Artikel 59.

1. Fastslaar Den Hoeje Myndighed efter at have raadfoert sig med Det raadgivende Udvalg, at Faellesskabet staar over for en alvorlig mangelsituation, for saa vidt angaar enkelte eller alle de under dens kompetence hoerende produkter, og at de i artikel 57 angivne virkemidler ikke er tilstraekkelige til at imoedegaa denne situation, skal den forelaegge spoergsmaalet for Raadet, og saafremt dette ikke enstemmigt beslutter andet, foreslaa det de noedvendige foranstaltninger.

Tager Den Hoeje Myndighed ikke skridt hertil, kan en af Medlemsstaterne henvende sig til Raadet, som ved en enstemmig beslutning kan fastslaa, at den ovennaevnte situation foreligger.

2. Raadet traeffer med enstemmighed paa forslag af Den Hoeje Myndighed, og i samraad med denne, beslutning, dels om anvendelsesprioriteringen, dels om fordelingen af Faellesskabets ressourcer af kul og staal mellem de under dets kompetence hoerende industrier, eksport og oevrige forbrug.

I overensstemmelse med den saaledes fastsatte anvendelsesprioritering opstiller Den Hoeje Myndighed efter at have raadfoert sig med vedkommende virksomheder de fabrikationsprogrammer, som virksomhederne skal gennemfoere.

3. I mangel af Raadets enstemmige beslutning angaaende de i stk. (2) omhandlede foranstaltninger, foretager Den Hoeje Myndighed selv fordelingen af Faellesskabets produktion mellem Medlemsstaterne i overensstemmelse med forbrug og udfoersel og uafhaengigt af produktionsstederne.

I den enkelte Medlemsstat sker fordelingen af de af Den Hoeje Myndighed tildelte maengder under regeringens ansvar, dog saaledes at de til andre Medlemsstater bestemte leverancer ikke beroeres, og under forbehold af, at der holdes samraad med Den Hoeje Myndighed for saa vidt angaar de til udfoersel og til drift af kul- og staalindustrien bestemte maengder.

Hvis den af en regering til udfoersel afsatte del er mindre end den maengde, der er lagt til grund for beregningen af den samlede tildeling til den paagaeldende Medlemsstat, skal Den Hoeje Myndighed ved senere fordeling i det omfang, det er noedvendigt, paa ny fordele de saaledes til forbrug frigjorte maengder mellem Medlemsstaterne.

Hvis den af en regering til kul- og staalindustriens drift afsatte del reduceres tilsvarende, og dette medfoerer en nedgang i en af Faellesskabets produktionsgrene, skal tildelingen til den paagaeldende Stat af tilsvarende produkter ved naeste fordeling nedsaettes med en maengde, der svarer til den saaledes foraarsagede nedgang i produktionen.

4. I alle tilfaelde paahviler det Den Hoeje Myndighed, paa grundlag af undersoegelser, foretaget i samarbejde med virksomhederne og disses organisationer, paa retfaerdig maade mellem virksomhederne at fordele de maengder, som er tildelt de under dens kompetence hoerende industrier.

5. I den situation, som er beskrevet i denne artikels stk. 1, kan indfoerelse i samtlige Medlemsstater af restriktioner med hensyn til udfoersel til tredjeland besluttes af Den Hoeje Myndighed i henhold til bestemmelserne i artikel 57 efter samraad med Det raadgivende Udvalg og efter samstemmende udtalelse fra Raadet, eller hvis Den Hoeje Myndighed ikke tager skridt hertil, af Raadet, der traeffer enstemmig beslutning efter forslag fra en regering.

6. Den Hoeje Myndighed kan ophaeve den i medfoer af denne artikel indfoerte ordning efter samraad med Det raadgivende Udvalg og Raadet. Den kan ikke tilsidesaette en negativ udtalelse fra Raadet, naar denne udtalelse er vedtaget enstemmigt.

Saafremt Den Hoeje Myndighed ikke tager skridt hertil, kan Raadet ved enstemmig beslutning ophaeve denne ordning.

7. Den Hoeje Myndighed kan paalaegge virksomheder, der overtraeder de i medfoer af denne artikel trufne beslutninger, boeder, hvis beloeb ikke kan overstige det dobbelte af vaerdien af de produktioner eller de leverancer, som er foreskrevet men ikke udfoert, eller som er anvendt til andet end deres rette formaal.