1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 28. marts 1983
om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler
(83/182/EØF)
(EFT L 105 af 23.4.1983, s. 59)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A2Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 28. marts 1983
om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel
af visse transportmidler
(83/182/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 99,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:
Den frie bevægelighed for personer med bopæl inden for Fællesskabet
besværliggøres af de afgiftsordninger, der gælder ved midlertidigindførsel af visse transportmidler til privat eller erhvervsmæssig brug;
afskaffelsen af hindringer hidrørende fra sådanne afgiftsordninger er
især nødvendig for oprettelsen af et økonomisk marked med tilsvarende
vilkår som et hjemmemarked;
det skal i visse tilfælde kunne fastslås med sikkerhed, om en person har
bopæl inden for Fællesskabet;.
det har vist sig hensigtsmæssigt i et første stadium at begrænse direkti-
vets anvendelsesområde til for visse transportmidlers vedkommende
kun at omfatte dem, der er erhvervet eller indført i overensstemmelse
med de almindelige beskatningsregler, som gælder på en medlemsstatshjemmemarked —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Medlemsstaterne indrømmer på de nedenfor fastsatte betingelser
ved midlertidig indførsel fra en medlems stat af motorkøretøjer — her-under påhængsvogne hertil — campingvogne, lystfartøjer, privatfly,cykler og rideheste, fritagelse for:
— omsætningsafgifter, punktafgifter og enhver anden forbrugsafgift;
— de afgifter, som er anført i bilaget.
2. Den i stk. 1 omhandlede afgiftsfritagelse gælder ligeledes for
normale reservedele samt normalt tilbehør og udstyr, der indføressammen med transportmidlerne.
3. Erhvervskøretøjer er undtaget fra den i stk. 1 omhandlede afgifts-
fritagelse.
4. a) Dette direktivs anvendelsesområde omfatter ikke midlertidig
indførsel af private køretøjer, campingvogne, lystbåde, privatflyog cykler til privat brug, der ikke er erhvervet eller indført i
overensstemmelse med de almindelige beskatningsregler, som
gælder på en medlemsstats hjemmemarked, og/eller for hvilkeder i forbindelse med udførslen indrømmes fritagelse for ellergodtgørelse af omsætningsafgifter, punktafgifter eller andreforbrugsafgifter. Med henblikpå dette direk tiv anses transport-midler, der er erhvervet på de i artikel 15, nr. 10, i direktiv 77/1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 267 af 21. 11. 1975, s. 8.
(2) EFT nr. C 53 af 8. 3. 1976, s. 37.
(3) EFT nr. C 131 af 12. 6. 1976, s. 50.
▼B
388/EØF(1) anførte betingelser, for at have opfyldt de alminde-
lige beskatningsregler, som gælder på en medlemsstatshjemmemarked; medlemsstaterne kan dog anse transportmidler,
som er erhvervet på de betingelser, der er anført i tredje led i
ovennævnte nr. 10, for ikke at have opfyldt nævnte regler.
b) Rådet vedtager med enstemmighed på forslag af Kommissionen
inden den 31. december 1985 fællesskabsreglerne for indrøm-
melse af fritagelse for de i litra a), første afsnit, nævntetransportmidler under hensyntagen til behovet for dels at undgådobbeltbeskatning, dels at sikre normal og fuldstændig beskat-ning af transportmidler til privat brug.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a) erhvervskøretøj: ethvert landevejskøretøj, som med hensyn til
konstruktionstype og udstyr er egnet og beregnet til mod eller uden
vederlag:
— at befordre mere end ni personer, føreren iberegnet,
— at transportere varer,
samt ethvert landevejskøretøj til anden særlig brug end egentlig
transport.
b) privat køretøj: ethvert andet landevejskøretøj, eventuelt med
påhængsvogn, end de under litra a) nævnte;
c) erhvervsmæssig brug af et transportmiddel: anvendelse af dette
transportmiddel med henblik på direkte at udøve lønnet beskæfti-gelse eller virksomhed med gevinst for øje;
d) privat brug: enhver anden brug end erhvervsmæssig.
Artikel 3
Midlertidig indførsel af visse transportmidler til privat brug
Der indrømmes fritagelse for de i artikel 1 nævnte afgifter i en
sammenhængende eller ikke sammenhængende periode på højst 6måneder pr. periode af 12 måneder ved midlertidig indførsel af privatekøretøjer, campingvogne, lystfartøjer, privatfly og cykler, på følgendebetingelser:
a) den privatperson, der indfører disse ejendele, skal:
aa) have sædvanlig opholdssted i en anden medlemsstat end den, i
hvilken den midlertidige indførsel finder sted;
bb) anvende disse transportmidler til privat brug;
b) transportmidlerne må ikke overdrages eller udlejes i den medlems-
stat, i hvilken den midlertidige indførsel finder sted, eller udlånestil en person med bopæl i denne stat. Private køretøjer, der tilhøreren udlejningsvirksomhed med hovedsæde i Fællesskabet kan dogmed henblik på genudførsel genudlejes til en person, der ikke har
bopæl i den pågældende stat, hvis de befinder sig i landet efter
opfyldelse af en lejekontrakt, der slutter i dette land. Sådanne køre-tøjer kan ligeledes af en i udlejningsvirksomheden ansat bringestilbage til den medlemsstat, hvor udlejningen oprindeligt fandt sted,også selv om denne ansatte har bopæl i den medlemsstat, i hvilkenden midlertidige indførsel finder sted.1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 145 af 13. 6. 1977, s. 1.
▼B
Artikel 4
Midlertidig indførsel af private køretøjer til erhvervsmæssig brug
1. Der indrømmes fritagelse for de i artikel 1 nævnte afgifter ved
midlertidig indførsel af et privat køretøj til erhvervsmæssig brug, på
følgende betingelser:
a) den person, der indfører det private køretøj:
aa) skal have sædvanlig opholdssted i en anden medlemsstat end
den, i hvilken den midlertidige indførsel finder sted;
bb) må i den medlemsstat, i hvilken den midlertidige indførsel
finder sted, hverken benytte køretøjet til personbefordring modvederlag eller andre materielle fordele eller til industriel og
kommerciel varetransport mod eller uden vederlag;
b) det private køretøj må ikke overdrages, udlejes eller udlånes i den
medlemsstat, i hvilken den midlertidige indførsel finder sted;
c) det private køretøj skal være erhvervet eller indført i overensstem-
melse med de almindelige beskatningsregler, som gælder påhjemmemarkedet i den medlemsstat, hvor brugeren har sædvanligopholdssted, og der må ikke i forbindelse med udførslen indrømmesnogen fritagelse for eller godtgørelse af omsætningsafgifter, punk-
tafgifter eller andre forbrugsafgifter.
Denne betingelse anses for opfyldt, når det private køretøj er forsynet
med en nummerplade i den normale serie i den medlemsstat, hvor deter indregistreret, dog med undtagelse af midlertidig plade.
For private køretøjer, der er indregistreret i en medlemsstat, hvor udle-
vering af nummerplader i normal serie ikke er betinget af, at de
almindelige beskatningsregler på hjemmemarkedet overholdes, skalbrugerne dog ved et egnet bevismiddel godtgøre, at forbrugsafgifterneer betalt.
2. Den i stk. 1 omhandlede afgiftsfritagelse gælder i en sammenhæn-
gende eller ikke-sammenhængende periode på:
— 7 måneder pr. periode af 12 måneder, når indførslen af et privat
køretøj foretages af en af de i artikel 3 i direktiv 64/224/EØF(
1)
nævnte formidlere;
— 6 måneder pr. periode af 12 måneder i alle andre tilfælde.
Artikel 5
Særlige tilfælde af midlertidig indførsel af private køretøjer
1. Der indrømmes fritagelse for de i artikel 1 nævnte afgifter ved
midlertidig indførsel af private køretøjer i følgende tilfælde:
a) når et privat køretøj, der er indregistreret i det land, hvor brugeren
har normal bopæl, benyttes til regelmæssigt at tilbagelægge enstrækning på en anden medlemsstats område for at komme frem og
tilbage mellem bopælen og den virksomhed, hvor den pågældende
arbejder. Der gælder ingen tidsbegrænsninger for denne afgiftsfrita-gelse;
b) når en person under uddannelse benytter et privat køretøj, der er
indregistreret i den medlemsstat, hvor han har sit sædvanligeopholdssted, på en anden medlemsstats område, hvor den pågæl-dende udelukkende opholder sig i studieøjemed.
2. Indrømmelse af den i stk. 1, omhandlede afgiftsfritagelse er
udelukkende betinget af at de i artikel 4, stk. 1, litra a), b) og c),anførte betingelser er opfyldt.1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 4
(1) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964 s. 869/64.
▼B
Artikel 6
Afgiftsfritagelse ved midlertidig indførsel af rideheste i forbindelse
med turisme på hesteryg
Der indrømmes fritagelse for de i artikel 1 nævnte afgifter for et
tidsrum af 3 måneder i alle medlemsstater ved midlertidig indførsel af
rideheste, på følgende betingelser:
a) ridehestene føres ind på området i den medlemsstat, i hvilken den
midlertidige indførsel finder sted, med henblikpå og/eller under
udflugter, der foretages af deres ryttere. Medlemsstaterne kan nægteafgiftsfritagelse for heste, der er anbragt i transportmidler nårindførslerne foretages af personer der har bopæl i de pågældendemedlemsstater;
b) der ansøges om afgiftsfritagelse senest ved indrejsen til den
medlemsstats område, i hvilken den midlertidige indførsel finder
sted. Når der er ansøgt om afgiftsfritagelse inden den midlertidige
indførsel, kan rytteren fritages for at foretage indrejsen til denmedlemsstats område, i hvilken den midlertidige indførsel findersted, via en grænseovergang;
c) ridehestene må hverken udlejes, udlånes eller overdrages til en tred-
jemand i den medlemsstat, i hvilken den midlertidige indførselfinder sted, eller anvendes til andre formål end udflugten.
Artikel 7
Almindelige regler for fastlæggelse af bopæl
1. Med henblikpå dette direk tiv forstås ved »sædvanlig opholds-
sted« det sted, hvor en person sædvanligvis opholder sig, det vil sigemindst 185 dage pr. kalenderår, på grund af et privat og erhvervsmæs-sigt tilhørsforhold eller — hvis der er tale om en person uden
erhvervsmæssigt tilhørsforhold — på grund af et privat tilhørsforhold
hidrørende fra snævre bånd mellem den pågældende og det sted, hvorvedkommende bor.
En person, som ikke har et erhvervsmæssigt og privat tilhørsforhold til
samme sted, og som derfor er nødsaget til skiftevis at tage ophold påforskellige steder i to eller flere medlemsstater, anses dog for at havesædvanlig opholdssted på stedet for det private tilhørsforhold på betin-gelse af, at den pågældende regelmæssigt vender tilbage hertil. Dennesidste betingelse kræves ikke opfyldt, når den pågældende opholder sig
i en medlemsstat med henblikpå udførelse af en arbejdsopgave af
bestemt varighed. At følge undervisningen på et universitet eller enskole medfører ikke overflytning af det sædvanlige opholdssted.
2. Privatpersoner fører bevis for deres sædvanlige opholdssted ved
ethvert egnet middel, navnlig identitetskort eller ethvert andet gyldigtdokument.
3. Såfremt de kompetente myndigheder i den medlemsstat, i hvilken
indførslen finder sted, nærer tvivl om gyldigheden af erklæring om
sædvanlig opholdssted, der er afgivet på grundlag af de i stk. 2 anførtebevismidler, kan de med henblik på visse specifikke kontrolforanstalt-ninger kræve yderligere oplysninger eller beviser.
Artikel 8
Supplerende regler for fastlæggelse af bopæl i tilfælde af erhvervs-
mæssig brug af et privat køretøj
I undtagelsestilfælde, hvor der til trods for de i artikel 7, stk. 3, nævner
yderligere oplysninger indgivet til de kompetente myndigheder i denstat, i hvilken indførslen finder sted, stadig hersker alvorlig tvivl, kanden midlertidige indførsel af et privat køretøj til erhvervsmæssig brug
undergives krav om sikkerhedsstillelse.
Såfremt brugeren af køretøjet fremlægger bevis for, at han har
sædvanlig opholdssted i en anden medlemsstat, skal myndighederne iden medlemsstat, i hvilken den midlertidige indførsel finder sted, dog1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 5
▼B
frigive sikkerhedsstillelse inden for en frist på 2 måneder efter frem-
læggelsen af dette bevis.
Artikel 9
Særlige bestemmelser
1. Medlemsstaterne kan opretholde og/eller fastsætte lempeligere
ordninger end de i dette direktiv fastsatte. De kan navnlig på begæringaf den indførende person tillade midlertidig indførsel for en periode,
der er længere end de i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, omhandlede. I
dette sidstnævnte tilfælde har medlemsstaterne mulighed for at opkrævede afgifter, der er, anført i bilaget for perioder, der overskrider de idette direktiv fastsatte. Medlemsstaterne kan ligeledes tillade genudlej-ning af de i artikel 3, litra b), andet punktum, omhandlede private
køretøjer til en person med bopæl i den medlemsstat, i hvilken
indførsel finder sted, med henblikpå genudførsel.
2. Medlemsstaterne kan under ingen omstændigheder i medfør af
dette direktiv gennemføre mindre fordelagtige afgiftsfritagelser indenfor Fællesskabet end dem, de indrømmer for transportmidler fra et tred-jeland.
3. Kongeriget Danmarkk an opretholde de i Danmarkgældende
regler for sædvanlig opholdssted, i henhold til hvilke alle, herunder
studerende i det i artikel 5, stk. 1, litra b), i dette direktiv anførte
tilfælde, anses for at have sædvanlig opholdssted i Danmark, hvis denpågældende opholder sig der et år eller 365 dage inden for en periodepå 24 måneder.
Dog, for at undgå enhver form for dobbeltbeskatning skal
— når en person i henhold til disse regler må anses for at have to
bopæle, den pågældendes sædvanlige opholdssted være det sted,hvor hans ægtefælle og børn opholder sig;
— i lignende tilfælde, kongeriget Danmark sammen med den anden
berørte medlemsstat afgøre, hvilken af de to bopæle, der skallægges til grund for beskatningen.
Inden udløbet af en periode på tre år skal Rådet på grundlag af en
rapport fra Kommissionen foretage en fornyet undersøgelse af den idette stykke anførte undtagelse, og i givet fald på forslag af Kommis-
sionen i henhold til traktatens artikel 99 træffe de nødvendige
foranstaltninger til ophævelse af denne.
4. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de i stk. 1
omhandlede ordninger, samtidig med at de opfylder de i artikel 10 fast-satte forpligtelser. Kommissionen meddeler derefter de øvrigemedlemsstater teksten til disse ordninger.
Artikel 10
Afsluttende bestemmelser
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for senest den 1. januar 1984 at efterkomme dettedirektiv. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Når den praktiske gennemførelse af dette direktiv giver anledning
til vanskeligheder, træffer de kompetente myndigheder i de pågældende
medlemsstater efter fælles aftale de fornødne afgørelser, navnlig underhensyntagen til Fællesskabets konventioner og direktiver om gensidigbistand.
3. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det
område, der er omfattet af dette direktiv.
4. Kommissionen aflægger efter høring af medlemsstaterne hvert
andet år beretning til Rådet og Europa-Parlamentet om gennemførelsenaf dette direktiv i medlemsstaterne, navnlig for så vidt angår begrebet»sædvanlig opholdssted«, og stiller forslag om sådanne fællesskabsbe-stemmelser, som er nødvendige for at nå frem til indførelsen af etensartet system i alle medlemsstaterne.1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 6
▼B
Artikel 11
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 7
▼A2
BILAG
Fortegnelse over afgifter omhandlet i artikel 1, stk. 1, andet led
BELGIEN
— Taxe de circulation sur les véhicules automobiles (Arrêté royal du 23
novembre 1965 portant codificationdes dispositions légales relatives aux
taxes assimilées aux impôts sur les revenus — Moniteur belge du 18 janvier
1966)
— Verkeersbelasting op de autovoertuigen (Koninklijk Besluit van 23
november 1965 houdende codificatievan de wettelijke bepalingen betref-
fende de met de inkomstenbelastingen gelijkgestelde belastingen —
Belgisch Staatsblad van 18 januari 1966)
DANMARK
— Vægtafgift af motorkøretøjer (Lovbekendtgørelse nr. 163 af 31. marts 1993)
TYSKLAND
— Kraftfahrzeugsteuer (Kraftfahrzeugsteuergesetz — 1979)
— Kraftfahrzeugsteuer (Durchführungsverordnung — 1979)
GRÆKENLAND
—Τέλη κυκλοφορίας (Ν 2367 /53όπως ισχύει σήµερα)
SPANIEN
— Tributos Locales sobre circulación de vehículos automóviles (establecido en
base a la Ley 41/1979,de 19 de noviembre, de Bases de Régimen Local y al
Real Decreto 3250/1976, de 30 de diciembre)
FRANKRIG
— Taxe différentielle sur les véhicules à moteur (Loi no77 - 1467 du 30
décembre 1977)
— Taxe sur les véhicules d'une puissance fiscale supérieure à 16 CV immatri-
culés dans la catégoriedes voitures particulières (Loi de finances 1979 —
Article 1007 du code général des impôts)
IRLAND
— Motor vehicle excise duties (Finance (Excise duties) (Vehicles) Act 1952 as
amended, and Section 94, Finance Act 1973 as amended)
ITALIEN
— Tassa sulla circolazione degli autoveicoli (TU delle leggi sulle tasse automo-
bilistiche approvato con DPR N. 39 del 5 febbraio 1993 e successive
modificazioni)
LUXEMBOURG
— Taxe sur les véhicules automoteurs (Loi allemande du 23 mars 1935 (Kraft-
fahrzeugsteuergesetz) maintenue en vigueur par l'arrêté grand-ducal du 26
octobre 1944, modifiée par la loi du 4 août 1975 et les règlements grand-
ducaux du 15 septembre 1975 et du 31 octobre 1975 et du 31 octobre 1975)
NEDERLANDENE
— Motorrijtuigenbelasting (wet op de motorrijtuigenbelasting 21 juli 1966, Stb
332 - wet van 18 december 1969/Stb 548)
ØSTRIG
— Kraftfahrzeugsteuer (BGBl. Nr. 449/1992)
PORTUGAL
— Imposto sobre veículos (Decreto-Lei no143/78, de 12 de Junho)
— Imposto de compensação (Decreto-Lei no354-A/82, de 9 de Setembro)1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 8
▼A2
FINLAND
— Moottoriajoneuvovero —motorfordonsskatt(Laki moottoriajoneuvoverosta —
Lag om skatt på motorfordon 722/66)
SVERIGE
— Fordonsskatt (Fordonsskattelagen 1988:327)
DET FORENEDE KONGERIGE
— Vehicle excise duty (Vehicles (Excise) Act 1971)1983L0182 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 9