nærværende artikel påkendes efter fremgangsmåden i artikel 39.  
Artikel 58  
Appel til Domstolen er begrænset til retsspørgsmål. Den kan kun støttes på, at Retten savner 
kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten 
har overtrådt EU-retten.  
Appel kan ikke iværksættes alene til forandring af afgørelser om sagsomkostningerne eller om disses 
størrelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/223
Artikel 59  
Når en afgørelse fra Retten appelleres, består retsforhandlingerne ved Domstolen af en skriftveksling 
og en mundtlig forhandling. I henhold til regler, der fastsættes i procesreglementet, kan Domstolen 
efter at have hørt generaladvokaten og parterne træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.  
Artikel 60  
Appel har ikke opsættende virkning, jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157.  
Uanset artikel 280 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har en afgørelse fra Retten 
om annullation af en forordning først retsvirkning fra udløbet af den frist, der er omhandlet i 
artikel 56, stk. 1, i denne statut, eller, såfremt appel er iværksat inden for denne frist, fra stadfæ ­
stelsen eller fra afvisningen af appellen, dog med forbehold af muligheden for en part til at fremsætte 
begæring til Domstolen om midlertidig ophævelse af retsvirkningerne af den annullerede forordning 
eller om andre foreløbige forholdsregler i medfør af artikel 278 og 279 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157.  
Artikel 61  
Giver Domstolen appellanten medhold, ophæver den den af Retten trufne afgørelse. Domstolen kan i 
denne forbindelse enten selv træffe endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse, eller 
hjemvise den til Retten til afgørelse.  
I tilfælde af hjemvisning er Retten bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i 
Domstolens afgørelse.  
Når der under en appel, der iværksættes af en medlemsstat eller en EU-institution, der ikke har 
interveneret i den pågældende sag for Retten, gives appellanten medhold, kan Domstolen, dersom 
den skønner det nødvendigt, angive, hvilke af virkningerne af den af Retten trufne afgørelse, som er 
blevet ophævet, der skal betragtes som endelige for parterne i sagen.  
Artikel 62  
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2 og 3, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, kan førstegeneraladvokaten, når han finder, at der er en alvorlig risiko for, at EU- 
rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng kan påvirkes, foreslå Domstolen at foretage en 
fornyet prøvelse af den afgørelse, der er truffet af Retten.  
Forslaget skal fremsættes en måned efter, at Retten har truffet afgørelsen. Domstolen beslutter, inden 
en måned efter at førstegeneraladvokaten har fremsat sit forslag, om der skal foretages en fornyet 
prøvelse af afgørelsen.  
Artikel 62a  
Domstolen afgør de spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse, efter en hasteprocedure på 
grundlag af de sagsakter, som Retten har fremsendt.DA C 83/224 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
De parter, der er omhandlet i artikel 23, og i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, parte rne i sagen for Retten har inden for en 
nærmere fastsat frist ret til at indgive indlæg eller andre skriftlige udtalelser til Domstolen om de 
spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse.  
Domstolen kan beslutte at åbne den mundtlige forhandling, før den træffer afgørelse.  
Artikel 62b 
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde, har forslaget om fornyet prøvelse og beslutningen om indledning af proceduren for fornyet prøvelse ikke opsættende virkning, jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Fastslår Domstolen, at Rettens afgørelse påvirker EU-rettens ensartede anvendelse 
eller sammenhæng, hjemviser den sagen til Retten, som er bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, 
der er indeholdt i Domstolens afgørelse; Domstolen kan angive, hvilke af virkningerne af Rettens afgørelse der skal betragtes som endelige for parterne i sagen. Følger afgørelsen af retstvisten, under hensyn til udfaldet af den fornyede prøvelse, af de faktiske omstændigheder, som Rettens afgørelse 
støttes på, afgør Domstolen imidlertid sagen endeligt.  
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 256, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions
­
måde, får Rettens besvarelser af de spørgsmål, som Retten har fået forelagt, virkning ved udløbet af 
de frister, der er fastsat i artikel 62, stk. 2, medmindre der foreligger et forslag om fornyet prøvelse eller en beslutning om indledning af en procedure for fornyet prøvelse. Indledes der en procedure for 
fornyet prøvelse, får de besvarelser, der er underkastet fornyet prøvelse, virkning ved procedurens 
afslutning, medmindre Domstolen træffer anden afgørelse. Fastslår Domstolen, at Rettens afgørelse 
påvirker EU-rettens ensartede anvendelse eller sammenhæng, træder Domstolens besvarelse af de spørgsmål, der er underkastet fornyet prøvelse, i stedet for Rettens.  
AFSNIT IVa
 
SPECIALRETTERNE  
Artikel 62c  
Bestemmelserne om de specialretter, der oprettes i henhold til artikel 257 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde, hvad angår disses kompetence, sammensætning, organisation 
og rettergangsmåde, findes i bilaget til denne statut.  
AFSNIT V  
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER  
Artikel 63  
Procesreglementet for Domstolen og procesreglementet for Retten skal indeholde alle forskrifter, der 
er nødvendige for at anvende og om fornødent udfylde denne statut.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/225
Artikel 64  
Den ordning, der skal gælde for Den Europæiske Unions Domstol på det sproglige område, fastsættes 
ved en forordning vedtaget af Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed. Denne forordning 
vedtages enten på begæring af Domstolen og efter høring af Kommissionen og Europa-Parlamentet 
eller på forslag af Kommissionen og efter høring af Domstolen og Europa-Parlamentet.  
Indtil vedtagelsen af disse regler, finder reglerne om sprog i procesreglementet for Domstolen og i 
procesreglementet for Retten fortsat anvendelse. Uanset artikel 253 og 254 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kræver enhver ændring eller ophævelse af disse bestemmelser 
Rådets enstemmige godkendelse.  
BILAG I
 
RETTEN FOR EU-PERSONALESAGER  
Artikel 1 
Retten for EU-personalesager, herefter benævnt »EU-Personaleretten«, udøver i første instans de beføjelser til at træffe 
afgørelse om tvister mellem Unionen og dens ansatte i henhold til artikel 270 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, herunder tvister mellem ethvert organ og dets personale, der er tillagt Den Europæiske Unions Domstol.  
Artikel 2  
EU-Personaleretten består af syv dommere. Hvis Domstolen anmoder herom, kan Rådet vedtage at forøge antallet af 
dommere.  
Dommerne udnævnes for en periode på seks år. Afgående dommere kan genudnævnes.  
Hvis en stilling som dommer bliver ledig, udnævnes der en ny dommer for en periode på seks år.  
Artikel 3  
1. Dommerne udnævnes af Rådet, der træffer afgørelse i henhold til artikel 257, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, efter høring af det udvalg, der nedsættes i henhold til denne artikel. Rådet påser ved udnævnelsen 
af dommerne, at EU-Personaleretten får en afbalanceret sammensætning på så bredt et geografisk grundlag som muligt blandt medlemsstaternes statsborgere og for så vidt angår de repræsenterede nationale retssystemer.  
2. Enhver unionsborger, der opfylder betingelserne i artikel 257, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, kan indgive sin ansøgning. Rådet, der træffer afgørelse efter henstilling fra Domstolen, fastsætter betin
­
gelserne og de nærmere bestemmelser vedrørende indgivelse og behandling af ansøgningerne.  
3. Der nedsættes et udvalg bestående af syv medlemmer, der er valgt blandt tidligere medlemmer af Domstolen og 
Retten og jurister med anerkendte faglige kvalifikationer. Rådet træffer efter indstilling fra Domstolens præsident afgørelse om udpegelsen af udvalgets medlemmer og dets forretningsorden.DA C 83/226 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
4. Udvalget afgiver udtalelse om kandidaternes kvalifikationer til at udøve embedet som dommer ved EU-Personale ­
retten. Udvalget knytter til denne udtalelse en liste over kandidater, der besidder de mest hensigtsmæssige erfaringer på 
højt niveau. En sådan liste skal indeholde et antal kandidater svarende til mindst det dobbelte af det antal dommere, Rådet 
skal udnævne.  
Artikel 4 
1. Dommerne vælger af deres midte for et tidsrum af tre år EU-Personalerettens præsident. Denne kan genvælges.  
2. EU-Personaleretten sættes i afdelinger bestående af tre dommere. I visse tilfælde, som fastlægges nærmere i proces ­
reglementet, kan retten sættes i plenum, i en afdeling bestående af fem dommere eller af én enkelt dommer.  
3. Præsidenten for EU-Personaleretten er formand for plenum og for afdelingen med fem dommere. Formændene for 
afdelingerne med tre dommere udpeges efter reglerne i stk. 1. Hvis EU-Personalerettens præsident er tilknyttet en afdeling 
med tre dommere, fører han forsædet i denne afdeling.  
4. I procesreglementet fastsættes plenums beføjelser og beslutningsdygtige antal medlemmer samt regler om afdelin ­
gernes sammensætning og om sagsfordelingen.  
Artikel 5 
Artikel 2-6, artikel 14, artikel 15, artikel 17, stk. 1, 2 og 5, samt artikel 18 i statutten for Den Europæiske Unions 
Domstol finder anvendelse på EU-Personaleretten og dens medlemmer.  
Den ed, der er omhandlet i artikel 2 i statutten, aflægges for Domstolen, og de beslutninger, der er omhandlet i statuttens 
artikel 3, 4 og 6, træffes af Domstolen efter høring af EU-Personaleretten.  
Artikel 6 
1. EU-Personaleretten anvender Domstolens og Rettens administrative tjenester. Domstolens præsident eller eventuelt 
Rettens præsident fastsætter efter fælles aftale med præsidenten for EU-Personaleretten de regler, hvorefter tjenestemænd 
og øvrige ansatte ved Domstolen eller Retten skal kunne gøre tjeneste i EU-Personaleretten med henblik på udøvelsen af 
dennes virksomhed. Visse tjenestemænd eller øvrige ansatte skal undergives EU-Personalerettens justitssekretær under 
tilsyn af denne rets præsident.  
2. EU-Personaleretten udnævner sin justitssekretær og træffer bestemmelse om hans stilling. Artikel 3, stk. 4, og 
artikel 10, 11 og 14 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol finder anvendelse på rettens justitssekretær.  
Artikel 7 
1. Afsnit III i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, bortset fra artikel 22 og 23, finder anvendelse på 
rettergangsmåden ved EU-Personaleretten. I nødvendigt omfang præciseres og udfyldes disse regler i denne rets proces ­
reglement.  
2. Bestemmelserne om den sprogordning, der gælder for Retten, gælder også for EU-Personaleretten.  
3. Skriftudvekslingen omfatter indgivelse af stævning og svarskrift, medmindre EU-Personaleretten bestemmer, at 
yderligere skriftudveksling er nødvendig. Når en yderligere skriftudveksling har fundet sted, kan EU-Personaleretten 
med parternes samtykke beslutte at træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/227
4. På ethvert stadium i sagens behandling, også umiddelbart efter stævningens indgivelse, kan EU-Personaleretten 
undersøge mulighederne for en mindelig bilæggelse af tvisten og bestræbe sig på at fremme en sådan bilæggelse.  
5. Afgørelse om sagsomkostninger træffes af EU-Personaleretten. Medmindre andet gælder i henhold til særlige 
bestemmelser i procesreglementet, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt 
påstand herom. 
Artikel 8 
1. Indgives en stævning eller et processkrift, der er stilet til EU-Personaleretten, fejlagtigt til Domstolens eller Rettens 
justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til EU-Personalerettens justitssekretær. På samme måde gælder, at når 
en stævning eller et andet processkrift, der er stilet til Domstolen eller Retten, fejlagtigt indgives til EU-Personalerettens 
justitssekretær, fremsender denne straks dokumentet til Domstolens eller Rettens justitssekretær.  
2. Finder EU-Personaleretten, at den ikke er kompetent til at påkende en sag, der er omfattet af Domstolens eller 
Rettens kompetence, henviser den sagen til Domstolen eller Retten. Når Domstolen eller Retten finder, at en sag henhører 
under EU-Personalerettens kompetence, henviser den ret, ved hvilken sagen anlægges, på samme måde sagen til denne, 
der i så fald ikke kan erklære sig inkompetent.  
3. Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Retten, som rejser det samme fortolkningsspørgsmål, eller 
hvori gyldigheden af den samme retsakt anfægtes, kan EU-Personaleretten efter høring af parterne suspendere proceduren, 
indtil Retten har truffet afgørelse.  
Såfremt der indbringes sager for EU-Personaleretten og Retten, som har samme genstand, erklærer EU-Personaleretten sig 
inkompetent, således at Retten kan træffe afgørelse.  
Artikel 9 
Der kan iværksættes appel til Retten, senest to måneder efter forkyndelsen af den pågældende anfægtede afgørelse, af 
afgørelser, hvorved den pågældende sags behandling ved EU-Personaleretten er blevet afsluttet, samt af afgørelser, der 
afgør en del af en sags realitet, eller hvorved der tages stilling til en formalitetsindsigelse vedrørende rettens kompetence 
eller en påstand om afvisning af sagen.  
Appel kan iværksættes af enhver part, som helt eller delvis ikke har fået medhold. Andre intervenienter end medlems ­
staterne og EU-institutionerne kan dog kun iværksætte appel, såfremt den af EU-Personaleretten trufne afgørelse berører 
dem direkte.  
Artikel 10  
1. Den, hvis begæring om intervention ikke er blevet taget til følge af EU-Personaleretten, kan appellere afgørelsen til 
Retten senest to uger efter forkyndelsen af afgørelsen om, at begæringen ikke tages til følge.  
2. Afgørelser truffet af EU-Personaleretten i henhold til artikel 278 eller 279 eller artikel 299, stk. 4, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde eller Euratomtraktatens artikel 157 eller artikel 164, stk. 3, kan appelleres af 
parterne i sagen inden to måneder efter, at afgørelsen er forkyndt for dem.  
3. Appel efter stk. 1 og 2 kan påkendes af præsidenten for Retten efter en summarisk fremgangsmåde, der i fornødent 
omfang kan afvige fra visse af bestemmelserne i dette bilag, og som fastlægges i Rettens procesreglement.DA C 83/228 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 11  
1. Appel til Retten er begrænset til retsspørgsmål. Den kan kun støttes på, at EU-Personaleretten savner kompetence, at 
der er begået rettergangsfejl ved denne ret, der krænker appellantens interesser, eller at EU-Personaleretten har overtrådt 
EU-retten.  
2. Appel kan ikke iværksættes alene til forandring af afgørelser om sagsomkostningerne eller om disses størrelse.  
Artikel 12  
1. Appel til Retten har ikke opsættende virkning, jf. dog artikel 278 og 279 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde og Euratomtraktatens artikel 157.  
2. Når en afgørelse fra EU-Personaleretten appelleres, består retsforhandlingerne ved Retten af en skriftveksling og en 
mundtlig forhandling. I henhold til reglerne i Rettens procesreglement kan denne efter at have hørt parterne træffe 
afgørelse uden mundtlig forhandling.  
Artikel 13  
1. Giver Retten appellanten medhold, ophæver den den af EU-Personaleretten trufne afgørelse og træffer selv afgørelse 
i sagen. Retten hjemviser sagen til EU-Personaleretten til afgørelse, hvis den ikke er moden til påkendelse.  
2. I tilfælde af hjemvisning er EU-Personaleretten bundet af de afgørelser om retsspørgsmål, der er indeholdt i Rettens 
afgørelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/229
PROTOKOL (nr. 4)  
OM STATUTTEN FOR DET EUROPÆISKE SYSTEM AF 
CENTRALBANKER OG DEN EUROPÆISKE 
CENTRALBANK  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at fastsætte statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske 
Centralbank, der er omhandlet i artikel 129, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
KAPITEL I  
DET EUROPÆISKE SYSTEM AF CENTRALBANKER  
Artikel 1  
Det Europæiske System af Centralbanker  
Den Europæiske Centralbank (ECB) og de nationale centralbanker udgør i overensstemmelse med 
artikel 282, stk. 1, i traktaten om Den Europæ iske Unions funktionsmåde Det Europæiske System af 
Centralbanker (ESCB). ECB og de nationale centralbanker i de medlemsstater, der har euroen som 
valuta, udgør Eurosystemet.  
ESCB og ECB udøver deres funktioner og deres virksomhed i overensstemmelse med bestemmelserne 
i traktaterne og i denne statut.  
KAPITEL II  
ESCB’S MÅL OG OPGAVER 
Artikel 2  
Mål 
I overensstemmelse med artikel 127, stk. 1, og artike l 282, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde er hovedmålet for ESCB at fastholde prisstabilitet. Uden at målsætningen om 
prisstabilitet derved berøres, støtter ESCB de generelle økonomiske politikker i Unionen med henblik 
på at bidrage til gennemførelsen af Unionens mål , som fastsat i artikel 3 i traktaten om Den 
Europæiske Union. ESCB handler i overensstemmelse med princippet om en åben markedsøkonomi 
med fri konkurrence, som fremmer en effektiv ressourceallokering, og i overensstemmelse med 
principperne i artikel 119 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.DA C 83/230 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 3  
Opgaver  
3.1. I overensstemmelse med artikel 127, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funk ­
tionsmåde er de grundlæggende opgaver, der skal udføres af ESCB:  
— at formulere og gennemføre Unionens monetære politik  
— at foretage transaktioner i udenlandsk valuta i overensstemmelse med bestemmelserne i nævnte 
traktats artikel 219  
— at besidde og forvalte medlemsstaternes officielle valutareserver  
— at fremme betalingssystemernes smidige funktion.  
3.2. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 127, stk. 3, berører artikel 3.1, tredje led, 
ikke medlemsstaternes regeringers besiddelse og forvaltning af arbejdsbeholdninger i udenlandske 
valutaer.  
3.3. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 127, stk. 5, bidrager ESCB til en smidig 
gennemførelse af de kompetente myndigheders politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutterne og det finansielle systems stabilitet.  
Artikel 4
 
Rådgivende funktioner  
I overensstemmelse med artikel 127, stk. 4, i traktat en om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
a) skal ECB høres  
— om ethvert forslag til EU-retsakt inden for dens kompetenceområder  
— af de nationale myndigheder om ethvert udkast til retsforskrift inden for dens kompetence ­
områder, men inden for de rammer og på de betingelser, der fastsættes af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.  
b) kan ECB forelægge udtalelser for EU-institutioner, -organer, -kontorer eller -agenturer eller natio
­
nale myndigheder om spørgsmål inden for dens kompetenceområder.  
Artikel 5  
Indsamling af statistisk information  
5.1. ECB skal med støtte fra de nationale centralbanker indsamle den statistiske information, som 
er nødvendig for at udføre ESCB’s opgaver, enten fra de kompetente nationale myndigheder eller 
direkte fra de økonomiske enheder. ECB skal samarbejde om disse spørgsmål med EU-institutionerne, 
-organerne, -kontorerne og -agenturerne samt med de kompetente myndigheder i medlemsstaterne 
eller i tredjelande og med internationale organisationer.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/231
5.2. De nationale centralbanker skal i videst muligt omfang udføre de opgaver, der er beskrevet i 
artikel 5.1.  
5.3. ECB skal bidrage til harmoniseringen, når denne er nødvendig, af de regler og den praksis, der 
gælder for indsamling, udarbejdelse og udgivelse af statistikker inden for dens kompetenceområder.  
5.4. Rådet fastsætter i overensstemmelse med fremgangsmåden i artikel 41, hvilke fysiske og 
juridiske personer der er undergivet anmeldelseskrav, forskrifter om tavshedspligt og passende 
regler om håndhævelse.  
Artikel 6  
Internationalt samarbejde  
6.1. I spørgsmål om internationalt samarbejde, som vedrører ESCB’s opgaver, afgør ECB, hvordan 
ESCB skal repræsenteres.  
6.2. ECB og — med dennes godkendelse — de nationale centralbanker kan deltage i internationale 
monetære institutioner.  
6.3. Bestemmelserne i artikel 6.1 og 6.2 berører ikke bestemmelserne i artikel 138 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
KAPITEL III  
ESCB’s ORGANISATION 
Artikel 7  
Uafhængighed  
I overensstemmelse med artikel 130 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde må 
hverken ECB, de nationale centralbanker eller medlemmerne af disses besluttende organer under 
udøvelsen af de beføjelser og gennemførelsen af de opgaver og pligter, som traktaterne og denne 
statut pålægger dem, søge eller modtage instrukser fra EU-institutioner, -organer, -kontorer eller 
-agenturer, fra nogen regering i en medlemsstat eller fra noget andet organ. Unionens institutioner, 
organer, kontorer og agenturer samt medlemsstaternes regeringer forpligter sig til at respektere dette 
princip og til ikke at søge at øve indflydelse på, hvordan medlemmerne af ECB’s og de nationale 
centralbankers besluttende organer udfører deres opgaver.  
Artikel 8  
Generelt princip  
ESCB skal styres af ECB’s besluttende organer.DA C 83/232 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 9  
Den Europæiske Centralbank  
9.1. ECB, som i overensstemmelse med artikel 282, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde har status som juridisk person, nyder i hver medlemsstat den mest vidtgående rets- og 
handleevne, som den pågældende stats lovgivning tillægger juridiske personer.  
9.2. ECB skal sikre, at de opgaver, som er overdraget ESCB i medfør af nævnte traktats 
artikel 127, stk. 2, 3 og 5, bliver udført, enten ved ECB’s egne aktiviteter i henhold til nærværende 
statut eller af de nationale centralbanker i henhold til artikel 12.1 og 14.  
9.3. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 129, stk. 3, er ECB’s besluttende organer 
Styrelsesrådet og direktionen.  
Artikel 10  
Styrelsesrådet  
10.1. I overensstemmelse med artikel 283, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funk ­
tionsmåde består Styrelsesrådet af medlemmerne af direktionen og cheferne for de nationale central ­
banker i de medlemsstater, der har euroen som valuta.  
10.2. Hvert medlem af Styrelsesrådet har én stemme. Fra det tidspunkt, hvor antallet af 
medlemmer af Styrelsesrådet overstiger 21, har hvert medlem af direktionen én stemme, og antallet af centralbankchefer med stemmeret udgør 15. Sidstnævnte stemmerettigheder fordeles og roterer 
som følger:  
— Når antallet af centralbankchefer overstiger 15, og indtil det udgør 22, inddeles centralbankchef
­
erne i to grupper på grundlag af en fordeling efter størrelsen af deres NCB’ers medlemsstaters 
andel af det aggregerede bruttonationalprodukt til markedspriser og af den samlede aggregerede 
balance for de monetære finansielle institutioner i de medlemsstater, der har euroen som valuta. Andelene af det aggregerede bruttonationalprodukt til markedspriser og af den samlede aggrege
­
rede balance for de monetære finansielle institutioner tildeles vægte på henholdsvis 5/6 og 1/6. 
Den første gruppe består af fem centralbankchefer og den anden gruppe af de øvrige central ­
bankchefer. Den hyppighed, hvormed centralbankcheferne i den første gruppe kan udøve stem ­
meret, kan ikke være lavere end den hyppighed, som gælder for centralbankcheferne i den anden 
gruppe. Den første gruppe tildeles fire stemmerettigheder og den anden gruppe 11, jf. dog 
foregående punktum.  
— Når antallet af centralbankchefer udgør 22, inddeles centralbankcheferne i tre grupper på 
grundlag af en fordeling efter størrelse i henhold til ovennævnte kriterier. Den første gruppe 
består af fem centralbankchefer og tildeles fire stemmerettigheder. Den anden gruppe består af 
halvdelen af det samlede antal centralbankchefer, i givet fald rundet op til nærmeste tal, og 
tildeles otte stemmerettigheder. Den tredje gruppe består af de øvrige centralbankchefer og 
tildeles tre stemmerettigheder.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/233
— Inden for hver gruppe udøver centralbankcheferne stemmeret i lige lange perioder.  
— Ved beregningen af andelene i det aggregerede bruttonationalprodukt til markedspriser finder 
artikel 29.2 anvendelse. Den samlede aggregerede balance for de monetære finansielle institu ­
tioner beregnes i overensstemmelse med det statistiske grundlag, som gælder i Unionen på 
tidspunktet for beregningen.  
— Når det aggregerede bruttonationalprodukt i markedspriser justeres i henhold til artikel 29.3, eller 
når antallet af centralbankchefer øges, justeres størrelsen og/eller sammensætningen af grupperne i overensstemmelse med ovennævnte principper.  
— Styrelsesrådet, som træffer afgørelse med to tredjedeles flertal blandt alle medlemmer, såvel med 
som uden stemmeret, vedtager alle nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af ovennævnte 
principper og kan træffe afgørelse om at udskyde starten af rotationssystemet indtil det tidspunkt, 
hvor antallet af centralbankchefer overstiger 18.  
Udøvelse af stemmeretten kan kun ske ved personlig tilstedeværelse. Som en undtagelse fra denne 
regel kan den i artikel 12.3 omhandlede forretningsorden fastsætte, at Styrelsesrådets medlemmer kan 
afgive deres stemme ved anvendelse af telekonferencer. I denne forretningsorden skal det endvidere 
fastsættes, at et medlem af Styrelsesrådet, som er forhindret i at deltage i Styrelsesrådets møder i en 
længere periode, kan udpege en stedfortræder som medlem af Styrelsesrådet.  
Bestemmelserne i de foregående led berører ikke stemmerettigheder for alle medlemmer af Styrelses
­
rådet i henhold til artikel 10.3, 40.2. og 40.3.  
Medmindre andet er fastsat i denne statut, træf fer Styrelsesrådet afgørelse med simpelt flertal. Ved 
stemmelighed er formandens stemme afgørende.  
Styrelsesrådet er beslutningsdygtigt, når mindst to tredjedele af de medlemmer, som kan udøve 
stemmeret, er til stede. Hvis Styrelsesrådet ikke er beslutningsdygtigt, kan formanden indkalde til 
et ekstraordinært møde, på hvilket der kan træffes afgørelse uden hensyn til reglen om beslutnings ­
dygtighed.  
10.3. Ved afgørelser, der træffes i henhold til artikel 28, 29, 30, 32 og 33, skal Styrelsesrådets 
medlemmers stemmer vægtes i overensstemmelse med de nationale centralbankers andel af ECB’s 
indskudte kapital. Direktionsmedlemmernes stemmevægt er nul. En afgørelse anses for at være 
vedtaget med kvalificeret flertal, hvis dette flertal udgør mindst to tredjedele af ECB’s indskudte 
kapital og repræsenterer mindst halvdelen af indehaverne af kapitalandele. Hvis en centralbankchef er forhindret i at være til stede, kan denne udpege en stedfortræder, der afgiver den vægtede stemme.  
10.4. Møderne er fortrolige. Styrelsesrådet kan træffe afgørelse om at offentliggøre resultatet af 
sine drøftelser.
 
10.5. Styrelsesrådet mødes mindst ti gange om året.DA C 83/234 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 11  
Direktionen  
11.1. I overensstemmelse med artikel 283, stk. 2, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde består direktionen af formanden, næstformanden og fire andre medlemmer.  
Medlemmerne skal udføre deres hverv på fuld tid. Intet medlem må, medmindre Styrelsesrådet 
undtagelsesvis giver tilladelse hertil, påtage sig nogen anden beskæftigelse, uanset om den aflønnes 
eller ej.  
11.2. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 283, stk. 2, andet afsnit, udnævnes 
formanden, næstformanden samt de øvrige medlemmer af direktionen blandt personer, som er værdige i almindeligt omdømme, og som har professionel erfaring i monetære forhold eller i bank
­
væsen, af Det Europæiske Råd med kvalificeret flertal på grundlag af en henstilling fra Rådet, efter 
høring af Europa-Parlamentet og Styrelsesrådet.  
Deres embedsperiode er på otte år, og mandatet kan ikke fornyes.  
Kun statsborgere i medlemsstaterne kan være medlemmer af direktionen.  
11.3. Ansættelsesvilkårene for direktionens medlemmer, især deres aflønning, pensioner og andre 
sociale ydelser, aftales i kontrakter med ECB og fastsættes af Styrelsesrådet efter forslag fra en komité, 
der består af tre medlemmer udnævnt af Styrelsesrådet og tre medlemmer udnævnt af Rådet. 
Direktionens medlemmer har ikke stemmeret i spørgsmål, som er omfattet af dette stykke.  
11.4. Hvis et direktionsmedlem ikke længere opfylder de betingelser, som er nødvendige for 
udførelsen af medlemmets pligter, eller hvis vedkommende har begået en alvorlig forseelse, kan 
Domstolen afskedige medlemmet efter indstilling fra Styrelsesrådet eller direktionen.  
11.5. Alle personligt tilstedeværende direktionsmedlemmer har ret til at stemme og har til det 
formål én stemme. Hvis ikke andet er fastsat, træffer direktionen afgørelse med simpelt flertal af de afgivne stemmer. Ved stemmelighed er formandens stemme afgørende. De nærmere bestemmelser for 
afstemning fastlægges i den i artikel 12.3 omhandlede forretningsorden.  
11.6. Direktionen er ansvarlig for ECB’s løbende forretninger.
 
11.7. Hvis en stilling som medlem af direktionen bliver ledig, skal der udnævnes et nyt medlem 
efter bestemmelserne i artikel 11.2.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/235
Artikel 12  
De besluttende organers ansvarsområder  
12.1. Styrelsesrådet fastsætter de retningslinjer og træffer de afgørelser, der er nødvendige for at 
udføre de opgaver, der er pålagt ESCB i henhold til traktaterne og denne statut. Styrelsesrådet 
udformer Unionens monetære politik, herunder — når det er hensigtsmæssigt — afgørelser om mellemliggende pengepolitiske målsætninger, om officielle rentesatser og om forsyningen med 
reserver i ESCB, og fastsætter de nødvendige retningslinjer for afgørelsernes gennemførelse.  
Direktionen skal gennemføre den monetære politik i overensstemmelse med de retningslinjer og 
afgørelser, der er vedtaget af Styrelsesrådet. I den forbindelse skal direktionen give de nationale 
centralbanker de nødvendige instrukser. Endvidere kan direktionen få delegeret visse beføjelser ved 
afgørelse truffet af Styrelsesrådet.  
I det omfang, det skønnes muligt og hensigtsmæssigt, og med forbehold af bestemmelserne i denne 
artikel, anvender ECB de nationale centralbanker til at udføre transaktioner, der henhører under 
ESCB’s opgaver. 
12.2. Direktionen er ansvarlig for forberedelsen af møderne i Styrelsesrådet.  
12.3. Styrelsesrådet vedtager en forretningsorden, som fastlægger den interne organisation af ECB 
og dens besluttende organer.  
12.4. De rådgivende funktioner, som er anført i artikel 4, skal udføres af Styrelsesrådet.  
12.5. Styrelsesrådet skal træffe de afgørelser, der er anført i artikel 6.  
Artikel 13
 
Formanden  
13.1. Formanden, eller i dennes fravær næstformanden, leder møderne i ECB’s Styrelsesråd og 
direktion.  
13.2. Med forbehold af artikel 38 repræsenterer formanden eller en af denne udpeget person ECB 
i forhold til omverdenen.  
Artikel 14  
De nationale centralbanker  
14.1. I overensstemmelse med artikel 131 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
sikrer hver medlemsstat, at dens nationale lovgivning, heru nder statutterne for dens nationale central ­
bank, er forenelige med traktaterne og denne statut.  
14.2. Statutterne for de nationale centralbanker skal især tilsikre, at embedsperioden for en chef 
for en national centralbank er mindst fem år.DA C 83/236 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
En centralbankchef kan kun afskediges, hvis vedkommende ikke længere opfylder de betingelser, som 
er nødvendige for udførelsen af dennes pligter, eller hvis vedkommende har begået en alvorlig 
forseelse. En afgørelse om afskedigelse kan af den pågældende centralbankchef eller af Styrelsesrådet 
indbringes for Domstolen under påberåbelse af, at traktaterne eller en gennemførelsesretsakt hertil er overtrådt. Sagen skal anlægges inden to måne der fra offentliggørelsen af nævnte afgørelse, eller dens 
meddelelse til klageren, eller i mangel heraf fra den dato, på hvilken klageren blev bekendt med afgørelsen.  
14.3. De nationale centralbanker udgør en integrerende del af ESCB og skal udføre deres funk
­
tioner i overensstemmelse med ECB’s retningslinjer og instrukser. Styrelsesrådet træffer de nødven ­
dige foranstaltninger for at sikre, at retningslinjer og instrukser fra ECB efterleves, og det kan forlange, at alle nødvendige oplysninger stilles til rådighed for det.  
14.4. De nationale centralbanker kan udføre funktioner, som ikke er nævnt i nærværende statut, 
medmindre Styrelsesrådet med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer træffer afgørelse om, 
at disse funktioner strider mod ESCB’s mål og opgaver. Sådanne funktioner udføres på de nationale 
centralbankers eget ansvar og for deres egen regning og risiko og betragtes ikke som en del af ESCB’s 
funktioner.  
Artikel 15
 
Pligt til at aflægge beretninger  
15.1. ECB skal mindst hvert kvartal udarbejde og offentliggøre beretninger om ESCB’s aktiviteter.  
15.2. En konsolideret oversigt over ESCB’s finansielle stilling skal offentliggøres hver uge.  
15.3. I overensstemmelse med artikel 284, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funk ­
tionsmåde skal ECB fremsende en årsberetning om ESCB’s aktiviteter og om den monetære politik i 
det foregående og det indeværende år til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen og også til Det 
Europæiske Råd.  
15.4. De i denne artikel nævnte beretninger og oversigter stilles vederlagsfrit til rådighed for 
interesserede.  
Artikel 16  
Pengesedler  
I overensstemmelse med artikel 128, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
har Styrelsesrådet eneret til at bemyndige udstedelse af eurosedler i Unionen. ECB og de nationale 
centralbanker kan udstede sådanne pengesedler. De pengesedler, der udstedes af ECB og de nationale 
centralbanker, er de eneste, der har status som lovlige betalingsmidler i Unionen.  
ECB skal så vidt muligt overholde eksisterende praksis for udstedelse og udformning af pengesedler.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/237
KAPITEL IV  
ESCB’s MONETÆRE FUNKTIONER OG TRANSAKTIONER 
Artikel 17  
Konti i ECB og de nationale centralbanker  
Til gennemførelse af deres transaktioner kan ECB og de nationale centralbanker åbne konti for 
kreditinstitutter, offentlige myndigheder og andre markedsdeltagere og kan modtage aktiver, herunder 
indskrevne værdipapirer, som sikkerhed.  
Artikel 18  
Markedsoperationer og långivning  
18.1. For at opfylde ESCB’s mål og udføre sine opgaver kan ECB og de nationale centralbanker:  
— deltage i de finansielle markeder dels ved at køb e og sælge fordringer og pengemarkedsinstru ­
menter (til omgående levering eller på termin), dels ved genkøbsforretninger og dels ved långiv ­
ning og låntagning i sådanne fordringer og instrumenter, i euro eller andre valutaer, samt ædelmetaller  
— udføre lånetransaktioner med kreditinstitutter og andre markedsdeltagere, hvor lån ydes imod 
passende sikkerhed.  
18.2. ECB fastlægger generelle principper for markedsoperationer og långivning, der udføres af 
ECB eller af de nationale centralbanker, herunder for offentliggørelse af de betingelser, hvorunder de 
er rede til at indgå i sådanne transaktioner.  
Artikel 19
 
Mindstereserver  
19.1. ECB kan kræve, at kreditinstitutter, der er etableret i medlemsstaterne, holder mindstere ­
server på konti hos ECB og de nationale centralbanker for at opfylde målene for den monetære 
politik, jf. dog artikel 2. Reglerne om beregning og fastsættelse af de krævede mindstereserver kan 
udfærdiges af Styrelsesrådet. I tilfælde af manglende overholdelse af reservekravene er ECB berettiget 
til at pålægge strafrente og andre sanktioner med tilsvarende virkning.  
19.2. Med henblik på anvendelsen af denne artikel skal Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41 
fastsætte grundlaget for mindstereserverne og de maksimale tilladte forhold mellem disse reserver og 
grundlaget herfor samt passende sanktioner i tilfælde af manglende efterlevelse.DA C 83/238 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 20  
Andre instrumenter til monetær kontrol  
Styrelsesrådet kan med et flertal på to tredjedele af de afgivne stemmer beslutte at anvende andre 
metoder til monetær kontrol, som det finder hensigtsmæssige under hensyn til artikel 2.  
Rådet skal efter fremgangsmåden i artikel 41 fastlægge sådanne metoders omfang, hvis de indebærer 
forpligtelser for tredjemand.  
Artikel 21  
Transaktioner med offentlige myndigheder  
21.1. I overensstemmelse med artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
er det ECB og de nationale centralbanker forbudt at give Unionens institutioner, organer, kontorer 
eller agenturer, centralregeringer, regionale, lokale eller andre offentlige myndigheder, andre organer 
inden for den offentlige sektor eller offentlige foretagender i medlemsstaterne mulighed for at fore ­
tage overtræk eller at yde dem andre former for kreditfaciliteter, og det samme gælder ECB’s og de nationale centralbankers køb af gældsinstrumenter direkte fra disse.  
21.2. ECB og de nationale centralbanker kan optræde som fiskal agent for de i artikel 21.1 
omhandlede institutioner, organer mv.  
21.3. Bestemmelserne i denne artikel omfatter ikke offentligt ejede kreditinstitutter, der i forbin
­
delse med forsyning med reserver fra centralbanker skal have samme behandling fra de nationale centralbankers og ECB’s side som private kreditinstitutter.  
Artikel 22
 
Clearing- og betalingssystemer  
Med henblik på at sikre effektive og pålidelige clearing- og betalingssystemer inden for Unionen og 
over for tredjelande kan ECB og de nationale centralbanker tilbyde faciliteter, og ECB kan udstede forordninger.  
Artikel 23
 
Eksterne transaktioner  
ECB og de nationale centralbanker kan:  
— etablere relationer med centralbanker og finansielle institutioner i andre lande og, hvis det er 
hensigtsmæssigt, med internationale organisationer  
— erhverve og sælge enhver form for valutaaktiver og ædelmetaller til omgående levering eller på 
termin; begrebet »valutaaktiv« omfatter værdipapirer og alle andre aktiver i hvilken som helst form, der lyder på regningsenheder eller ethvert lands valutaDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/239
— besidde og forvalte de i denne artikel nævnte aktiver  
— udføre alle slags bankforretninger med tredjelande og internationale organisationer, herunder 
låntagning og långivning.  
Artikel 24  
Andre transaktioner  
Ud over de transaktioner, der følger af systemets opgaver, kan ECB og de nationale centralbanker 
foretage transaktioner vedrørende deres administration eller deres personale.  
KAPITEL V  
TILSYNSVIRKSOMHED  
Artikel 25  
Tilsynsvirksomhed  
25.1. ECB kan rådgive og blive konsulteret af Rådet, Kommissionen og medlemsstaternes kompe ­
tente myndigheder angående anvendelsesområdet for og gennemførelsen af EU-lovgivningen vedrø ­
rende tilsynet med kreditinstitutter og stabiliteten af det finansielle system.  
25.2. I overensstemmelse med en forordning vedtaget af Rådet i henhold til artikel 127, stk. 6, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan ECB udføre specifikke opgaver vedrørende 
politikker med hensyn til tilsynet med kreditinstitutter og andre finansielle institutioner bortset fra 
forsikringsselskaber.  
KAPITEL VI  
FINANSIELLE BESTEMMELSER FOR ESCB  
Artikel 26  
Regnskab  
26.1. Regnskabsåret for ECB og de nationale centralbanker begynder den første dag i januar og 
udløber den sidste dag i december.  
26.2. ECB’s årsregnskab skal udfærdiges af direktionen efter principper fastlagt af Styrelsesrådet. 
Regnskabet skal godkendes af Styrelsesrådet og derefter offentliggøres.  
26.3. Direktionen skal til analytiske og operationelle formål udfærdige en konsolideret balance for 
ESCB, som skal omfatte de af de nationale centralbankers aktiver og passiver, som hører ind under ESCB.DA C 83/240 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
26.4. Med henblik på anvendelsen af denne artikel fastsætter Styrelsesrådet de nødvendige regler 
for en standardisering af bogføringen og af beretningerne om de transaktioner, der er foretaget af de 
nationale centralbanker.  
Artikel 27  
Revision  
27.1. ECB’s og de nationale centralbankers regnskaber revideres af uafhængige eksterne revisorer, 
der indstilles af Styrelsesrådet og godkendes af Rådet. Revisorer ne skal have fri adgang til alle ECB’s 
og de nationale centralbankers bøger og konti og skal have adgang til al information om disses 
transaktioner.  
27.2. Artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde gælder kun for efter ­
prøvning af, hvor effektiv ECB’s forvaltning er i operationel henseende.  
Artikel 28  
ECB’s kapital  
28.1. ECB’s kapital skal udgøre 5 mia. EUR. Kapitalen kan udvides med de beløb, som Styrelses ­
rådet træffer afgørelse om med det i artikel 10.3 omhandlede kvalificerede flertal inden for de 
grænser og under de vilkår, der fastsættes af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.  
28.2. De nationale centralbanker er de eneste indskydere og ejere af ECB’s kapital. Kapitalind ­
skuddet bestemmes efter den fordelingsnøgle, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 29.  
28.3. Styrelsesrådet fastsætter med det i artikel 10.3 omhandlede kvalificerede flertal, i hvilket 
omfang og i hvilken form kapitalen skal indbetales.  
28.4. Med forbehold af artikel 28.5 kan de nationale centralbankers kapitalandele i ECB ikke 
overdrages, pantsættes eller gøres til genstand for udlæg.  
28.5. Såfremt den fordelingsnøgle, som der henvises til i artikel 29, ændres, omfordeler de 
nationale centralbanker deres kapitalandele imellem sig i nødvendigt omfang for at sikre, at forde ­
lingen af kapitalandelene svarer til den ændrede fordelingsnøgle. Styrelsesrådet fastlægger de nærmere vilkår for sådanne omfordelinger.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/241
Artikel 29  
Fordelingsnøgle for kapitalindskud  
29.1. Fordelingsnøglen for kapitalindskuddet i ECB, der for første gang blev fastsat i 1998 i 
forbindelse med oprettelsen af ESCB, fastsættes ved at tildele hver national centralbank en vægt i 
denne fordelingsnøgle, der er lig med summen af:  
— 50 % af den pågældende medlemsstats andel af Unionens befolkning det næstsidste år forud for 
ESCB’s oprettelse  
— 50 % af den pågældende medlemsstats andel af Unionens bruttonationalprodukt i markedspriser, 
som opgjort de seneste fem år forud for det næstsidste år før ESCB’s oprettelse.  
Procentdelene rundes op eller ned til det nærmeste multiplum af 0,0001 procentpoint.  
29.2. De statistiske data med henblik på anvendelsen af denne artikel tilvejebringes af Kommis ­
sionen i overensstemmelse med de regler, der vedtages af Rådet efter fremgangsmåden i artikel 41.  
29.3. De vægte, der tildeles de nationale centralbanker, justeres hvert femte år efter ESCB’s 
oprettelse i analogi med bestemmelserne i artikel 29.1. Den ændrede fordelingsnøgle får virkning 
den første dag i det følgende år.  
29.4. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne 
artikel.  
Artikel 30  
Overførsel af valutareserveaktiver til ECB  
30.1. Med forbehold af artikel 28 forsynes ECB af de nationale centralbanker med valutareserve ­
aktiver, bortset fra medlemsstaternes valutaer, euro, IMF-reservestillinger og SDR, svarende til et beløb 
på op til 50 mia. EUR. Styrelsesrådet beslutter, hvor stor en del der skal indbetales til ECB efter dens oprettelse, og hvor store beløb der skal indbetales på senere tidspunkter. ECB skal have fuld ret til at 
besidde og forvalte de valutareserver, der overføres til den, og anvende dem til de formål, der er 
fastsat i denne statut.  
30.2. Den enkelte nationale centralbanks bidrag fastsættes i forhold til dens andel i ECB’s 
indskudte kapital.  
30.3. ECB krediterer hver national centralbank med en fordring, der svarer til bidragets størrelse. 
Styrelsesrådet fastsætter pålydende og forrentning af disse fordringer.  
30.4. ECB kan indkalde valutareserveaktiver ud over den i artikel 30.1 fastlagte grænse i over
­
ensstemmelse med artikel 30.2 inden for de grænser og på de vilkår, der fastsættes af Rådet efter 
fremgangsmåden i artikel 41.DA C 83/242 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
30.5. ECB kan besidde og forvalte IMF-reservestillinger og SDR samt sørge for sammenlægning af 
sådanne aktiver.  
30.6. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne 
artikel.  
Artikel 31  
De nationale centralbankers valutareserveaktiver  
31.1. De nationale centralbanker har ret til at udføre transaktioner til opfyldelse af deres forplig ­
telser over for internationale organisationer i overensstemmelse med artikel 23.  
31.2. Alle andre transaktioner i valutareserveaktiver, som forbliver i de nationale centralbanker 
efter de overførsler, der er nævnt i artikel 30, samt medlemsstaternes transaktioner med deres 
arbejdsbeholdninger i udenlandske valutaer skal over en bestemt grænse, der skal fastsættes i 
medfør af artikel 31.3, godkendes af ECB for at sikre overensstemmelse med Unionens valutakurs ­
politik og pengepolitik.  
31.3. Styrelsesrådet skal udstede retningslinjer med henblik på at lette gennemførelsen af disse 
transaktioner.  
Artikel 32  
Fordeling af de nationale centralbankers monetære indtægter  
32.1. De nationale centralbankers indtægter i forbindelse med deres udførelse af ESCB’s penge ­
politiske opgaver, i det følgende benævnt »de monetære indtægter», fordeles ved udgangen af hvert regnskabsår i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel.  
32.2. Størrelsen af den enkelte nationale centralbanks monetære indtægter er identisk med den 
årlige indtægt, som den har af de aktiver, den besidder som modværdi for seddelomløbet samt for 
forpligtelserne i forbindelse med kreditinstitutternes indlån. Disse aktiver øremærkes af de nationale 
centralbanker i overensstemmelse med de retningslinjer, som Styrelsesrådet fastsætter.  
32.3. Hvis Styrelsesrådet efter euroens indførelse finder, at de nationale centralbankers balance
­
struktur ikke giver mulighed for at anvende artikel 32.2, kan det med kvalificeret flertal træffe 
afgørelse om, at de monetære indtægter uanset artikel 32.2 skal beregnes efter en anden metode i 
en periode, der højst må være på fem år.  
32.4. Den enkelte nationale centralbanks monetære indtægter reduceres med et beløb svarende til 
den pågældende centralbanks rentebetalinger på forpligtelser i forbindelse med kreditinstitutters 
indlån i overensstemmelse med artikel 19.  
Styrelsesrådet kan træffe afgørelse om at yde de nationale centralbanker en kompensation for deres 
udgifter i forbindelse med seddeludstedelse eller under exceptionelle omstændigheder for særlige tab i 
forbindelse med transaktioner som led i den monetære politik, der er udført for ESCB. Kompensa ­
tionen skal have en form, som Styrelsesrådet finder passende; sådanne beløb kan udlignes med de 
nationale centralbankers monetære indtægter.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/243
32.5. Summen af de nationale centralbankers monetære indtægter fordeles mellem disse banker 
indbyrdes i forhold til deres indbetalte andele i ECB’s kapital med forbehold af afgørelser, der måtte 
blive truffet af Styrelsesrådet i overensstemmelse med artikel 33.2.  
32.6. Udligningen og betalingen af saldi hidrørende fra fordelingen af de monetære indtægter 
foretages af ECB i overensstemmelse med de retningslinjer, der fastsættes af Styrelsesrådet.  
32.7. Styrelsesrådet træffer alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne 
artikel.  
Artikel 33  
Fordeling af ECB’s nettooverskud og -tab  
33.1. ECB’s nettooverskud overføres på følgende måde:  
a) Et beløb, hvis størrelse fastsættes af Styrelsesrådet, og som ikke må overstige 20 % af nettoo ­
verskuddet, overføres til den almindelige reservefond inden for en grænse på 100 % af kapitalen.  
b) Det resterende nettooverskud fordeles til indehaverne af kapitalandele i ECB i forhold til deres 
andel i den indskudte kapital.  
33.2. Hvis ECB lider et tab, kan dette udlignes af ECB’s almindelige reservefond og om nødvendigt 
efter en afgørelse truffet af Styrelsesrådet af de monetære indtægter i det pågældende regnskabsår i 
forhold til og op til de beløb, der fordeles mellem de nationale centralbanker i overensstemmelse med artikel 32.5.
 
KAPITEL VII  
ALMINDELIGE BESTEMMELSER  
Artikel 34  
Retsakter  
34.1. I overensstemmelse med artikel 132 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
skal ECB  
— udstede forordninger i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføre de opgaver, der er 
fastlagt i artikel 3.1, første led, og i artikel 19.1, 22 eller 25.2, samt i tilfælde, der fastsættes i 
de retsakter vedtaget af Rådet, der er nævnt i artikel 41  
— vedtage de afgørelser, der er nødvendige for at udføre de opgaver, der er pålagt ESCB efter 
traktaterne og statutten for ESCB og ECB  
— rette henstillinger og afgive udtalelser.  
34.2 ECB kan træffe afgørelse om at offentliggøre sine afgørelser, henstillinger og udtalelser.DA C 83/244 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
34.3. Inden for de grænser og på de vilkår, der vedtages af Rådet efter fremgangsmåden i 
artikel 41, skal ECB være berettiget til at pålægge foretagender bøder eller tvangsbøder i tilfælde 
af manglende opfyldelse af forpligtelser i henhold til dens forordninger og afgørelser.  
Artikel 35  
Domstolskontrol mv.  
35.1. ECB’s handlinger eller undladelser bedømmes eller fortolkes af Den Europæiske Unions 
Domstol i de tilfælde og på de vilkår, der er fastlagt i traktaterne. ECB kan anlægge sag i de tilfælde 
og på de vilkår, der er fastlagt i traktaterne.  
35.2. Tvister mellem ECB på den ene side og dens kreditorer, debitorer eller nogen anden person 
på den anden side afgøres af de kompetente nationale domstole, medmindre Den Europæiske Unions 
Domstol er tillagt kompetence.  
35.3. ECB er ansvarlig efter artikel 340 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. De 
nationale centralbanker er ansvarlige efter deres respektive nationale lovgivning.  
35.4. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i henhold til en 
voldgiftsklausul, som indeholdes i en af ECB eller en på ECB’s vegne indgået offentligretlig eller privatretlig aftale.  
35.5. ECB’s afgørelse om at indbringe en sag for Den Europæiske Unions Domstol skal træffes af 
Styrelsesrådet.  
35.6. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i tvister vedrørende 
de nationale centralbankers opfyldelse af deres forpligtelser i henhold til traktaterne og denne statut. 
Hvis ECB finder, at en national centralbank har undladt at opfylde en af sine forpligtelser i henhold 
til traktaterne og denne statut, skal den fremsætte en begrundet udtalelse efter at have givet den 
nationale centralbank lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger. Retter den pågældende nationale 
centralbank sig ikke efter den fremsatte udtalelse inden for den frist, der er fastsat af ECB, kan denne 
indbringe sagen for Den Europæiske Unions Domstol.  
Artikel 36
 
Personale  
36.1. Styrelsesrådet fastsætter på forslag af direktionen ansættelsesvilkårene for ECB’s ansatte.  
36.2. Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at træffe afgørelse i enhver tvist 
mellem ECB og dens ansatte inden for de rammer og på de betingelser, der er fastsat i ansættelses ­
vilkårene.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/245
Artikel 37  (tidl. artikel 38)  
Tavshedspligt  
37.1. Medlemmerne af de besluttende organer og ECB ’s og de nationale centralbankers ansatte er 
— selv efter at deres hverv er ophørt — forpligtet til ikke at give oplysning om forhold, som ifølge 
deres natur er tjenestehemmeligheder.  
37.2. Personer med adgang til oplysninger, der er omfattet af EU-lovgivning, der pålægger tavs ­
hedspligt, er underlagt denne lovgivning.  
Artikel 38  (tidl. artikel 39)  
Underskriftsberettigede  
ECB tegnes over for tredjemand af formanden eller to direktionsmedlemmer eller to af ECB’s ansatte, 
som af formanden er behørigt bemyndiget til at underskrive på ECB’s vegne.  
Artikel 39  (tidl. artikel 40)  
Privilegier og immuniteter  
ECB nyder på medlemsstaternes område de privilegier og immuniteter, der er nødvendige for udfø ­
relsen af dens opgaver, på de vilkår, der er fastsat i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter.
 
KAPITEL VIII  
PROCEDURE FOR ÆNDRING AF STATUTTEN OG SUPPLERENDE FORSKRIFTER  
Artikel 40  (tidl. artikel 41)  
Forenklet ændringsprocedure  
40.1. I overensstemmelse med artikel 129, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funk ­
tionsmåde kan artikel 5.1, 5.2, 5.3, 17, 18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2, 32.3, 32.4, 32.6, artikel 33.1, litra a) og artikel 36 i denne statut ændres af Europa-Parlamentet og Rådet, der træffer afgørelse efter den almindelige lovgivningsprocedure enten efter henstilling fra ECB og efter høring af Kommis
­
sionen eller på forslag af Kommissionen og efter høring af ECB.  
40.2. Artikel 10.2 kan ændres ved en afgørelse truffet af Det Europæiske Råd med enstemmighed 
enten på grundlag af en henstilling fra ECB og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen 
eller på grundlag af en henstilling fra Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB. 
Disse ændringer træder først i kraft, når medlemsstaterne har godkendt dem i overensstemmelse med 
deres respektive forfatningsmæssige bestemmelser.DA C 83/246 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
40.3. En henstilling fra ECB i medfør af denne artikel kræver enstemmig afgørelse truffet af 
Styrelsesrådet.  
Artikel 41  (tidl. artikel 42)  
Supplerende forskrifter  
I overensstemmelse med artikel 129, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
skal Rådet enten på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet og ECB eller efter 
en henstilling fra ECB og efter høring af Europa-Parlamentet og Kommissionen vedtage de bestem ­
melser, der er nævnt i artikel 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 og 34.3 i denne statut.  
KAPITEL IX  
OVERGANGSBESTEMMELSER OG ANDRE BESTEMMELSER FOR ESCB  
Artikel 42  (tidl. artikel 43)  
Almindelige bestemmelser  
42.1. En dispensation som omhandlet i artikel 139 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde indebærer, at følgende artikler i denne statut ikke påfører den berørte medlemsstat nogen rettigheder eller forpligtelser: 3, 6, 9.2, 12.1, 14.3, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26.2, 27, 30, 31, 32, 33, 34 og 49.  
42.2. Centralbankerne i medlemsstater med dispensation som omhandlet i nævnte traktats 
artikel 139, bevarer deres beføjelser på den monetære politiks område i henhold til national lovgiv
­
ning.  
42.3. I overensstemmelse med nævnte traktats artikel 139 forstås ved »medlemsstater» »medlems ­
stater, der har euroen som valuta,» i følgende artikler i denne statut: 3, 11.2 og 19.  
42.4. Ved »nationale centralbanker» forstås »centralbanker i medlemsstater, der har euroen som 
valuta,» i følgende artikler i denne statut: 9.2, 10.2, 10.3, 12.1, 16, 17, 18, 22, 23, 27, 30, 31, 32, 
33.2 og 49.  
42.5. Ved »indehavere af kapitalandele» forstås »centralbankerne i medlemsstater, der har euroen 
som valuta,» i artikel 10.3 og 33.1.  
42.6. Ved »ECB’s indskudte kapital» forstås »ECB’s kapital indskudt af centralbankerne i medlems ­
stater, der har euroen som valuta,» i artikel 10.3 og 30.2.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/247
Artikel 43  (tidl. artikel 44)  
Overgangsopgaver for ECB  
ECB overtager de af EMI’s tidligere opgaver, jf. artikel 141, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, der som følge af dispensationer for en eller flere medlemsstater fortsat skal 
udføres efter euroens indførelse.  
ECB yder rådgivning i forbindelse med forberedelsen af ophævelsen af de dispensationer, der er 
fastsat i nævnte traktats artikel 140.  
Artikel 44  (tidl. artikel 45)  
ECB’s Generelle Råd  
44.1. Med forbehold af artikel 129, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
nedsættes Det Generelle Råd som ECB’s tredje besluttende organ.  
44.2. Det Generelle Råd består af formanden og næstformanden for ECB samt af cheferne for de 
nationale centralbanker. De øvrige medlemmer af direktionen kan deltage i møderne i Det Generelle Råd uden stemmeret.  
44.3. Det Generelle Råds ansvarsområder er anført i deres helhed i artikel 46 i denne statut.  
Artikel 45
 (tidl. artikel 46)  
Forretningsorden for Det Generelle Råd  
45.1. Formanden eller i dennes fravær næstformanden for ECB leder møderne i ECB’s Generelle 
Råd.  
45.2. Formanden for Rådet og et medlem af Kommissionen kan deltage i møderne i Det Generelle 
Råd uden stemmeret.  
45.3. Formanden forbereder møderne i Det Generelle Råd.  
45.4. Uanset artikel 12.3 fastsætter Det Generelle Råd selv sin forretningsorden.  
45.5. Sekretariat for Det Generelle Råd stilles til rådighed af ECB.  
Artikel 46  (tidl. artikel 47)  
Det Generelle Råds ansvarsområder  
46.1. Det Generelle Råd skal  
— udføre de opgaver, der er omhandlet i artikel 43  
— bidrage til de rådgivende funktioner, der er omhandlet i artikel 4 og 25.1.DA C 83/248 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
46.2. Det Generelle Råd skal bidrage til:  
— indsamlingen af statistisk information som omhandlet i artikel 5  
— ECB’s beretninger som omhandlet i artikel 15  
— udarbejdelsen af de regler, der er nødvendige for anvendelsen af artikel 26, som omhandlet i 
artikel 26.4  
— vedtagelsen af alle andre foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af artikel 29, som 
omhandlet i artikel 29.4  
— fastsættelsen af ansættelsesvilkårene for ECB’s ansatte, som omhandlet i artikel 36.  
46.3. Det Generelle Råd skal bidrage til de nødvendige forberedelser med henblik på den uigen ­
kaldelige fastlåsning af vekselkurserne for valutaerne i medlemsstater med dispensation over for 
euroen, som omhandlet i artikel 140, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
46.4. Det Generelle Råd underrettes af formanden for ECB om Styrelsesrådets afgørelser.  
Artikel 47  (tidl. artikel 48)  
Overgangsbestemmelser vedrørende ECB’s kapital  
I medfør af artikel 29.1 skal hver enkelt af de nationale centralbanker tildeles en vægt i fordelings ­
nøglen for kapitalindskuddet i ECB. Uanset artikel 28.3 skal centralbankerne i medlemsstater med 
dispensation ikke indbetale deres kapitalandele, medmindre Det Generelle Råd med et flertal, der 
udgør mindst to tredjedele af ECB’s indskudte kapital og repræsenterer mindst halvdelen af indeha ­
verne af kapitalandele, træffer afgørelse om, at der skal indbetales en minimumsprocentdel som 
bidrag til ECB’s driftsudgifter.  
Artikel 48  (tidl. artikel 49)  
Senere indbetaling af kapital, reserver og hensættelser i ECB  
48.1. En centralbank i en medlemsstat, hvis dispensation er blevet ophævet, skal indbetale sin 
kapitalandel i ECB i samme omfang som centralbankerne i andre medlemsstater, der har euroen som 
valuta, og overføre valutareserveaktiver til ECB i overensstemmelse med artikel 30.1. Det beløb, der 
skal overføres, fastsættes ved at gange euroværdien, beregnet efter de gældende vekselkurser, af de 
valutareserveaktiver, som allerede er blevet overført til ECB i overensstemmelse med artikel 30.1, med 
forholdet mellem antallet af kapitalandele indskudt af den pågældende nationale centralbank og 
antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige nationale centralbanker.  
48.2. Ud over den indbetaling, der skal foretages i medfør af artikel 48.1, skal den pågældende 
centralbank bidrage til ECB’s reserver, til de hensættelser, der svarer til reserver, samt til de beløb, der 
stadig skal afsættes til reserver og hensættelser svarende til saldoen på resultatopgørelsen pr. 31. 
december i året forud for ophævelsen af dispensationen. Det beløb, der skal bidrages med, fastsættesDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/249
ved at gange omfanget af reserverne, som defineret ovenfor og som fastslået på den godkendte 
balance for ECB, med forholdet mellem antallet af kapitalandele betalt af den pågældende centralbank 
og antallet af kapitalandele, der allerede er indbetalt af de øvrige centralbanker.  
48.3. Når en eller flere stater bliver medlemmer og deres respektive centralbanker bliver en del af 
ESCB, sker der automatisk en udvidelse af ECB’s kapital og en forhøjelse af grænsen for, hvor store 
valutareserveaktiver der kan overføres til ECB. Udvidelsen/forhøjelsen fastsættes ved at gange de 
respektive på det tidspunkt gældende beløb med forholdet i den udvidede fordelingsnøgle for kapital ­
indskud mellem de tilkommende nationale centralbankers vægt og vægten af de nationalbanker, der allerede er medlemmer af ESCB. Den enkelte centralbanks vægt i fordelingsnøglen for kapitalindskud 
beregnes i analogi med artikel 29.1, og i henhold til artikel 29.2. De referenceperioder, der skal 
anvendes for de statistiske data, skal være de samme, som er blevet anvendt ved den seneste femår
­
lige justering af vægten i henhold til artikel 29.3.  
Artikel 49  (tidl. artikel 52)  
Omveksling af pengesedler i medlemsstaternes valutaer  
Efter den uigenkaldelige fastlåsning af vekselkurserne i henhold til artikel 140, stk. 3, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde træffer Styrelsesrådet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at pengesedler udstedt i valutaer med uigenkaldeligt fastlåste vekselkurser omvek
­
sles af de nationale centralbanker til deres respektive pariværdier.  
Artikel 50  (tidl. artikel 53)  
Anvendelse af overgangsbestemmelserne  
Såfremt og så længe der er medlemsstater med dispensation, finder artikel 42-47 anvendelse.DA C 83/250 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 5)  
VEDRØRENDE VEDTÆGTERNE FOR DEN 
EUROPÆISKE INVESTERINGSBANK  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER at fastsætte vedtægterne for Den Europæiske Investeringsbank, der er omhandlet i 
artikel 308 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
ER BLEVET ENIGE OM følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Euro ­
pæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Den ved artikel 308 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde oprettede Europæiske 
Investeringsbank — herefter benævnt »Banken«— etableres og udøver sine funktioner og sin virk ­
somhed i overensstemmelse med bestemmelserne i traktaterne og i disse vedtægter.  
Artikel 2  
Bankens opgave er fastsat i artikel 309 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
Artikel 3  
I overensstemmelse med artikel 308 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er 
Bankens medlemmer medlemsstaterne.  
Artikel 4  
1. Banken tildeles en kapital på 232 392 989 000 EUR, tegnet af medlemsstaterne med følgende 
beløb:  
Tyskland  37 578 019 000  
Frankrig  37 578 019 000  
Italien  37 578 019 000  
Det Forenede Kongerige  37 578 019 000  
Spanien  22 546 811 500  
Belgien  10 416 365 500  
Nederlandene  10 416 365 500  
Sverige  6 910 226 000  
Danmark  5 274 105 000  
Østrig  5 170 732 500  
Polen 4 810 160 500  
Finland  2 970 783 000DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/251
Grækenland  2 825 416 500  
Portugal  1 820 820 000  
Den Tjekkiske Republik  1 774 990 500  
Ungarn  1 679 222 000  
Irland  1 318 525 000  
Rumænien  1 217 626 000  
Slovakiet  604 206 500  
Slovenien  560 951 500  
Bulgarien  410 217 500  
Litauen  351 981 000  
Luxembourg  263 707 000  
Cypern 258 583 500  
Letland  214 805 000  
Estland  165 882 000  
Malta 98 429 500 
Medlemsstaterne er kun ansvarlige for et beløb, der svarer til deres andel af den tegnede, ikke- 
indbetalte kapital.  
2. Et nyt medlems optagelse medfører en forhøjelse af den tegnede kapital svarende til det nye 
medlems indskud.  
3. Styrelsesrådet kan med enstemmighed træffe beslutning om en forhøjelse af den tegnede 
kapital. 
4. Andelen i den tegnede kapital kan hverken overdrages, pantsættes eller gøres til genstand for 
udlæg.  
Artikel 5  
1. Medlemsstaterne indbetaler den tegnede kapital med 5 % i gennemsnit af de i artikel 4, stk. 1, 
anførte beløb.  
2. I tilfælde af en forhøjelse af den tegnede kapital fastsætter styrelsesrådet med enstemmighed den 
procentdel, der skal indbetales, samt de nærmere bestemmelser for indbetalingen. Kontante indbeta ­
linger kan udelukkende ske i euro.  
3. Bestyrelsen kan kræve resten af den tegnede kapital indbetalt i det omfang, denne indbetaling er 
nødvendig for at opfylde Bankens forpligtelser.  
Hver medlemsstats indbetaling foretages i forhold ti l dens andel i den tegnede kapital.DA C 83/252 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 6  
(tidl. artikel 8)  
Banken administreres og ledes af et styrelsesråd, en bestyrelse og en direktion.  
Artikel 7  
(tidl. artikel 9)  
1. Styrelsesrådet består af ministre udpeget af medlemsstaterne.  
2. Styrelsesrådet fastsætter de almindelige retningslinjer for Bankens kreditpolitik i overensstem ­
melse med Unionens mål.  
Det påser, at disse retningslinjer følges.  
3. Styrelsesrådet skal desuden:  
a) træffe beslutning om forhøjelse af den tegnede kapital i overensstemmelse med artikel 4, stk. 3, 
og artikel 5, stk. 2  
b) med henblik på artikel 9, stk. 1, fastlægge de principper, der skal gælde for finansieringstrans ­
aktioner, der udføres som led i Bankens opgaver  
c) udøve de beføjelser, der er omhandlet i artiklerne 9 og 11 vedrørende udnævnelse og afskedigelse 
af bestyrelsens og direktionens medlemmer, såvel som de i artikel 11, stk. 1, andet afsnit, 
omhandlede beføjelser  
d) vedtage at finansiere investeringer, der helt eller delvis gennemføres uden for medlemsstaternes 
område, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1  
e) godkende bestyrelsens årsberetning  
f) godkende den årlige balance og resultatopgørelsen  
g) udøve de øvrige beføjelser, som tillægges det ved disse vedtægter  
h) godkende Bankens forretningsorden.  
4. Styrelsesrådet er beføjet til inden for rammerne af traktaten og disse vedtægter med enstem ­
mighed at træffe alle beslutninger med hensyn til indstilling af Bankens virksomhed og dens even ­
tuelle likvidation.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/253
Artikel 8  
(tidl. artikel 10)  
Medmindre andet er fastsat i disse vedtægter, træffes Styrelsesrådets beslutninger med et flertal af dets 
medlemmers stemmer. Dette flertal skal repræsentere mindst 50 % af den tegnede kapital.  
Kvalificeret flertal kræver et samlet antal af 18 stemmer og 68 % af den tegnede kapital.  
Hvis medlemmer, der er til stede eller repræsenteret, undlader at stemme, hindrer dette ikke vedta ­
gelsen af beslutninger, der kræver enstemmighed.  
Artikel 9  
(tidl. artikel 11)  
1. Bestyrelsen træffer beslutning om ydelse af finansiering, især i form af kreditter og garantier og 
om optagelse af lån; den fastsætter rentesatserne for udlån samt provision og andre gebyrer. Den kan 
på grundlag af en beslutning truffet med kvalificeret flertal uddelegere visse af sine beføjelser til 
direktionen. Den fastlægger vilkårene og de nærmere regler for denne delegation og overvåger dens 
gennemførelse.  
Bestyrelsen fører tilsyn med, at Banken administreres på forsvarlig måde, og sørger for, at Banken 
ledes i overensstemmelse såvel med traktatens bestemmelser og disse vedtægter som med de af 
Styrelsesrådet fastsatte almindelige retningslinjer.  
Ved regnskabsårets udgang skal den forelægge Styrelsesrådet en beretning og offentliggøre den, efter 
at den er godkendt.  
2. Bestyrelsen består af 28 medlemmer og 18 suppleanter.  
Medlemmerne udnævnes af Styrelsesrådet for et tidsrum af fem år med et medlem udpeget af hver 
medlemsstat og et medlem udpeget af Kommissionen.  
Suppleanterne udnævnes af Styrelsesrådet for et tidsrum af fem år således:  
— to suppleanter udpeget af Forbundsrepublikken Tyskland  
— to suppleanter udpeget af Den Franske Republik  
— to suppleanter udpeget af Den Italienske Republik  
— to suppleanter udpeget af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland  
— en suppleant udpeget efter fælles aftale af Kongeriget Spanien og Den Portugisiske RepublikDA C 83/254 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
— en suppleant udpeget efter fælles aftale af Kongeriget Belgien, Storhertugdømmet Luxembourg og 
Kongeriget Nederlandene  
— en suppleant udpeget efter fælles aftale af Kongeriget Danmark, Den Hellenske Republik, Irland 
og Rumænien  
— to suppleanter udpeget efter fælles aftale af Republikken Estland, Republikken Letland, Repub ­
likken Litauen, Republikken Østrig, Republikken Finland og Kongeriget Sverige  
— tre suppleanter udpeget efter fælles aftale af Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, 
Republikken Cypern, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Republikken Polen, Republikken 
Slovenien og Den Slovakiske Republik  
— en suppleant udpeget af Kommissionen.  
Bestyrelsen udpeger ved selvsupplering seks eksperter uden stemmeret: tre som medlemmer og tre 
som suppleanter.  
Medlemmernes og suppleanternes mandat kan fornyes.  
Reglerne for deltagelse i bestyrelsens møder og bestemmelserne vedrørende suppleanter og eksperter 
udpeget ved selvsupplering fastlægges i forretningsordenen.  
Direktionens formand, eller ved hans forfald en af næstformændene, leder bestyrelsens møder uden 
at deltage i afstemningen.  
Til medlemmer af bestyrelsen vælges personer, hvis uafhængighed og sagkundskab er uomtvistelig; de 
er kun ansvarlige over for Banken.  
3. Kun når et bestyrelsesmedlem ikke længere opfylder de nødvendige betingelser for at udøve sit 
hverv, kan Styrelsesrådet med kvalificeret flertal afskedige ham.  
Såfremt årsberetningen ikke godkendes, træder bestyrelsen tilbage.  
4. Bestyrelsesposter, som ved dødsfald, frivillig fratræden, afskedigelse eller samlet tilbagetræden 
bliver ledige, besættes i overensstemmelse med reglerne i stk. 2. De ledige poster besættes, undtagen 
ved generelle nybesættelser, for resten af mandatets løbetid.  
5. Styrelsesrådet fastsætter bestyrelsesmedlemmernes honorar. Det fastslår, hvilke former for virk ­
somhed der eventuelt er uforenelige med hvervet som bestyrelsesmedlem eller suppleant.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/255
Artikel 10  
(tidl. artikel 12)  
1. I bestyrelsen har hvert medlem én stemme. Et medlem kan i alle tilfælde delegere sin stemme 
efter nærmere regler, der fastsættes i Bankens forretningsorden.  
2. Medmindre andet er bestemt i disse vedtægter, træffes bestyrelsens beslutninger af mindst en 
tredjedel af de stemmeberettigede medlemmer, der repræsenterer mindst 50 % af den tegnede kapital. 
Kvalificeret flertal kræver et samlet antal af 18 stemmer og 68 % af den tegnede kapital. Bankens 
forretningsorden fastsætter antallet af medlemmer, hvis tilstedeværelse er en forudsætning for besty ­
relsens beslutningsdygtighed.  
Artikel 11  
(tidl. artikel 13)  
1. Direktionen består af en formand og otte næstformænd, der på forslag af bestyrelsen udnævnes 
af Styrelsesrådet for et tidsrum af seks år. Deres mandat kan fornyes.  
Styrelsesrådet kan med enstemmighed æn dre antallet af direktionens medlemmer.  
2. På forslag af bestyrelsen, der har truffet afgørelse med kvalificeret flertal, kan Styrelsesrådet, 
ligeledes med kvalificeret flertal, afskedige medlemmer af direktionen.  
3. Under formandens ledelse og bestyrelsens kontrol varetager direktionen Bankens løbende 
forretninger.  
Den forbereder bestyrelsens beslutninger, især med hensyn til optagelse af lån og ydelse af finansie ­
ring, navnlig i form af kreditter og garantier; den drager omsorg for udførelsen af disse beslutninger.  
4. Efter flertalsbeslutning fremsætter direktionen sine udtalelser om forslag om optagelse af lån og 
ydelse af finansiering, navnlig i form af kreditter og garantier.  
5. Styrelsesrådet fastsætter vederlaget til direktionens medlemmer og bestemmer, hvilke former for 
virksomhed der er uforenelige med deres stilling.  
6. Formanden, eller hvis han er forhindret, en af næstformændene, repræsenterer Banken i inden ­
retlige eller udenretlige anliggender.  
7. Formanden er foresat for Bankens personale. De ansættes og afskediges af ham. Ved valg af 
personale skal der ikke alene tages hensyn til personlig egnethed og faglige kvalifikationer, men 
desuden til en rimelig repræsentation af statsborgere fra de enkelte medlemsstater. Det fastlægges i 
forretningsordenen, hvilket organ der har kompetence til at vedtage bestemmelser angående perso ­
nalet.DA C 83/256 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
8. Direktionen og Bankens personale er kun ansvarlige over for Banken og udfører deres hverv i 
fuld uafhængighed.  
Artikel 12  
(tidl. artikel 14)  
1. Et udvalg bestående af seks medlemmer, udpeget af Styrelsesrådet på grundlag af deres kvali ­
fikationer, efterprøver, om Bankens aktiviteter er i overensstemmelse med bedste bankpraksis, og er 
ansvarligt for at kontrollere Bankens regnskaber.  
2. Det i stk. 1 nævnte udvalg undersøger hvert år, om Bankens forretninger er udført i over ­
ensstemmelse med gældende regler, og om dens bøger har været rigtig ført. Til det formål efterprøver 
den, om Bankens forretninger er udført under overholdelse af de formaliteter og procedurer, der er 
fastsat i disse vedtægter og i forretningsordenen.  
3. Det i stk. 1 nævnte udvalg bekræfter, at årsregnskaberne samt enhver oplysning om økono ­
miske forhold i årsregnskaberne, som bestyrelsen udarbejder, giver et troværdigt billede af Bankens 
økonomiske situation, såvel på aktiv- som på passivsiden, samt af resultaterne af dens transaktioner 
og af likviditetsstrømmene i det pågældende regnskabsår.  
4. Forretningsordenen præciserer, hvilke kvalifikationer det i stk. 1 nævnte udvalgs medlemmer 
skal have, og fastlægger de nærmere vilkår og regler for dets arbejde.  
Artikel 13  
(tidl. artikel 15)  
Banken står i forbindelse med hver medlemsstat gennem den af den pågældende medlemsstat 
udpegede myndighed. Ved udførelsen af sine finansielle transaktioner benytter den pågældende 
medlemsstats nationale centralbank eller andre af medlemsstaten godkendte pengeinstitutter.  
Artikel 14  
(tidl. artikel 16)  
1. Banken samarbejder med alle internationale organisationer, der udøver virksomhed på tilsva ­
rende områder.  
2. Banken søger at oprette formålstjenlige forbindelser med henblik på at samarbejde med bank- 
eller pengeinstitutter i de lande, til hvilke den udstrækker sin virksomhed.  
Artikel 15  
(tidl. artikel 17)  
På begæring af en medlemsstat eller af Kommissionen eller på eget initiativ fortolker eller uddyber 
Styrelsesrådet de retningslinjer, det har fastlagt i medfør af artikel 7 i disse vedtægter, hvilket skal ske 
i overensstemmelse med de bestemmelser, hvorefter retningslinjerne er udfærdiget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/257
Artikel 16  
(tidl. artikel 18)  
1. Inden for rammerne af de opgaver, som er nævnt i artikel 309 i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, yder Banken finansiering, navnlig i form af lån og garantier, til sine 
medlemmer eller til private eller offentlige virksomheder til investeringer, der påtænkes udført på 
medlemsstaternes områder, i det omfang midler ikke kan fremskaffes på rimelige vilkår fra andre 
kilder.  
Dog kan Banken ved en afgørelse truffet af Styrelsesrådet med kvalificeret flertal på forslag af 
bestyrelsen yde finansiering til investeringer, der helt eller delvis påtænkes gennemført uden for 
medlemsstaternes områder.  
2. Ydelse af lån betinges så vidt muligt af, at også andre finansieringsmidler sættes ind.  
3. Bevilges et lån til en virksomhed eller kollektiv enhed, som ikke er en medlemsstat, betinger 
Banken ydelsen af lånet enten af en garanti fra den medlemsstat, på hvis område investeringen skal 
gennemføres, eller af andre tilstrækkelige garantier eller af debitors finansielle soliditet.  
På grundlag af principper fastlagt af Styrelsesrådet i henhold til artikel 7, stk. 3, litra b), fastlægger 
bestyrelsen endvidere, hvis gennemførelsen af de i artikel 309 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde nævnte transaktioner kræver det, med kvalificeret flertal de nærmere vilkår og regler 
for enhver finansiering, der udgør en specifik risiko og dermed anses for en særlig aktivitet.  
4. Banken kan garantere for lån, som optages af offentlige eller private virksomheder eller kollek ­
tive enheder, til gennemførelse af de i artikel 309 i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde nævnte projekter.  
5. Den samlede sum af de til enhver tid løbende lån og garantier, som er ydet af Banken, må ikke 
overstige 250 % af den tegnede kapital, reserverne, de ubundne midler og overskuddet af resultatop ­
gørelsen. Det kumulerede beløb på de pågældende poster beregnes med fradrag af et beløb svarende 
til det tegnede beløb for Bankens erhvervelse af kapitalandele, hvad enten det er udbetalt eller ej.  
Det beløb, der betales som led i Bankens erhvervelse af kapitalandele, må på intet tidspunkt overstige 
den samlede disponible del af dens kapital, reserver, ubundne midler og overskuddet af resultatop ­
gørelsen.  
Der afsættes undtagelsesvis en reserve med en specifik bevillingsramme til Bankens særlige aktiviteter, 
som Styrelsesrådet og bestyrelsen har vedtaget i henhold til stk. 3.  
Dette stykke gælder endvidere for Bankens konsoliderede regnskaber.  
6. Banken sikrer sig mod kursrisiko ved at forsyne låne- og garantikontrakter med sådanne 
klausuler, som den finder egnede.DA C 83/258 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 17  
(tidl. artikel 19)  
1. Rentesatserne for Bankens udlån og provisionerne og andre gebyrer skal tilpasses de på kapi ­
talmarkedet herskende vilkår og beregnes således, at indtægterne herved gør det muligt for Banken at 
opfylde sine forpligtelser, at dække sine udgifter og risici og at oprette en reservefond i overens ­
stemmelse med artikel 22.  
2. Banken bevilger ikke nedslag i rentesatserne. Hvis indrømmelse af en lavere rente - under 
hensyn til den særlige karakter af den investering, der skal finansieres - synes rimelig, kan den 
pågældende medlemsstat eller tredjepart yde rentegodtgørelse i det omfang, det er foreneligt med 
de i artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fastsatte regler.  
Artikel 18  
(tidl. artikel 20)  
Banken skal ved sine finansieringstransaktioner iagttage følgende principper:  
1. Den påser, at dens midler anvendes i Unionens interesse på den mest rationelle måde.  
Den kan kun yde lån eller stille garantier for optagelse af lån:  
a) når betaling af renter og afdrag er sikret i driftsoverskuddet, såfremt investeringerne iværksættes af 
foretagender i produktionssektoren, eller, hvor der er tale om andre investeringer, ved en forplig ­
telse tiltrådt af den stat, i hvilken investeringen iværksættes, eller på anden måde  
b) og når investeringens gennemførelse bidrager til at forøge den økonomiske produktivitet i almin ­
delighed og fremmer virkeliggørelsen af det indre marked.  
2. Den må hverken erhverve interesser i virksomheder eller påtage sig ansvar for deres ledelse, 
medmindre beskyttelsen af dens rettigheder kræver det for at sikre, at dens fordringer indgår.  
På grundlag af principper fastlagt af Styrelsesrådet i henhold til artikel 7, stk. 3, litra b), fastlægger 
bestyrelsen dog, hvis gennemførelsen af de i artikel 309 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde nævnte transaktioner kræver det, med kvalificeret flertal de nærmere vilkår og regler 
for enhver erhvervelse af kapitalandele i et handelsforetagendes kapital, som hovedregel som supple ­
ment til et lån eller en garanti, for så vidt det er nødvendigt for at finansiere en investering eller et program. 
3. Den kan overdrage sine fordringer på kapitalmarkedet og med henblik herpå kræve af lånta
­
gerne, at de udsteder obligationer eller andre værdipapirer.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/259
4. Hverken Banken eller medlemsstaterne må stille betingelser om, at de udlånte beløb skal gives 
ud i en bestemt medlemsstat.  
5. Den kan gøre ydelsen af lån betinget af, at international licitation finder sted.  
6. Den må hverken helt eller delvis finansiere nogen investering, som den medlemsstat, på hvis 
område investeringen skal gennemføres, modsætter sig.  
7. Som supplement til sine låneaktiviteter kan Banken yde teknisk bistand i henhold til vilkår og 
regler fastlagt af Styrelsesrådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, og under overholdelse af 
disse vedtægter.  
Artikel 19  
(tidl. artikel 21)  
1. Enhver virksomhed eller offentlig eller privat enhed kan direkte forelægge Banken en ansøgning 
om finansiering. Ansøgning kan endvidere forelægges Banken gennem Kommissionen eller gennem den medlemsstat, på hvis område investeringen skal gennemføres.  
2. Såfremt ansøgninger indsendes gennem Kommissionen, skal de forelægges til udtalelse for den 
medlemsstat, på hvis område investeringen skal gennemføres. Såfremt de indsendes gennem en stat, forelægges de Kommissionen til udtalelse. Hidrører de direkte fra en virksomhed, forelægges de den 
pågældende medlemsstat og Kommissionen.  
De pågældende medlemsstater og Kommissionen skal afgive deres udtalelser inden to måneders 
forløb. Foreligger der ikke svar inden udløbet af denne frist, kan Banken gå ud fra, at den pågældende 
investering ikke giver anledning til indvendinger.  
3. Bestyrelsen træffer afgørelse om de finansieringstransaktioner, som direktionen forelægger den.  
4. Direktionen undersøger, om de finansieringstransaktioner, som forelægges den, er i overens
­
stemmelse med bestemmelserne i disse vedtægter, især de i artikel 16 og 18 indeholdte. Hvis 
direktionen udtaler sig til fordel for finansieringen, forelægger den det tilsvarende forslag for besty ­
relsen; den kan gøre sin tilslutning afhængig af sådanne forudsætninger, som den anser for væsent ­
lige. Udtaler direktionen sig imod finansieringen, skal den tilstille bestyrelsen sagens akter sammen 
med sin udtalelse.  
5. Er direktionens udtalelse negativ, kan bestyrelsen kun bevilge finansieringen efter enstemmig 
vedtagelse.  
6. Er Kommissionens udtalelse negativ, kan bestyrelsen kun bevilge finansieringen efter enstemmig 
vedtagelse. Det af Kommissionen udpegede bestyrelsesmedlem afholder sig fra at deltage i afstem ­
ningen.DA C 83/260 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
7. Er direktionens og Kommissionens udtalelse negativ, kan bestyrelsen ikke bevilge pågældende 
finansiering.  
8. Når det af hensyn til beskyttelsen af Bankens rettigheder og interesser er berettiget at foretage 
en omstrukturering af en finansieringstransaktion, der vedrører godkendte investeringer, træffer 
direktionen straks de hasteforanstaltninger, som den finder nødvendige, idet den dog straks under ­
retter bestyrelsen herom.  
Artikel 20  
(tidl. artikel 22)  
1. Banken låner på kapitalmarkederne de midler, der er nødvendige til gennemførelsen af dens 
opgaver. 
2. Banken kan optage lån på medlemsstaternes kapitalmarked inden for rammerne af den lovgiv ­
ning, der gælder for disse markeder.  
De kompetente myndigheder i en medlemsstat med dispensation i medfør af artikel 139, stk. 1, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kan kun gøre indsigelse, hvis alvorlige vanske ­
ligheder på kapitalmarkedet i den pågældende stat må frygtes.  
Artikel 21  
(tidl. artikel 23)  
1. Banken kan anvende disponible midler, som den ikke umiddelbart har brug for til opfyldelse af 
sine forpligtelser, på følgende måder:  
a) Den kan foretage kapitalanbringelser på pengemarkederne  
b) med forbehold af bestemmelserne i artikel 18, stk. 2, kan den købe eller sælge værdipapirer  
c) den kan udføre enhver anden finansiel transaktion i forbindelse med opfyldelsen af dens formål.  
2. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 23 må Banken ikke ved forvaltningen af sine 
kapitalanbringelser foretage valutaarbitrage, som ikke direkte er nødvendiggjort af hensyn til gennem ­
førelsen af dens udlån eller opfyldelsen af de forpligtelser, den har indgået i forbindelse med de af 
den optagne lån eller stillede garantier.  
3. I de forhold, der er omtalt i denne artikel, handler Banken i forståelse med vedkommende 
medlemsstats kompetente myndigheder eller nationale centralbank.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/261
Artikel 22  
(tidl. artikel 24)  
1. Der oprettes en reservefond, som gradvis bringes op på et beløb svarende til 10 % af den 
tegnede kapital. Såfremt Bankens engagementer berettiger det, kan bestyrelsen træffe bestemmelse om 
oparbejdelse af yderligere reserver. Så længe reservefonden endnu ikke er bragt op på sit fulde beløb, 
skal der tilføres den:  
a) renteindtægter af lån, som Banken har ydet af de beløb, der i henhold til artikel 5 skal indbetales 
af medlemsstaterne  
b) renteindtægter af lån, som Banken har ydet af de beløb, der fremkommer ved tilbagebetaling af de 
under punkt a) nævnte lån,  
i det omfang disse renteindtægter ikke er nødvendige for at opfylde Bankens forpligtelser og til at 
dække dens udgifter.  
2. Reservefondens midler skal anbringes på en sådan måde, at de til enhver tid er disponible til 
opfyldelse af fondens formål.  
Artikel 23  
(tidl. artikel 25)  
1. Banken har altid ret til at overføre sine beholdninger og tilgodehavender til valutaen i en 
medlemsstat, der ikke har euroen som valuta, for at gennemføre finansielle transaktioner i over ­
ensstemmelse med dens formål, således som det er fastsat i artikel 309 i traktaten om Den Euro ­
pæiske Unions funktionsmåde, og under hensyntagen til bestemmelserne i artikel 21 i disse 
vedtægter. Banken undgår så vidt muligt at foretage sådanne overførsler, såfremt den har behold ­
ninger, som er disponible eller kan frigøres i den valuta, den har brug for.  
2. Banken kan ikke konvertere sine beholdninger i valutaen fra en medlemsstat, der ikke har 
euroen som valuta, til tredjelands valuta uden medlemsstatens samtykke.  
3. Banken kan frit råde såvel over den del af kapitalen, der er indbetalt, som over valuta, der er 
lånt på markedet uden for Unionen.  
4. Medlemsstaterne forpligter sig til at stille den valuta til rådighed for Bankens debitorer, som er 
nødvendig til betaling af afdrag og renter af lån, som Banken har ydet eller garanteret vedrørende investeringer, der skal gennemføres på deres områder.DA C 83/262 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 24  
(tidl. artikel 26)  
Såfremt en medlemsstat misligholder sine medlemsforpligtelser ifølge disse vedtægter, navnlig forplig ­
telsen til at indbetale sin andel af den tegnede kapital eller til at forrente og amortisere optagne lån, 
kan Styrelsesrådet med kvalificeret flertal beslutte at indstille långivning eller garantiydelse til denne 
medlemsstat eller dens statsborgere.  
Denne beslutning fritager hverken staten eller dens statsborgere for deres forpligtelser over for 
Banken.  
Artikel 25  
(tidl. artikel 27)  
1. Træffer Styrelsesrådet beslutning om at indstille Bankens virksomhed, skal al virksomhed 
omgående ophøre, med undtagelse af de dispositioner, som er påkrævet for at sikre en behørig 
anvendelse, beskyttelse og bevarelse af Bankens aktiver og indfrielse af dens engagementer.  
2. I tilfælde af likvidation udnævner Styrelsesrådet likvidatorerne og giver dem instrukser med 
hensyn til likvidationens gennemførelse. Det sørger for at beskytte de ansattes rettigheder.  
Artikel 26  
(tidl. artikel 28)  
1. Banken nyder i hver medlemsstat den videstgående rets- og handleevne, som den pågældende 
stats lovgivning tillægger juridiske personer; den kan i særdeleshed erhverve og afhænde løsøre og 
fast ejendom og optræde som part i retssager.  
2. Bankens formue skal være undtaget fra enhver form for rekvisition eller ekspropriation.  
Artikel 27  
(tidl. artikel 29)  
Med forbehold af den kompetence, som er tillagt Den Europæiske Unions Domstol, afgøres tvistig ­
heder mellem på den ene side Banken og på den anden side dens långivere, låntagere eller tredje ­
mand af de kompetente nationale domsmyndigheder. Banken kan i en kontrakt indsætte en voldgifts ­
klausul.  
Banken vælger et hjemting i hver medlemsstat. Den kan dog i en kontrakt træffe bestemmelse om et 
særligt værneting.  
Bankens aktiver kan kun i henhold til en retskendelse gøres til genstand for beslaglæggelse eller 
tvangsfuldbyrdelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/263
Artikel 28  
(tidl. artikel 30)  
1. Styrelsesrådet kan med enstemmighed vedtage at oprette datterselskaber eller andre enheder 
med status som juridiske personer og finansiel selvbestemmelsesret.  
2. Styrelsesrådet fastlægger med enstemmighed vedtægterne for de i stk. 1 nævnte selskaber og 
enheder. Heri defineres navnlig målsætninger, struktur, kapital, medlemmer, hjemstedets placering, 
finansielle ressourcer, interventionsmuligheder og revisionsordninger samt deres forhold til Bankens 
organer.  
3. Banken er berettiget til at deltage i forvaltningen af disse selskaber og enheder og bidrage til 
deres tegnede kapital indtil det af Styrelsesrådet fastsatte beløb, idet Styrelsesrådet træffer enstemmig 
beslutning herom.  
4. Protokollen om Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter finder anvendelse på de i 
stk. 1 nævnte selskaber og enheder, for så vidt de er omfattet af EU-retten, på medlemmerne af deres 
organer under udøvelsen af deres hverv og på deres personale på samme vilkår og betingelser som 
dem, der gælder for Banken.  
Udbytte, kapitalgevinster og andre former for indtægter, der stammer fra sådanne selskaber og 
enheder, og som medlemmerne, bortset fra Den Europæiske Union og Banken, har ret til, forbliver imidlertid underkastet den for dem gældende skattelovgivning.  
5. Den Europæiske Unions Domstol har med de begrænsninger, der er fastsat i det følgende, 
kompetence til at afgøre tvister vedrørende foranstaltninger vedtag et af organerne i et selskab eller en 
enhed, der er omfattet af EU-retten. Klager over sådanne foranstaltninger kan indbringes af sådanne selskabers eller enheders medlemmer i deres egenskab af medlemmer eller af medlemsstaterne på de 
betingelser, der er fastsat i artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 
6. Styrelsesrådet kan med enstemmighed beslutte at give de ansatte i de selskaber og enheder, der 
er omfattet af EU-retten, adgang til ordninger, der er fælles med Banken, under overholdelse af de 
respektive interne procedurer.DA C 83/264 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 6)  
OM FASTLÆGGELSE AF HJEMSTEDET FOR DEN 
EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER OG FOR 
VISSE AF UNIONENS ORGANER, KONTORER, 
AGENTURER OG TJENESTER  
REPRÆSENTANTERNE FOR MEDLEMSSTATERNES REGERINGER ER —  
UNDER HENVISNING  til artikel 341 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og 
artikel 189 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab,  
IDET DE ERINDRER OM OG BEKRÆFTER  afgørelsen af 8. april 1965 og uden at foregribe afgørelser om 
hjemstedet for fremtidige institutioner, organer og tjenester  
BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Atomenergifællesskab:  
Eneste artikel  
a) Europa-Parlamentet har hjemsted i Strasbourg og afholder dér de tolv månedlige plenarmøde ­
rækker, herunder også budgetmøderækken. Yderligere plenarmøderækker afholdes i Bruxelles. Europa-Parlamentets udvalg holder deres møder i Bruxelles. Europa-Parlamentets Generalsekreta
­
riat og dets tjenester er fortsat placeret i Luxembourg.  
b) Rådet har hjemsted i Bruxelles. I april, juni og oktober holder Rådet sine samlinger i Luxembourg.  
c) Kommissionen har hjemsted i Bruxelles. De i artikel 7, 8 og 9 i afgørelsen af 8. april 1965 nævnte 
afdelinger er placeret i Luxembourg.  
d) Den Europæiske Unions Domstol har hjemsted i Luxembourg.  
e) Revisionsretten har hjemsted i Luxembourg.  
f) Det Økonomiske og Sociale Udvalg har hjemsted i Bruxelles.  
g) Regionsudvalget har hjemsted i Bruxelles.  
h) Den Europæiske Investeringsbank har hjemsted i Luxembourg.  
i) Den Europæiske Centralbank har hjemsted i Frankfurt.  
j) Den Europæiske Politienhed (Europol) har hjemsted i Haag.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/265
PROTOKOL (nr. 7)  
VEDRØRENDE DEN EUROPÆISKE UNIONS 
PRIVILEGIER OG IMMUNITETER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING,  at Den Europæiske Union og Euratom i henhold til artikel 343 i traktaten 
om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 191 i traktaten om oprettelse af Det Euro ­
pæiske Atomenergifællesskab (Euratom) på medlemsstaternes områder skal nyde de for opfyldelsen af 
deres opgaver nødvendige privilegier og immuniteter,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Atomenergifællesskab:  
KAPITEL I  
DEN EUROPÆISKE UNIONS EJENDOM, PENGEMIDLER, AKTIVER OG FORRETNINGER  
Artikel 1  
Unionens lokaler og bygninger er ukrænkelige. De er fritaget for ransagning, rekvisition, beslag ­
læggelse og ekspropriation. Unionens ejendom og aktiver kan ikke uden bemyndigelse fra Domstolen gøres til genstand for tvangsforanstaltninger, hvad enten disse er af administrativ eller judiciel art.  
Artikel 2  
Unionens arkiver er ukrænkelige.  
Artikel 3  
Unionen, dens aktiver, indtægter og øvrige ejendom er fritaget for alle direkte skatter.  
Medlemsstaternes regeringer skal, hver gang det er muligt, træffe egnede forholdsregler med henblik 
på eftergivelse eller tilbagebetaling af indirekte skatter og afgifter, der indgår i prisen for fast ejendom 
eller løsøre, når Unionen til tjenestebrug foretager større indkøb, hvis pris omfatter skatter og afgifter 
af denne art. Anvendelsen af disse bestemmelser må dog ikke fordreje konkurrencevilkårene inden for 
Unionen.  
Der indrømmes ingen fritagelse for afgifter, skatter og gebyrer, som blot udgør betaling for almen
­
nyttige offentlige ydelser.DA C 83/266 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 4  
Unionen er fritaget for al told, såvel som for forbud og restriktioner vedrørende indførsel og udførsel 
af genstande, der er bestemt til tjenestebrug; de så ledes indførte genstande må ikke afhændes i det 
land, til hvilket de er blevet importeret — hverken mod eller uden vederlag — medmindre det sker 
på betingelser, som godkendes af det pågældende lands regering.  
Unionen er endvidere fritaget for al told samt for forbud og restriktioner vedrørende indførsel og 
udførsel af dens publikationer.  
KAPITEL II  
MEDDELELSER OG PASSÉRSEDLER  
Artikel 5  
(tidl. artikel 6)  
Unionens institutioner skal med hensyn til deres tjenstlige meddelelser og forsendelse af alle deres 
dokumenter på enhver medlemsstats område tilstås samme behandling, som den pågældende stat 
tilstår diplomatiske repræsentationer.  
Unionens institutioners tjenstlige korrespondance og andre tjenstlige meddelelser må ikke være 
genstand for censur.  
Artikel 6  
(tidl. artikel 7)  
Formændene for Unionens institutioner kan for disse institutioners medlemmer og ansatte udstede 
passérsedler, hvis form bestemmes af Rådet, der træffer afgørelse med simpelt flertal, og som skal 
anerkendes af medlemsstaternes myndigheder som gyldig rejselegitimation. Disse passérsedler 
udstedes til tjenestemænd og andre ansatte i henhold til de betingelser, der er fastsat i vedtægten for tjenestemænd og i ansættelsesvilkårene for andre ansatte i Unionen.  
Kommissionen kan indgå aftaler om anerkendelse af disse passérsedler som gyldig rejselegitimation 
på tredjelands område.
 
KAPITEL III  
MEDLEMMER AF EUROPA-PARLAMENTET  
Artikel 7  
(tidl. artikel 8)  
Europa-Parlamentets medlemmer er hverken administrativt eller på anden måde undergivet nogen 
begrænsning i deres bevægelsesfrihed på vej til eller fra Europa-Parlamentets mødested.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/267
Med hensyn til toldforhold og valutakontrol tilstås Europa-Parlamentets medlemmer:  
a) af deres egen regering samme lettelser, som tilstås højere tjenestemænd, der begiver sig til 
udlandet i midlertidigt officielt hverv  
b) af de øvrige medlemsstaters regeringer samme lettelser, som tilstås repræsentanter fra fremmede 
regeringer i midlertidigt officielt hverv.  
Artikel 8  
(tidl. artikel 9)  
Europa-Parlamentets medlemmer kan hverken efter søges, tilbageholdes eller retsligt forfølges på 
grund af meningstilkendegivelser eller stemmeafgivelser under udøvelsen af deres hverv.  
Artikel 9  
(tidl. artikel 10)  
Under Europa-Parlamentets mødeperioder nyder medlemmerne:  
a) på deres eget lands område de immuniteter, der tilstås medlemmerne af deres lands lovgivende 
forsamling  
b) på en anden medlemsstats område fritagelse for enhver form for tilbageholdelse og retsforfølg ­
ning.  
De er ligeledes dækket af immuniteten på vej til eller fra Europa-Parlamentets mødested.  
Immuniteten kan ikke påberåbes af et medlem, som gribes på fersk gerning, og kan ikke hindre 
Europa-Parlamentets ret til at ophæve et af dets medlemmers immunitet.  
KAPITEL IV  
REPRÆSENTANTER FOR MEDLEMSSTATERNE, SOM DELTAGER I ARBEJDET I DEN EUROPÆISKE 
UNIONS INSTITUTIONER 
Artikel 10  
(tidl. artikel 11)  
Repræsentanterne for medlemsstaterne, som deltager i arbejdet i Unionens institutioner, såvel som 
deres rådgivere og tekniske eksperter, nyder under udøvelsen af deres hverv og under rejse til og fra 
mødestedet sædvanlige privilegier, immuniteter og lettelser.  
Denne artikel finder ligeledes anvendelse på medlemmerne af Unionens rådgivende organer.DA C 83/268 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
KAPITEL V  
DEN EUROPÆISKE UNIONS TJENESTEMÆND OG ØVRIGE ANSATTE  
Artikel 11  
(tidl. artikel 12)  
Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte skal uanset deres nationalitet på hver af medlemsstaternes 
områder nyde følgende privilegier og immuniteter:  
a) fritagelse for retsforfølgning for de i embeds medfør foretagne handlinger, herunder mundtlige og 
skriftlige ytringer, dog med det forbehold, at bestemmelserne i traktaterne dels om reglerne 
vedrørende tjenestemænds og andre ansattes ansvar over for Unionen, dels om Den Europæiske 
Unions Domstols kompetence til at afgøre tvister mellem Unionen og dens tjenestemænd og 
øvrige ansatte, finder anvendelse. Denne fritagelse gælder også efter tjenesteforholdets ophør  
b) fritagelse sammen med deres ægtefæller og familiemedlemmer, der forsørges af dem, for indvan ­
dringsrestriktioner og bestemmelser om registrering af udlændinge  
c) med hensyn til valuta- og omvekslingsbestemmelser de samme lettelser, som sædvanligt 
indrømmes tjenestemænd i internationale organisationer  
d) ret til ved deres tiltræden af stillingen i det pågældende land toldfrit at indføre deres bohave og 
ejendele samt ret til ved udløbet af deres tjenestetid i det pågældende land toldfrit at genudføre 
deres bohave og ejendele, i begge tilfælde under forbehold af de betingelser, som regeringen i det 
land, hvori retten udøves, måtte finde fornødne  
e) ret til toldfrit til personligt brug at indføre deres motorkøretøj, såfremt det er erhvervet i deres 
sidste bopælsland eller i det land, hvor de er statsborgere, under de vilkår, der gælder på dette lands hjemmemarked, samt ret til toldfrit at genudføre det, i begge tilfælde under forbehold af de 
betingelser, som regeringen i det pågældende land måtte finde fornødne.  
Artikel 12
 
(tidl. artikel 13)  
Løn, vederlag og honorarer, som Unionen udbetaler sine tjenestemænd og øvrige ansatte, beskattes til 
fordel for Unionen på de betingelser og efter den fremgangsmåde, der fastsættes af Europa-Parla ­
mentet og Rådet ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure og efter høring af de 
berørte institutioner.  
Tjenestemændene og de øvrige ansatte fritages for national beskatning af løn, vederlag og honorarer, 
som de modtager fra Unionen.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/269
Artikel 13  
(tidl. artikel 14)  
Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte, som udelukkende med henblik på virksomhed i Unionens 
tjeneste tager ophold på en anden medlemsstats område end den stat, hvori de ved deres tiltræden i 
Unionens tjeneste havde bopæl i skattemæssig henseende, skal med hensyn til beskatning af 
indkomst og formue og til arveafgift samt til anvendelsen af de mellem Unionens medlemsstater 
indgåede overenskomster til undgåelse af dobbeltbeskatning af begge de nævnte stater betragtes, som 
om de havde bevaret deres tidligere bopæl, under forudsætning af at denne var beliggende i en af 
Unionens medlemsstater. Denne bestemmelse finder ligeledes anvendelse på ægtefællen, i det omfang 
denne ikke er selverhvervende, og på børn, som de i denne artikel nævnte personer tager vare på og 
forsørger.  
Løsøre, der tilhører de i foregående stykke omhandlede personer, og som befinder sig på opholds ­
landets område, fritages for arveafgift i denne stat; ved fastsættelsen af sådan afgift betragtes løsøret, med forbehold af tredjelands ret og af eventuel anvendelse af bestemmelser i internationale over
­
enskomster vedrørende dobbeltbeskatning, som om det befandt sig i den stat, hvor det skattemæssige hjemsted findes.  
En bopæl, der udelukkende er erhvervet med henblik på virksomhed i andre internationale organi
­
sationers tjeneste, tages ikke i betragtning ved anvendelsen af denne artikels bestemmelser.  
Artikel 14  
(tidl. artikel 15)  
Europa-Parlamentet og Rådet fastlægger ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
og efter høring af de berørte institutioner den ordning for sociale ydelser, som skal gælde for Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte.  
Artikel 15
 
(tidl. artikel 16)  
Europa-Parlamentet og Rådet bestemmer ved forordning efter den almindelige lovgivningsprocedure 
og efter høring af andre interesserede institut ioner, på hvilke grupper af Unionens tjenestemænd og 
øvrige ansatte bestemmelserne i artiklerne 11, 12, stk. 2, og 13 finder anvendelse helt eller delvis.  
Medlemsstaternes regeringer vil med regelmæssige mellemrum blive underrettet om navn, stilling og 
adresse på de tjenestemænd og øvrige ansatte, der tilhører disse grupper.DA C 83/270 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
KAPITEL VI  
PRIVILEGIER OG IMMUNITETER FOR DE REPRÆSENTATIONER FOR TREDJELANDE, DER ER 
AKKREDITERET HOS UNIONEN  
Artikel 16  
(tidl. artikel 17)  
Den medlemsstat, på hvis område Unionens hovedsæde befinder sig, indrømmer de af tredjeland hos 
Unionen akkrediterede repræsentationer sædvanlige diplomatiske privilegier og immuniteter.  
KAPITEL VII  
ALMINDELIGE BESTEMMELSER  
Artikel 17  
(tidl. artikel 18)  
Privilegier, immuniteter og lettelser indrømmes Unionens tjenestemænd og øvrige ansatte udeluk ­
kende i Unionens interesse.  
Enhver af Unionens institutioner skal ophæve den en tjenestemand eller anden ansat tilståede 
immunitet, såfremt den skønner, at ophævelse af immuniteten ikke strider mod Unionens interesser.  
Artikel 18  
(tidl. artikel 19)  
Ved anvendelse af denne protokol handler Unionens institutioner i gensidig forståelse med de 
pågældende medlemsstaters ansvarlige myndigheder.  
Artikel 19  
(tidl. artikel 20)  
Artiklerne 11-14 og 17 finder anvendelse på Det Europæiske Råds formand.  
De finder ligeledes anvendelse på Kommissionens medlemmer.  
Artikel 20  
(tidl. artikel 21)  
Artiklerne 11-14 og 17 finder anvendelse på Den Europæiske Unions Domstols dommere, genera ­
ladvokater, justitssekretærer og assisterende referenter med forbehold af bestemmelserne i artikel 3 i 
protokollen om statutten for Den Europæiske Unions Domstol vedrørende dommernes og genera ­
ladvokaternes fritagelse for retsforfølgning.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/271
Artikel 21  
(tidl. artikel 22)  
Denne protokol finder ligeledes anvendelse på Den Europæiske Investeringsbank, på medlemmerne af 
dens organer, på dens personale og på de repræsentanter for medlemsstaterne, der deltager i dens 
arbejde, dog med forbehold af bestemmelserne i protokollen om Bankens vedtægter.  
Den Europæiske Investeringsbank er i øvrigt fritaget for alle skatter og lignende afgifter i anledning af 
udvidelser af dens kapital, såvel som for de forskellige formaliteter, som måtte være forbundet 
hermed i det land, hvor den har sit sæde. Tilsvarende skal dens opløsning og likvidation heller 
ikke give anledning til nogen skatteopkrævning. Endelig skal Bankens og dens organers arbejde, 
for så vidt det udøves under de i vedtægterne fastlagte betingelser, ikke medføre pålæggelse af 
omsætningsafgifter.  
Artikel 22  
(tidl. artikel 23)  
Denne protokol gælder også for Den Europæiske Centralbank, for medlemmerne af dens besluttende 
organer og for dens personale med forbehold af bestemmelserne i protokollen om statutten for Det 
Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank.  
Den Europæiske Centralbank er i øvrigt fritaget for alle skatter og afgifter eller lignende i anledning af 
kapitaludvidelser såvel som forskellige formaliteter, som måtte være forbundet hermed i den stat, 
hvor banken har sit hjemsted. Bankens og dens besluttende organers virksomhed i henhold til 
statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank pålægges 
ikke nogen form for omsætningsafgift.DA C 83/272 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 8)  
VEDRØRENDE ARTIKEL 6, STK. 2, I TRAKTATEN OM 
DEN EUROPÆISKE UNION OM UNIONENS 
TILTRÆDELSE AF DEN EUROPÆISKE KONVENTION 
TIL BESKYTTELSE AF MENNESKERETTIGHEDER OG 
GRUNDLÆGGENDE FRIHEDSRETTIGHEDER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Aftalen om Unionens tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder 
og grundlæggende frihedsrettigheder (i det følgende benævnt »den europæiske menneskerettigheds ­
konvention«), jf. artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, skal afspejle nødvendigheden 
af at bevare Unionens og EU-rettens særlige karakteristika, navnlig for så vidt angår:  
a) de nærmere bestemmelser for Unionens eventuelle deltagelse i den europæiske menneskerettig ­
hedskonventions kontrolinstanser  
b) de mekanismer, der er nødvendige for at sikre, at sager indbragt af ikke-medlemsstater samt 
individuelle klager henføres korrekt til medlemsstaterne og/eller Unionen afhængigt af det 
enkelte tilfælde.  
Artikel 2  
Den aftale, der er nævnt i artikel 1, skal sikre, at tiltrædelsen hverken berører Unionens kompetencer 
eller institutionernes beføjelser. Den skal sikre, at intet heri berører medlemsstaternes situation i forhold til den europæiske menneskerettighedskonvention, navnlig i forhold til protokollerne 
hertil, foranstaltninger truffet af medlemsstaterne, der fraviger konventionen i overensstemmelse med dennes artikel 15, og forbehold med hensyn til konventionen, som medlemsstater har taget i 
overensstemmelse med dennes artikel 57.  
Artikel 3
 
Den aftale, der er nævnt i artikel 1, berører ikke artikel 344 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/273
PROTOKOL (nr. 9)  
OM RÅDETS AFGØRELSE OM GENNEMFØRELSE AF 
ARTIKEL 16, STK. 4, I TRAKTATEN OM DEN 
EUROPÆISKE UNION OG ARTIKEL 238, STK. 2, I 
TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS 
FUNKTIONSMÅDE DELS MELLEM DEN 1. NOVEMBER 
2014 OG DEN 31. MARTS 2017 OG DELS FRA DEN 
1. APRIL 2017  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER HENSYN TIL  den grundlæggende betydning af at nå til enighed om Rådets afgørelse om 
gennemførelse af artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 238, stk. 2, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde dels mellem den 1. november 2014 og den 
31. marts 2017 og dels fra den 1. april 2017 (i det følgende benævnt »afgørelsen«) i forbindelse med 
godkendelsen af Lissabontraktaten,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Eneste artikel  
Inden Rådet behandler et udkast, der tager sigte på at ændre eller ophæve afgørelsen eller en eller 
flere af dens bestemmelser eller på indirekte at ændre dens rækkevidde eller betydning i kraft af ændring af en anden EU-retsakt, har Det Europæiske Råd en foreløbig drøftelse om udkastet og træffer afgørelse ved konsensus i overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union.DA C 83/274 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 10)  
OM PERMANENT STRUKTURERET SAMARBEJDE 
ETABLERET VED ARTIKEL 42 I TRAKTATEN OM DEN 
EUROPÆISKE UNION  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM HENVISER TIL  artikel 42, stk. 6, og artikel 46 i traktaten om Den Europæiske Union,  
SOM MINDER OM , at Unionen fører en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der bygger på opnåelse af 
en stadig stigende konvergens i medlemsstaternes optræden,  
SOM MINDER OM , at den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik udgør en integrerende del af den fælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik, at den sikrer Unionen en operationel kapacitet, der gør brug af civile 
og militære midler, at Unionen kan anvende disse i forbindelse med de i artikel 43 i traktaten om 
Den Europæiske Union nævnte opgaver uden for Unionens område med henblik på fredsbevarelse, konfliktforebyggelse og styrkelse af den internationale sikkerhed i overensstemmelse med princip
­
perne i De Forenede Nationers pagt, og at udførelsen af disse opgaver bygger på militære kapaciteter 
tilvejebragt af medlemsstaterne i overensstemmelse med princippet om »kun ét sæt styrker«,  
SOM MINDER OM , at Unionens fælles sikkerheds- og forsvarspolitik ikke berører den særlige karakter af 
visse medlemsstaters sikkerheds- og forsvarspolitik,  
SOM MINDER OM , at Unionens fælles sikkerheds- og forsvarspolitik overholder de forpligtelser, der 
følger af den nordatlantiske traktat for de medlemsstater, der betragter deres fælles forsvar som 
omfattet af Den Nordatlantiske Traktats Organisation, der fortsat udgør grundlaget for dens medlem ­
mers kollektive forsvar, og at den er forenelig med den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, der er 
fastlagt inden for denne ramme,  
SOM ER OVERBEVIST OM , at en mere aktiv rolle for Unionen på sikkerheds- og forsvarsområdet vil 
bidrage til en livskraftig fornyet atlantisk alliance i overensstemmelse med Berlin plus-ordningerne,  
SOM ER BESLUTTET PÅ , at Unionen fuldt ud skal kunne påtage sig det ansvar, der påhviler den inden 
for det internationale samfund,  
SOM ANERKENDER , at De Forenede Nationer kan anmode om Unionens bistand, hvis der meget hurtigt 
skal udføres opgaver i henhold til kapitel VI og VII i De Forenede Nationers pagt,  
SOM ANERKENDER , at en styrkelse af sikkerheds- og forsvarspolitikken vil kræve en indsats fra 
medlemsstaternes side med hensyn til kapaciteter,  
SOM ER KLAR OVER , at der, for at man kan komme videre til næste fase i udviklingen af den 
europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, forudsættes en beslutsom indsats fra de medlemsstater, 
der er rede til det,  
SOM MINDER OM , at det er vigtigt, at Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og 
sikkerhedspolitik inddrages fuldt ud i arbejdet inden for det permanente strukturerede samarbejde,DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/275
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Det permanente strukturerede samarbejde, som nævnt i artikel 42, stk. 6, i traktaten om Den 
Europæiske Union, er åbent for enhver medlemsstat, der fra datoen for Lissabontraktatens ikraft ­
trædelse forpligter sig til:  
a) at intensivere udviklingen af sine forsvarskapaciteter gennem udvikling af sine nationale bidrag og 
eventuelt gennem deltagelse i multinationale styrker, i de vigtigste europæiske materielpro ­
grammer og i Agenturet for Udvikling af Forsvarskapaciteter, Forskning, Anskaffelse og Forsvars ­
materiel (Det Europæiske Forsvarsagentur) og til  
b) senest i 2010 enten nationalt eller som en del af multinationale grupper af styrker at kunne levere 
kampenheder, der er specielt uddannet til de påtænkte opgaver, som på det taktiske plan er 
sammensat som kampgrupper med støtteelementer, herunder transport og logistik, som er i 
stand til inden for 5-30 dage at udføre opgaver som omhandlet i artikel 43 i traktaten om 
Den Europæiske Union, især for at imødekomme anmodninger fra De Forenede Nationer, og 
som har forsyninger til at klare sig i en første periode på 30 dage, der kan forlænges til mindst 120 dage.  
Artikel 2  
De medlemsstater, der deltager i det permanente strukturerede samarbejde, forpligter sig med henblik 
på at opfylde målene i artikel 1 til:  
a) fra og med Lissabontraktatens ikrafttrædelse at samarbejde med henblik på at nå de aftalte mål for 
niveauet for investeringsudgifter til forsvarsmateriel og til at tage disse mål op til vurdering med 
jævne mellemrum på baggrund af sikkerhedssituationen og Unionens internationale ansvar  
b) så vidt muligt at tilnærme deres forsvarsinstrumenter til hinanden, især ved at harmonisere fast
­
læggelsen af de militære behov, ved at samle og eventuelt specialisere deres forsvarsaktiver og 
-kapaciteter og ved at fremme samarbejde inden for uddannelse og logistik  
c) at træffe konkrete foranstaltninger for at øge deres styrkers disponibilitet, interoperabilitet, fleksi ­
bilitet og deployeringsevne, navnlig ved at fastlægge fælles mål med hensyn til styrkeprojektion, herunder ved eventuelt at revidere deres nationale beslutningsprocedurer
 
d) at samarbejde for at sikre sig, at de træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på, bl.a. 
gennem multinationale tiltag og med forbehold af deres relevante forpligtelser inden for Den Nordatlantiske Traktats Organisation, at afhjælpe de mangler, der konstateres inden for rammerne 
af kapacitetsudviklingsmekanismenDA C 83/276 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
e) eventuelt at deltage i udvikling af fælles eller europæiske programmer for større materiel inden for 
rammerne af Det Europæiske Forsvarsagentur.  
Artikel 3  
Det Europæiske Forsvarsagentur medvirker til en regelmæssig evaluering af de deltagende medlems ­
staters kapacitetsbidrag, navnlig bidrag ydet efter de kriterier, der fastsættes bl.a. på grundlag af 
artikel 2, og aflægger mindst en gang om året rapport herom. Evalueringen kan danne grundlag 
for de henstillinger og afgørelser, som Rådet vedtager i overensstemmelse med artikel 46 i traktaten 
om Den Europæiske Union.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/277
PROTOKOL (nr. 11)  
AD ARTIKEL 42 I TRAKTATEN OM DEN 
EUROPÆISKE UNION  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER HENSYN  TIL behovet for fuldt ud at gennemføre bestemmelserne i artikel 42, stk. 2, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
SOM TAGER HENSYN TIL,  at Unionens politik i artikel 42's betydning ikke berører den særlige karakter 
af visse medlemsstaters sikkerheds- og forsvarspolitik og skal overholde de forpligtelser, som visse 
medlemsstater, hvis fælles forsvar foregår i Nato, har i henhold til den nordatlantiske traktat, og skal 
være forenelig med den fælles sikkerheds- og forsvarspolitik, der er fastlagt inden for denne ramme,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Den Europæiske Union udarbejder sammen med Den Vesteuropæiske Union ordninger for udvidet 
samarbejde mellem dem.DA C 83/278 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 12)  
OM PROCEDUREN I FORBINDELSE MED 
UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUD  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at fastsætte nærmere bestemmelser for proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt 
store underskud, som nævnt i artikel 126 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
De referenceværdier, der er nævnt i artikel 126, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, er:  
— 3 % for den andel, som det forventede eller faktiske offentlige underskud udgør af bruttonational ­
produktet i markedspriser  
— 60 % for den andel, som den offentlige gæld udgør af bruttonationalproduktet i markedspriser.  
Artikel 2  
I nævnte traktats artikel 126 og i denne protokol forstås ved:  
— offentlig: den samlede offentlige sektor, dvs. centralregeringen, regionale eller lokale myndigheder 
samt sociale sikringsordninger, med undtagelse af kommercielle transaktioner, som defineret i det 
europæiske nationalregnskabssystem  
— underskud: nettolåntagning, som defineret i det europæiske nationalregnskabssystem  
— investering: faste bruttoinvesteringer, som defineret i det europæiske nationalregnskabssystem  
— gæld: den samlede bruttogæld til pålydende værdi, der er udestående ved årets afslutning, og som 
er konsolideret mellem og inden for sektorerne i den samlede offentlige sektor som defineret i 
første led.  
Artikel 3  
For at sikre, at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud fungerer effektivt, er 
medlemsstaternes regeringer i henhold til denne procedure ansvarlige for underskuddet i den samledeDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/279
offentlige sektor som defineret i artikel 2, første led. Medlemsstaterne sørger for, at nationale 
procedurer på budgetområdet sætter dem i stand til at opfylde deres forpligtelser inden for dette 
område, som de følger af traktaterne. Medlemsstaterne underretter straks og regelmæssigt Kommis ­
sionen om deres forventede og faktiske underskud og om niveauerne for deres gæld.  
Artikel 4  
Kommissionen tilvejebringer de statistiske data, der skal benyttes med henblik på anvendelsen af 
denne protokol.DA C 83/280 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 13)  
OM KONVERGENSKRITERIERNE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at præcisere de konvergenskriterier, der er nævnt i artikel 140 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde, og som skal vejlede Unionen, når den træffer afgørelse, jf. nævnte 
traktats artikel 140, om ophævelse af dispensationerne for medlemsstater med dispensation,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Kriteriet vedrørende prisstabilitet som nævnt i artikel 140, stk. 1, første led, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde betyder, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en 
gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger 
inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til pris ­
stabilitet, med mere end 1,5 procentpoint. Inflationen måles ved hjælp af forbrugerprisindekset på et 
sammenligneligt grundlag, der tager hensyn til forskelle i nationale definitioner.  
Artikel 2  
Kriteriet vedrørende den offentlige budgetstilling som nævnt i nævnte traktats artikel 140, stk. 1, 
andet led, betyder, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen, ikke er omfattet af en råds ­
afgørelse som omhandlet i nævnte traktats artikel 126, stk. 6, om, at den pågældende medlemsstat 
har et uforholdsmæssigt stort underskud.  
Artikel 3  
Kriteriet vedrørende deltagelse i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme som nævnt i 
nævnte traktats artikel 140, stk. 1, tredje led, betyder, at en medlemsstat har overholdt de normale 
udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme uden alvorlige spæn ­
dinger i mindst de seneste to år før undersøgelsen. Medlemsstaten må især ikke i samme periode på 
eget initiativ have devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for euroen.  
Artikel 4  
Kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i nævnte traktats artikel 140, stk. 1, fjerde 
led, betyder, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst treDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/281
medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 
procentpoint. Rentesatserne måles på grundlag af langfristede statsobligationer eller tilsvarende værdi ­
papirer, idet der tages hensyn til forskelle i nationale definitioner.  
Artikel 5  
Kommissionen tilvejebringer de statistiske data, der skal bruges med henblik på anvendelsen af denne 
protokol. 
Artikel 6  
Rådet vedtager med enstemmighed på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parla ­
mentet, ECB samt Det Økonomiske og Finansielle Udvalg, passende bestemmelser om detaljerne i 
forbindelse med konvergenskriterierne som nævnt i nævnte traktats artikel 140, som derefter skal 
træde i stedet for denne protokol.DA C 83/282 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 14)  
OM EUROGRUPPEN  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at fremme betingelserne for en stærkere økonomisk vækst i Den Europæiske Union og 
med henblik herpå at udvikle en stadig tættere samordning af de økonomiske politikker i euroom ­
rådet,  
SOM ER OPMÆRKSOMME PÅ  nødvendigheden af at fastlægge særlige bestemmelser med henblik på en 
styrket dialog mellem de medlemsstater, der har euroen som valuta, indtil euroen bliver valutaen i 
alle Unionens medlemsstater,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Ministrene fra de medlemsstater, der har euroen som valuta, mødes uformelt. Disse møder finder sted 
efter behov for at drøfte spørgsmål i tilknytning til det specifikke ansvar, som de deler for så vidt 
angår den fælles valuta. Kommissionen deltager i møderne. Den Europæiske Centralbank opfordres til 
at deltage i disse møder, som forberedes af repræsentanterne for finansministrene fra de medlems ­
stater, der har euroen som valuta, og for Kommissionen.  
Artikel 2  
Ministrene fra de medlemsstater, der har euroen som valuta, vælger med et flertal af disse medlems ­
stater en formand for to et halvt år.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/283
PROTOKOL (nr. 15)  
OM VISSE BESTEMMELSER VEDRØRENDE DET 
FORENEDE KONGERIGE STORBRITANNIEN OG 
NORDIRLAND  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ANERKENDER,  at Det Forenede Kongerige ikke er forpligtet eller bundet til at indføre euroen, uden 
at dets regering og Parlament har truffet særskilt beslutning derom,  
SOM KONSTATERER,  at Det Forenede Kongeriges regering den 16. oktober 1996 og den 30. oktober 
1997 meddelte Rådet, at den ikke agter at deltage i Den Økonomiske og Monetære Unions tredje 
fase,  
SOM TAGER TIL EFTERRETNING,  at Det Forenede Kongeriges regering normalt finansierer sit lånebehov 
ved salg af gældsinstrumenter til den private sektor,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
1. Medmindre Det Forenede Kongerige meddeler Rådet, at det agter at indføre euroen, skal det ikke 
være forpligtet dertil.  
2. Punkt 3-8 og 10 finder anvendelse på Det Forenede Kongerige under hensyn til meddelelsen fra 
Det Forenede Kongeriges regering til Rådet af 16. oktober 1996 og 30. oktober 1997.  
3. Det Forenede Kongerige bevarer alle sine beføjelser med hensyn til monetær politik i overens ­
stemmelse med sin nationale lovgivning.  
4. Artikel 119, stk. 2, artikel 126, stk. 1, 9 og 11, artikel 127, stk. 1-5, artikel 128, artikel 130, 131, 
132 og 133, artikel 138, artikel 140, stk. 3, artikel 219, artikel 282, stk. 2, bortset fra dette stykkes 
første og sidste punktum, artikel 282, stk. 5 og artikel 283 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde finder ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige. Det samme gælder traktatens 
artikel 121, stk. 2, for så vidt angår vedtagelsen af de dele af de overordnede retningslinjer for de 
økonomiske politikker, der vedrører euroområdet generelt. Henvisninger i disse bestemmelser til 
Unionen eller medlemsstaterne omfatter ikke Det Forenede Kongerige, og henvisninger til de natio ­
nale centralbanker omfatter ikke Bank of England.  
5. Det Forenede Kongerige bestræber sig på at undgå et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud.  
Artikel 143 og 144 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde finder fortsat anvendelse 
på Det Forenede Kongerige. Artikel 134, stk. 4, og artikel finder anvendelse på Det Forenede 
Kongerige på samme måde, som hvis det havde en dispensation.DA C 83/284 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
6. Det Forenede Kongeriges stemmerettigheder suspenderes i forbindelse med rådsakter, hvortil der 
henvises i de i punkt 4 nævnte artikler, og i de tilfælde, der er nævnt i artikel 139, stk. 4, første 
afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Med henblik herpå finder nævnte 
traktats artikel 139, stk. 4, andet og tredje afsnit, anvendelse.  
Det Forenede Kongerige er heller ikke berettiget til at deltage i udnævnelse af formanden og næst ­
formanden for samt de øvrige medlemmer af ECB's direktion i henhold til nævnte traktats 
artikel 283, stk. 2, andet afsnit.  
7. Artikel 3, 4, 6, 7, 9.2, 10.1, 10.3, 11.2, 12.1, 14, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26, 27, 30-34 og 49 i 
protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Central ­
bank (statutten for ESCB og ECB) finder ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige.  
Henvisninger i disse artikler til Unionen eller medlemsstat erne omfatter ikke Det Forenede Kongerige, 
og henvisninger til de nationale centralbanker eller indehavere af kapitalandele omfatter ikke Bank of 
England.  
Henvisninger i artikel 10.3 og 30.2 i statutten for ESCB og ECB til ECB's indskudte kapital omfatter 
ikke kapital indskudt af Bank of England.  
8. Artikel 141, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 43-47 i 
statutten for ESCB og ECB's gælder, uanset om der er medlemsstater med dispensation, idet der dog 
skal foretages følgende ændringer:  
a) Henvisninger i artikel 43 til ECB's og EMI's opgaver skal indbefatte sådanne opgaver, som fortsat 
skal udføres efter indførelsen af euroen, dersom Det Forenede Kongerige træffer beslutning om, at 
det ikke vil indføre euroen.  
b) Foruden de i artikel 46 omhandlede opgaver skal ECB ligeledes rådgive og medvirke i forbindelse 
med forberedelsen af enhver afgørelse, som Rådet i medfør af denne protokols artikel 9, litra a) og 
c), måtte træffe vedrørende Det Forenede Kongerige.  
c) Bank of England skal fuldt ud indbetale sin kapitalandel til ECB's egenkapital som bidrag til 
dækning af ECB's driftsudgifter på samme grundlag som de nationale centralbanker i medlems ­
stater med dispensation.  
9. Det Forenede Kongerige kan når som helst meddele Rådet, at det agter at indføre euroen. I så fald:  
a) har Det Forenede Kongerige ret til at indføre euroen, forudsat at det opfylder de nødvendige 
betingelser. Rådet træffer efter anmodning fra Det Forenede Kongerige og på de i artikel 140, stk. 
1 og 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde opstillede betingelser og efter den heri fastsatte fremgangsmåde afgørelse om, hvorvidt Det Forenede Kongerige opfylder de nødven
­
dige betingelser.  
b) Bank of England indbetaler sit kapitalindskud fuldt ud, overfører valutareserveaktiver til ECB og 
bidrager til dennes reserver på samme grundlag som den nationale centralbank i en medlemsstat, 
hvis dispensation er ophævet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/285
c) Rådet træffer på de i nævnte traktats artikel 140, stk. 3, opstillede betingelser og efter den heri 
fastsatte fremgangsmåde alle øvrige nødvendige afgørelser for at sætte Det Forenede Kongerige i 
stand til at indføre euroen.  
Hvis Det Forenede Kongerige indfører euroen i medfør af bestemmelserne i denne protokol, ophører 
punkt 3-8 med at gælde.  
10. Uanset bestemmelserne i artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og 
statuttens artikel 21.1 kan Det Forenede Kongeriges regering opretholde sin »Ways and Means«- facilitet hos Bank of England, såfremt og så længe Det Forenede Kongerige ikke indfører euroen.DA C 83/286 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 16)  
OM VISSE BESTEMMELSER VEDRØRENDE 
DANMARK  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at den danske grundlov indeholder bestemmelser, der kan indebære en 
folkeafstemning i Danmark, inden Danmark giver afkald på sin undtagelse,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at den danske regering den 3. november 1993 meddelte Rådet, at den 
ikke agter at deltage i Den Økonomiske og Monetære Unions tredje fase,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
1. På baggrund af den danske regerings medde lelse til Rådet af 3. november 1993 har Danmark en 
undtagelse. Virkningen af denne undtagelse er, at alle artikler og bestemmelser i traktaterne og 
statutten for ESCB og ECB, hvori der henvises til en dispensation, vil gælde for Danmark.  
2. For så vidt angår ophævelsen af denne undtagelse, vil proceduren i artikel 140 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde kun blive indledt på Danmarks anmodning.  
3. I tilfælde af at undtagelsen ophæves, finder bestemmelserne i denne protokol ikke længere 
anvendelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/287
PROTOKOL (nr. 17)  
VEDRØRENDE DANMARK  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at løse visse særlige problemer i forbindelse med Danmark,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Bestemmelserne i artikel 14 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker 
og Den Europæiske Centralbank berører ikke Danmarks Nationalbanks ret til at udføre sine nuvæ ­
rende opgaver vedrørende de dele af Kongeriget Da nmark, der ikke udgør en del af Unionen.DA C 83/288 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 18)  
VEDRØRENDE FRANKRIG  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at tage hensyn til et særligt spørgsmål vedrørende Frankrig,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Frankrig beholder eneretten til pengeudstedelse i Ny Kaledonien, Fransk Polynesien og Wallis og 
Futuna på de vilkår, der er fastlagt i Frankrigs nationale lovgivning, og vil have eneret til at fastsætte 
CFP-franc'ens paritet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/289
PROTOKOL (nr. 19)  
OM SCHENGENREGLERNE SOM INTEGRERET I DEN EUROPÆISKE 
UNION  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM NOTERER SIG , at de aftaler om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, som visse 
af Den Europæiske Unions medlemsstater undertegnede i Schengen den 14. juni 1985 og den 
19. juni 1990, samt de dermed forbundne aftaler og de regler, der er vedtaget på grundlag af 
disse aftaler, er blevet integreret i Den Europæiske Union ved Amsterdamtraktaten af 2. oktober 
1997,  
SOM ØNSKER  at bevare Schengenreglerne, som de er blevet udbygget siden Amsterdamtraktatens 
ikrafttræden, og udbygge disse regler for at bidrage til opfyldelsen af målet om at give unions ­
borgerne et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed uden indre grænser,  
SOM TAGER HENSYN  til Danmarks særlige stilling,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at Irland og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ikke 
deltager i alle Schengenreglerne, men at der bør træffes foranstaltning til at gøre det muligt for disse 
medlemsstater at acceptere andre bestemmelser i disse regler helt eller delvist,  
SOM ERKENDER , at det som en konsekvens heraf er nødvendigt at anvende de bestemmelser i 
traktaterne, der vedrører et forstærket samarbejde mellem nogle medlemsstater,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at det er nødvendigt at bevare et særligt forhold til Republikken Island og 
Kongeriget Norge, idet disse to stater og de nordiske lande, der er medlemmer af Den Europæiske Union, er bundet af den nordiske pasunions regler,
 
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbunds ­
republikken Tyskland, Republikken Estland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den 
Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken 
Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Kongeriget 
Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, 
Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikk en Finland og Kongeriget Sverige bemyn ­
diges til at indlede et forstærket indbyrdes samarbejde på de områder, der er omfattet af de af Rådet fastlagte bestemmelser, der udgør »Schengenreglerne «. Dette samarbejde gennemføres inden for Den 
Europæiske Unions institutionelle og juridiske rammer og under overholdelse af de relevante bestem
­
melser i traktaterne.DA C 83/290 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 2  
Schengenreglerne gælder for de medlemsstater, der er nævnt i artikel 1, jf. dog artikel 3 i tiltræ ­
delsesakten af 16. april 2003 og artikel 4 i tiltrædelsesakten af 25. april 2005. Rådet træder i stedet 
for den eksekutivkomité, der blev nedsat ved Schengenaftalerne.  
Artikel 3  
Danmarks deltagelse i vedtagelsen af foranstaltninger, der udgør en udbygning af Schengenreglerne, 
samt gennemførelsen og anvendelsen af disse foranstaltninger i Danmark er omfattet af de relevante 
bestemmelser i protokollen om Danmarks stilling.  
Artikel 4  
Irland og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland kan til enhver tid anmode om at 
deltage i nogle af eller alle Schengenreglerne.  
Rådet træffer afgørelse om anmodningen med enstemmighed blandt medlemmerne som nævnt i 
artikel 1 og repræsentanten for den pågældende stats regering.  
Artikel 5  
1. Forslag og initiativer til udbygning af Schengenreglerne er underlagt de relevante traktatbestem ­
melser.  
Hvis enten Irland eller Det Forenede Kongerige ikke inden for en rimelig tid skriftligt har meddelt 
Rådet, at de ønsker at deltage, anses i den forbindelse de i artikel 1 nævnte medlemsstater samt Irland 
eller Det Forenede Kongerige, såfremt en af disse stater ønsker at deltage i de pågældende samarbejds ­
områder, for at have opnået den bemyndigelse, der er omhandlet i artikel 329 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
2. Hvis enten Irland eller Det Forenede Kongerige i medfør af en afgørelse i henhold til artikel 4 
anses for at have givet meddelelse, kan de ikke desto mindre inden tre måneder skriftligt meddele 
Rådet, at de ikke ønsker at deltage i et sådant forslag eller initiativ. I så fald deltager Irland eller Det Forenede Kongerige ikke i vedtagelsen heraf. Fra denne seneste meddelelse at regne suspenderes 
proceduren for vedtagelse af den foranstaltning, der bygger på Schengenreglerne, indtil afslutningen 
af proceduren i stk. 3 eller 4, eller indtil denne meddelelse trækkes tilbage på et hvilket som helst 
tidspunkt i løbet af denne procedure.
 
3. For den medlemsstat, der har givet den i stk. 2 nævnte meddelelse, ophører enhver afgørelse 
truffet af Rådet i medfør af artikel 4 fra datoen for ikrafttrædelsen af den foreslåede foranstaltning med at finde anvendelse i det omfang, Rådet betragter som nødvendigt, og på de betingelser, der 
fastlægges i en afgørelse, der træffes af Rådet med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen. 
Afgørelsen træffes i overensstemmelse med følgende kriterier: Rådet søger at opretholde den videst 
mulige grad af deltagelse for den berørte medlemsstat, uden at det alvorligt berører den praktiskeDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/291
gennemførelse af de forskellige dele af Schengenreglerne, og samtidig med at sammenhængen mellem 
disse dele respekteres. Kommissionen forelægger sit forslag snarest muligt efter den i stk. 2 nævnte 
meddelelse. Rådet træffer afgørelse senest fire måneder efter Kommissionens forslag, om nødvendigt 
efter at være trådt sammen to gange.  
4. Hvis Rådet ved udgangen af perioden på fire måneder ikke har vedtaget sin afgørelse, kan en 
medlemsstat straks anmode om, at sagen forelægges for Det Europæiske Råd. I så fald træffer Det Europæiske Råd på sit førstkommende møde med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen en 
afgørelse i overensstemmelse med kriterierne i stk. 3.  
5. Hvis Rådet eller Det Europæiske Råd, alt efter omstændighederne, ved afslutningen af proce
­
duren i stk. 3 eller 4 ikke har vedtaget en afgørelse, ophører suspensionen af proceduren for 
vedtagelse af den foranstaltning, der bygger på Schengenreglerne. Hvis den pågældende foranstaltning efterfølgende vedtages, ophører enhver afgørelse truffet af Rådet i medfør af artikel 4 fra datoen for 
foranstaltningens ikrafttrædelse med at gælde for den berørte medlemsstat i det omfang og på de 
betingelser, der besluttes af Kommissionen, medmindre den pågældende medlemsstat har trukket sin meddelelse i henhold til stk. 2 tilbage inden vedtagelsen af foranstaltningen. Kommissionen træffer 
afgørelse senest på datoen for denne vedtagelse. Når Kommissionen træffer sin afgørelse, overholder 
den kriterierne i stk. 3.  
Artikel 6  
Republikken Island og Kongeriget Norge deltager som associeret i gennemførelsen af Schengenreg
­
lerne og den videre udvikling heraf. Relevante procedurer i den forbindelse fastsættes i en aftale, som Rådet indgår med disse stater, idet det træffer afgørelse med enstemmighed blandt de i artikel 1 
nævnte medlemmer. En sådan aftale skal omfatte bestemmelser om Islands og Norges bidrag i forbindelse med eventuelle finansielle konsekvenser af gennemførelsen af denne protokol.  
Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed, indgår en særskilt aftale med Island og Norge om 
fastsættelse af rettighederne og forpligtelserne i forhold et mellem Irland og Det Forenede Kongerige 
Storbritannien og Nordirland, på den ene side, og Island og Norge, på den anden side, på de områder af Schengenreglerne, der gælder for disse stater.  
Artikel 7
 
I forbindelse med forhandlingerne om optagelse af nye medlemsstater i Den Europæiske Union 
betragtes Schengenreglerne og yderligere foranstaltninger, der træffes af institutionerne inden for 
rammerne heraf, som gældende regler, der skal accepteres fuldt ud af alle stater, der søger om 
optagelse.DA C 83/292 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 20)  
OM ANVENDELSE AF VISSE ASPEKTER AF 
ARTIKEL 26 I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE 
UNIONS FUNKTIONSMÅDE PÅ DET FORENEDE 
KONGERIGE OG PÅ IRLAND  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at løse visse spørgsmål vedrørende Det Forenede Kongerige og Irland,  
SOM TAGER HENSYN  til, at der i mange år har eksisteret særlige rejseordninger mellem Det Forenede 
Kongerige og Irland,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, som knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Uanset artikel 26 og 77 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, andre bestemmelser i 
nævnte traktat eller i traktaten om Den Europæiske Union, foranstaltninger vedtaget i henhold til 
disse traktater eller internationale aftaler indgået af Unionen eller af Unionen og dens medlemsstater med et eller flere tredjelande har Det Forenede Kongerige ret til ved sine grænser til andre medlems
­
stater at foretage en sådan kontrol af personer, der ønsker indrejse i Det Forenede Kongerige, som det finder nødvendigt, med det formål:  
a) at kontrollere retten til indrejse i Det Forenede Kongerige for statsborgere fra medlemsstaterne og 
for personer, over for hvilke ovennævnte personer har forsørgerpligt, og som udøver rettigheder i 
henhold til EU-lovgivningen, samt borgere i andre stater, der har fået sådanne rettigheder tillagt 
ved en aftale, som Det Forenede Kongerige er bundet af, og  
b) at træffe afgørelse om, hvorvidt andre personer skal have tilladelse til indrejse i Det Forenede 
Kongerige.  
Intet i artikel 26 og 77 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller i nogen anden 
bestemmelse i nævnte traktat eller i traktaten om Den Europæiske Union eller i foranstaltninger, der 
er vedtaget i medfør af dem, anfægter Det Forenede Kongeriges ret til at vedtage eller foretage en 
sådan kontrol. Henvisninger til Det Forenede Kongerige i denne artikel omfatter områder, hvis 
eksterne forbindelser henhører under Det Forenede Kongeriges ansvar.  
Artikel 2  
Det Forenede Kongerige og Irland kan fortsætte med at indgå indbyrdes aftaler vedrørende person
­
bevægelser mellem deres områder (det fælles rejseområde) under fuld overholdelse af rettighederne for de personer, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a), i denne protokol. Så længe de opretholder 
sådanne ordninger, finder artikel 1 i denne protokol derfor anvendelse påDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/293
Irland på samme betingelser og vilkår som for Det Forenede Kongerige. Intet i artikel 26 og 77 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, i andre bestemmelser i nævnte traktat eller i 
traktaten om Den Europæiske Union eller i foranstaltninger, som er vedtaget i medfør af dem, 
berører sådanne ordninger.  
Artikel 3  
De øvrige medlemsstater har ret til ved deres grænser eller ethvert andet indrejsested til deres område 
at foretage en sådan kontrol af personer, der ønsker at indrejse på deres område fra Det Forenede Kongerige eller fra områder, hvis eksterne forbindelser henhører under dets ansvar, i samme øjemed som nævnt i artikel 1 i denne protokol, eller fra Irland, så længe bestemmelserne i artikel 1 i denne 
protokol gælder for Irland.
 
Intet i artikel 26 og 77 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller i nogen anden 
bestemmelse i nævnte traktat eller i traktaten om Den Europæiske Union eller i foranstaltninger, der 
er vedtaget i medfør af dem, anfægter de øvrige medlemsst aters ret til at vedtage eller foretage en 
sådan kontrol.DA C 83/294 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 21)  
OM DET FORENEDE KONGERIGES OG IRLANDS STILLING FOR SÅ 
VIDT ANGÅR OMRÅDET MED FRIHED, SIKKERHED OG RETFÆR ­
DIGHED  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at løse visse spørgsmål vedrørende Det Forenede Kongerige og Irland,  
SOM HENVISER TIL  protokollen om anvendelse af visse aspekter af artikel 26 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde på Det Forenede Kongerige og Irland,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, som knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Med forbehold af artikel 3 deltager Det Forenede Kongerige og Irland ikke i Rådets vedtagelse af 
foranstaltninger, der foreslås i henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde. For rådsafgørelser, der skal vedtages med enstemmighed, kræves der enstemmighed 
blandt Rådets medlemmer med undtagelse af repræsentanterne for Det Forenede Kongeriges og 
Irlands regeringer.  
Ved anvendelsen af denne artikel defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
Artikel 2  
Som følge af artikel 1 og med forbehold af artikel 3, 4 og 6 er ingen bestemmelser i tredje del, afsnit 
V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ingen foranstaltninger vedtaget i henhold til nævnte afsnit, ingen bestemmelser i internationale aftaler indgået af Unionen i henhold til nævnte 
afsnit og ingen afgørelser truffet af Den Europæiske Unions Domstol om fortolkning af sådanne 
bestemmelser eller foranstaltninger bindende for eller finder anvendelse i Det Forenede Kongerige 
eller Irland; ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller afgørelser berører på nogen måde disse staters beføjelser, rettigheder og forpligtelser; ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller 
afgørelser berører på nogen måde gældende fællesskabsret eller EU-ret eller udgør en del af EU- 
retten, således som de finder anvendelse på Det Forenede Kongerige eller Irland.  
Artikel 3  
1. Det Forenede Kongerige eller Irland kan inden tre måneder efter, at et forslag eller initiativ er 
blevet forelagt for Rådet i henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, skriftligt meddele Rådets formand, at den pågældende stat ønsker at deltage i vedta
­
gelsen og anvendelsen af sådanne foreslåede foranstaltninger, hvorefter den skal have ret hertil.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/295
For rådsafgørelser, der skal vedtages med enstemmighed, kræves der enstemmighed blandt Rådets 
medlemmer med undtagelse af et medlem, der ikke har indgivet en sådan meddelelse. En foran ­
staltning, der vedtages i henhold til dette stykke, er bindende for alle de medlemsstater, der har 
deltaget i vedtagelsen.  
I de foranstaltninger, der vedtages i henhold til artikel 70 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, fastsættes betingelser for Det Forenede Kongeriges og Irlands deltagelse i evalueringer vedrørende de områder, der er omfattet af tredje del, afsnit V, i nævnte traktat.  
Ved anvendelsen af denne artikel defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
2. Hvis en foranstaltning som nævnt i stk. 1 ikke kan vedtages inden for en rimelig tid med 
deltagelse af Det Forenede Kongerige eller Irland, kan Rådet vedtage den i henhold til artikel 1 uden 
deltagelse af Det Forenede Kongerige eller Irland. I så fald finder artikel 2 anvendelse.  
Artikel 4  
Det Forenede Kongerige eller Irland kan når som helst efter Rådets vedtagelse af en foranstaltning i 
henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde meddele Rådet 
og Kommissionen, at den pågældende stat ønsker at acceptere foranstaltningen. I så fald finder 
proceduren i artikel 331, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde tilsvarende anvendelse.  
Artikel 4a  
1. Bestemmelserne i denne protokol finder anvendelse på Det Forenede Kongerige og Irland, også 
for så vidt angår foranstaltninger, der er foreslået eller vedtaget i medfør af tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som ændrer en eksisterende foranstaltning, 
som de er bundet af.  
2. I tilfælde, hvor Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen, beslutter, at Det 
Forenede Kongeriges eller Irlands ikke-deltagelse i den ændrede udgave af den eksisterende foran
­
staltning gør denne foranstaltning uanvendelig for andre medlemsstater eller Unionen, kan det 
imidlertid tilskynde Det Forenede Kongerige eller Irland til at give meddelelse i henhold til 
artikel 3 eller 4. I forbindelse med artikel 3 begynder en ny periode på to måneder at løbe fra 
datoen for Rådets afgørelse.  
Hvis Det Forenede Kongerige eller Irland ved udløbet af denne periode på to måneder fra Rådets 
afgørelse ikke har givet meddelelse i henhold til artikel 3 eller 4, ophører den eksisterende foran ­
staltning med at være bindende for og finde anvendelse på den pågældende medlemsstat, medmindre 
denne har givet meddelelse i henhold til artikel 4 inden ændringsforanstaltningens ikrafttrædelse. 
Dette har virkning fra datoen for ændringsforanstaltningens ikrafttrædelse eller fra udløbet af 
perioden på to måneder, alt efter hvilken dato der er den seneste.DA C 83/296 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
I forbindelse med dette stykke træffer Rådet efter en indgående drøftelse af sagen afgørelse med et 
kvalificeret flertal af de af dets medlemmer, som repræsenterer medlemsstater, der deltager eller har 
deltaget i vedtagelsen af ændringsforanstaltningen. Kvalificeret flertal i Rådet defineres som angivet i 
artikel 238, stk. 3, litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
3. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, kan beslutte, at 
Det Forenede Kongerige eller Irland skal bære eventuelle direkte finansielle konsekvenser, der måtte opstå som en nødvendig og uundgåelig følge af, at den pågældende medlemsstat ikke længere deltager i den eksisterende foranstaltning.  
4. Denne artikel berører ikke artikel 4.  
Artikel 5  
En medlemsstat, der ikke er bundet af en foranstaltning vedtaget i henhold til tredje del, afsnit V, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, påføres ingen finansielle følger af denne foranstaltning, bortset fra de administrationsomkostninger, der påhviler institutionerne, medmindre 
Rådet med enstemmighed blandt alle sine medlemmer efter høring af Europa-Parlamentet træffer 
anden afgørelse.  
Artikel 6  
Hvis Det Forenede Kongerige eller Irland i tilfælde, som er nævnt i denne protokol, er bundet af en 
foranstaltning, som Rådet har vedtaget i henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Euro
­
pæiske Unions funktionsmåde, finder de relevante bestemmelser i traktaterne anvendelse på denne 
stat for den pågældende foranstaltning.  
Artikel 6a  
Det Forenede Kongerige og Irland vil ikke være bundet af regler fastsat på grundlag af artikel 16 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåd e, der vedrører medlemsstaternes behandling af 
personoplysninger under udøvelsen af aktiviteter, der er omfattet af nævnte traktats tredje del, afsnit 
V, kapitel 4 eller 5, når Det Forenede Kongerige og Irland ikke er bundet af EU-regler vedrørende 
former for strafferetligt samarbejde eller politisamarbejde, der kræver overholdelse af de bestem ­
melser, der er fastsat på grundlag af artikel 16.  
Artikel 7  
Artikel 3, 4 og 4a berører ikke protokollen om Schengenreglerne som integreret i Den Europæiske 
Union.  
Artikel 8  
Irland kan skriftligt meddele Rådet, at Irland ikke længere ønsker at være omfattet af denne protokol. 
I så fald gælder de almindelige traktatbestemmelser for Irland.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/297
Artikel 9  
For Irlands vedkommende finder denne protokol ikke anvendelse på artikel 75 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde.DA C 83/298 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 22)  
OM DANMARKS STILLING  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ERINDRER OM  afgørelsen truffet af stats- og regeringscheferne, forsamlet i Det Europæiske Råd i 
Edinburgh den 12. december 1992, om visse problemer, som Danmark har rejst vedrørende trak ­
taten om Den Europæiske Union,  
SOM HAR NOTERET SIG  Danmarks holdning med hensyn til unionsborgerskab, Den Økonomiske og 
Monetære Union, forsvarspolitik og retlige og indre anliggender, som fastlagt i Edinburghafgørelsen,  
SOM ER SIG BEVIDST , at en videreførelse under traktaterne af den retlige ordning, der findes i Edin ­
burghafgørelsen, i betydelig grad vil begrænse Danmarks deltagelse på vigtige områder af EU-samar ­
bejdet, og at det vil være i Unionens interesse at sikre EU-rettens integritet på området frihed, 
sikkerhed og retfærdighed,  
SOM  derfor  ØNSKER , at der fastlægges en retlig ramme, som giver Danmark mulighed for at deltage i 
vedtagelsen af foranstaltninger, der foreslås på grundlag af tredje del, afsnit V, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde, og som med tilfredshed noterer sig, at Danmark agter at benytte 
sig af denne mulighed, når det er muligt, i overensstemmelse med sine forfatningsmæssige bestem ­
melser,  
SOM NOTERER SIG , at Danmark ikke vil forhindre de andre medlemsstater i at udvikle deres samar ­
bejde yderligere med hensyn til foranstaltninger, der ikke er bindende for Danmark,  
SOM ERINDRER OM  artikel 3 i protokollen om Schengenreglerne som integreret i Den Europæiske 
Union,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, som knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
DEL I  
Artikel 1  
Danmark deltager ikke i Rådets vedtagelse af foranstaltninger, der foreslås i henhold til tredje del, 
afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. For rådsafgørelser, der skal vedtages med enstemmighed, kræves der enstemmighed blandt Rådets medlemmer med undtagelse af repræ
­
sentanten for Danmarks regering.  
Ved anvendelsen af denne artikel defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/299
Artikel 2  
Ingen af bestemmelserne i tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, 
ingen foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til nævnte afsnit, ingen bestemmelser i internationale 
aftaler indgået af Unionen i henhold til nævnte afsnit og ingen afgørelser truffet af Den Europæiske Unions Domstol om fortolkning af sådanne bestemmelser eller foranstaltninger eller foranstaltninger, 
der er ændret eller kan ændres i henhold til dette afsnit, er bindende for eller finder anvendelse i 
Danmark; ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller afgørelser berører på nogen måde 
Danmarks beføjelser, rettigheder og forpligtelser; ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller 
afgørelser berører på nogen måde gældende fællesskabsret eller EU-ret eller udgør en del af EU-retten, 
således som de finder anvendelse på Danmark. Især er EU-retsakter på området politisamarbejde og 
retligt samarbejde i straffesager, der er vedtaget inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, og som ændres, fortsat bindende for og finder anvendelse i Danmark uændret.  
Artikel 2a  
Artikel 2 i denne protokol finder ligeledes anvendelse i forbindelse med de regler, der er fastsat på 
grundlag af artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og vedrører medlems
­
staternes behandling af personoplysninger under udøvelsen af aktiviteter, der er omfattet af nævnte traktats tredje del, afsnit V, kapitel 4 eller 5.  
Artikel 3  
Danmark påføres ingen finansielle følger af foranstaltn inger, som anført i artikel 1, bortset fra de 
administrationsomkostninger, der påhviler institutionerne.  
Artikel 4  
1. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om et forslag om eller initiativ til 
udbygning af Schengenreglerne, som er omfattet af denne del, træffer Danmark afgørelse om, 
hvorvidt det vil gennemføre denne foranstaltning i sin nationale lovgivning. Hvis Danmark beslutter 
sig herfor, vil denne foranstaltning skabe en folkeretlig forpligtelse mellem Danmark og de øvrige 
medlemsstater, der er bundet af foranstaltningen.  
2. Hvis Danmark beslutter ikke at gennemføre en rådsforanstaltning som nævnt i stk. 1, overvejer 
de medlemsstater, der er bundet af foranstaltningen, og Danmark, hvilke passende foranstaltninger 
der skal træffes.  
DEL II  
Artikel 5
 
Med hensyn til foranstaltninger, der træffes af Rådet i henhold til artikel 26, stk. 1, artikel 42 og 
artikel 43-46 i traktaten om Den Europæiske Union, deltager Danmark ikke i udarbejdelsen og gennemførelsen af Unionens afgørelser og aktioner, som har indvirkning på forsvarsområdet.DA C 83/300 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Danmark deltager derfor ikke i vedtagelsen heraf. Danmark vil ikke forhindre de andre medlemsstater 
i at udvikle deres samarbejde yderligere på dette område. Danmark vil ikke være forpligtet til at 
bidrage til finansiering af aktionsudgifter i forbindelse med sådanne foranstaltninger eller til at stille 
militær kapacitet til rådighed for Unionen.  
For retsakter, som Rådet skal vedtage med enstemmighed, kræves der enstemmighed blandt Rådets 
medlemmer med undtagelse af repræsentanten for den danske regering.  
Ved anvendelsen af denne artikel defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
DEL III  
Artikel 6  
Artikel 1, 2 og 3 finder ikke anvendelse på foranstaltninger, der udpeger de tredjelande, hvis stats ­
borgere skal være i besiddelse af visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, eller foran ­
staltninger vedrørende en ensartet udformning af visa.  
DEL IV  
Artikel 7  
Danmark kan til enhver tid i overensstemmelse med sine forfatningsmæssige bestemmelser under ­
rette de øvrige medlemsstater om, at det ikke længere ønsk er at benytte sig af alle eller en del af 
bestemmelserne i denne protokol. I så fald vil Danmark fuldt ud gennemføre alle de til den tid 
gældende relevante foranstaltninger, som er truffet inden for rammerne af Den Europæiske Union.  
Artikel 8  
1. Danmark kan til enhver tid i overensstemmelse med sine forfatningsmæssige bestemmelser 
meddele de andre medlemsstater, at denne protokols del I fra den første dag i den måned, der 
følger efter meddelelsen, vil bestå af bestemmelserne i bilaget, jf. dog artikel 7. I så fald omnum ­
mereres artikel 5-8 i overensstemmelse hermed.  
2. Seks måneder efter den dato, hvor den i stk. 1 nævnte meddelelse får virkning, vil alle 
Schengenregler og foranstaltninger vedtaget til udbygning af disse regler, der indtil da har været 
bindende for Danmark som folkeretlige forpligtelser, være bindende for Danmark som EU-ret.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/301
BILAG  
Artikel 1 
Med forbehold af artikel 3 deltager Danmark ikke i Rådets vedtagelse af foranstaltninger, der foreslås i henhold til tredje 
del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. For retsakter, som Rådet skal vedtage med enstem ­
mighed, kræves der enstemmighed blandt Rådets medlemmer med undtagelse af repræsentanten for den danske regering.  
Ved anvendelsen af denne artikel defineres kvalificeret flertal som angivet i artikel 238, stk. 3, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde.  
Artikel 2 
Som følge af artikel 1 og med forbehold af artikel 3, 4 og 8 er ingen bestemmelser i tredje del, afsnit V, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde, ingen foranstaltninger vedtaget i henhold til nævnte afsnit, ingen bestemmelser i 
internationale aftaler indgået af Unionen i henhold til nævnte afsnit og ingen afgørelser truffet af Den Europæiske Unions 
Domstol om fortolkning af sådanne bestemmelser eller foranstaltninger bindende for eller finder anvendelse i Danmark. 
Ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller afgørelser berører på nogen måde Danmarks beføjelser, rettigheder og 
forpligtelser. Ingen af disse bestemmelser, foranstaltninger eller afgørelser berører på nogen måde gældende fællesskabsret 
eller EU-ret eller udgør en del af EU-retten, således som de finder anvendelse på Danmark.  
Artikel 3 
1. Danmark kan, inden tre måneder efter at et forslag eller initiativ er blevet forelagt for Rådet i henhold til tredje del, 
afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, skriftligt meddele Rådets formand, at Danmark ønsker at 
deltage i vedtagelsen og anvendelsen af sådanne foreslåede foranstaltninger, hvorefter det skal have ret hertil.  
2. Hvis en foranstaltning som nævnt i stk. 1 ikke kan vedtages inden for en rimelig tid med deltagelse af Danmark, kan 
Rådet vedtage en sådan foranstaltning i henhold til artikel 1 uden deltagelse af Danmark. I så fald finder artikel 2 
anvendelse.  
Artikel 4 
Danmark kan når som helst efter vedtagelsen af en foranstaltning i henhold til tredje del, afsnit V, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde meddele Rådet og Kommissionen, at Danmark ønsker at acceptere foranstaltningen. I 
så fald finder proceduren i nævnte traktats artikel 331, stk. 1, tilsvarende anvendelse.  
Artikel 5 
1. Bestemmelserne i denne protokol finder anvendelse på Danmark, også for så vidt angår foranstaltninger, der er 
foreslået eller vedtaget i medfør af tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og som 
ændrer en eksisterende foranstaltning, som Danmark er bundet af.  
2. I tilfælde, hvor Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen, beslutter, at Danmarks ikke-deltagelse i den 
ændrede udgave af den eksisterende foranstaltning gør denne foranstaltning uanvendelig for andre medlemsstater eller 
Unionen, kan det imidlertid tilskynde Danmark til at give meddelelse i henhold til artikel 3 eller 4. I forbindelse med 
artikel 3 begynder en ny periode på to måneder at løbe fra datoen for Rådets afgørelse.DA C 83/302 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Hvis Danmark ved udløbet af denne periode på to måneder fra Rådets afgørelse ikke har givet meddelelse i henhold til 
artikel 3 eller 4, ophører den eksisterende foranstaltning med at være bindende for eller finde anvendelse på Danmark, 
medmindre Danmark har givet meddelelse i henhold til artikel 4 inden ændringsforanstaltningens ikrafttrædelse. Dette har 
virkning fra datoen for ændringsforanstaltningens ikrafttrædelse eller fra udløbet af perioden på to måneder, alt efter 
hvilken dato der er den seneste.  
I forbindelse med dette stykke træffer Rådet efter en indgående drøftelse af sagen afgørelse med et kvalificeret flertal af de 
af dets medlemmer, som repræsenterer medlemsstater, der deltager eller har deltaget i vedtagelsen af ændringsforanstalt ­
ningen. Kvalificeret flertal i Rådet defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, litra a), i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde.  
3. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, kan beslutte, at Danmark skal bære 
eventuelle direkte finansielle konsekvenser, der måtte opstå som en nødvendig og uundgåelig følge af, at Danmark ikke 
længere deltager i den eksisterende foranstaltning.  
4. Denne artikel berører ikke artikel 4.  
Artikel 6 
1. Meddelelsen i henhold til artikel 4 skal gives senest seks måneder efter den endelige vedtagelse af en foranstaltning, 
der er en foranstaltning til udbygning af Schengenreglerne.  
Hvis Danmark ikke giver meddelelse i overensstemmelse med artikel 3 og 4 vedrørende foranstaltninger til udbygning af 
Schengenreglerne, overvejer de medlemsstater, der er bundet af disse foranstaltninger, og Danmark, hvilke passende skridt 
der skal tages.  
2. En meddelelse i henhold til artikel 3 vedrørende foranstaltninger til udbygning af Schengenreglerne anses uigen ­
kaldeligt for at være en meddelelse i henhold til artikel 3 med hensyn til ethvert yderligere forslag eller initiativ til 
udbygning af denne foranstaltning, for så vidt et sådant forslag eller initiativ er en udbygning af Schengenreglerne.  
Artikel 7 
Danmark vil ikke være bundet af regler fastsat på grundlag af artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, der vedrører medlemsstaternes behandling af personoplysninger under udøvelsen af aktiviteter, der er omfattet af nævnte traktats tredje del, afsnit V, kapitel 4 eller 5, når Danmark ikke er bundet af EU-regler vedrørende 
former for strafferetligt samarbejde eller politisamarbejde, der kræver overholdelse af de bestemmelser, der er fastsat på 
grundlag af artikel 16.  
Artikel 8  
Hvis Danmark i tilfælde, som er nævnt i denne del, er bundet af en foranstaltning, som Rådet har vedtaget i henhold til 
tredje del, afsnit V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, finder de relevante bestemmelser i traktaterne 
anvendelse på Danmark for så vidt angår den pågældende foranstaltning.  
Artikel 9
 
I de tilfælde, hvor Danmark ikke er bundet af en foranstaltning, der er vedtaget i henhold til tredje del, afsnit V, i traktate n 
om Den Europæiske Unions funktionsmåde, bærer Danmark ingen finansielle konsekvenser af denne foranstaltning, 
bortset fra de administrationsomkostninger, der påhviler institutionerne, medmindre Rådet med enstemmighed blandt 
alle sine medlemmer efter høring af Europa-Parlamentet træffer anden afgørelse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/303
PROTOKOL (nr. 23)  
OM MEDLEMSSTATERNES FORBINDELSER MED TREDJELANDE MED 
HENSYN TIL PASSAGE AF DE YDRE GRÆNSER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER  medlemsstaternes behov for effektiv kontrol ved deres ydre grænser, i givet fald i 
samarbejde med tredjelande, i betragtning,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes til traktaten om Den Europæiske Union og 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Bestemmelserne om foranstaltninger vedrørende passage af de ydre grænser i artikel 77, stk. 2, litra 
b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde berører ikke medlemsstaternes kompe ­
tence til at forhandle eller indgå aftaler med tredjelande, så længe de overholder EU-retten og andre 
relevante internationale aftaler.DA C 83/304 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 24)  
OM ASYL FOR STATSBORGERE I DEN EUROPÆISKE 
UNIONS MEDLEMSSTATER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at Unionen i henhold til artikel 6, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske 
Union anerkender de rettigheder, friheder og principper, der er nævnt i chartret om grundlæggende 
rettigheder,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at de grundlæggende rettigheder, som de er garanteret ved den europæiske 
konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, udgør gene ­
relle principper i EU-retten i henhold til artikel 6, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at Den Europæiske Unions Domstol har kompetence til at sikre, at 
Unionen overholder lovgivningen ved fortolkningen og anvendelsen af artikel 6, stk. 1 og 3, i traktaten om Den Europæiske Union,
 
SOM TAGER I BETRAGTNING , at alle europæiske stater i henhold til artikel 49 i traktaten om Den 
Europæiske Union skal overholde værdierne i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union, når de 
ansøger om at blive medlem af Unionen,  
SOM TAGER HENSYN TIL , at der ved artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Union indføres en 
procedure, hvorefter visse rettigheder kan suspenderes, hvis en medlemsstat groft og vedvarende 
overtræder disse værdier,  
SOM ERINDRER OM , at enhver statsborger i en medlemsstat som unionsborger nyder en særlig status 
og beskyttelse, som medlemsstaterne skal garantere i henho ld til bestemmelserne i anden del af 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
SOM TAGER HENSYN TIL , at traktaterne indfører et område uden indre grænser og sikrer alle unions ­
borgere ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område,  
SOM ØNSKER AT UNDGÅ , at asylinstituttet udnyttes til andre formål end de tilsigtede,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at denne protokol respekterer karakteren af og målene med Genèvekon ­
ventionen om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951,DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/305
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Eneste artikel  
På grund af niveauet for beskyttelse af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder i medlems ­
staterne i Den Europæiske Union anses medlemsstaterne som sikre oprindelseslande i relation til 
hinanden i alle retlige og praktiske spørgsmål i forbindelse med asyl. En ansøgning om asyl, der 
indgives af en statsborger i en medlemsstat, kan derf or kun tages i betragtning eller antages til 
behandling i en anden medlemsstat i følgende tilfælde:  
a) hvis den medlemsstat, hvori ansøgeren er statsborger, under anvendelse af artikel 15 i konven ­
tionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder efter ikrafttræ ­
delsen af Amsterdamtraktaten træffer foranstaltninger til på sit område at fravige sine forpligtelser 
i henhold til denne konvention  
b) hvis proceduren i artikel 7, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union er indledt, og indtil 
Rådet eller, hvis det bliver aktuelt, Det Europæiske Råd, træffer beslutning i den forbindelse med hensyn til den medlemsstat, hvori ansøgeren er statsborger  
c) hvis Rådet har vedtaget en afgørelse i henhold til artikel 7, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske 
Union vedrørende den medlemsstat, hvori asylansøgeren er statsborger, eller hvis Det Europæiske 
Råd har vedtaget en afgørelse i henhold til artikel 7, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union 
vedrørende den medlemsstat, hvori asylansøgeren er statsborger  
d) hvis en medlemsstat ensidigt træffer en sådan beslutning vedrørende en ansøgning fra en stats
­
borger i en anden medlemsstat; i så fald underrettes Rådet omgående; ansøgningen behandles ud 
fra formodningen om, at den er åbenbart grundløs, uden at dette uanset tilfældets art på nogen 
måde berører medlemsstatens beslutningskompetence.DA C 83/306 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 25)  
OM DELT KOMPETENCE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Eneste artikel  
Når Unionen tager initiativer på et bestemt område, omfatter denne udøvelse af kompetence kun de 
elementer, der indgår i den pågældende EU-retsakt, og omfatter derfor ikke hele området, jf. artikel 2, 
stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde om delt kompetence.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/307
PROTOKOL (nr. 26)  
OM TJENESTEYDELSER AF ALMEN INTERESSE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
DER ØNSKER  at understrege vigtigheden af tjenesteydelser af almen interesse  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende fortolkende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den 
Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Unionens fælles værdier med hensyn til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse, jf. artikel 14 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, omfatter især  
— nationale, regionale og lokale myndigheders vigtige rolle og vide skønsbeføjelser med hensyn til 
at levere, udlægge og tilrettelægge tjenesteydelser af almen økonomisk interesse så tæt på 
brugernes behov som muligt  
— diversiteten i forskellige tjenesteydelser af almen økonomisk interesse og forskellene mellem 
brugernes behov og præferencer, der kan være et resultat af forskellige geografiske, sociale 
eller kulturelle situationer  
— et højt niveau med hensyn til kvalitet, sikkerhed og overkommelige priser, lige behandling og 
fremme af universel adgang og af brugernes rettigheder.  
Artikel 2  
Traktaternes bestemmelser berører på ingen måde medlemsstaternes beføjelse til at levere, udlægge 
og tilrettelægge ikke-økonomiske tjenesteydelser af almen interesse.DA C 83/308 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 27)  
OM DET INDRE MARKED OG KONKURRENCE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM FINDER , at det indre marked, jf. artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union, omfatter et 
system, der sikrer, at konkurrencen ikke forvrides,  
ER BLEVET ENIGE OM,  
at Unionen med henblik herpå om nødvendigt vil handle i henhold til traktaternes bestemmelser, 
herunder artikel 352 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
Denne protokol knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/309
PROTOKOL (nr. 28)  
OM ØKONOMISK, SOCIAL OG TERRITORIAL 
SAMHØRIGHED  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ERINDRER OM,  at artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union bl.a. nævner det mål at fremme 
økonomisk, social og territorial samhørighed og solidaritet mellem medlemsstaterne, og at denne 
samhørighed er med blandt de områder med delt kompetence for Unionen, som er opregnet i 
artikel 4, stk. 2, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,  
SOM ERINDRER OM,  at bestemmelserne i tredje del, afsnit XVIII, om økonomisk, social og territorial 
samhørighed som helhed udgør retsgrundlaget for en konsolidering og yderligere udvikling af Unio ­
nens indsats inden for den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, herunder muligheden for 
at oprette en ny fond,  
SOM ERINDRER OM,  at bestemmelserne i artikel 177 i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde forudser oprettelse af en samhørighedsfond,  
SOM BEMÆRKER,  at Den Europæiske Investeringsbank (EIB) udlåner store og stigende beløb til gavn for 
de mindst velstillede regioner,  
SOM BEMÆRKER  ønsket om større fleksibilitet ved tildelingen af midler fra strukturfondene,  
SOM BEMÆRKER  ønsket om en graduering af niveauerne for EU-deltagelsen i programmer og projekter 
i visse lande,  
SOM BEMÆRKER  forslaget om at tage større hensyn til medlemsstaternes relative velstand i ordningen 
med egne indtægter,  
BEKRÆFTER PÅ NY,  at fremme af økonomisk, social og territorial samhørighed er afgørende for 
Unionens fulde udvikling og vedvarende succes,  
BEKRÆFTER PÅ NY  deres overbevisning om, at strukturfondene fortsat bør spille en betydelig rolle i 
gennemførelsen af Unionens målsætninger med hensyn til samhørighed,  
BEKRÆFTER PÅ NY  deres overbevisning om, at Den Europæiske Investeringsbank fortsat skal anvende 
størstedelen af sine midler på fremme af den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, og 
erklærer, at de er villige til at tage EIB's kapitalbehov op til fornyet overvejelse, så snart det bliver 
nødvendigt af hensyn til dette formål,  
ER ENIGE OM,  at Samhørighedsfonden skal yde finansielle bidrag fra Unionen til projekter på miljø ­
området og inden for transeuropæiske net i medlemsstater, der har en bruttonationalindkomst pr. 
indbygger på mindre end 90 % af gennemsnittet i Unionen, og som har et program, der fører til 
opfyldelse af betingelserne for økonomisk konvergens som nævnt i artikel 126 i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde,DA C 83/310 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
ERKLÆRER,  at de agter at tillade en større fleksibilitetsmargen ved tildelingen af midler fra struktur ­
fondene til opfyldelse af specifikke behov, som ikke er dækket af de nuværende regler om struktur ­
fondene,  
ERKLÆRER,  at de er villige til at graduere niveauerne for Unionens deltagelse i strukturfondenes 
programmer og projekter med henblik på at undgå uforholdsmæssigt store udgiftsstigninger på 
budgetterne i de mindre velstillede medlemsstater,  
ERKENDER  behovet for regelmæssigt at overvåge de fremskridt, der er gjort i retning mod at opnå 
økonomisk, social og territorial samhørighed, tillige med deres vilje til at undersøge alle nødvendige 
foranstaltninger i den henseende,  
ERKLÆRER,  at de har til hensigt at tage større hensyn til de enkelte medlemsstaters bidragsevne i 
forbindelse med ordningen med egne indtægter og at undersøge, hvorledes der over for de mindre 
velstillede medlemsstater kan kompenseres for de regressive elementer, som findes i den nuværende 
ordning med egne indtægter,  
ER ENIGE OM,  at denne protokol knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/311
PROTOKOL (nr. 29)  
OM OFFENTLIG RADIO- OG TV-VIRKSOMHED I 
MEDLEMSSTATERNE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING,  at offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne hænger direkte 
sammen med de demokratiske, sociale og kulturelle behov i de enkelte samfund og med nødven ­
digheden af at bevare mediepluralisme,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende fortolkende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den 
Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Traktaternes bestemmelser griber ikke ind i medlemsstaternes beføjelse til at finansiere public service 
radio- og tv-virksomhed, for så vidt finansieringen ydes til radio- og fjernsynsforetagender, så disse 
kan opfylde deres public service-opgaver som pålagt dem, defineret og tilrettelagt af de enkelte medlemsstater, og denne finansiering ikke ændrer handels- og konkurrencevilkårene i Unionen i et omfang, der strider mod de fælles interesser, idet der tages hensyn til opfyldelsen af disse public 
service-opgaver.DA C 83/312 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 30)  
OM ANVENDELSEN AF DEN EUROPÆISKE UNIONS 
CHARTER OM GRUNDLÆGGENDE RETTIGHEDER I 
POLEN OG I DET FORENEDE KONGERIGE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at Unionen i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union anerkender 
de rettigheder, friheder og principper, der er fastlagt i Den Europæiske Unions charter om grund ­
læggende rettigheder,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at chartret skal anvendes i nøje overensstemmelse med bestemmelserne i 
ovennævnte artikel 6 og chartrets afsnit VII,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at chartret ifølge ovennævnte artikel 6 skal anvendes og fortolkes af 
Polens og Det Forenede Kongeriges domstole i nøje overensstemmelse med de forklaringer, der er 
anført i denne artikel,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at chartret indeholder både rettigheder og principper,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at chartret indeholder både bestemmelser af civil og politisk karakter og 
bestemmelser af økonomisk og social karakter,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at chartret bekræfter de rettigheder, friheder og principper, der er aner ­
kendt i Unionen, og gør dem mere synlige, men ikke skaber nye rettigheder og principper,  
SOM ERINDRER OM  Polens og Det Forenede Kongeriges forpligtelser i henhold til traktaten om Den 
Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og Unionens lovgivning i 
almindelighed,  
SOM NOTERER SIG  Polens og Det Forenede Kongeriges ønske om at præcisere visse aspekter med 
hensyn til chartrets anvendelse,  
SOM DERFOR TILSTRÆBER  at præcisere chartrets anvendelse i forhold til Polens og Det Forenede 
Kongeriges lovgivning og administrative praksis og mulighederne for juridisk håndhævelse i Polen 
og Det Forenede Kongerige,  
SOM PÅ NY BEKRÆFTER , at henvisninger i denne protokol til anvendelsen af specifikke bestemmelser i 
chartret på ingen måde berører anvendelsen af andre bestemmelser i chartret,  
SOM PÅ NY BEKRÆFTER , at denne protokol ikke berører chartrets anvendelse i andre medlemsstater,  
SOM PÅ NY BEKRÆFTER , at denne protokol ikke berører Polens og Det Forenede Kongeriges andre 
forpligtelser i henhold til traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde og Unionens lovgivning i almindelighed,DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/313
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
1. Chartret giver ikke øget kompetence til Den Europæiske Unions Domstol eller til nogen 
domstol i Polen eller i Det Forenede Kongerige til at træffe kendelse om, at Polens eller Det Forenede 
Kongeriges love og administrative bestemmelser, praksis eller foranstaltninger er i modstrid med de 
grundlæggende rettigheder, friheder og principper, som chartret bekræfter.  
2. Det skal navnlig udtrykkelig fastslås, at chartrets afsnit IV på ingen måde skaber rettigheder, der 
kan håndhæves juridisk i Polen eller i Det Forenede Kongerige, medmindre Polen eller Det Forenede 
Kongerige har sådanne rettigheder i deres nationale lovgivning.  
Artikel 2  
Såfremt en bestemmelse i chartret henviser til national lovgivning og praksis, finder den kun anven ­
delse i Polen og Det Forenede Kongerige, for så vidt de rettigheder og principper, den indeholder, er anerkendt i henholdsvis Polens og Det Forenede Kongeriges lovgivning eller praksis.DA C 83/314 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 31)  
OM IMPORT TIL UNIONEN AF OLIEPRODUKTER 
RAFFINERET PÅ DE NEDERLANDSKE ANTILLER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  nærmere at fastlægge samhandelsordningen ved import til Den Europæiske Union af 
olieprodukter raffineret på De Nederlandske Antiller,  
ER ENIGE  om følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske Union 
og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
Denne protokol gælder for olieprodukter, der henhører under positionerne 27.10, 27.11, 27.12, ex 
27.13 (paraffin, mikrovoks, mineralvoks (gatch eller slack wax) samt anden mineralvoks) og 27.14 i 
Bruxellesnomenklaturen indført til forbrug i medlemsstaterne.  
Artikel 2  
Medlemsstaterne forpligter sig til at indrømme olieprodukter raffineret på De Nederlandske Antiller 
de toldmæssige fordele, der følger af sidstnævntes associering med Unionen, på de betingelser, der er fastsat i denne protokol. Disse bestemmelser gælder uanset de oprindelsesregler, der anvendes af 
medlemsstaterne.  
Artikel 3  
1. Såfremt Kommissionen på en medlemsstats anmodning eller på eget initiativ konstaterer, at 
importen til Unionen af olieprodukter raffineret på De Nederlandske Antiller i henhold til den i 
ovennævnte artikel 2 fastsatte ordning skaber virkelige vanskeligheder på markedet i en eller flere medlemsstater, beslutter den, at de på denne import anvendelige toldafgifter indføres, forhøjes eller 
genindføres af de pågældende medlemsstater i det omfang og så længe, det er nødvendigt for at 
imødegå denne situation. De således indførte, forhøjede eller genindførte toldsatser kan ikke overstige dem, der anvendes for de samme produkter over for tredjelande.  
2. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser kan under alle omstændigheder anvendes, såfremt 
importen til Unionen af olieprodukter raffineret på De Nederlandske Antiller udgør to millioner 
tons eller mere pr. år.
 
3. De afgørelser, der træffes af Kommissionen i henhold til stk. 1 og 2, herunder beslutninger, der 
har til formål at afvise anmodningen fra en medlemsstat, bringes til Rådets kundskab. Dette kan på 
anmodning fra enhver medlemsstat behandle disse afgørelser og kan på ethvert tidspunkt ændre eller 
omstøde disse.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/315
Artikel 4  
1. Såfremt en medlemsstat skønner, at importen af olieprodukter raffineret på De Nederlandske 
Antiller direkte eller via en anden medlemsstat under den i artikel 2 fastsatte ordning skaber virkelige 
vanskeligheder på dens marked, og at omgående handling er nødvendig for at imødegå disse, kan den på eget initiativ beslutte at pålægge denne importtold, hvis satser ikke må overstige de toldsatser, 
der anvendes over for tredjelande for samme produkter. Den underretter Kommissionen, der inden 
en måned træffer afgørelse om, hvorvidt de af den pågældende stat trufne forholdsregler kan 
opretholdes eller skal ændres eller ophæves. Bestemmelserne i artikel 3, stk. 3, anvendes på Kommis
­
sionens afgørelse.  
2. Såfremt importen til en eller flere EU-medlemsstater af olieprodukter raffineret på De Neder ­
landske Antiller direkte eller via en anden medlemsstat under den i artikel 2 fastsatte ordning i et 
kalenderår overstiger de tonnager, der er anført i bilaget til denne protokol, betragtes de foranstalt ­
ninger, der eventuelt i medfør af stk. 1 er truffet af denne eller disse medlemsstater for det løbende 
år, som lovlige. Efter at have sikret sig, at den fastsatte tonnage er nået, tager Kommissionen de 
trufne foranstaltninger til efterretning. I så fald undlader de øvrige medlemsstater at forelægge 
spørgsmålet for Rådet.  
Artikel 5  
Såfremt Unionen vedtager at anvende kvantitative restriktioner på import af olieprodukter hidrørende 
fra andre lande, kan disse restriktioner ligeledes anven des på import af disse produkter hidrørende fra 
De Nederlandske Antiller. I så fald sikres der De Nederlandske Antiller en præferencebehandling i forhold til tredjelande.  
Artikel 6  
1. De i artikel 2-5 omhandlede bestemmelser revideres af Rådet, der efter høring af Europa- 
Parlamentet og Kommissionen træffer afgørelse med enstemmighed, i forbindelse med vedtagelsen af en fælles oprindelsesdefinition for olieprodukter hidrørende fra tredjelande og de associerede lande, 
eller når det inden for rammerne af en fælles handelspolitik for de pågældende produkter træffer 
afgørelser, eller ved fastlæggelse af en fælles energipolitik.  
2. Ved en sådan revision skal fordele af tilsvarende omfang dog under alle omstændigheder 
opretholdes for De Nederlandske Antiller på egnet vis og for et kvantum på mindst to en halv 
million tons olieprodukter.
 
3. Unionens forpligtelser for så vidt angår de i stk. 2 nævnte fordele af tilsvarende omfang kan i 
påkommende tilfælde fordeles på hvert land under hensyntagen til de tonnager, der er anført i bilaget 
til denne protokol.DA C 83/316 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Artikel 7  
Med henblik på gennemførelsen af denne protokol pålægges det Kommissionen at følge udviklingen i 
importen til medlemsstaterne af olieprodukter raffineret på De Nederlandske Antiller. Medlemssta ­
terne meddeler Kommissionen, der sørger for videregivelsen heraf, alle hensigtsmæssige oplysninger 
efter de af Kommissionen anbefalede administrative forskrifter.  
BILAG TIL PROTOKOLLEN  
For gennemførelsen af bestemmelserne i artikel 4, stk. 2, i protokollen om import til Den Europæiske Union af olie ­
produkter raffineret på De Nederlandske Antiller har De Høje Kontraherende Parter besluttet, at mængden på 2 millioner 
tons olieprodukter fra Antillerne fordeles som følger mellem medlemsstaterne: 
Tyskland . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 625 000 tons  
Den Belgisk-Luxembourgske Økonomiske Union . . . . . . . . . . . . . . . . . .  200 000 tons  
Frankrig . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  75 000 tons  
Italien . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 100 000 tons  
Nederlandene . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 1 000 000 tonsDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/317
PROTOKOL (nr. 32)  
OM EJENDOMSERHVERVELSE I DANMARK  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER  at finde en løsning på visse særlige problemer, der er af interesse for Danmark,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Uanset bestemmelserne i traktaterne kan Danmark opretholde den gældende lovgivning om erhver ­
velse af ejendomme, der ikke er helårsboliger.DA C 83/318 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 33)  
AD ARTIKEL 157 I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS 
FUNKTIONSMÅDE  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Med henblik på anvendelsen af artikel 157 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde 
skal ydelser i medfør af en erhvervstilknyttet social sikringsordning ikke anses for løn, hvis og i det 
omfang de kan henføres til beskæftigelsesperioder, der ligger forud for den 17. maj 1990, undtagen for arbejdstagere eller deres ydelsesberettigede pårørende, der inden denne dato har anlagt søgsmål eller indbragt en dertil svarende klage i overensstemmelse med den relevante nationale ret.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/319
PROTOKOL (nr. 34)  
OM DEN SÆRLIGE ORDNING FOR GRØNLAND  
Eneste artikel  
1. Behandlingen ved indførsel til Unionen af varer, der har oprindelse i Grønland og omfattes af 
den fælles markedsordning for fiskevarer, skal under overholdelse af de fælles markedsordning, ske 
under fritagelse for told og afgifter med tilsvarende virkning samt under fritagelse for kvantitative 
restriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning, såfremt Unionen i medfør af en aftale mellem Unionen og den kompetente myndighed for Grønland får tilfredsstillende adgangsmuligheder 
til de grønlandske fiskerizoner.
 
2. Alle foranstaltninger vedrørende importordningen for nævnte varer, herunder foranstaltninger 
med henblik på vedtagelsen af sådanne foranstaltninger, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 43 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.DA C 83/320 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 35)  
OM ARTIKEL 40.3.3 I IRLANDS FORFATNING  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelse, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det 
Europæiske Atomenergifællesskab:  
Intet i traktaterne, traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab og senere trak ­
tater og akter om ændring eller supplering af disse berører anvendelsen i Irland af artikel 40.3.3 i Irlands forfatning.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/321
PROTOKOL (nr. 36)  
OM OVERGANGSBESTEMMELSER  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM TAGER I BETRAGTNING , at det for at tilrettelægge overgangen fra de institutionelle bestemmelser i 
traktaterne, der finder anvendelse inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, til de bestemmelser, der er 
fastsat i nævnte traktat, er nødvendigt at fastlægge overgangsbestemmelser,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om Den Europæiske 
Union, traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab:  
Artikel 1  
I denne protokol forstås ved »traktaterne« traktaten om Den Europæiske Union, traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifælles
­
skab. 
AFSNIT I  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE EUROPA-PARLAMENTET  
Artikel 2  
I god tid inden Europa-Parlaments-valget i 2009 vedtager Det Europæiske Råd i overensstemmelse 
med artikel 14, stk. 2, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union en afgørelse om Europa- 
Parlamentets sammensætning.  
Indtil udløbet af valgperioden 2004-2009 forbliver sammensætningen og antallet af medlemmer af 
Europa-Parlamentet, som de var ved Lissabontraktatens ikrafttrædelse.  
AFSNIT II  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE KVALIFICERET FLERTAL  
Artikel 3  
1. I overensstemmelse med artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union træder 
bestemmelserne i dette stykke og bestemmelserne i artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæ ­
iske Unions funktionsmåde om definitionen af kvalificeret flertal i Det Europæiske Råd og Rådet i 
kraft den 1. november 2014.  
2. Mellem den 1. november 2014 og den 31. marts 2017 kan et medlem af Rådet, når en 
afgørelse skal vedtages med kvalificeret flertal, kræve, at afgørelsen træffes med kvalificeret flertal 
som defineret i stk. 3. Stk. 3 og 4 finder i så fald anvendelse.DA C 83/322 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
3. Indtil den 31. oktober 2014 gælder følgende bestemmelser med forbehold af artikel 235, stk. 
1, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Ved afgørelser i Det Europæiske Råd og Rådet, der kræver kvalificeret flertal, tildeles medlemmer-nes 
stemmer følgende vægt:  
Belgien  12  
Bulgarien  10  
Den Tjekkiske Republik  12  
Danmark  7  
Tyskland  29  
Estland  4  
Irland  7  
Grækenland  12  
Spanien  27  
Frankrig  29  
Italien  29  
Cypern 4  
Letland  4  
Litauen  7  Luxembourg  4  
Ungarn  12  
Malta 3  
Nederlandene  13 
Østrig  10 
Polen  27 
Portugal  12  
Rumænien  14 
Slovenien  4  
Slovakiet 7  
Finland  7  
Sverige  10 
Det Forenede Kongerige  29  
Afgørelserne træffes med mindst 255 stemmer for afgivet af et flertal af medlemmerne, når afgø ­
relsen i henhold til traktaterne skal træffes på forslag af Kommissionen. I alle andre tilfælde træffes 
afgørelserne med mindst 255 stemmer for afgivet af mindst to tredjedele af medlemmerne.  
Når Det Europæiske Råd eller Rådet vedtager en retsakt med kvalificeret flertal, kan et medlem af Det 
Europæiske Råd eller Rådet kræve, at det kontrolleres, at de medlemsstater, der udgør dette kvali ­
ficerede flertal, repræsenterer mindst 62 % af Unionens samlede befolkning. Hvis det viser sig, at denne betingelse ikke er opfyldt, er den pågældende retsakt ikke vedtaget.  
4. I de tilfælde, hvor det ifølge traktaterne ikke er alle Rådets medlemmer, der deltager i afstem
­
ningen, det vil sige i de tilfælde, hvor der henvises til kvalificeret flertal som defineret i artikel 238, 
stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, defineres kvalificeret flertal indtil den 
31. oktober 2014 som samme forholdsmæssige andel af de vægtede stemmer og samme forholds ­
mæssige andel af antallet af rådsmedlemmer samt eventuelt samme procentdel af de berørte medlemsstaters befolkning som dem, der er fastsat i stk. 3 i nærværende artikel.  
AFSNIT III
 
BESTEMMELSER VEDRØRENDE RÅDETS SAMMENSÆTNINGER  
Artikel 4  
Indtil ikrafttrædelsen af den afgørelse, der henvises til i artikel 16, stk. 6, første afsnit, i traktaten om 
Den Europæiske Union kan Rådet mødes i de sammensætninger, der er nævnt i omhandlede stykkes* 
andet og tredje afsnit, samt i de øvrige sammensætninger, der angives på en liste i en afgørelse 
vedtaget med simpelt flertal af Rådet for Almindelige Anliggender.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/323
AFSNIT IV  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE KOMMISSIONEN, HERUNDER UNIONENS 
HØJTSTÅENDE REPRÆSENTANT FOR UDENRIGSANLIGGENDER OG 
SIKKERHEDSPOLITIK  
Artikel 5  
De medlemmer af Kommissionen, der fungerer på den dato, hvor Lissabontraktaten træder i kraft, 
skal fungere, indtil deres tjenesteperiode udløber. Dog ophører tjenesteperioden for det medlem, der 
har samme nationalitet som Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikker ­
hedspolitik, på datoen for den højtstående repræsentants udnævnelse.  
AFSNIT V  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE GENERALSEKRETÆREN FOR RÅDET/DEN 
HØJTSTÅENDE REPRÆSENTANT FOR DEN FÆLLES UDENRIGS- OG 
SIKKERHEDSPOLITIK OG VICEGENERALSEKRETÆREN FOR RÅDET  
Artikel 6  
Tjenesteperioden for generalsekretæren for Rådet/den højtstående repræsentant for den fælles uden ­
rigs- og sikkerhedspolitik og vicegeneralsekretæren for Rådet ophører på den dato, hvor Lissabon ­
traktaten træder i kraft. Rådet udnævner en generalsekretær i overensstemmelse med artikel 240, stk. 
2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
AFSNIT VI  
BESTEMMELSER VEDRØRENDE DE RÅDGIVENDE ORGANER  
Artikel 7  
Indtil ikrafttrædelsen af den afgørelse, der er nævnt i artikel 301 i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, er fordelingen af Det Økonomiske og Sociale Udvalgs medlemmer således:  
Belgien  12  
Bulgarien  12  
Den Tjekkiske Republik  12  
Danmark  9  
Tyskland  24  
Estland  7  
Irland  9  
Grækenland  12  Spanien  21  
Frankrig  24 
Italien  24  
Cypern  6  
Letland  7  
Litauen  9  
Luxembourg  6  
Ungarn  12DA C 83/324 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Malta 5  
Nederlandene  12  
Østrig  12  
Polen 21  
Portugal  12  
Rumænien  15  Slovenien  7  
Slovakiet 9  
Finland  9  
Sverige  12 
Det Forenede Kongerige  24  
Artikel 8  
Indtil ikrafttrædelsen af den afgørelse, der er nævnt i artikel 305 i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde, er fordelingen af Regionsudvalgets medlemmer således:  
Belgien  12  
Bulgarien  12  
Den Tjekkiske Republik  12  
Danmark  9  
Tyskland  24  
Estland  7  
Irland  9  
Grækenland  12  
Spanien  21  
Frankrig  24  
Italien  24  
Cypern 6  
Letland  7  
Litauen  9  
Luxembourg  6  Ungarn  12  
Malta 5  
Nederlandene  12 
Østrig  12 
Polen  21 
Portugal  12  
Rumænien  15 
Slovenien  7  
Slovakiet 9  
Finland  9  
Sverige  12 
Det Forenede Kongerige  24  
AFSNIT VII  
OVERGANGSBESTEMMELSER VEDRØRENDE RETSAKTER VEDTAGET PÅ 
GRUNDLAG AF AFSNIT V OG VI I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION INDEN 
LISSABONTRAKTATENS IKRAFTTRÆDELSE  
Artikel 9  
Retsvirkningerne af retsakter, der er vedtaget af Unionens institutioner, organer, kontorer og agen ­
turer på grundlag af traktaten om Den Europæiske Union inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, 
bevares, så længe disse retsakter ikke er ophævet, annulleret eller ændret i medfør af traktaterne. Det 
samme gælder de konventioner, som medlemsstaterne har indgået på grundlag af traktaten om Den 
Europæiske Union.  
Artikel 10  
1. Som overgangsforanstaltning og med hensyn til Unionens retsakter på området politisam ­
arbejde og retligt samarbejde i straffesager, der er vedtaget inden Lissabontraktatens ikrafttrædelse, 
skal institutionernes beføjelser være følgende på datoen for ikrafttrædelsen af nævnte traktat:DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/325
Kommissionens beføjelser i henhold til artikel 258 i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde finder ikke anvendelse, og Den Europæiske Unions Do mstols beføjelser i henhold til afsnit VI i 
traktaten om Den Europæiske Union i den udgave, der gælder inden Lissabontraktatens ikrafttræ ­
delse, forbliver de samme, også når de er godkendt i henhold til artikel 35, stk. 2, i nævnte traktat 
om Den Europæiske Union.  
2. Ændring af en retsakt som omhandlet i stk. 1 medfører, at de i stk. 1 nævnte institutioners 
beføjelser som fastsat i traktaterne finder anvendelse med hensyn til den ændrede retsakt for de medlemsstater, som den ændrede retsakt finder anvendelse på.  
3. I alle tilfælde ophører overgangsforanstaltningerne i stk. 1 med at have virkning fem år efter 
datoen for Lissabontraktatens ikrafttrædelse.  
4. Senest seks måneder inden udløbet af overgangsperioden i stk. 3 kan Det Forenede Kongerige 
meddele Rådet, at det med hensyn til de i stk. 1 omhandlede retsakter ikke godkender de i stk. 1 
nævnte institutioners beføjelser som fastsat i traktaterne. Såfremt Det Forenede Kongerige har givet denne meddelelse, ophører alle retsakter som omhandlet i stk. 1 med at finde anvendelse på Det Forenede Kongerige fra datoen for udløbet af overgangsperioden i stk. 3. Dette afsnit gælder ikke 
med hensyn til de ændrede retsakter, der finder anvendelse på Det Forenede Kongerige, jf. stk. 2.  
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, fastsætter de nødven
­
dige følge- og overgangsordninger. Det Forenede Kongerige deltager ikke i vedtagelsen af denne 
afgørelse. Kvalificeret flertal i Rådet defineres som angivet i artikel 238, stk. 3, litra a), i traktaten 
om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, kan også vedtage en 
afgørelse om, at Det Forenede Kongerige bærer eventuelle direkte finansielle konsekvenser, der 
nødvendigvis og uundgåeligt opstår, fordi Det Forenede Kongerige ikke længere deltager i disse 
retsakter.  
5. Det Forenede Kongerige kan på et hvilket som helst senere tidspunkt meddele Rådet, at det 
ønsker at deltage i retsakter, der ikke længere finder anvendelse på Det Forenede Kongerige i henhold til stk. 4, første afsnit. I så fald finder de relevante bestemmelser i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union eller protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands 
stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed anvendelse, alt efter omstæn
­
dighederne. Institutionernes beføjelser med hensyn til disse retsakter er dem, der er fastsat i trakta ­
terne. Når EU-institutionerne og Det Forenede Kongerige handler i henhold til de relevante proto ­
koller, søger de at genoprette den videst mulige grad af deltagelse for Det Forenede Kongerige i 
gældende EU-ret for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, uden at det 
alvorligt berører den praktiske gennemførelse af de forskellige dele heraf, og samtidig med at 
sammenhængen mellem disse dele respekteres.DA C 83/326 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
PROTOKOL (nr. 37)  
OM DE FINANSIELLE KONSEKVENSER AF UDLØBET 
AF EKSF-TRAKTATEN OG OM KUL- OG 
STÅLFORSKNINGSFONDEN  
DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ERINDRER OM,  at alle Det Europæiske Kul- og Stålfællesskabs aktiver og passiver, som de 
eksisterede den 23. juli 2002, blev overført til Det Europæiske Fællesskab den 24. juli 2002,  
SOM TAGER HENSYN  til ønsket om at anvende disse midler til forskning inden for sektorer knyttet til 
kul- og stålindustrien og det heraf følgende behov for at fastlægge en række særlige regler herom,  
ER BLEVET ENIGE OM  følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten om den Europæiske 
Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:  
Artikel 1  
1. Nettoværdien af disse aktiver og passiver, som de fremgår af EKSF's balance pr. 23. juli 2002, 
der vil kunne blive op- eller nedskrevet, herunder som følge af afviklingstransaktionerne, skal 
betragtes som aktiver bestemt til forskning inden for sektorer knyttet til kul- og stålindustrien og 
benævnes »EKSF under afvikling«. Når afviklingen er afsluttet, benævnes de »Kul- og Stålforsknings ­
fondens aktiver«.  
2. Provenuet af disse aktiver, som benævnes »Kul- og Stålforskningsfonden«, skal udelukkende 
anvendes til forskning inden for sektorer knyttet til kul- og stålindustrien og uden for rammepro ­
grammet for forskning i overensstemmelse med bestemmelserne i denne protokol og i retsakter 
vedtaget på grundlag heraf.  
Artikel 2  
Rådet, der træffer afgørelse efter en særlig lovgivningsprocedure og efter Europa-Parlamentets 
godkendelse, vedtager alle de nødvendige bestemmelser for gennemførelsen af denne protokol, 
herunder de væsentligste principper.  
Rådet vedtager på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet foranstaltninger 
om flerårige finansielle retningslinjer for forvaltningen af Kul- og Stålforskningsfondens aktiver samt tekniske retningslinjer for Kul- og Stålforskningsfondens forskningsprogram.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/327
Artikel 3  
Medmindre andet er fastsat i denne protokol og i retsakter vedtaget på grundlag heraf, finder 
bestemmelserne i traktaterne anvendelse.DA C 83/328 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
BILAGDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/329

BILAG I  
LISTE OMHANDLET I ARTIKEL 38 I TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS 
FUNKTIONSMÅDE  
– 1 –  – 2 – 
Position i Bruxelles- 
nomenklaturen  Varebeskrivelse  
Kapitel 1 Levende dyr  
Kapitel 2 Kød og spiseligt slagteaffald  
Kapitel 3 Fisk, krebsdyr og bløddyr  
Kapitel 4 Mælk og mejeriprodukter; fugleæg; naturlig honning  
Kapitel 5 
05.04 Tarme, blærer og maver, hele eller stykker deraf, af andre dyr end fisk 
05.15 Animalske produkter, ikke andetsteds tariferet; døde dyr af de arter, der 
er nævnt i kapitlerne 1 eller 3, uegnede til menneskeføde  
Kapitel 6 Levende planter m.m.; afskårne blomster og blade  
Kapitel 7 Spiselige grøntsager, planter, rødder og rodknolde  
Kapitel 8 Spiselige frugter; skaller af meloner og citrusfrugter  
Kapitel 9 Kaffe, te og krydderier med undtagelse af maté (pos. 0903)  
Kapitel 10 Korn 
Kapitel 11 Mølleriprodukter; malt; stivelse; gluten; inulin  
Kapitel 12 Olieholdige frø og frugter; diverse andre frø og frugter; planter til indu ­
striel og medicinsk brug; halm og foderplanter  
Kapitel 13 
ex 13.03  Pektin  
Kapitel 15 
15.01 Fedt af svin og fjerkræ, udsmeltet eller udpresset  
15.02 Talg (af hornkvæg, får eller geder), råt eller udsmeltet herunder »premier 
jus« 
15.03  Lardstearin; oleostearin; lardoil og oleomargarin, ikke emulgeret el-ler 
opblandet eller på anden måde behandlet  
15.04 Fedtstoffer og olier udvundet af fisk og havpattedyr, også raffinerede  
15.07 Vegetabilske fedtstoffer og vegetabilske fede olier, rå, rensede eller raffi ­
nerede  
15.12 Animalske og vegetabilske fedtstoffer og olier, hærdede, også raffi-nerede, 
men ikke yderligere bearbejdedeDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/331
– 1 –  – 2 – 
Position i Bruxelles- 
nomenklaturen  Varebeskrivelse  
15.13  Margarine, compound lard og andet tilberedt spisefedt  
15.17  Restprodukter fra behandling af fedtstoffer, fede olier eller animalsk og 
vegetabilsk voks  
Kapitel 16 Varer af kød, fisk, krebsdyr og bløddyr  
Kapitel 17 
17.01  Roe- og rørsukker i fast form  
17.02  Andet sukker; sirup og andre sukkeropløsninger; kunsthonning, også 
blandet med naturlig honning; karamel  
17.03  Melasse, også affarvet  
17.05 (*)  Sukker, sirup og andre sukkeropløsninger samt melasse, tilsat smags- 
stoffer eller farvestoffer (herunder vanille- og vanillinsukker) undta-gen 
frugtsaft tilsat sukker (uanset mængden)  
Kapitel 18 
18.01  Kakaobønner, hele eller brækkede, rå eller brændte  
18.02  Kakaoskaller og kakaoaffald  
Kapitel 20 Varer af grøntsager, frugter eller andre planter og plantedele  
Kapitel 22 
22.04  Druesaft i gæring samt druesaft, hvis gæring er standset på anden måde 
end ved tilsætning af alkohol  
22.05  Vin af friske druer; druesaft, hvis gæring er standset ved tilsætning af 
alkohol  
22.07  Andre gærede drikkevarer (f.eks. frugtvin, æblecider, rosincider og mjød)  
ex 22.08 (*) 
ex 22.09 (*)  Ethanol (ethylalkohol), denatureret eller ikke denatureret, med en-hver 
alkoholstyrke, fremstillet af landbrugsprodukter, der figurerer i bilag I, med undtagelse af akvavit, likør og andre alkoholholdige drikkevarer, 
alkoholholdige tilberedninger (såkaldte koncentrerede ekstrakter) til frem
­
stilling af drikkevarer  
22.10 (*)  Eddike  
Kapitel 23 Restprodukter fra næringsmiddelindustrien; tilberedt dyrefoder  
Kapitel 24 
24.01  Tobak, rå eller ufabrikeret; tobaksaffald  
Kapitel 45 
45.01  Naturkork, ubearbejdet, og korkaffald; knust, granuleret eller pulve-riseret 
korkDA C 83/332 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
– 1 –  – 2 – 
Position i Bruxelles- 
nomenklaturen  Varebeskrivelse  
Kapitel 54 
54.01 Hør, rå eller beredt, men ikke spundet; blår og affald af hør (herunder 
garnaffald og opkradsede klude)  
Kapitel 57 
57.01 Hamp (Cannabis sativa ), rå eller beredt, men ikke spundet; blår og affald af 
hamp (herunder garnaffald og opkradsede klude samt op-kradset 
tovværk)  
(*) Position tilføjet ved artikel 1 i forordning nr. 7a vedtaget af Rådet for Det Europæiske Øko- 
nomiske Fællesskab den 18. december 1959 (EFT 7 af 30.1.1962, s. 71/61).DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/333
BILAG II  
OVERSØISKE LANDE OG TERRITORIER, PÅ HVILKE BESTEMMELSERNE I FJERDE 
DEL AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNIONS FUNKTIONSMÅDE FINDER 
ANVENDELSE  
— Grønland  
— Ny Kaledonien med tilhørende områder  
— Fransk Polynesien  
— De franske besiddelser i det sydlige Indiske Ocean og Antarktis  
— Wallis og Futuna  
— Mayotte  
— Saint-Pierre og Miquelon  
— Aruba  
— De Nederlandske Antiller:  
— Bonaire  
— Curaçao 
— Saba  
— Sint-Eustatius  
— Sint-Maarten  
— Anguilla  
— Caymanøerne  
— Falklandsøerne  
— Sydgeorgien og Sydsandwichøerne  
— Montserrat  
— Pitcairn  
— Sankt Helene med tilhørende områder  
— Britisk antarktisk territorium  
— Britiske territorier i Det Indiske Ocean  
— Turks- og Caicosøerne  
— De Britiske Jomfruøer  
— Bermuda.DA C 83/334 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
ERKLÆRINGER  
KNYTTET SOM BILAG TIL SLUTAKTEN FRA DEN REGERINGSKONFE ­
RENCE, DER VEDTOG LISSABONTRAKTATEN,  
undertegnet den 13. december 2007DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/335

A. ERKLÆRINGER VEDRØRENDE TRAKTATERNES BESTEMMELSER  
1. Erklæring om Den Europæiske Unions charter om grundlæggende 
rettigheder 
Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der er juridisk bindende, bekræfter de 
grundlæggende rettigheder, som de er garanteret ved den europæiske konvention til beskyttelse af 
menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og som de følger af medlemsstaternes 
fælles forfatningsmæssige traditioner.  
Chartret udvider ikke anvendelsesområdet for EU-retten ud over Unionens beføjelser, etablerer ikke 
nye beføjelser eller opgaver for Unionen og ændrer ikke de beføjelser og opgaver, der er fastlagt i traktaterne.  
2. Erklæring ad artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union  
Konferencen er enig om, at Unionens tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af 
menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder bør tilrettelægges på en sådan måde, at 
EU-rettens særlige karakteristika bevares. Konferencen noterer sig i den forbindelse, at der foregår en 
regelmæssig dialog mellem Den Europæiske Unions Domstol og Den Europæiske Menneskerettig
­
hedsdomstol, en dialog, der vil kunne styrkes, når Unionen tiltræder denne konvention.  
3. Erklæring ad artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Union  
Unionen tager hensyn til den særlige situation for de små lande, der har specifikke naboforbindelser 
med Unionen.  
4. Erklæring om Europa-Parlamentets sammensætning 
Den yderligere plads i Europa-Parlamentet tildeles Italien.  
5. Erklæring om Det Europæiske Råds politiske tilslutning til udkastet til 
afgørelse om Europa-Parlamentets sammensætning  
Det Europæiske Råd vil give sin politiske tilslutning til det reviderede udkast til afgørelsen om 
Europa-Parlamentets sammensætning for valgperioden 2009-2014 på grundlag af Europa-Parlamen ­
tets forslag.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/337
6. Erklæring ad artikel 15, stk. 5 og 6, artikel 17, stk. 6 og 7, og artikel 18 i 
traktaten om Den Europæiske Union  
Ved valget af de personer, der skal beklæde posterne som formand for Det Europæiske Råd, formand 
for Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerheds ­
politik, tages der passende hensyn til nødvendigheden af at respektere de geografiske og befolknings ­
mæssige forskelle i Unionen og dens medlemsstater.  
7. Erklæring ad artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union 
og artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at afgørelsen om gennemførelsen af artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den 
Europæiske Union og artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde vil 
blive vedtaget af Rådet på datoen for undertegnelsen af Lissabontraktaten og træder i kraft på den 
dato, hvor nævnte traktat træder i kraft. Der er udarbejdet nedenstående udkast til afgørelse:  
Udkast til Rådets afgørelse  
om gennemførelse af artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union og 
artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde dels 
mellem den 1. november 2014 og den 31. marts 2017 og dels fra den 1. april 
2017  
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR –  
ud fra følgende betragtninger:  
(1) Der bør vedtages bestemmelser, der giver mulighed for en smidig overgang fra systemet med 
beslutningstagning med kvalificeret flertal i Rådet - som defineret i artikel 3, stk. 3, i protokollen 
om overgangsbestemmelser, der fortsat skal finde anvendelse indtil den 31. oktober 2014 - til 
afstemningssystemet i artikel 16, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 238, 
stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der skal finde anvendelse fra den 
1. november 2014, herunder i en overgangsperiode indtil den 31. marts 2017 specifikke 
bestemmelser som omhandlet i nævnte protokols artikel 3, stk. 2.  
(2) Der mindes om, at det er Rådets praksis at gøre alt for at styrke den demokratiske legitimitet af 
retsakter, der vedtages med kvalificeret flertal –DA C 83/338 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:  
Afdeling 1  
Bestemmelser gældende mellem den 1. november 2014 og den 31. marts 2017  
Artikel 1  
Mellem den 1. november 2014 og den 31. marts 2017 gælder det, at hvis medlemmer af Rådet, der 
repræsenterer:  
a) mindst tre fjerdedele af den befolkningsandel eller  
b) mindst tre fjerdedele af det antal medlemsstater,  
der kræves for at udgøre et blokerende mindretal ved anvendelse af artikel 16, stk. 4, første afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Union eller artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, tilkendegiver, at de modsætter sig Rådets vedtagelse af en retsakt med kvalificeret 
flertal, drøfter Rådet spørgsmålet.  
Artikel 2  
Under disse drøftelser gør Rådet sit yderste for, inden for en rimelig tidsfrist og uden at dette berører 
obligatoriske tidsfrister, der er fastsat i EU-retten, at finde en tilfredsstillende løsning, der skal imøde ­
komme ønsker fremsat af de medlemmer af Rådet, der er omhandlet i artikel 1.  
Artikel 3  
Med henblik herpå tager Rådets formand med bistand fra Kommissionen og under overholdelse af 
Rådets forretningsorden de nødvendige initiativer med henblik på at skabe et bredere grundlag for enighed i Rådet. Rådets medlemmer bistår formanden hermed.  
Afdeling 2  
Bestemmelser gældende fra den 1. april 2017  
Artikel 4  
Fra den 1. april 2017 gælder det, at hvis medlemmer af Rådet, der repræsenterer:  
a) mindst 55 % af den befolkningsandel eller
 
b) mindst 55 % af det antal medlemsstater,DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/339
der kræves for at udgøre et blokerende mindretal ved anvendelse af artikel 16, stk. 4, første afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Union eller artikel 238, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde, tilkendegiver, at de modsætter sig Rådets vedtagelse af en retsakt med kvalificeret 
flertal, drøfter Rådet spørgsmålet.  
Artikel 5  
Under disse drøftelser gør Rådet sit yderste for, inden for en rimelig tidsfrist og uden at dette berører 
obligatoriske tidsfrister, der er fastsat i EU-retten, at finde en tilfredsstillende løsning, der skal imøde ­
komme ønsker fremsat af de medlemmer af Rådet, der er omhandlet i artikel 4.  
Artikel 6  
Med henblik herpå tager Rådets formand med bistand fra Kommissionen og under overholdelse af 
Rådets forretningsorden de nødvendige initiativer med henblik på at skabe et bredere grundlag for enighed i Rådet. Rådets medlemmer bistår formanden hermed.  
Afdeling 3  
Afgørelsens ikrafttrædelse  
Artikel 7  
Denne afgørelse træder i kraft på datoen for Lissabontraktatens ikrafttrædelse.  
8. Erklæring om de praktiske foranstaltninger, der skal træffes ved 
Lissabontraktatens ikrafttrædelse vedrørende formandskabet for Det 
Europæiske Råd og Rådet for Udenrigsanliggender  
Såfremt Lissabontraktaten træder i kraft efter den 1. januar 2009, opfordrer konferencen dels de 
kompetente myndigheder i den medlemsstat, der varetager det halvårlige formandskab for Rådet på 
det pågældende tidspunkt, dels den person, der bliver valgt til formand for Det Europæiske Råd, og 
den person, der bliver udnævnt til Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og 
sikkerhedspolitik, til i samråd med formandskabet for den efterfølgende halvårsperiode at træffe de 
konkrete foranstaltninger, der er nødvendige for en effektiv overgang med hensyn til de materielle og 
organisatoriske aspekter af udøvelsen af formandskabet for Det Europæiske Råd og Rådet for Uden
­
rigsanliggender.DA C 83/340 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
9. Erklæring ad artikel 16, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Union 
om Det Europæiske Råds afgørelse om udøvelsen af formandskabet for 
Rådet 
Konferencen erklærer, at Rådet bør påbegynde forberedelsen af afgørelsen om fastsættelse af proce ­
durerne for gennemførelse af afgørelsen om udøvelsen af formandskabet for Rådet, så snart Lissabon ­
traktaten er undertegnet, og at det bør godkende den politisk inden seks måneder. Der er udarbejdet 
nedenstående udkast til Det Europæiske Råds afgørelse, der vil blive vedtaget på datoen for nævnte 
traktats ikrafttrædelse:  
Udkast til Det Europæiske Råds afgørelse  
om udøvelsen af formandskabet for Rådet  
Artikel 1  
1. Formandskabet for Rådet, undtagen i sammensætningen udenrigsanliggender, varetages af på 
forhånd sammensatte grupper på tre medlemsstater i en periode på 18 måneder. Disse grupper sammensættes ved ligelig rotation mellem medlemsstaterne under hensyn til deres forskelligartethed og den geografiske balance i Unionen.  
2. Hvert medlem af gruppen varetager på skift i en periode på seks måneder formandskabet for 
alle rådssammensætninger, undtagen udenrigsanliggender. De øvrige medlemmer af gruppen bistår formandskabet på alle dets ansvarsområder på grundlag af et fælles program. Medlemmerne af gruppen kan indbyrdes træffe afgørelse om alternative ordninger.  
Artikel 2  
Formandskabet for Komitéen af Faste Repræsentanter for Medlemsstaternes regeringer varetages af en 
repræsentant for den medlemsstat i gruppen, der varetager formandskabet for Rådet for Almindelige 
Anliggender.  
Formandskabet for Den Udenrigs- og Sikkerhedspoli tiske Komité varetages af en repræsentant for 
Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik.  
Formandskabet for de organer, der forbereder arbejdet i de forskellige rådssammensætninger, 
undtagen udenrigsanliggender, påhviler den medlemsstat i gruppen, der varetager formandskabet 
for den pågældende rådssammensætning, medmindre der i henhold til artikel 4 træffes anden 
afgørelse.  
Artikel 3  
Rådet for Almindelige Anliggender sikrer sammenhæng og kontinuitet i de forskellige rådssammen
­
sætningers arbejde inden for rammerne af en flerårig planlægning i samarbejde med Kommissionen. De medlemsstater, der har formandskabet, træffer med bistand fra Generalsekretariatet for Rådet alle 
nødvendige foranstaltninger med henblik på tilrettelæggelsen og en hensigtsmæssig afvikling af 
Rådets arbejde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/341
Artikel 4  
Rådet vedtager en afgørelse om fastsættelse af gennemførelsesforanstaltningerne til nærværende 
afgørelse. 
10. Erklæring ad artikel 17 i traktaten om Den Europæiske Union  
Konferencen mener, at Kommissionen, når den ikke længere omfatter statsborgere fra alle medlems ­
stater, bør være særlig opmærksom på nødvendigheden af at sikre fuld åbenhed i forbindelserne med 
alle medlemsstater. Kommissionen bør derfor have tætte kontakter med alle medlemsstater, uanset 
om de har en statsborger som medlem af Kommissionen, og den bør i den forbindelse være særlig 
opmærksom på nødvendigheden af at dele informationer med og konsultere alle medlemsstater.  
Konferencen mener desuden, at Kommissionen bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for at 
sikre, at der tages fuldt hensyn til de politiske, sociale og økonomiske realiteter i alle medlemsstater, herunder dem, der ikke har en statsborger som medlem af Kommissionen. Disse foranstaltninger bør bl.a. sikre, at der tages hensyn til disse medlemsstaters holdning ved indførelse af passende organi
­
satoriske arrangementer.  
11. Erklæring ad artikel 17, stk. 6 og 7, i traktaten om Den Europæiske 
Union  
Efter konferencens opfattelse har Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd i overensstemmelse 
med traktaternes bestemmelser et fælles ansvar for, at den proces, der fører til valg af formanden for Europa-Kommissionen, forløber hensigtsmæssigt. Forud for afgørelsen i Det Europæiske Råd fore
­
tager repræsentanter for Europa-Parlamentet og Det Europæiske Råd derfor de nødvendige høringer inden for de rammer, der anses for mest velegnede. I overensstemmelse med artikel 17, stk. 7, første 
afsnit, skal disse høringer vedrøre profilen for kandidaterne til posten som formand for Kommis
­
sionen under hensyntagen til valget til Europa-Parlamentet. De nærmere retningslinjer for disse 
høringer kan fastsættes i god tid efter fælles aftale mellem Europa-Parlamentet og Det Europæiske 
Råd.  
12. Erklæring ad artikel 18 i traktaten om Den Europæiske Union  
1. Konferencen erklærer, at der vil blive taget de behørige kontakter til Europa-Parlamentet under 
det forberedende arbejde forud for udnævnelsen af Unionens højtstående repræsentant for udenrigs ­
anliggender og sikkerhedspolitik, der skal finde sted på datoen for Lissabontraktatens ikrafttrædelse i overensstemmelse med artikel 18 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 5 i protokollen 
om overgangsbestemmelser, og hvis tjenesteperiode skal vare fra denne dato indtil afslutningen af 
tjenesteperioden for den Kommission, der fungerer på denne dato.
 
2. Konferencen minder endvidere om, at for så vidt angår Unionens højtstående repræsentant for 
udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, hvis tjenesteperiode begynder i november 2009 samtidig 
med tjenesteperioden for den næste Kommission og har samme varighed, vil han eller hun blive 
udpeget i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 17 og 18 i traktaten om Den Europæiske 
Union.DA C 83/342 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
13. Erklæring om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik  
Konferencen understreger, at de bestemmelser i traktaten om Den Europæiske Union, der omfatter 
den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder oprettelsen af posten som Unionens højtstående 
repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og af en Tjeneste for Unionens Optræden 
udadtil, ikke berører medlemsstaternes nuværende ansvar med hensyn til udformningen og gennem ­
førelsen af deres udenrigspolitik og heller ikke til deres nationale repræsentation i tredjelande og 
internationale organisationer.  
Konferencen erindrer også om, at bestemmelserne vedrørende den fælles sikkerheds- og forsvars ­
politik ikke berører den særlige karakter af medlemsstaternes sikkerheds- og forsvarspolitik.  
Den understreger, at Den Europæiske Union og medlemsstaterne fortsat er bundet af bestemmelserne 
i De Forenede Nationers Pagt og navnlig af Sikkerhedsrådets og dets medlemmers primære ansvar for 
opretholdelsen af international fred og sikkerhed.  
14. Erklæring om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik  
Ud over de specifikke regler og procedurer, der er nævnt i artikel 24, stk. 1, i traktaten om Den 
Europæiske Union, understreger konferencen, at bestemmelserne vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder i relation til Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Tjenesten for Unionens Optræden Udadtil, ikke berører den enkelte 
medlemsstats nuværende retsgrundlag, ansvar og beføjelser med hensyn til udformningen og 
gennemførelsen af dens udenrigspolitik, dens nationale diplomatiske tjeneste, dens forbindelser 
med tredjelande og deltagelse i internationale organisationer, herunder en medlemsstats medlemskab 
af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd.  
Konferencen noterer sig også, at bestemmelserne vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerheds
­
politik ikke giver Kommissionen nye beføjelser til at tage initiativ til afgørelser eller øger Europa- Parlamentets rolle.  
Konferencen erindrer også om, at bestemmelserne vedrørende den fælles sikkerheds- og forsvars
­
politik ikke berører den særlige karakter af medlemsstaternes sikkerheds- og forsvarspolitik.  
15. Erklæring ad artikel 27 i traktaten om Den Europæiske Union  
Konferencen erklærer, at generalsekretæren for Rådet/den højtstående repræsentant for den fælles 
udenrigs- og sikkerhedspolitik, og Kommissionen samme n med medlemsstaterne bør indlede det 
forberedende arbejde vedrørende Tjenesten for Unionens Optræden Udadtil, så snart Lissabontrak ­
taten er undertegnet.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/343
16. Erklæring ad artikel 55, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union  
Konferencen finder, at muligheden for at udarbejde officielle oversættelser af traktaterne til de sprog, 
der er nævnt i artikel 55, stk. 2, bidrager til at opfylde målet om respekt for Unionens rige kulturelle 
og sproglige mangfoldighed, jf. artikel 3, stk. 3, fjerde afsnit. Konferencen bekræfter i den forbindelse, 
at Unionen lægger stor vægt på den kulturelle mangfoldighed i Europa, og at den fortsat vil vie disse 
og andre sprog særlig opmærksomhed.  
Konferencen anbefaler, at de medlemsstater, der ønsker at gøre brug af muligheden i artikel 55, stk. 
2, inden seks måneder efter undertegnelsen af Lissabontraktaten meddeler Rådet, hvilket eller hvilke 
sprog traktaterne vil blive oversat til.  
17. Erklæring om forrang 
Konferencen erindrer om, at traktaterne og den ret, der vedtages af Unionen på grundlag af trakta ­
terne, i overensstemmelse med Domstolen for Den Europæiske Unions faste retspraksis har forrang 
frem for medlemsstaternes ret på de betingelser, der er fastlagt i nævnte retspraksis.  
Endvidere har konferencen besluttet at knytte Rådets Juridiske Tjenestes udtalelse om forrang, jf. 
dokument 11197/07 (JUR 260), som bilag til denne slutakt:  
»Udtalelse fra Rådets Juridiske Tjeneste  
af 22. juni 2007  
Det følger af Domstolens retspraksis, at fællesskabsrettens forrang er et af hovedprincipperne i fællesskabsretten. 
Ifølge Domstolen er dette princip uløseligt forbundet med Det Europæiske Fællesskabs karakter. Da der første 
gang blev afsagt dom på grundlag af denne faste retspraksis (Costa mod ENEL af 15. juli 1964, sag 6/64  ( 1 ), 
var fællesskabsrettens forrang ikke nævnt i traktaten. Det er stadig tilfældet i dag. Den omstændighed, at 
princippet om fællesskabsrettens forrang ikke medtages i den nye traktat, ændrer ikke på nogen måde ved 
eksistensen af dette princip og ved Domstolens eksisterende retspraksis.  
___________  
( 1 ) »Af (…) dette fremgår det, at den af traktaten affødte ret, der hidrører fra en autonom retskilde, på grund af sin selvstændige 
natur retsligt må gå forud for en hvilken som helst national bestemmelse, idet den ellers ville miste sin fællesskabskarakter, og idet 
selve retsgrundlaget for Fællesskabet ellers ville blive bragt i fare. «« 
18. Erklæring om afgrænsning af kompetence  
Konferencen understreger, at beføjelser, der ikke er tildelt Unionen i traktaterne, forbliver hos 
medlemsstaterne i overensstemmelse med den kompetencefordeling mellem Unionen og medlems ­
staterne, der er fastsat i traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde.DA C 83/344 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Når traktaterne på et bestemt område tildeler Unionen en kompetence, som den deler med medlems ­
staterne, udøver medlemsstaterne deres kompetence, i det omfang Unionen ikke har udøvet sin 
kompetence eller har besluttet at ophøre med at udøve den. Sidstnævnte situation opstår, når de relevante EU-institutioner beslutter at ophæve en lovgivningsmæssig retsakt, især for bedre til 
stadighed at kunne sikre, at nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet overholdes. Rådet 
kan på initiativ af et eller flere af sine medlemm er (repræsentanter for medlemsstaterne) og i over
­
ensstemmelse med artikel 241 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde anmode 
Kommissionen om at forelægge forslag til ophævelse af en lovgivningsmæssig retsakt. Konferencen udtrykker tilfredshed over Kommissionens erklæring om at give sådanne anmodninger særlig 
opmærksomhed. 
Repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet på en mellemstatslig konference, kan 
ligeledes i overensstemmelse med den almindelige revisionsprocedure i artikel 48, stk. 2-5, i traktaten 
om Den Europæiske Union beslutte at ændre de traktater som er Unionens grundlag, herunder også 
for at udvide eller indskrænke de beføjelser, der er tildelt Unionen i de nævnte traktater.  
19. Erklæring ad artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen er enig om, at Unionen i sine for skellige politikker som led i de generelle bestræbelser 
på at fjerne uligheder mellem kvinder og mænd vil sigte på at bekæmpe alle former for vold i 
hjemmet. Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger til at forebygge og straffe disse 
kriminelle handlinger og støtte og beskytte ofrene.  
20. Erklæring ad artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at når der på grundlag af artikel 16 skal vedtages regler om beskyttelse af 
personoplysninger, der kan have direkte indvirkning på den nationale sikkerhed, skal der tages 
behørigt hensyn til spørgsmålets særlige karakteristika. Den erindrer om, at den nugældende lovgiv
­
ning (jf. navnlig direktiv 95/46/EF) indeholder specifikke undtagelser i denne henseende.  
21. Erklæring om beskyttelse af personoplysninger inden for retligt 
samarbejde i straffesager og politisamarbejde  
Konferencen erkender, at det kan blive nødvendigt med specifikke regler om beskyttelse af person ­
oplysninger og om fri bevægelighed for disse oply sninger inden for retligt samarbejde i straffesager 
og politisamarbejde baseret på artikel 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde som 
følge af disse områders specifikke karakter.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/345
22. Erklæring ad artikel 48 og 79 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Hvis et udkast til lovgivningsmæssig retsakt baseret på artikel 79, stk. 2, vil berøre vigtige aspekter af 
en medlemsstats sociale sikringssystem, herunder anvendelsesområde, omkostninger og økonomisk 
struktur, eller berøre dette systems økonomiske balance, jf. artikel 48, stk. 2, skal der efter konfe ­
rencens opfattelse tages behørigt hensyn til den pågældende medlemsstats interesser.  
23. Erklæring ad artikel 48, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen minder om, at Det Europæiske Råd i så tilfælde i overensstemmelse med artikel 15, stk. 
4, i traktaten om Den Europæiske Union træffer afgørelse ved konsensus.  
24. Erklæring om Den Europæiske Unions status som juridisk person  
Konferencen bekræfter, at det faktum, at Den Europæiske Union har status som juridisk person, ikke 
på nogen måde giver Unionen beføjelse til at lovgive eller handle ud over de beføjelser, som medlemsstaterne har tildelt Unionen i traktaterne.  
25. Erklæring ad artikel 75 og 215 i traktaten om Den Europæiske 
Unions funktionsmåde  
Konferencen erindrer om, at overholdelse af grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder navnlig 
indebærer, at der tages behørigt hensyn til beskytte lse og overholdelse af retten til en retfærdig 
rettergang for de berørte enkeltpersoner eller enheder. Med henblik herpå og for at sikre en 
grundig domstolskontrol af afgørelser, som underkaster en enkeltperson eller enhed restriktive foran
­
staltninger, skal sådanne afgørelser baseres på klare og entydige kriterier. Disse kriterier bør tilpasses 
den enkelte restriktive foranstaltnings særlige kendetegn.  
26. Erklæring om en medlemsstats ikke-deltagelse i en foranstaltning 
baseret på afsnit V i tredje del af traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at når en medlemsstat vælger ikke at deltage i en foranstaltning baseret på 
afsnit V i tredje del af traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, har Rådet en indgående 
drøftelse om de mulige følger og virkninger af, at den pågældende medlemsstat ikke deltager i 
foranstaltningen.  
Endvidere kan enhver medlemsstat opfordre Kommissionen til at undersøge situationen på grundlag 
af artikel 116 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.  
De foregående afsnit foregriber ikke en medlemsstats mulighed for at forelægge spørgsmålet for Det 
Europæiske Råd.DA C 83/346 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
27. Erklæring ad artikel 85, stk. 1, andet afsnit, i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Efter konferencens opfattelse bør de forordninger, der er nævnt i artikel 85, stk. 1, andet afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, tage hensyn til national lovgivning og praksis i 
forbindelse med iværksættelse af efterforskning af straffesager.  
28. Erklæring ad artikel 98 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen bemærker, at bestemmelserne i artikel 98 skal anvendes i overensstemmelse med 
gældende praksis. Ordene »de foranstaltninger, der er truffet i Forbundsrepublikken Tyskland, (…) 
for at opveje de af Tysklands deling forårsagede ulemper for økonomien i visse af Forbundsrepub ­
likkens områder, der berøres af denne deling, « skal fortolkes i overensstemmelse med eksisterende 
retspraksis i Den Europæiske Unions Domstol.  
29. Erklæring ad artikel 107, stk. 2, litra c), i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Konferencen bemærker, at artikel 107, stk. 2, litra c), skal fortolkes i overensstemmelse med eksi ­
sterende retspraksis i Den Europæiske Unions Domstol for så vidt angår bestemmelsernes anven ­
delighed på støtte til visse områder i For bundsrepublikken Tyskland, der er berørt af Tysklands 
tidligere deling.  
30. Erklæring ad artikel 126 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen bekræfter i forbindelse med artikel 126, at en forøgelse af vækstpotentialet og sikring af 
sunde budgetmæssige stillinger er de to grundpiller i Unionens og medlemsstaternes økonomiske 
politik og finanspolitik. Stabilitets- og vækstpagten er et vigtigt redskab til opnåelse af disse mål.  
Konferencen bekræfter sine forpligtelser med hensyn til bestemmelserne om stabilitets- og vækst ­
pagten som rammen for samordningen af budgetpolitikkerne i medlemsstaterne.  
Konferencen bekræfter, at et regelbaseret system er den bedste garanti for, at forpligtelserne hånd ­
hæves, og at alle medlemsstater behandles lige.  
Inden for denne ramme bekræfter konferencen også sine forpligtelser med hensyn til målene i 
Lissabonstrategien: jobskabelse, strukturreformer og social sammenhængskraft.  
Unionen stræber efter at opnå en afbalanceret økonomisk vækst og prisstabilitet. De økonomiske 
politikker og budgetpolitikkerne må derfor fastlægge de rette prioriteter med henblik på at opnå 
økonomiske reformer, innovation, konkurrenceevne og styrkelse af private investeringer og forbrug i 
faser med svag økonomisk vækst. Dette bør afspejles i den retning, man giver budgetbeslutningerne,DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/347
både nationalt og på EU-niveau, navnlig ved omstr ukturering af de offentlige indtægter og udgifter 
under overholdelse af budgetdisciplinen i overensstemmelse med traktaterne og stabilitets- og vækst ­
pagten.  
De budgetmæssige og økonomiske udfordringer, medlemsstaterne står over for, understreger betyd ­
ningen af en sund budgetpolitik igennem hele den økonomiske cyklus.  
Konferencen er enig om, at medlemsstaterne bør udnytte perioder med økonomisk opsving til aktivt 
at konsolidere deres offentlige finanser og forbedre deres budgetmæssige stillinger. Målet er gradvist 
at opnå et budgetoverskud i opgangsperioder, hvilket skaber det nødvendige råderum til at tilpasse 
sig økonomiske nedgangsperioder og således bidrage til de offentlige finansers holdbarhed på lang 
sigt.  
Medlemsstaterne ser frem til eventuelle forslag fra Kommissionen samt yderligere bidrag fra medlems ­
staterne med hensyn til en styrkelse og afklaring af gennemførelsen af stabilitets- og vækstpagten. Medlemsstaterne vil træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at forøge vækstpoten
­
tialet i deres økonomier. En forbedret økonomisk-politisk samordning kunne støtte denne målsæt ­
ning. Denne erklæring foregriber ikke den fremtidige debat om stabilitets- og vækstpagten.  
31. Erklæring ad artikel 156 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen bekræfter, at de politikker, der er beskrevet i artikel 156, i det væsentlige hører under 
medlemsstaternes kompetence. De tilskyndelses- og samordningsforanstaltninger, der skal træffes på EU-plan i overensstemmelse med denne artikel, har supplerende karakter. De tjener til at styrke 
samarbejdet mellem medlemsstaterne og ikke til at harmonisere nationale systemer. De garantier 
og kutymer, der i hver medlemsstat findes med hensyn til arbejdsmarkedsparternes ansvar, berøres 
ikke heraf.  
Denne erklæring berører ikke de bestemmelser i traktaterne, der tildeler Unionen kompetence, 
herunder på social- og arbejdsmarkedsområdet.  
32. Erklæring ad artikel 168, stk. 4, litra c), i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at de foranstaltninger, der skal vedtages i medfør af artikel 168, stk. 4, litra c), 
skal tilgodese fælles sikkerhedshensyn og have som mål at fastsætte høje kvalitets- og sikkerheds
­
standarder, når nationale standarder med indvirkning på det indre marked ellers ville hindre, at der opnås et højt sundhedsbeskyttelsesniveau.DA C 83/348 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
33. Erklæring ad artikel 174 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Efter konferencens opfattelse kan ordet »øområder« i artikel 174 omfatte østater i deres helhed, hvis 
de nødvendige kriterier er opfyldt.  
34. Erklæring ad artikel 179 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen er enig om, at Unionens indsats på området forskning og teknologisk udvikling skal 
udvise den tilbørlige respekt for de grundlæggende sigtelinjer og valg i medlemsstaternes forsknings ­
politik. 
35. Erklæring ad artikel 194 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen mener, at artikel 194 ikke berører medlemsstaternes ret til at træffe de nødvendige 
forholdsregler med henblik på at sikre deres energiforsyning på de betingelser, der er nævnt i 
artikel 347.  
36. Erklæring ad artikel 218 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde om medlemsstaternes forhandling og indgåelse af interna- 
tionale aftaler vedrørende området med frihed, sikkerhed og retfærdighed  
Konferencen bekræfter, at medlemsstaterne kan forhandle og indgå aftaler med tredjelande eller 
internationale organisationer på de områder, der er omfattet af tredje del, afsnit V, kapitel 3, 4 og 
5, for så vidt disse aftaler overholder EU-retten.  
37. Erklæring ad artikel 222 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Med forbehold af de foranstaltninger, som Unionen vedtager for at opfylde sin solidaritetsforpligtelse 
over for en medlemsstat, der udsættes for et terr orangreb eller er offer for en naturkatastrofe eller en 
menneskeskabt katastrofe, er det ikke hensigten med nogen af bestemmelserne i artikel 222 at 
anfægte andre medlemsstaters ret til at vælge de mest passende midler til at opfylde deres egen 
solidaritetsforpligtelse over for den pågældende medlemsstat.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/349
38. Erklæring ad artikel 252 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde vedrørende antallet af generaladvokater i Domstolen 
Konferencen erklærer, at hvis Domstolen i overensstemmelse med artikel 252, stk. 1, i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde begærer, at antallet af generaladvokater skal forøges med tre 
(elleve i stedet for otte), vil Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed, give sin tilslutning hertil.  
I så fald er konferencen enig om, at Polen, ligesom det allerede er tilfældet for Tysklands, Frankrigs, 
Italiens, Spaniens og Det Forenede Kongeriges vedkommende, skal have en permanent generalad ­
vokat og ikke længere deltage i rotationsordningen, og at den aktuelle rotationsordning skal omfatte fem generaladvokater i stedet for tre.  
39. Erklæring ad artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen tager til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis også 
fremover agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine 
udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.  
40. Erklæring ad artikel 329 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at når medlemsstaterne retter en anmodning om indførelse af et forstærket 
samarbejde, kan de angive, om de allerede på dette stadium har til hensigt at gøre brug af artikel 333 
om udvidet brug af kvalificeret flertal eller den almindelige lovgivningsprocedure.  
41. Erklæring ad artikel 352 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen erklærer, at omtalen af Unionens mål i artikel 352, stk. 1, i traktaten om Den Euro
­
pæiske Unions funktionsmåde henviser til målene som fastsat i artikel 3, stk. 2 og 3, i traktaten om 
Den Europæiske Union og til målene i artikel 3, stk. 5, i nævnte traktat, for så vidt angår Unionens 
optræden udadtil i henhold til femte del i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det 
er derfor udelukket, at en handling baseret på artikel 352 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde alene forfølger mål fastsat i artikel 3, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union. I 
den forbindelse bemærker konferencen, at der i henhold til artikel 31, stk. 1, i traktaten om Den 
Europæiske Union ikke kan vedtages lovgivningsmæssige retsakter på området den fælles udenrigs- 
og sikkerhedspolitik.DA C 83/350 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
42. Erklæring ad artikel 352 i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde  
Konferencen understreger, at artikel 352 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der 
er en integrerende del af et institutionelt system baseret på princippet om tildelte kompetencer, i 
henhold til Den Europæiske Unions Domstols faste retspraksis ikke kan tjene som grundlag for en udvidelse af Unionens beføjelser ud over de generelle rammer, der er oprettet ved bestemmelserne i 
traktaterne som helhed og i særdeleshed ved de bestemmelser, der definerer Unionens opgaver og 
aktiviteter. Under alle omstændigheder kan denne artikel ikke anvendes som grundlag for vedtagelse 
af bestemmelser, hvis materielle virkning ville være at ændre traktaterne uden at følge den heri 
fastsatte procedure herfor.  
43. Erklæring ad artikel 355, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions 
funktionsmåde
 
De høje kontraherende parter er indforstået med, at Det Europæiske Råd i henhold til artikel 355, 
stk. 6, træffer en afgørelse om ændring af Mayottes status i forhold til Unionen, således at dette 
territorium bliver en region i den yderste periferi som nævnt i artikel 355, stk. 1, og artikel 349, når 
de franske myndigheder meddeler Det Europæiske Råd og Kommissionen, at den igangværende 
udvikling med hensyn til øens interne status tillader det.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/351
B. ERKLÆRINGER VEDRØRENDE PROTOKOLLER KNYTTET SOM 
BILAG TIL TRAKTATERNE  
44. Erklæring ad artikel 5 i protokollen om Schengenreglerne som 
integreret i Den Europæiske Union  
Konferencen noterer sig, at når en medlemsstat har givet medde lelse i henhold til artikel 5, stk. 2, i 
protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union om, at den ikke ønsker at 
deltage i et forslag eller et initiativ, kan denne meddelelse trækkes tilbage på et hvilket som helst tidspunkt inden vedtagelsen af den foranstaltning, der bygger på Schengenreglerne.  
45. Erklæring ad artikel 5, stk. 2, i protokollen om Schengenreglerne som 
integreret i Den Europæiske Union  
Konferencen erklærer, at når Det Forenede Kongerige eller Irland meddeler Rådet, at landet ikke agter 
at deltage i en foranstaltning, der bygger på en del af Schengenreglerne, som det deltager i, har Rådet 
en indgående drøftelse om de mulige følger af, at den pågældende medlemsstat ikke deltager i 
foranstaltningen. Drøftelsen i Rådet bør foregå på baggrund af de oplysninger, Kommissionen har givet om forholdet mellem forslaget og Schengenreglerne.  
46. Erklæring ad artikel 5, stk. 3, i protokollen om Schengenreglerne som 
integreret i Den Europæiske Union  
Konferencen minder om, at hvis Rådet ikke træffer afgørelse efter en første indgående drøftelse af 
sagen, kan Kommissionen forelægge et ændret forslag med henblik på fornyet indgående behandling 
i Rådet inden for fristen på fire måneder.  
47. Erklæring ad artikel 5, stk. 3, 4 og 5, i protokollen om Schengen- 
reglerne som integreret i Den Europæiske Union
 
Konferencen noterer sig, at de betingelser, der skal fastlægges i den afgørelse, der er omhandlet i 
artikel 5, stk. 3, 4 og 5, i protokollen om integration af Schengenreglerne i Den Europæiske Union, 
kan omfatte, at den pågældende medlemsstat skal afholde eventuelle direkte finansielle følger, der 
nødvendigvis og uundgåeligt opstår, fordi den ophører med at deltage i nogle af eller alle de 
Schengenregler, der henvises til i enhver afgørelse, der træffes af Rådet i henhold til artikel 4 i 
nævnte protokol.DA C 83/352 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
48. Erklæring om protokollen om Danmarks stilling 
Konferencen bemærker, at Danmark i forbindelse med retsakter, der skal vedtages af Rådet alene eller 
sammen med Europa-Parlamentet, og som både indeholder bestemmelser, der finder anvendelse på 
Danmark, og bestemmelser, der ikke finder anven delse på Danmark, fordi deres retsgrundlag er 
omfattet af del I i protokollen om Danmarks stilling, erklærer, at Danmark ikke vil benytte sin 
stemmeret til at forhindre vedtagelsen af bestemmelser, der ikke finder anvendelse på Danmark.  
Konferencen bemærker desuden, at Danmark på grundlag af erklæringen fra konferencen til 
artikel 222 erklærer, at dansk deltagelse i tiltag eller retsakter i henhold til artikel 222 vil ske i overensstemmelse med del I og del II i protokollen om Danmarks stilling.  
49. Erklæring om Italien  
Konferencen noterer sig, at protokollen vedrørende Italien, der i 1957 blev knyttet som bilag til 
traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økon omiske Fællesskab, som ændret ved vedtagelsen af 
traktaten om Den Europæiske Union, præciserede følgende:  
»DE HØJE KONTRAHERENDE PARTER,  
SOM ØNSKER at løse visse særlige problemer af interesse for Italien,  
ER BLEVET ENIGE OM følgende bestemmelser, der knyttes som bilag til traktaten:  
FÆLLESSKABETS MEDLEMSSTATER  
TAGER TIL EFTERRETNING, at den italienske regering er i færd med at gennemføre et tiårsprogram 
for økonomisk udvikling, som tilsigter at afhjælpe den strukturelle uligevægt i den italienske økonomi, navnlig ved teknisk udbygning af de mindre udviklede områder i Syditalien og på øerne 
og ved at skabe nye beskæftigelsesmuligheder for herved at afskaffe arbejdsløsheden;  
BRINGER I ERINDRING, at principperne og målet for den italienske regerings program er blevet 
taget i betragtning og godkendt af internationale samarbejdsorganisationer, hvoraf de er medlemmer;  
ERKENDER, at det er i deres fælles interesse, at målene for det italienske program nås;  
ER ENIGE OM, med henblik på at lette den italienske regering gennemførelsen af denne opgave, at 
henstille til Fællesskabets institutioner at bringe alle de i traktaten omhandlede midler og procedurer i 
anvendelse, navnlig ved en passende udnyttelse af Den Europæiske Investeringsbanks og Den Euro
­
pæiske Socialfonds midler;DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/353
ER AF DEN OPFATTELSE, at Fællesskabets institutioner ved anvendelsen af traktaten skal tage hensyn 
til de byrder, som den italienske økonomi må bære i de kommende år, og til ønskeligheden af at 
undgå, at der opstår farlige spændinger, navnlig vedrørende betalingsbalancen og beskæftigelses ­
niveauet, som kunne bringe anvendelsen af traktaten i Italien i fare;  
ERKENDER især, at det ved anvendelsen af artiklerne 109 H og 109 I vil være nødvendigt at påse, at 
de foranstaltninger, som kræves truffet af den italienske regering, sikrer gennemførelsen af dens 
program for økonomisk udvikling og højnelse af befolkningens levestandard.«  
50. Erklæring ad artikel 10 i protokollen om overgangsbestemmelser  
Konferencen opfordrer Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen til inden for rammerne af deres 
respektive beføjelser at bestræbe sig på i de relevante tilfælde og så vidt muligt inden for fristen på fem år i artikel 10, stk. 3, i protokollen om overgangsbestemmelser at vedtage retsakter, der ændrer 
eller erstatter retsakterne i artikel 10, stk. 1, i nævnte protokol.DA C 83/354 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
C. ERKLÆRINGER FRA MEDLEMSSTATERNE  
51. Erklæring fra Kongeriget Belgien om de nationale parlamenter  
Belgien præciserer, at såvel deputeretkammeret og senatet i det føderale parlament som sprogfælles ­
skabernes og regionernes parlamentariske forsamlinger i henhold til belgisk forfatningsret handler 
som dele af det nationale parlamentariske system eller kamre i det nationale parlament i forbindelse 
med de beføjelser, der udøves af Unionen.  
52. Erklæring fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Forbunds- 
republikken Tyskland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den 
Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Litauen, Storher- 
tugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Repu- 
blikken Østrig, Republikken Portugal, Rumænien, Republikken Slovenien og 
Den Slovakiske Republik vedrørende Den Europæiske Unions symboler  
Belgien, Bulgarien, Tyskland, Grækenland, Spanien, Italien, Cypern, Litauen, Luxembourg, Ungarn, 
Malta, Østrig, Portugal, Rumænien, Slovenien og Slovakiet erklærer, at flaget, der indeholder en cirkel 
bestående af tolv gyldne stjerner på blå baggrund, hymnen hentet fra »Ode til glæden« i Ludwig van 
Beethovens niende symfoni, mottoet »forenet i mangfoldighed«, euroen som EU's mønt og Europa ­
dagen den 9. maj for disse lande fortsat vil være symboler på borgernes fælles tilhørsforhold til Den 
Europæiske Union og deres tilknytning hertil.  
53. Erklæring fra Den Tjekkiske Republik om Den Europæiske Unions 
charter om grundlæggende rettigheder  
1. Den Tjekkiske Republik erindrer om, at bestemmelserne i Den Europæiske Unions charter om 
grundlæggende rettigheder er rettet til Den Europæiske Unions institutioner og organer, under 
behørig hensyntagen til nærhedsprincippet og kompetencefordelingen mellem Den Europæiske 
Union og dens medlemsstater som på ny bekræftet i erklæring (nr. 18) om afgrænsning af kompe ­
tence. Den Tjekkiske Republik understreger, at chartrets bestemmelser kun er rettet til medlems ­
staterne, når disse gennemfører EU-retten, og ikke når de vedtager og gennemfører national ret 
uafhængigt af EU-retten.  
2. Den Tjekkiske Republik fremhæver ligeledes, at chartret ikke udvider EU-rettens anvendelsesom ­
råde, og at det ikke tildeler Unionen nye beføjelser. Det reducerer ikke anvendelsesområdet for den nationale ret og indskrænker heller ikke de nationale myndigheders eksisterende beføjelser på dette 
område.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/355
3. Den Tjekkiske Republik understreger, at i den udstrækning chartret anerkender grundlæggende 
rettigheder og principper, således som de følger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige tradi ­
tioner, skal disse rettigheder og principper fortolkes i harmoni med disse traditioner.  
4. Den Tjekkiske Republik understreger endvidere, at intet i chartret må fortolkes, så det 
indskrænker eller modvirker menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, 
således som de på de respektive anvendelsesområder er anerkendt af EU-retten og af internationale 
aftaler, som Unionen eller alle medlemsstaterne er part i, herunder den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt af medlemsstaternes 
forfatninger.  
54. Erklæring fra Forbundsrepublikken Tyskland, Irland, Republikken 
Ungarn, Republikken Østrig og Kongeriget Sverige  
Tyskland, Irland, Ungarn, Østrig og Sverige bemærker, at de centrale bestemmelser i traktaten om 
oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab ikke er blevet væsentligt ændret siden traktatens ikrafttrædelse og bør ajourføres. De støtter derfor tanken om en konference mellem repræsentanterne 
for medlemsstaternes regeringer, der bør indkaldes snarest muligt.  
55. Erklæring fra Kongeriget Spanien og Det Forenede Kongerige 
Storbritannien og Nordirland  
Traktaterne finder anvendelse på Gibraltar som et europæisk område, hvis udenrigsanliggender vare
­
tages af en medlemsstat. Dette medfører ikke nogen ændringer af de to berørte regeringers respektive 
holdninger.  
56. Erklæring fra Irland ad artikel 3 i protokollen om Det Forenede 
Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, 
sikkerhed og retfærdighed  
Irland bekræfter sine forpligtelser med hensyn til Unionen som et område med frihed, sikkerhed og 
retfærdighed, hvor de grundlæggende rettigheder og medlemsstaternes forskellige retssystemer og 
retstraditioner respekteres, og med et højt sikkerhedsniveau for borgerne.  
Irland erklærer sig på denne baggrund fast besluttet på at udøve sin ret i henhold til artikel 3 i 
protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, 
sikkerhed og retfærdighed til at deltage i vedtagelsen af foranstaltninger i henhold til tredje del, afsnit 
V, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde i så vidt et omfang, som det anser det for 
muligt.  
Irland vil navnlig i videst muligt omfang deltage i foranstaltninger, der er omfattet af politisam ­
arbejdet.DA C 83/356 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Irland erindrer desuden om, at det i overensstemmelse med protokollens artikel 8 skriftligt kan 
meddele Rådet, at Irland ikke længere ønsker at være omfattet af denne protokol. Irland har til 
hensigt at vurdere, hvordan disse ordninger fungerer, senest tre år efter Lissabontraktatens ikraft ­
trædelse.  
57. Erklæring fra Den Italienske Republik om Europa-Parlamentets 
sammensætning  
Italien fastslår, at Europa-Parlamentet i overensstemmelse med artikel 10 og artikel 14 i traktaten om 
Den Europæiske Union består af repræsentanter for borgerne i Unionen, som er repræsenteret 
degressivt proportionalt.  
Italien fastslår ligeledes, at i medfør af artikel 9 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 20 i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har enhver, der er statsborger i en medlemsstat, unionsborgerskab.  
Som følge heraf er Italien af den opfattelse, at enhver afgørelse vedtaget af Det Europæiske Råd på 
Europa-Parlamentets initiativ og med dettes godkendelse om Europa-Parlamentets sammensætning med forbehold af afgørelsen om valgperioden 2009-2014 skal overholde principperne i artikel 14, 
stk. 2, første afsnit.  
58. Erklæring fra Republikken Letland, Republikken Ungarn og Repu- 
blikken Malta om, hvordan navnet på den fælles valuta skal skrives i 
traktaterne  
Uden at ville anfægte den ensartede måde, hvorpå navnet på Den Europæiske Unions fælles valuta, 
der er omhandlet i traktaterne, skrives på pengesedler og mønter, erklærer Letland, Ungarn og Malta, 
at skrivemåden for navnet på den fælles valuta, herunder de afledte former, der er anvendt i den 
lettiske, ungarske og maltesiske udgave af traktaterne, ikke har indflydelse på de gældende regler for 
det lettiske, ungarske og maltesiske sprog.  
59. Erklæring fra Kongeriget Nederlandene ad artikel 312 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde
 
Kongeriget Nederlandene vil tilslutte sig en afgørelse som nævnt i artikel 312, stk. 2, andet afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåd e, når Nederlandene ved en revision af den 
afgørelse, der er omhandlet i nævnte traktats artikel 311, stk. 3, har opnået en tilfredsstillende 
løsning med hensyn til sin for store negative nettobetalingsposition over for Unionens budget.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/357
60. Erklæring fra Kongeriget Nederlandene ad artikel 355 i traktaten om 
Den Europæiske Unions funktionsmåde  
Kongeriget Nederlandene erklærer, at et initiativ til en afgørelse, jf. artikel 355, stk. 6, der tager sigte 
på at ændre De Nederlandske Antillers og/eller Arubas status i forhold til Unionen, kun vil kunne 
forelægges på grundlag af en beslutning truffet i overensstemmelse med Kongeriget Nederlandenes Statut (Statuut voor het Koninkrijk der Nederlanden).  
61. Erklæring fra Republikken Polen om Den Europæiske Unions charter 
om grundlæggende rettigheder  
Chartret berører ikke på nogen måde medlemsstaternes ret til at lovgive med hensyn til offentlig 
sædelighed, familieret samt beskyttelse af den menneskelige værdighed og respekten for menneskers fysiske og moralske integritet.  
62. Erklæring fra Republikken Polen 
vedrørende protokollen om anvendelsen af Den Europæiske Unions charter 
om grundlæggende rettigheder i Polen og Det Forenede Kongerige  
Polen erklærer, at i betragtning af traditionen fra den sociale bevægelse »Solidaritet« og dens væsent
­
lige bidrag til kampen for sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder respekterer Polen fuldt ud sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder som fastsat i EU-retten, og navnlig de rettigheder, der er bekræftet i afsnit IV i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.  
63. Erklæring fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland 
om definitionen af udtrykket »statsborgere«  
For så vidt angår traktaterne og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab 
samt alle akter, der er afledt af eller fortsat er gældende under disse traktater, gentager Det Forenede Kongerige den erklæring, det fremsatte den 31. december 1982, om definitionen af udtrykket »stats
­
borgere«, dog med den undtagelse, at henvisningen til »borgere i britiske protektorater« læses som »statsborgere i de britiske oversøiske territorier«.  
64. Erklæring fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland 
om stemmeretten ved valg til Europa-Parlamentet
 
Det Forenede Kongerige noterer sig, at artikel 14 i traktaten om Den Europæiske Union og andre 
bestemmelser i traktaterne ikke tilsigter at ændre grundlaget for stemmeretten ved valg til Europa- Parlamentet.DA C 83/358 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
65. Erklæring fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland 
ad artikel 75 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde  
Det Forenede Kongerige støtter fuldt ud en robust indsats med hensyn til at vedtage økonomiske 
sanktioner, der har til formål at forebygge og bekæmpe terrorisme og dermed beslægtede aktiviteter. 
Det Forenede Kongerige erklærer derfor, at det agter at udøve sin ret i henhold til artikel 3 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, 
sikkerhed og retfærdighed til at deltage i vedtagelsen af alle forslag, der fremsættes i henhold til 
artikel 75 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/359

SAMMENLIGNINGSTABEL  (*) 
Traktaten om Den Europæiske Union  
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
AFSNIT I — FÆLLES BESTEMMELSER  AFSNIT I — FÆLLES BESTEMMELSER  
Artikel 1  Artikel 1 
Artikel 2  
Artikel 2  Artikel 3 
Artikel 3 (ophævet) (  1 ) 
Artikel 4  
Artikel 5 (  2 ) 
Artikel 4 (ophævet) (  3 ) 
Artikel 5 (ophævet) (  4 ) 
Artikel 6  Artikel 6 
Artikel 7  Artikel 7 
Artikel 8  
AFSNIT II — BESTEMMELSER OM ÆNDRING 
AF TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET 
EUROPÆISKE ØKONOMISKE FÆLLESSKAB 
MED HENBLIK PÅ OPRETTELSE AF DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB  AFSNIT II — BESTEMMELSER OM DE 
DEMOKRATISKE PRINCIPPER  
Artikel 8 (ophævet) (
 5 ) Artikel 9 
Artikel 10 (  6 ) 
( 1 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Unions funktions ­
måde (i det følgende benævnt »TEUF«) samt artikel 13, stk. 1, og artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i 
traktaten om Den Europæiske Union (i det følgende benævnt »EU-traktaten«). 
( 2 ) Erstatter artikel 5 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (i det følgende benævnt »EF- 
traktaten«). 
( 3 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 15. 
( 4 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 13, stk. 2. 
( 5 ) Artikel 8 i EU-traktaten, som var gældende før Lissabontraktatens ikrafttrædelse (i det følgende benævnt 
»den nugældende EU-traktat«), ændrede EF-traktaten. Disse ændringer er indarbejdet i sidstnævnte traktat, og artikel 8 ophæves. Dens nummer anvendes til indsættelse af en ny bestemmelse. 
(
 6 ) Stk. 4 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 191, stk. 1, i EF-traktaten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/361  
(*) Disse to tabeller er taget fra tabellerne i Lissabontraktatens artikel 5, uden den midterste kolonne, der 
indeholdt den midlertidige nummerering i Lissabontraktaten.
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
Artikel 11  
Artikel 12  
AFSNIT III — BESTEMMELSER OM ÆNDRING 
AF TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET 
EUROPÆISKE KUL- OG STÅLFÆLLESSKAB  AFSNIT III — BESTEMMELSER OM INSTITU ­
TIONERNE 
Artikel 9 (ophævet) (  7 ) Artikel 13 
Artikel 14 (  8 ) 
Artikel 15 (  9 ) 
Artikel 16 (  10 ) 
Artikel 17 (  11 ) 
Artikel 18  
Artikel 19 (  12 ) 
AFSNIT IV — BESTEMMELSER OM ÆNDRING 
AF TRAKTATEN OM OPRETTELSE AF DET 
EUROPÆISKE ATOMENERGIFÆLLESSKAB  AFSNIT IV — BESTEMMELSER OM 
FORSTÆRKET SAMARBEJDE  
Artikel 10 (ophævet) (  13 ) 
Artikel 27 A-27 E (erstattet) Artikel 40-40 B (erstattet) 
Artikel 43-45 (erstattet)  Artikel 20 (
 14 ) 
( 7 ) Artikel 9 i den nugældende EU-traktat ændrede traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og 
Stålfællesskab. Sidstnævnte traktat udløb den 23. juli 2002. Artikel 9 ophæves og dens nummer 
anvendes til indsættelse af en ny bestemmelse. 
( 8 ) — Stk. 1 og 2 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 189 i EF-traktaten 
— stk. 1-3 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 190, stk. 1-3, i EF-traktaten — stk. 1 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 192, stk. 1, i EF-traktaten 
— stk. 4 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 197, stk. 1, i EF-traktaten. 
(
 9 ) Erstatter artikel 4 for så vidt angår substansen. 
( 10 ) — stk. 1 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 202, første og andet led, i EF-traktaten 
— stk. 2 og 9 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 203 i EF-traktaten 
— stk. 4 og 5 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 205, stk. 2 og 4, i EF-traktaten. 
( 11 ) — Stk. 1 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 211 i EF-traktaten 
— stk. 3 og 7 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 214 i EF-traktaten — stk. 6 erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 217, stk. 1, 3 og 4, i EF-traktaten. 
(
 12 ) — Erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 220 i EF-traktaten 
— stk. 2, første afsnit, erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 221, stk. 1, i EF-traktaten. 
( 13 ) Artikel 10 i den nugældende EU-traktat ændrede traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atome ­
nergifællesskab. Disse ændringer er indarbejdet i sidstnævnte traktat, og artikel 10 ophæves. Dens nummer anvendes til indsættelse af en ny bestemmelse. 
(
 14 ) Erstatter ligeledes artikel 11 og 11 A, i EF-traktaten.DA C 83/362 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
AFSNIT V — BESTEMMELSER OM EN FÆLLES 
UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITIK  AFSNIT V — ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM UNIONENS OPTRÆDEN UDADTIL OG 
SÆRLIGE BESTEMMELSER OM DEN FÆLLES 
UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITIK  
Kapitel 1 — Almindelige bestemmelser om 
Unionens optræden udadtil  
Artikel 21  
Artikel 22  
Kapitel 2 — Særlige bestemmelser om den 
fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik  
1. afdeling — Fælles bestemmelser  
Artikel 23  
Artikel 11  Artikel 24 
Artikel 12  Artikel 25 
Artikel 13  Artikel 26 
Artikel 27  
Artikel 14  Artikel 28 
Artikel 15  Artikel 29 
Artikel 22 (flyttet)  Artikel 30 
Artikel 23 (flyttet)  Artikel 31 
Artikel 16  Artikel 32 
Artikel 17 (flyttet)  Artikel 42 
Artikel 18  Artikel 33 
Artikel 19  Artikel 34 
Artikel 20  Artikel 35 
Artikel 21  Artikel 36 
Artikel 22 (flyttet)  Artikel 30 
Artikel 23 (flyttet)  Artikel 31 
Artikel 24  Artikel 37DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/363
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
Artikel 25  Artikel 38 
Artikel 39  
Artikel 47 (flyttet)  Artikel 40 
Artikel 26 (ophævet)  
Artikel 27 (ophævet)  
Artikel 27 A (erstattet) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27 B (erstattet) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27 C (erstattet) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27 D (erstattet) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27 E (erstattet) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 28  Artikel 41 
2. afdeling — Bestemmelser om den fælles 
sikkerheds- og forsvarspolitik  
Artikel 17 (flyttet)  Artikel 42 
Artikel 43  
Artikel 44  
Artikel 45  
Artikel 46  
AFSNIT VI — BESTEMMELSER OM POLITI ­
SAMARBEJDE OG RETLIGT SAMARBEJDE I 
KRIMINALSAGER(ophævet) (  16 ) 
Artikel 29 (erstattet) (  17 ) 
Artikel 30 (erstattet) (  18 ) 
Artikel 31 (erstattet) (  19 ) 
( 15 ) Den nugældende EU-traktats artikel 27 A-27 E om forstærket samarbejde erstattes af artikel 326-334 i 
TEUF. 
( 16 ) Bestemmelserne i den nugældende EU-traktats afsnit VI, om politisamarbejde og retligt samarbejde i 
kriminalsager, erstattes af bestemmelserne i tredje del, afsnit IV (omnummereret til V), kapitel 1, 4 og 
5 i TEUF. 
( 17 ) Erstattet af artikel 67 i TEUF. 
( 18 ) Erstattet af artikel 87 og 88 i TEUF. 
( 19 ) Erstattet af artikel 82, 83 og 85 i TEUF.DA C 83/364 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
Artikel 32 (erstattet) (  20 ) 
Artikel 33 (erstattet) (  21 ) 
Artikel 34 (ophævet)  
Artikel 35 (ophævet)  
Artikel 36 (erstattet) (  22 ) 
Artikel 37 (ophævet)  
Artikel 38 (ophævet)  
Artikel 39 (ophævet)  
Artikel 40 (erstattet) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 40 A (erstattet) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 40 B (erstattet) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 41 (ophævet)  
Artikel 42 (ophævet)  
AFSNIT VII — BESTEMMELSER OM 
FORSTÆRKET SAMARBEJDE (erstattet) (  24 ) AFSNIT IV — BESTEMMELSER OM 
FORSTÆRKET SAMARBEJDE  
Artikel 43 (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 43 A (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 43 B (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 44 (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 44 A (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 45 (erstattet) (  24 ) Artikel 20 
AFSNIT VIII — AFSLUTTENDE BESTEM ­
MELSER  AFSNIT VI — AFSLUTTENDE BESTEMMELSER  
Artikel 46 (ophævet)  
Artikel 47  
( 20 ) Erstattet af artikel 89 i TEUF. 
( 21 ) Erstattet af artikel 72 i TEUF. 
( 22 ) Erstattet af artikel 71 i TEUF. 
( 23 ) Den nugældende EU-traktats artikel 40-40 B om forstærket samarbejde erstattes ligeledes af 326-334 i 
TEUF. 
( 24 ) Den nugældende EU-traktats artikel 43-45 og afsnit VII om forstærket samarbejde erstattes af 
artikel 326-334 i TEUF.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/365
Tidligere nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Union  
Artikel 47 (erstattet)  Artikel 40 
Artikel 48  Artikel 48 
Artikel 49  Artikel 49 
Artikel 50  
Artikel 51  
Artikel 52  
Artikel 50 (ophævet)  
Artikel 51  Artikel 53 
Artikel 52  Artikel 54 
Artikel 53  Artikel 55 
Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde  
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
FØRSTE DEL — PRINCIPPERNE  FØRSTE DEL — PRINCIPPERNE  
Artikel 1 (ophævet)  
Artikel 1  
Artikel 2 (ophævet) (  25 ) 
Afsnit I — Unionens kompetencekategorier og 
-områder  
Artikel 2  
Artikel 3  
Artikel 4  
Artikel 5  
Artikel 6  
Afsnit II — Almindelige bestemmelser  
( 25 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 3 i EU-traktaten.DA C 83/366 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 7  
Artikel 3, stk. 1 (ophævet) (  26 ) 
Artikel 3, stk. 2  Artikel 8 
Artikel 4 (flyttet)  Artikel 119  
Artikel 5 (ophævet) (  27 ) 
Artikel 9  
Artikel 10  
Artikel 6  Artikel 11 
Artikel 153, stk. 2 (flyttet) Artikel 12 
Artikel 13 (  28 ) 
Artikel 7 (ophævet) (  29 ) 
Artikel 8 (ophævet) (  30 ) 
Artikel 9 (ophævet)  
Artikel 10 (ophævet) (  31 ) 
Artikel 11 (erstattet) (  32 ) Artikel 326-334  
Artikel 11 A (erstattet) (  32 ) Artikel 326-334  
Artikel 12 (flyttet)  Artikel 18 
Artikel 13 (flyttet)  Artikel 19 
Artikel 14 (flyttet)  Artikel 26 
Artikel 15 (flyttet)  Artikel 27 
Artikel 16  Artikel 14 
Artikel 255 (flyttet)  Artikel 15 
Artikel 286 (erstattet)  Artikel 16 
( 26 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 3-6 i TEUF. 
( 27 ) Erstattet af artikel 5 i EU-traktaten. 
( 28 ) Indsættelse af den dispositive del af protokollen om dyrebeskyttelse og dyrevelfærd. 
( 29 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 13 i EU-traktaten. 
( 30 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 13 i EU-traktaten og artikel 282, stk. 1, i TEUF. 
( 31 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 4, stk. 3, i EU-traktaten. 
( 32 ) Ligeledes erstattet af artikel 20 i EU-traktaten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/367
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 17  
ANDEN DEL — UNIONSBORGERSKAB  ANDEN DEL — IKKE-FORSKELSBEHANDLING 
OG UNIONSBORGERSKAB  
Artikel 12 (flyttet)  Artikel 18 
Artikel 13 (flyttet)  Artikel 19 
Artikel 17  Artikel 20 
Artikel 18  Artikel 21 
Artikel 19  Artikel 22 
Artikel 20  Artikel 23 
Artikel 21  Artikel 24 
Artikel 22  Artikel 25 
TREDJE DEL — FÆLLESSKABETS POLITIKKER  TREDJE DEL — INTERNE POLITIKKER OG 
FORANSTALTNINGER  
Afsnit I — Det indre marked  
Artikel 14 (flyttet)  Artikel 26 
Artikel 15 (flyttet)  Artikel 27 
Afsnit I — Frie varebevægelser  Afsnit II — Frie varebevægelser  
Artikel 23  Artikel 28 
Artikel 24  Artikel 29 
Kapitel 1 — Toldunionen  Kapitel 1 — Toldunionen  
Artikel 25  Artikel 30 
Artikel 26  Artikel 31 
Artikel 27  Artikel 32 
Tredje del, afsnit X, Toldsamarbejde (flyttet)  Kapitel 2 — Toldsamarbejde  
Artikel 135 (flyttet) Artikel 33 
Kapitel 2 — Forbud mod kvantitative restrik ­
tioner mellem medlemsstaterne  Kapitel 3 — Forbud mod kvantitative restrik ­
tioner mellem medlemsstaterne  
Artikel 28  Artikel 34DA C 83/368 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 29  Artikel 35 
Artikel 30  Artikel 36 
Artikel 31  Artikel 37 
Afsnit II — Landbruget  Afsnit III — Landbrug og fiskeri  
Artikel 32  Artikel 38 
Artikel 33  Artikel 39 
Artikel 34  Artikel 40 
Artikel 35  Artikel 41 
Artikel 36  Artikel 42 
Artikel 37  Artikel 43 
Artikel 38  Artikel 44 
Afsnit III — Den frie bevægelighed for 
personer, tjenesteydelser og kapital  Afsnit IV — Den frie bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital  
Kapitel 1 — Arbejdskraften  Kapitel 1 — Arbejdskraften  
Artikel 39  Artikel 45 
Artikel 40  Artikel 46 
Artikel 41  Artikel 47 
Artikel 42  Artikel 48 
Kapitel 2 — Etableringsretten  Kapitel 2 — Etableringsretten  
Artikel 43  Artikel 49 
Artikel 44  Artikel 50 
Artikel 45  Artikel 51 
Artikel 46  Artikel 52 
Artikel 47  Artikel 53 
Artikel 48  Artikel 54 
Artikel 294 (flyttet) Artikel 55 
Kapitel 3 — Tjenesteydelser  Kapitel 3 — Tjenesteydelser  
Artikel 49  Artikel 56DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/369
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 50  Artikel 57 
Artikel 51  Artikel 58 
Artikel 52  Artikel 59 
Artikel 53  Artikel 60 
Artikel 54  Artikel 61 
Artikel 55  Artikel 62 
Kapitel 4 — Kapital og betalinger  Kapitel 4 — Kapital og betalinger  
Artikel 56  Artikel 63 
Artikel 57  Artikel 64 
Artikel 58  Artikel 65 
Artikel 59  Artikel 66 
Artikel 60 (flyttet)  Artikel 75 
Afsnit IV — Visum, asyl, indvandring og andre 
politikker i forbindelse med den fri bevæge ­
lighed for personer  Afsnit V — Et område med frihed, sikkerhed 
og retfærdighed  
Kapitel 1 — Almindelige bestemmelser  
Artikel 61  Artikel 67 ( 33 ) 
Artikel 68  
Artikel 69  
Artikel 70  
Artikel 71 (  34 ) 
Artikel 64, stk. 1 (erstattet) Artikel 72 ( 35 ) 
Artikel 73  
Artikel 66 (erstattet)  Artikel 74 
Artikel 60 (flyttet)  Artikel 75 
Artikel 76  
( 33 ) Erstatter ligeledes artikel 29 i den nugældende EU-traktat. 
( 34 ) Erstatter ligeledes artikel 36 i den nugældende EU-traktat. 
( 35 ) Erstatter ligeledes artikel 33 i den nugældende EU-traktat.DA C 83/370 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Kapitel 2 — Politikkerne for grænsekontrol, 
asyl og indvandring  
Artikel 62  Artikel 77 
Artikel 63, nr. 1 og 2, og artikel 64, stk. 2 (  36 ) Artikel 78  
Artikel 63, nr. 3 og 4  Artikel 79 
Artikel 80  
Artikel 64, stk. 1 (erstattet)  Artikel 72 
Kapitel 3 — Samarbejde om civilretlige 
spørgsmål  
Artikel 65  Artikel 81 
Artikel 66 (erstattet)  Artikel 74 
Artikel 67 (ophævet)  
Artikel 68 (ophævet)  
Artikel 69 (ophævet)  
Kapitel 4 — Retligt samarbejde i straffesager  
Artikel 82 (  37 ) 
Artikel 83 (  37 ) 
Artikel 84  
Artikel 85 (  37 ) 
Artikel 86  
Kapitel 5 — Politisamarbejde  
Artikel 87 (  38 ) 
Artikel 88 (  38 ) 
Artikel 89 (  39 ) 
( 36 ) Artikel 63, nr. 1 og 2, i EF-traktaten erstattes af artikel 78, stk. 1 og 2, i TEUF og artikel 64, stk. 2, 
erstattes af artikel 78, stk. 3, i TEUF. 
( 37 ) Erstatter artikel 31 i den nugældende EU-traktat. 
( 38 ) Erstatter artikel 30 i den nugældende EU-traktat. 
( 39 ) Erstatter artikel 32 i den nugældende EU-traktat.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/371
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Afsnit V — Transport  Afsnit VI — Transport  
Artikel 70  Artikel 90 
Artikel 71  Artikel 91 
Artikel 72  Artikel 92 
Artikel 73  Artikel 93 
Artikel 74  Artikel 94 
Artikel 75  Artikel 95 
Artikel 76  Artikel 96 
Artikel 77  Artikel 97 
Artikel 78  Artikel 98 
Artikel 79  Artikel 99 
Artikel 80  Artikel 100  
Afsnit VI — De fælles regler om konkurrence, 
fiskale spørgsmål og indbyrdes tilnærmelse af 
lovgivningerne  Afsnit VII — De fælles regler om konkurrence, 
fiskale spørgsmål og indbyrdes tilnærmelse af 
lovgivningerne  
Kapitel 1 — Konkurrencereglerne  Kapitel 1 — Konkurrencereglerne  
1. afdeling — Regler for virksomhederne  1. afdeling — Regler for virksomhederne  
Artikel 81  Artikel 101  
Artikel 82  Artikel 102  
Artikel 83  Artikel 103  
Artikel 84  Artikel 104  
Artikel 85  Artikel 105  
Artikel 86  Artikel 106  
2. afdeling — Statsstøtte  2. afdeling — Statsstøtte  
Artikel 87  Artikel 107  
Artikel 88  Artikel 108  
Artikel 89  Artikel 109  
Kapitel 2 — Fiskale bestemmelser  Kapitel 2 — Fiskale bestemmelserDA C 83/372 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 90  Artikel 110  
Artikel 91  Artikel 111  
Artikel 92  Artikel 112  
Artikel 93  Artikel 113  
Kapitel 3 — Tilnærmelse af lovgivningerne  Kapitel 3 — Tilnærmelse af lovgivningerne  
Artikel 95 (flyttet)  Artikel 114  
Artikel 94 (flyttet)  Artikel 115  
Artikel 96  Artikel 116  
Artikel 97  Artikel 117  
Artikel 118  
Afsnit VII — Den økonomiske og monetære 
politik Afsnit VIII — Den økonomiske og monetære politik  
Artikel 4 (flyttet)  Artikel 119  
Kapitel 1 — Den økonomiske politik  Kapitel 1 — Den økonomiske politik  
Artikel 98  Artikel 120  
Artikel 99  Artikel 121  
Artikel 100  Artikel 122  
Artikel 101  Artikel 123  
Artikel 102  Artikel 124  
Artikel 103  Artikel 125  
Artikel 104  Artikel 126  
Kapitel 2 — Den monetære politik  Kapitel 2 — Den monetære politik  
Artikel 105  Artikel 127  
Artikel 106  Artikel 128  
Artikel 107  Artikel 129  
Artikel 108  Artikel 130  
Artikel 109  Artikel 131  
Artikel 110  Artikel 132DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/373
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 111, stk. 1-3 og stk. 5 (flyttet)  Artikel 219 
Artikel 111, stk. 4 (flyttet)  Artikel 138 
Artikel 133  
Kapitel 3 — Institutionelle bestemmelser  Kapitel 3 — Institutionelle bestemmelser  
Artikel 112 (flyttet)  Artikel 283 
Artikel 113 (flyttet)  Artikel 284 
Artikel 114  Artikel 134  
Artikel 115  Artikel 135  
Kapitel 4 — Specifikke bestemmelser for de 
medlemsstater, der har euroen som valuta  
Artikel 136  
Artikel 137  
Artikel 111, stk. 4 (flyttet) Artikel 138  
Kapitel 4 — Overgangsbestemmelser  Kapitel 5 — Overgangsbestemmelser  
Artikel 116 (ophævet)  
Artikel 139  
Artikel 117, stk. 1, stk. 2, sjette led, og stk. 3-9 
(ophævet) 
Artikel 117, stk. 2, de fem første led (flyttet)  Artikel 141, stk. 2  
Artikel 121, stk. 1 (flyttet) 
Artikel 122, stk. 2, andet punktum (flyttet) 
Artikel 123, stk. 5 (flyttet)  Artikel 140 (  40 ) 
Artikel 118 (ophævet)  
Artikel 123, stk. 3 (flyttet) 
Artikel 117, stk. 2, de fem første led (flyttet)  Artikel 141 (  41 ) 
( 40 ) — Artikel 140, stk. 1, er affattet som artikel 121, stk. 1. 
— Artikel 140, stk. 2, er affattet som artikel 122, stk. 2, andet punktum. 
— Artikel 140, stk. 3, er affattet som artikel 123, stk. 5. 
( 41 ) — Artikel 141, stk. 1, er affattet som artikel 123, stk. 3. 
— Artikel 141, stk. 2, er affattet som artikel 117, stk. 2, de fem første led.DA C 83/374 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 124, stk. 1 (flyttet) Artikel 142  
Artikel 119  Artikel 143  
Artikel 120  Artikel 144  
Artikel 121, stk. 1 (flyttet)  Artikel 140, stk. 1 
Artikel 121, stk. 2-4 (ophævet)  
Artikel 122, stk. 1 og stk. 2, første punktum, 
samt stk. 3, 4, 5 og 6 (ophævet)  
Artikel 122, stk. 2, andet punktum (flyttet)  Artikel 140, stk. 2, første afsnit 
Artikel 123, stk. 1, 2 og 4 (ophævet)  
Artikel 123, stk. 3 (flyttet)  Artikel 141, stk. 1 
Artikel 123, stk. 5 (flyttet)  Artikel 140, stk. 3 
Artikel 124, stk. 1 (flyttet)  Artikel 142  
Artikel 124, stk. 2 (ophævet)  
Afsnit VIII — Beskæftigelse  Afsnit IX — Beskæftigelse  
Artikel 125  Artikel 145  
Artikel 126  Artikel 146  
Artikel 127  Artikel 147  
Artikel 128  Artikel 148  
Artikel 129  Artikel 149  
Artikel 130  Artikel 150  
Afsnit IX — Den fælles handelspolitik (flyttet)  Femte del, afsnit II, Den fælles handelspolitik  
Artikel 131 (flyttet)  Artikel 206  
Artikel 132 (ophævet)  
Artikel 133 (flyttet)  Artikel 207  
Artikel 134 (ophævet)  
Afsnit X — Toldsamarbejde (flyttet)  Tredje del, afsnit II, kapitel 2, ToldsamarbejdeDA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/375
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 135 (flyttet)  Artikel 33 
Afsnit XI — Social- og arbejdsmarkedspoli ­
tikken, uddannelse, erhvervsuddannelse og 
ungdom  Afsnit X — Social- og arbejdsmarkedspoli ­
tikken  
Kapitel 1 — Sociale bestemmelser (ophævet)  
Artikel 136  Artikel 151  
Artikel 152  
Artikel 137  Artikel 153  
Artikel 138  Artikel 154  
Artikel 139  Artikel 155  
Artikel 140  Artikel 156  
Artikel 141  Artikel 157  
Artikel 142  Artikel 158  
Artikel 143  Artikel 159  
Artikel 144  Artikel 160  
Artikel 145  Artikel 161  
Kapitel 2 — Den Europæiske Socialfond  Afsnit XI — Den Europæiske Socialfond  
Artikel 146  Artikel 162  
Artikel 147  Artikel 163  
Artikel 148  Artikel 164  
Kapitel 3 — Uddannelse, erhvervsuddannelse 
og ungdom  Afsnit XII — Uddannelse, erhvervsuddannelse, ungdom og sport  
Artikel 149  Artikel 165  
Artikel 150  Artikel 166  
Afsnit XII — Kultur  Afsnit XIII — Kultur  
Artikel 151  Artikel 167  
Afsnit XIII — Folkesundhed  Afsnit XIV — Folkesundhed  
Artikel 152  Artikel 168  
Afsnit XIV — Forbrugerbeskyttelse  Afsnit XV — ForbrugerbeskyttelseDA C 83/376 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 153, stk. 1, 3, 4 og 5  Artikel 169  
Artikel 153, stk. 2 (flyttet)  Artikel 12 
Afsnit XV — Transeuropæiske net  Afsnit XVI — Transeuropæiske net 
Artikel 154  Artikel 170  
Artikel 155  Artikel 171  
Artikel 156  Artikel 172  
Afsnit XVI — Industri  Afsnit XVII — Industri  
Artikel 157  Artikel 173  
Afsnit XVII — Økonomisk og social samhø ­
righed  Afsnit XVIII — Økonomisk, social og territorial 
samhørighed 
Artikel 158  Artikel 174  
Artikel 159  Artikel 175  
Artikel 160  Artikel 176  
Artikel 161  Artikel 177  
Artikel 162  Artikel 178  
Afsnit XVIII — Forskning og teknologisk 
udvikling  Afsnit XIX — Forskning, teknologisk udvikling og rummet  
Artikel 163  Artikel 179  
Artikel 164  Artikel 180  
Artikel 165  Artikel 181  
Artikel 166  Artikel 182  
Artikel 167  Artikel 183  
Artikel 168  Artikel 184  
Artikel 169  Artikel 185  
Artikel 170  Artikel 186  
Artikel 171  Artikel 187  
Artikel 172  Artikel 188  
Artikel 189DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/377
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 173  Artikel 190  
Afsnit XIX — Miljø  Afsnit XX — Miljø  
Artikel 174  Artikel 191  
Artikel 175  Artikel 192  
Artikel 176  Artikel 193  
Afsnit XXI — Energi  
Artikel 194  
Afsnit XXII — Turisme  
Artikel 195  
Afsnit XXIII — Civilbeskyttelse  
Artikel 196  
Afsnit XXIV — Administrativt samarbejde  
Artikel 197  
Afsnit XX — Udviklingssamarbejde (flyttet)  Femte del, afsnit III, kapitel 1, Udviklingssam ­
arbejde  
Artikel 177 (flyttet)  Artikel 208 
Artikel 178 (ophævet) (  42 ) 
Artikel 179 (flyttet)  Artikel 209 
Artikel 180 (flyttet)  Artikel 210 
Artikel 181 (flyttet)  Artikel 211 
Afsnit XXI — Økonomisk, finansielt og teknisk 
samarbejde med tredjelande (flyttet)  Femte del, afsnit III, kapitel 2, Økonomisk, finansielt og teknisk samarbejde med tredjelande  
Artikel 181 A (flyttet)  Artikel 212 
FJERDE DEL — DE OVERSØISKE LANDES OG 
TERRITORIERS ASSOCIERING  FJERDE DEL — DE OVERSØISKE LANDES OG 
TERRITORIERS ASSOCIERING  
Artikel 182  Artikel 198  
Artikel 183  Artikel 199
 
( 42 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 208, stk. 1, andet afsnit, andet punktum, i TEUF.DA C 83/378 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 184  Artikel 200  
Artikel 185  Artikel 201  
Artikel 186  Artikel 202  
Artikel 187  Artikel 203  
Artikel 188  Artikel 204  
FEMTE DEL — UNIONENS OPTRÆDEN 
UDADTIL 
Afsnit I — Almindelige bestemmelser om 
Unionens optræden udadtil  
Artikel 205  
Tredje del, afsnit IX, Den fælles handelspolitik 
(flyttet)  Afsnit II — Den fælles handelspolitik  
Artikel 131 (flyttet) Artikel 206  
Artikel 133 (flyttet) Artikel 207  
Afsnit III — Samarbejde med tredjelande og 
humanitær bistand  
Tredje del, afsnit XX, Udviklingssamarbejde (flyttet)  Kapitel 1 — Udviklingssamarbejde  
Artikel 177 (flyttet) Artikel 208 ( 43 ) 
Artikel 179 (flyttet) Artikel 209  
Artikel 180 (flyttet)  Artikel 210  
Artikel 181 (flyttet) Artikel 211  
Tredje del, Afsnit XXI, Økonomisk, finansielt og 
teknisk samarbejde med tredjelande (flyttet)  Kapitel 2 — Økonomisk, finansielt og teknisk samarbejde med tredjelande  
Artikel 181 A (flyttet) Artikel 212  
Artikel 213  
Kapitel 3 — Humanitær bistand  
Artikel 214  
Afsnit IV — Restriktive foranstaltninger
 
( 43 ) Stk. 1, andet afsnit, andet punktum, erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 178 i EF-traktaten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/379
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 301 (erstattet)  Artikel 215  
Afsnit V — Internationale aftaler  
Artikel 216  
Artikel 310 (flyttet)  Artikel 217  
Artikel 300 (erstattet)  Artikel 218  
Artikel 111, stk. 1-3 og stk. 5 (flyttet)  Artikel 219  
Afsnit VI — Unionens forbindelser med inter ­
nationale organisationer og tredjelande samt 
Unionens delegationer  
Artikel 302, 303 og 304 (erstattet)  Artikel 220  
Artikel 221  
Afsnit VII — Solidaritetsbestemmelse  
Artikel 222  
FEMTE DEL — FÆLLESSKABETS INSTITU ­
TIONER SJETTE DEL — INSTITUTIONELLE OG 
FINANSIELLE BESTEMMELSER  
Afsnit I — Bestemmelser vedrørende institu ­
tionerne  Afsnit I — Bestemmelser vedrørende institu ­
tionerne  
Kapitel 1 — Institutionerne  Kapitel 1 — Institutionerne  
1. afdeling — Europa-Parlamentet  1. afdeling — Europa-Parlamentet  
Artikel 189 (ophævet) (  44 ) 
Artikel 190, stk. 1-3 (ophævet) (  45 ) 
Artikel 190, stk. 4 og 5  Artikel 223  
Artikel 191, stk. 1 (ophævet) (  46 ) 
Artikel 191, stk. 2  Artikel 224  
Artikel 192, stk. 1 (ophævet) (  47 ) 
Artikel 192, stk. 2  Artikel 225  
Artikel 193  Artikel 226  
( 44 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 14, stk. 1 og 2, i EU-traktaten. 
( 45 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 14, stk. 1-3, i EU-traktaten. 
( 46 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 11, stk. 4, i EU-traktaten. 
( 47 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 14, stk. 1, i EU-traktaten.DA C 83/380 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 194  Artikel 227  
Artikel 195  Artikel 228  
Artikel 196  Artikel 229  
Artikel 197, stk. 1 (ophævet) (  48 ) 
Artikel 197, stk. 2, 3 og 4  Artikel 230  
Artikel 198  Artikel 231  
Artikel 199  Artikel 232  
Artikel 200  Artikel 233  
Artikel 201  Artikel 234  
2. afdeling — Det Europæiske Råd  
Artikel 235  
Artikel 236  
2. afdeling — Rådet  3. afdeling — Rådet  
Artikel 202 (ophævet) (  49 ) 
Artikel 203 (ophævet) (  50 ) 
Artikel 204  Artikel 237  
Artikel 205, stk. 2 og stk. 4 (ophævet) (  51 ) 
Artikel 205, stk. 1 og stk. 3  Artikel 238  
Artikel 206  Artikel 239  
Artikel 207  Artikel 240  
Artikel 208  Artikel 241  
Artikel 209  Artikel 242  
Artikel 210  Artikel 243  
3. afdeling — Kommissionen  4. afdeling — Kommissionen  
( 48 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 14, stk. 4, i EU-traktaten. 
( 49 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 16, stk. 1, i EU-traktaten samt artikel 290 og 
artikel 291 i TEUF. 
( 50 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 16, stk. 2 og 9, i EU-traktaten. 
( 51 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 16, stk. 4 og 5, i EU-traktaten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/381
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 211 (ophævet) (  52 ) 
Artikel 244  
Artikel 212 (flyttet)  Artikel 249, stk. 2 
Artikel 213  Artikel 245  
Artikel 214 (ophævet) (  53 ) 
Artikel 215  Artikel 246  
Artikel 216  Artikel 247  
Artikel 217, stk. 1, 3 og 4 (ophævet) (  54 ) 
Artikel 217, stk. 2  Artikel 248  
Artikel 218, stk. 1 (ophævet) (  55 ) 
Artikel 218, stk. 2  Artikel 249  
Artikel 219  Artikel 250  
4. afdeling — Domstolen  5. afdeling — Den Europæiske Unions Domstol  
Artikel 220 (ophævet) (  56 ) 
Artikel 221, stk. 1 (ophævet) (  57 ) 
Artikel 221, stk. 2 og 3  Artikel 251  
Artikel 222  Artikel 252  
Artikel 223  Artikel 253  
Artikel 224 (  58 ) Artikel 254  
Artikel 255  
Artikel 225  Artikel 256  
Artikel 225 A  Artikel 257  
( 52 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 17, stk. 1, i EU-traktaten. 
( 53 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 17, stk. 3 og 7, i EU-traktaten. 
( 54 ) Erstattet for så vidt angår substansen af artikel 17, stk. 6, i EU-traktaten. 
( 55 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 295 i TEUF. 
( 56 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 19 i EU-traktaten. 
( 57 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 19, stk. 2, første afsnit, i EU-traktaten. 
( 58 ) Første punktum i stk. 1 erstattes, for så vidt angår substansen, af artikel 19, stk. 2, andet afsnit, i EU- 
traktaten.DA C 83/382 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 226  Artikel 258  
Artikel 227  Artikel 259  
Artikel 228  Artikel 260  
Artikel 229  Artikel 261  
Artikel 229 A  Artikel 262  
Artikel 230  Artikel 263  
Artikel 231  Artikel 264  
Artikel 232  Artikel 265  
Artikel 233  Artikel 266  
Artikel 234  Artikel 267  
Artikel 235  Artikel 268  
Artikel 269  
Artikel 236  Artikel 270  
Artikel 237  Artikel 271  
Artikel 238  Artikel 272  
Artikel 239  Artikel 273  
Artikel 240  Artikel 274  
Artikel 275  
Artikel 276  
Artikel 241  Artikel 277  
Artikel 242  Artikel 278  
Artikel 243  Artikel 279  
Artikel 244  Artikel 280  
Artikel 245  Artikel 281  
6. afdeling — Den Europæiske Centralbank  
Artikel 282  
Artikel 112 (flyttet) Artikel 283DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/383
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 113 (flyttet) Artikel 284  
5. afdeling — Revisionsretten  7. afdeling — Revisionsretten  
Artikel 246  Artikel 285  
Artikel 247  Artikel 286  
Artikel 248  Artikel 287  
Kapitel 2 — Fælles bestemmelser for flere 
institutioner  Kapitel 2 — Unionens retsakter, vedtagelses ­
procedurer og andre bestemmelser  
1. afdeling — Unionens retsakter  
Artikel 249  Artikel 288  
Artikel 289  
Artikel 290 (  59 ) 
Artikel 291 (  59 ) 
Artikel 292  
2. afdeling — Procedurer for vedtagelse af 
retsakter og andre bestemmelser  
Artikel 250  Artikel 293  
Artikel 251  Artikel 294  
Artikel 252 (ophævet)  
Artikel 295  
Artikel 253  Artikel 296  
Artikel 254  Artikel 297  
Artikel 298  
Artikel 255 (flyttet)  Artikel 15 
Artikel 256  Artikel 299  
Kapitel 3 — Unionens rådgivende organer  
Artikel 300  
Kapitel 3 — Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg  1. afdeling — Det Økonomiske og Sociale 
Udvalg  
( 59 ) Erstatter, for så vidt angår substansen, artikel 202, tredje led, i EF-traktaten.DA C 83/384 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 257 (ophævet) (  60 ) 
Artikel 258, stk. 1, 2 og 4  Artikel 301  
Artikel 258, stk. 3 (ophævet) (  61 ) 
Artikel 259  Artikel 302  
Artikel 260  Artikel 303  
Artikel 261 (ophævet)  
Artikel 262  Artikel 304  
Kapitel 4 — Regionsudvalget  2. afdeling — Regionsudvalget  
Artikel 263, stk. 1 og 5 (ophævet) (  62 ) 
Artikel 263, stk. 2-4  Artikel 305  
Artikel 264  Artikel 306  
Artikel 265  Artikel 307  
Kapitel 5 — Den Europæiske Investeringsbank  Kapitel 4 — Den Europæiske Investeringsbank  
Artikel 266  Artikel 308  
Artikel 267  Artikel 309  
Afsnit II — Finansielle bestemmelser  Afsnit II — Finansielle bestemmelser  
Artikel 268  Artikel 310  
Kapitel 1 — Unionens egne indtægter  
Artikel 269  Artikel 311  
Artikel 270 (ophævet) (  63 ) 
Kapitel 2 — Den flerårige finansielle ramme  
Artikel 312  
Kapitel 3 — Unionens årlige budget  
( 60 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 300, stk. 2, i TEUF. 
( 61 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 300, stk. 4, i TEUF. 
( 62 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 300, stk. 3 og 4, i TEUF. 
( 63 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 310, stk. 4, i TEUF.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/385
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 272, stk. 1 (flyttet) Artikel 313  
Artikel 271 (flyttet)  Artikel 316 
Artikel 272, stk. 1 (flyttet)  Artikel 313 
Artikel 272, stk. 2-10  Artikel 314  
Artikel 273  Artikel 315  
Artikel 271 (flyttet) Artikel 316  
Kapitel 4 — Gennemførelse af budgettet og 
decharge  
Artikel 274  Artikel 317  
Artikel 275  Artikel 318  
Artikel 276  Artikel 319  
Kapitel 5 — Fælles bestemmelser  
Artikel 277  Artikel 320  
Artikel 278  Artikel 321  
Artikel 279  Artikel 322  
Artikel 323  
Artikel 324  
Kapitel 6 — Bekæmpelse af svig  
Artikel 280  Artikel 325  
Afsnit III — Forstærket samarbejde  
Artikel 11 og 11 A (erstattet)  Artikel 326 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet)  Artikel 327 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet)  Artikel 328 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet) Artikel 329 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet) Artikel 330 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet) Artikel 331 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet)  Artikel 332 ( 64 ) 
( 64 ) Erstatter ligeledes artikel 27 A-27 E, 40-40 B og 43-45 i den nugældende EU-traktat.DA C 83/386 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 11 og 11 A (erstattet) Artikel 333 ( 64 ) 
Artikel 11 og 11 A (erstattet) Artikel 334 ( 64 ) 
SJETTE DEL — ALMINDELIGE OG AFSLUT ­
TENDE BESTEMMELSER  SYVENDE DEL — ALMINDELIGE OG 
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER  
Artikel 281 (ophævet) (  65 ) 
Artikel 282  Artikel 335  
Artikel 283  Artikel 336  
Artikel 284  Artikel 337  
Artikel 285  Artikel 338  
Artikel 286 (erstattet)  Artikel 16 
Artikel 287  Artikel 339  
Artikel 288  Artikel 340  
Artikel 289  Artikel 341  
Artikel 290  Artikel 342  
Artikel 291  Artikel 343  
Artikel 292  Artikel 344  
Artikel 293 (ophævet)  
Artikel 294 (flyttet)  Artikel 55 
Artikel 295  Artikel 345  
Artikel 296  Artikel 346  
Artikel 297  Artikel 347  
Artikel 298  Artikel 348  
Artikel 299, stk. 1 (ophævet) (  66 ) 
Artikel 299, stk. 2, andet, tredje og fjerde afsnit  Artikel 349  
Artikel 299, stk. 2, første afsnit, og stk. 3-6 
(flyttet)  Artikel 355  
( 64 ) Erstatter ligeledes artikel 27 A-27 E, 40-40 B og 43-45 i den nugældende EU-traktat. 
( 65 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 47 i EU-traktaten. 
( 66 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 52 i EU-traktaten.DA 30.3.2010 Den Europæiske Unions Tidende C 83/387
Tidligere nummerering i traktaten om oprettelse 
af Det Europæiske Fællesskab  Ny nummerering i traktaten om Den 
Europæiske Unions funktionsmåde  
Artikel 300 (erstattet)  Artikel 218 
Artikel 301 (erstattet)  Artikel 215 
Artikel 302 (erstattet)  Artikel 220 
Artikel 303 (erstattet)  Artikel 220 
Artikel 304 (erstattet)  Artikel 220 
Artikel 305 (ophævet)  
Artikel 306  Artikel 350  
Artikel 307  Artikel 351  
Artikel 308  Artikel 352  
Artikel 353  
Artikel 309  Artikel 354  
Artikel 310 (flyttet)  Artikel 217 
Artikel 311 (ophævet) (  67 ) 
Artikel 299, stk. 2, første afsnit, og stk. 3-6 
(flyttet)  Artikel 355  
Artikel 312  Artikel 356  
Afsluttende bestemmelser  
Artikel 313  Artikel 357  
Artikel 358  
Artikel 314 (ophævet) (  68 ) 
( 67 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 51 i EU-traktaten. 
( 68 ) Erstattet, for så vidt angår substansen, af artikel 55 i EU-traktaten.DA C 83/388 Den Europæiske Unions Tidende 30.3.2010