Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS DIREKTIV 92/12/EØF
af 25. februar 1992
om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om
kontrol hermed
(EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets direktiv 92/108/EØF af 14. december 1992 L 390 124 31.12.1992
"M2 Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994 L 365 46 31.12.1994
"M3 Rådets direktiv 96/99/EF af 30. december 1996 L 8 12 11.1.1997
"M4 Rådets direktiv 2000/44/EF af 30. juni 2000 L 161 82 1.7.20001992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV 92/12/EØF
af 25. februar 1992
om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om
oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 99,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
Det indre markeds etablering og funktion indebærer fri bevægelighed for
varer, herunder punktafgiftspligtige varer;
det er hensigtsmæssigt at afgrænse det område, på hvilket dette direktiv
samt direktiverne om punktafgiftssatser og -strukturer finder anvendelse;
begrebet punktafgiftspligtige varer bør defineres; kun varer, der
behandles som sådanne i alle medlemsstater, kan underkastes fælles-
skabsbestemmelser; disse varer kan pålægges andre indirekte afgifter,
som tjener specifikke formål; opretholdelse eller indførelse af andre
indirekte afgifter må ikke give anledning til formaliteter i tilknytning til
passage af en grænse;
for at sikre det indre markeds etablering og funktion bør reglerne om
afgiftens forfald være identiske i alle medlemsstater;
i forbindelse med varer, der leveres til, er beregnet på at blive leveret til
eller anvendes hos en erhvervsdrivende, der udøver selvstændig
økonomisk virksomhed, eller et offentligretligt organ i en anden
medlemsstat end den, hvor varerne overgår til forbrug, forfalder afgiften
i denne anden medlemsstat;
punktafgiftspligtige varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug, og
som de selv transporter, skal beskattes i den medlemsstat, hvor varerne er
anskaffet;
for at kunne fastslå, at de punktafgiftspligtige varer ikke er beregnet til
privat brug, men til erhvervsmæssige formål, skal medlemsstaterne tage
hensyn til en række kriterier;
punktafgiftspligtige varer, der købes af personer, der ikke er godkendte
oplagshavere, registrerede eller ikke-registrerede erhvervsdrivende, og
som sendes eller transporteres direkte eller indirekte af sælgeren eller på
hans vegne, skal pålægges punktafgifter i bestemmelsesmedlemsstaten;
for at sikre opkrævningen af den skyldige afgift bør der kunne foretages
kontrol i produktionsenhederne og på oplagsstederne; en oplagspro-
cedure, som baseres på bevillinger fra de kompetente myndigheder, bør
give mulighed for at sikre en sådan kontrol;
overgangen fra en medlemsstats område til en anden medlemsstats
område må ikke indebære kontrolforanstaltninger, som kan forhindre den
frie bevægelighed inden for Fællesskabet; af hensyn til fastlæggelsen af
afgiftens forfald er det imidlertid nødvendigt at kende de punktafgifts-
pligtige varers bevægelser; der bør derfor anvendes et ledsagedokument
for disse varer;!B
(1) EFT nr. C 322 af 21. 12. 1990, s. 1, og
EFT nr. C 45 af 20. 2. 1992, s. 10.
(2) EFT nr. C 183 af 15. 7. 1991, s. 131.
(3) EFT nr. C 169 af 18. 3. 1991, s. 25.1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 2
der bør fastsættes forskrifter, som de godkendte oplagshavere samt de
erhvervsdrivende, der ikke er godkendte oplagshavere, skal opfylde;
for at sikre opkrævning af afgifter med de satser, som medlemsstaterne
har fastsat, bør der indføres en procedure for omsætning af disse
produkter under suspensionsordning;
enhver forsendelse bør i denne forbindelse først og fremmest let kunne
identificeres; forbindelsen mellem forsendelsen og den skyldige afgift,
den giver anledning til, bør umiddelbart kunne fastslås; det er derfor
nødvendigt at indføre et ledsagedokument, som kan være et admini-
strativt dokument eller et handelsdokument; det handelsdokument, der
anvendes, bør indeholde de nødvendige elementer, som er anført på det
administrative dokument;
det bør klart angives, hvorledes de erhvervsdrivende skal underrette
skattemyndighederne i medlemsstaterne om de leverancer, de har afsendt
eller modtaget, ved hjælp af dette ledsagedokument;
der er endvidere ikke grund til at anvende ledsagedokumentet, når de
punktafgiftspligtige varer omsættes under en anden EF-toldordning end
fri omsætning eller befinder sig i en frizone eller på et frilager;
inden for rammerne af nationale bestemmelser bør punktafgiften i
tilfælde af overtrædelse eller uregelmæssighed i princippet inddrives af
den medlemsstat, på hvis område overtrædelsen eller uregelmæssigheden
er begået, eller af den medlemsstat, hvor de er blevet konstateret, eller af
afgangsmedlemsstaten i tilfælde af, at varen ikke er frembudt i
bestemmelsesmedlemsstaten;
medlemsstaterne kan fastsætte, at varer, der overgår til forbrug, forsynes
med afgiftsmærker eller nationale godkendelsesmærker; anvendelse af
sådanne mærker må ikke skabe hindringer for samhandelen inden for
Fællesskabet;
det forhold, at punktafgiften erlægges i den medlemsstat, hvor varerne
overgår til forbrug, bør give mulighed for godtgørelse af punktafgiften,
når varerne ikke skal forbruges i denne medlemsstat;
der bør åbnes mulighed for afgiftsfritagelse i henhold til konventioner,
der er indgået af medlemsstaterne med andre stater eller med
internationale organisationer;
som følge af afskaffelsen af princippet om betaling af afgifter ved
indførsel mellem medlemsstaterne mister bestemmelserne om afgifts-
fritagelser ved indførsel deres betydning for så vidt angår forbindelserne
mellem medlemsstaterne, og disse bestemmelser bør derfor afskaffes og
de berørte direktiver tilpasses i overensstemmelse hermed;
der bør nedsættes et punktafgiftsudvalg, der skal gennemgå de fælles-
skabsbestemmelser, som er nødvendige for iværksættelsen af bestem-
melserne om punktafgifter;
ifølge artikel 1, stk. 2, i forordningen om afskaffelse af kontrol og
formaliteter gældende for håndbagage og indchecket bagage tilhørende
personer, der foretager en flyvning inden for Fællesskabet, samt for
bagage tilhørende personer, der foretager en overfart ad søvejen inden for
Fællesskabet, finder forordningen anvendelse med forbehold af kontrol i
forbindelse med forbud eller restriktioner, som medlemsstaterne fast-
sætter, forudsat at de er forenelige med de tre Traktater om Oprettelse af
De Europæiske Fællesskaber; i denne forbindelse skal den fornødne
kontrol med overholdelsen af de kvantitative restriktioner, der er nævnt i
artikel 26, anses for at være kontrol i henhold til ovenstående og derfor
forenelig med fællesskabsbestemmelserne;
der skal gives den fornødne tid til at træffe de nødvendige for-
anstaltninger til at afbøde både de sociale følger i de pågældende
sektorer og de regionale vanskeligheder, navnlig i grænseområderne, som
måtte opstå som følge af afskaffelsen af betalingen af afgifter ved
indførsel og fritagelser for afgiftsbetaling ved udførsel for så vidt angår
samhandelen mellem medlemsstaterne; medlemsstaterne bør derfor have!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 3
tilladelse til for en periode, der udløber den 30. juni 1999, at fritage
varer, som inden for de fastsatte grænser leveres af afgiftsfrie butikker til
passagerer, som rejser med fly eller skib mellem medlemsstaterne;
mindre vinproducenter bør kunne undtages fra visse forpligtelser i
tilknytning til den generelle punktafgiftsordning;
endelig bør Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om
gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder
inden for området direkte skatter (1) ændres, for at bestemmelserne i
dette direktiv også kommer til at omfatte punktafgifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. I dette direktiv fastlægges ordningen for varer, der pålægges
punktafgifter og andre indirekte skatter, der direkte eller indirekte
pålægges forbruget af disse varer, dog bortset fra moms og afgifter, som
er indført af Det Europæiske Fællesskab.
2. De særlige bestemmelser vedrørende strukturerne og afgiftssatserne
for de varer, der pålægges punktafgift, vil fremgå af specifikke
direktiver.
Artikel 2
1. Dette direktiv samt de i artikel 1, stk. 2, nævnte direktiver finder
anvendelse på Fællesskabets område, således som det for hver
medlemsstat er defineret i traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 227, med undtagelse af følgende
nationale områder:
— for Forbundsrepublikken Tyskland: Helgoland og Büsingen— for Den Italienske Republik: Livigno, Campione d’Italia og den
italienske del af Lugano-søen
— for Kongeriget Spanien: Ceuta og Melilla.2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 finder dette direktiv samt de i artikel
1, stk. 2, nævnte direktiver ikke anvendelse på De Kanariske Øer.
Kongeriget Spanien kan dog ved en erklæring meddele, at direktiverne
gælder for de pågældende områder for så vidt angår samtlige eller nogle
af de varer, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, fra den første dag i den anden
måned, efter at erklæringen er afgivet.
3. Uanset stk. 1 finder dette direktiv samt de i artikel 1, stk. 2, nævnte
direktiver ikke anvendelse på Den Franske Republiks oversøiske
departementer.
Den Franske Republik kan dog ved en erklæring meddele, at direktiverne
gælder for de pågældende områder fra den første dag i den anden måned,
efter at erklæringen er afgivet, med forbehold af sådanne tilpasnings-
foranstaltninger, som den meget store afstand til områderne giver
anledning til.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre,
at transaktioner med oprindelse i eller bestemt for:
— Fyrstendømmet Monaco behandles som transaktioner med oprin-
delse i eller bestemt for Den Franske Republik!B
(1) EFT nr. L 336 af 27. 12 1977, s. 15. Direktivet er senest ændret ved direktiv
79/1070/EØF (EFT nr. L 331 af 27. 12. 1979, s.8).1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 4
— Jungholz og Mittelberg (Kleines Walsertal) behandles som trans-
aktioner med oprindelse i eller bestemt for Forbundsrepublikken
Tyskland
— Øen Man behandles som transaktioner med oprindelse i eller bestemt
for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
— San Marino behandles som transaktioner med oprindelse i eller
bestemt for Den Italienske Republik.
5. Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at Grækenland
opretholder den særstatus, som Athos-bjerget nyder godt af, og som er
garanteret ved artikel 105 i den græske forfatning.
6. Hvis Kommissionen finder, at bestemmelserne i stk. 1 til 4 ikke
længere er berettiget, navnlig på grund af konkurrencemæssig neutralitet,
forelægger den de fornødne forslag for Rådet.
Artikel 3
1. Dette direktiv finder anvendelse på fællesskabsplan på følgende
varer, således som de er defineret i de pågældende direktiver:
— mineralolier— alkohol og alkoholholdige drikkevarer— forarbejdede tobaksvarer.2. De i stk. 1 nævnte varer kan pålægges andre former for indirekte
beskatning i særligt øjemed, såfremt der ved den pågældende beskatning
iagttages de regler for afgiftspålæggelse, der gælder for punktafgifter og
moms, for så vidt angår bestemmelse af afgiftsgrundlaget, afgifts-
beregning, afgiftens forfald og kontrol med beskatningen.
3. Medlemsstaterne bevarer retten til at indføre eller opretholde
beskatning af andre varer end de i stk. 1 nævnte, forudsat at sådan
beskatning ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne giver anledning
til formaliteter i forbindelse med grænsepassage.
På samme betingelse bevarer medlemsstaterne ligeledes muligheden for
at lægge afgifter på tjenesteydelser, såfremt disse ikke har karakter af
omsætingsafgifter, herunder i forbindelse med punktafgiftspligtige varer.
Artikel 4
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
a)godkendt oplagshaver : en fysisk eller juridisk person, der som led i
udøvelsen af sit erhverv af de kompetente myndigheder i en
medlemsstat har fået bevilling til i et afgiftsoplag at fremstille,
forarbejde, oplægge, modtage og afsende punktafgiftspligtige varer,
hvor punktafgifterne er suspenderet
b)afgiftsoplag : ethvert sted, hvor en godkendt oplagshaver som led i
udøvelsen af sit erhverv under en ordning med suspension af
punktafgifter fremstiller, forarbejder, oplægger, modtager eller
afsender punktafgiftspligtige varer under visse betingelser, der
fastsættes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor
afgiftsoplaget er beliggende
c)suspensionsordning : en afgiftsordning, der anvendes på fremstilling,
forarbejdning, oplægning og omsætning af varer, hvor punkt-
afgifterne er suspenderet
d)registreret erhvervsdrivende : en fysisk eller juridisk person, der ikke
er godkendt oplagshaver, men som af de kompetente myndigheder i
en medlemsstat som led i udøvelsen af sit erhverv har fået bevilling
til at modtage punktafgiftspligtige varer med oprindelse i en anden
medlemsstat under suspension af punktafgifter; vedkommende må!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 5
imidlertid hverken oplægge eller afsende varer under suspension af
punktafgifter
e)ikke-registreret erhvervsdrivende : en fysisk eller juridisk person, der
ikke er godkendt oplagshaver, men som i forbindelse med udøvelsen
af sit erhverv er beføjet til lejlighedsvis at modtage punktafgifts-
pligtige varer med oprindelse i en anden medlemsstat under
suspension af punktafgifter; vedkommende må hverken oplægge
eller afsende varer under suspension af punktafgifter; den ikke-regi-
strerede erhvervsdrivende skal forud for afsendelsen af varerne over
for bestemmelsesmedlemsstatens skattemyndigheder stille sikkerhed
for betaling af punktafgifterne.
Artikel 5
1. De varer, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, er punktafgiftspligtige ved
fremstilling på Fællesskabets område som defineret i artikel 2 eller ved
indførsel til dette område.
Ved »indførsel af en punktafgiftspligtig vare« forstås: indførsel af varen
til Fællesskabet, herunder indførsel fra et af de områder, for hvilke der
gælder undtagelse i medfør af artikel 2, stk. 1 til 3, eller på Kanaløerne.
Såfremt varen ved sin indførsel til Fællesskabet er underlagt en
EF-toldordning, anses indførslen af varen dog at finde sted på det
tidspunkt, hvor den ophører med at være underlagt denne ordning.
2. Med forbehold af nationale bestemmelser eller fællesskabsbestem-
melser vedrørende toldordninger betragtes punktafgiftspligtige varer:
"M2— der indføres fra eller er bestemt til et tredjeland eller de i
artikel 2, stk. 1, 2 og 3, omhandlede områder eller Kanaløerne, og
som er henført under en af de toldsuspensionsprocedurer, der er
nævnt i artikel 84, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 2913/92 (1),
eller er anbragt i en frizone eller på et frilager 3, eller
— som under proceduren for intern fællesskabsforsendelse forsendes
fra en medlemsstat til en anden medlemsstat gennem EFTA-lande,
fra en medlemsstat til et EFTA-land, eller gennem et eller flere
tredjelande, der ikke er EFTA-lande, på grundlag af et TIR- eller
ATA-carnet
som værende under en ordning med suspension af punktafgifter.
I de tilfælde, hvor enhedsdokumentet anvendes,
— skal den pågældende KN-kode angives i rubrik 33 i det
administrative enhedsdokument
— skal det klart angives i rubrik 44 i det administrative enheds-
dokument, at der er tale om forsendelse af punktafgiftspligtige varer
— skal afsenderen beholde en kopi af første eksemplar af det
administrative enhedsdokument
— skal et behørigt påtegnet femte eksemplar af det administrative
enhedsdokument returneres af modtageren til afsenderen.
3. De eventuelle supplerende angivelser, der skal fremgå af trans-
portdokumenter eller handelsdokumenter, der gælder som forsendelses-
dokumenter, samt de ændringer, der er nødvendige for at tilpasse
fremgangsmåden for færdigbehandling, når punktafgiftspligtige varer
forsendes i henhold til en forenklet fremgangsmåde for intern fælles-
skabsforsendelse, fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.!B
(1) EFT nr. L 302 af 19. 10. 1992, s. 1.!M1
!M2
!M1
!M2
!M1
!M21992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 6
Artikel 6
1. Punktafgiftene forfalder ved overgangen til forbrug, eller hvis der
konstateres en manko, som skal belægges med punktafgifter i over-
ensstemmelse med artikel 14, stk. 3.
Ved overgang til forbrug af punktafgiftspligtige varer forstås:a) ethvert tilfælde, herunder uretmæssig, hvor en vare forlader en
suspensionsordning
b) ethvert fremstilling, herunder uretmæssig, af de pågældende varer
uden for en suspensionsordning
c) ethvert indførsel, herunder uretmæssig, af de pågældende varer,
såfremt varerne ikke er undergivet en suspensionsordning.
2. Betingelserne for punktafgiftens forfald og punktafgiftssatsen er
dem, der gælder på forfaldsdatoen i den medlemsstat, hvor overgangen
til forbrug sker, eller hvor der konstateres en manko. Punktafgiften
opkræves og inddrives i henhold til bestemmelserne i de enkelte
medlemsstater, idet medlemsstaterne anvender de samme procedurer for
opkrævning og inddrivelse af punktafgiften på indenlandske varer og
varer fra andre medlemsstater.
Artikel 7
1. Såfremt punktafgiftspligtige varer, der allerede er overgået til
forbrug i en medlemsstat, oplægges til erhvervsmæssige formål i en
anden medlemsstat, opkræves punktafgifterne i den medlemsstat, hvori
varerne oplægges.
2. Når varer, der allerede er overgået til forbrug i en medlemsstat som
defineret i artikel 6, i en anden medlemsstat leveres til,
"M1eller er
beregnet på at blive leveret i en anden medlemsstat 3til eller anvendt
hos en erhvervsdrivende, der udøver selvstændig økonomisk virksomhed,
eller et offentligretligt organ, forfalder punktafgiften i denne anden
medlemsstat, jf. dog artikel 6.
3. Punktafgiften opkræves alt efter tilfældet hos den person, der
foretager leveringen, hos den, der er i besiddelse af varer, der er beregnet
på at blive leveret, eller hos den, der modtager varerne til anvendelse i en
anden medlemsstat end den, hvor varerne allerede er overgået til forbrug,
eller hos den erhvervsdrivende eller det offentligretlige organ.
4. De i stk. 1 omhandlede varer ledsages under transporten mellem de
forskellige medlemsstater af et ledsagedokument, hvori er nævnt de
vigtigste oplysninger fra det i artikel 18, stk. 1, omhandlede dokument.
Dokumentets form og indhold fastlægges efter fremgangsmåden i artikel
24 i dette direktiv.
5. Den person, den erhvervsdrivende eller det organ, der er nævnt i stk.
3, skal overholde følgende regler:
De skal:
a) forud for afsendelsen af varerne indgive en angivelse til skattemyn-
dighederne i bestemmelsesmedlemsstaten og stille sikkerheden for
betaling af punktafgifterne
b) erlægge bestemmelsesmedlemsstatens punktafgifter efter de nærme-
re bestemmelser, der er fastsat af denne medlemsstat
c) lade sig underkaste enhver form for kontrol, således at bestemmel-
sesmedlemsstatens myndigheder kan sikre sig, at varerne virkelig er
modtaget, og at de punktafgifter, der er pålagt dem, er betalt.
6. Punktafgifter, der er erlagt i den i stk. 1 nævnte første medlemsstat,
godtgøres i henhold til bestemmelserne i artikel 22, stk. 3.
7. Forsendes punktafgiftspligtige varer, der allerede er overgået til fri
omsætning i en medlemsstat, til et bestemmelsessted i samme medlems-
stat ad en hensigtsmæssig transportvej via en anden medlemsstat, skal
det i stk. 4 omhandlede ledsagedokument anvendes.!B
!M21992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 7
8. I det i stk. 7 nævnte tilfælde skal:
a) afsenderen forud for afsendelsen af varerne indgive en angivelse til
afgangsstedets skattemyndigheder, som har ansvaret for punkt-
afgiftskontrol
b) modtageren attestere modtagelsen af varerne efter de regler, der er
fastlagt af bestemmelsesstedets skattemyndigheder, som har ansvaret
for punktafgiftskontrol
c) afsender og modtager lade sig underkaste enhver form for kontrol,
således at deres egne skattemyndigheder kan sikre sig, at varerne
faktisk er modtaget.
9. Forsendes punktafgiftspligtige varer hyppigt og regelmæssigt på de i
stk. 7 nævnte betingelser, kan medlemsstaterne på grundlag af bilaterale
aftaler tillade, at der benyttes en forenklet fremgangsmåde, som afviger
fra bestemmelserne i stk. 7 og 8.
Artikel 8
For så vidt angår varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug, og
som de selv medfører, gælder ifølge princippet for det indre marked, at
punktafgifterne opkræves i den medlemsstat, hvor varerne er anskaffet.
Artikel 9
1. Punktafgiften forfalder, når varer, der er overgået til forbrug i en
medlemsstat, oplægges med handel for øje i en anden medlemsstat, jf.
dog. artikel 6, 7 og 8.
I dette tilfælde er punktafgiften skyldig i den medlemsstat, på hvis
område varerne befinder sig, og den opkræves hos den person, hvor
varerne befinder sig.
2. For at kunne fastslå, at de i artikel 8 omhandlede varer er beregnet til
erhvervsmæssige formål, skal medlemsstaterne blandt andet tage hensyn
til følgende:
— den forretningsmæssige status hos den person, der er i besiddelse af
varerne, og årsagerne til dette
— stedet, hvor varerne befinder sig, eller i givet fald den anvendte
transportform
— ethvert dokument vedrørende varerne
— varernes art
— varernes mængde.Hvad angår anvendelsen af første afsnit, femte led, kan medlemsstaterne,
men kun for at bevise ovennævnte forhold, opstille vejledende mængder.
Disse vejledende mængder må ikke være mindre end:
a) Tobaksvarer
cigaretter 800 stk.
cerutter og cigarillos (cigarer med en maksi-
mumsvægt på 3 g/stk.)400 stk.
cigarer 200 stk.
røgtobak 1,0 kg.
b) Alkoholholdige drikkevarer
spiritus 10 l
mellemklasseprodukter 20 l
vin (heraf højst 60 l mousserende vin) 90 l
øl 110 l
Irland har tilladelse til indtil den 30. juni 1997 at anvende vejledende
mængder, der ikke må være lavere end 45 l for vin (heraf højst 30 l
mousserende vin) og 55 l for øl.!M2
!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 8
3. Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at punktafgiften forfalder i
forbrugsmedlemsstaten ved køb af mineralolier, der allerede er overgået
til forbrug i en anden medlemsstat, hvis disse varer transporteres af
privatpersoner, der benytter atypiske transportformer, idet de enten selv
foretager transporten eller lader den foretage på deres vegne. Som
»atypisk transportform« betragtes andre måder at transportere brændstof
på end i køretøjernes brændstoftanke eller i en egnet reservedunk samt
andre måder at transportere flydende brændsel på end erhvervsmæssigt i
tankbiler.
Artikel 10
1. For afgiftspligtige varer, som anskaffes af personer, der ikke er
godkendt oplagshaver eller registreret eller ikke-registreret erhvervs-
drivende, og som af sælgeren eller på hans vegne direkte eller indirekte
forsendes eller transporteres, skal afgiften erlægges i bestemmelses-
medlemsstaten. I denne artikel forstås ved »bestemmelsesmedlems-
staten« den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse
eller transport.
2. Hvis punktafgiftspligtige varer, som allerede er overgået til forbrug i
en medlemsstat, forsendes eller transporteres til en i stk. 1, omhandlet
person, der er etableret i en anden medlemsstat, og disse varer forsendes
eller transporteres direkte eller indirekte af sælger eller på hans vegne,
forfalder punktafgiften på disse varer i bestemmelsesmedlemsstaten.
3. Bestemmelsesmedlemsstatens punktafgift forfalder hos sælgeren,
når leveringen finder sted. Medlemsstaterne kan dog træffe bestemmelse
om, at punktafgiften skal erlægges af en fiskal repræsentant, der er en
anden person end varemodtageren. Denne repræsentant skal være
etableret i bestemmelsesmedlemsstaten og godkendt af denne medlems-
stats skattemyndigheder.
Den medlemsstat, hvori sælgeren er etableret, skal sikre sig, at sælgeren
overholder følgende bestemmelser:
Han skal:
— stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne inden afsendelsen af
varerne på betingelser, der fastsættes af bestemmelsesmedlems-
staten, og sørge for betalingen af punktafgifterne efter varernes
ankomst
— føre en fortegnelse over vareleveringer.4. I det i stk. 2 nævnte tilfælde godtgøres de punktafgifter, der er erlagt
i den første medlemsstat, i overensstemmelse med artikel 22, stk. 4.
5. Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fast-
sætte specifikke gennemførelsesbestemmelser til denne bestemmelse for
punktafgiftspligtige varer, der henhører under særlige nationale dis-
tributionsregler, som er i overensstemmelse med traktaten.
AFSNIT II
Fremstilling, forarbejdning og oplægning
Artikel 11
1. Hver medlemsstat fastsætter sine egne bestemmelser om frem-
stilling, forarbejdning og oplægning af punktafgiftspligtige varer med
forbehold af bestemmelserne i dette direktiv.
2. Fremstilling, forarbejdning og oplægning af punktafgiftspligtige
varer finder sted i afgiftsoplag, når punktafgiften ikke er erlagt.
Artikel 12
Oprettelse og drift af afgiftsoplag er betinget af en bevilling fra
medlemsstaternes kompetente myndigheder.!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 9
Artikel 13
Den godkendte oplagshaver skal:
a) eventuelt stille sikkerhed i forbindelse med fremstilling, forarbejd-
ning op oplægning samt obligatorisk stille sikkerhed i forbindelse
med forsendelse, jf. dog artikel 15, stk. 3, på de betingelser, der
fastsættes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor
afgiftsoplaget er godkendt
b) opfylde de forpligtelser, som er fastsat af den medlemsstat, på hvis
område afgiftsoplaget er beliggende
c) føre en fortegnelse over lagerbeholdningen og varernes bevægelser
for hvert enkelt afgiftsoplag
d) på forlangende forevise varernee) acceptere enhver kontrolforanstaltning eller optælling.Ved disse forpligtelser skal princippet om ikke-forskelsbehandling af
transaktioner i den enkelte medlemsstat og transaktioner inden for
Fællesskabet overholdes.
Artikel 14
1. Den godkendte oplagshaver fritages for punktafgift på de tab, der er
sket under en suspensionsordning som følge af hændelige begivenheder
eller force majeure, og som er konstateret af myndighederne i den
enkelte medlemsstat. Under en suspensionsordning fritages oplags-
haveren ligeledes for punktafgift på de tab, der som følge af varernes art
sker under fremstillings- og forarbejdningsprocessen, opbevaring på
lager og transport. Den enkelte medlemsstat fastsætter betingelserne for
at indrømme afgiftsfritagelse. Disse afgiftsfritagelser indrømmes tillige
erhvervsdrivende, der er omhandlet i artikel 16, ved transport af varer
under en ordning med suspension af punktafgifter.
2. De tab, der er omhandlet i stk. 1, og som sker under transport inden
for Fællesskabet af varer under en ordning med suspension af
punktafgifter, skal konstateres i overensstemmelse med reglerne i
bestemmelsesmedlemsstaten.
3. Såfremt der er tale om en anden form for manko end det i stk. 1
omhandlede tab, eller om et tab, for hvilket der ikke er indrømmet den i
stk. 1 omhandlede fritagelse, opkræves afgifterne efter de satser, der er
gældende i den pågældende medlemsstat på det tidspunkt, hvor et tab,
der er konstateret af de kompetente myndigheder, sker, eller i
påkommende tilfælde på det tidspunkt, hvor mankoen konstateres, jf.
dog artikel 20.
4. Hvad angår manko, jf. stk. 3, samt tab, for hvilke der ikke er
indrømmet den i stk. 1 omhandlede fritagelse, skal de kompetente
myndigheder i alle tilfælde foretage en anmærkning herom på bagsiden
af det eksemplar af det i artikel 18, stk. 1, nævnte ledsagedokument, der
skal tilbagesendes til afsenderen.
I den forbindelse skal følgende fremgangsmåde følges:— i tilfælde af manko eller tab under transport inden for Fællesskabet
af punktafgiftspligtige varer henført under suspensionsordningen,
foretager de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor
mankoen eller tabet konstateres, en anmærkning herom på
retureksemplaret af ledsagedokumentet
— ved varernes ankomst til bestemmelsesmedlemsstaten anfører de
kompetente myndigheder, om de indrømmer delvis fritagelse eller
ikke indrømmer nogen fritagelse for den manko eller de tab, der er
konstateret.!B
!M2
!B
!M21992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 10
De angiver i disse tilfælde beregningsgrundlaget for det punktafgifts-
beløb, der skal opkræves efter stk. 3. De kompetente myndigheder i
bestemmelsesmedlemsstaten sender en kopi af retureksemplaret af
ledsagedokumentet til de kompetente myndigheder i den medlemsstat,
hvor tabet er konstateret.
AFSNIT III
Omsætning
Artikel 15
1. Forsendelsen af punktafgiftspligtige varer under en suspensions-
ordning skal finde sted mellem afgiftsoplag, jf. dog artikel 5, stk. 2,
artikel 16, artikel 19, stk. 4, og artikel 23, stk. 1a.
Første afsnit finder også anvendelse på forsendelse inden for Fælles-
skabet af punktafgiftspligtige varer til nulsats, der ikke er overgået til fri
omsætning.
2. Oplagshavere, der er godkendt af en medlemsstats kompetente
myndigheder i henhold til artikel 13, anses for godkendte til omsætning
af varer på nationalt plan og EF-plan.
3. De risici, der er forbundet med forsendelse inden for Fællesskabet,
dækkes af den sikkerhed, der er omhandlet i artikel 13, og som den
godkendte oplagshaver, der afsender varerne, stiller, eller eventuelt af en
sikkerhed, som stilles solidarisk af afsenderen og transportvirksomheden.
De kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan tillade, at trans-
portvirksomheden eller varernes ejer stiller sikkerhed i stedet for den
godkendte oplagshaver, der afsender varerne. Medlemsstaterne kan
eventuelt kræve en sikkerhedsstillelse fra modtageren.
Forsendes punktafgiftspligtige mineralolier inden for Fællesskabet ad
søvejen eller gennem rørledninger, kan medlemsstaterne fritage de
godkendte oplagshavere, der afsender varerne, for pligten til at stille den
i første afsnit nævnte sikkerhed.
Medlemsstaterne fastsætter de nærmere bestemmelser for sikkerheds-
stillelsen. Sikkerhedsstillelsen skal være gyldig i hele Fællesskabet.
4. Det ansvar, der påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender
varerne, og eventuelt transportvirksomheden, kan først bortfalde, når der
forelægges dokumentation for, at varerne er overgået til modtageren,
f.eks. ved hjælp af det i artikel 18 omhandlede ledsagedokument på de
betingelser, der er fastsat i artikel 19, jf. dog artikel 20.
5. En godkendt oplagshaver, der afsender varer, eller dennes repræ-
sentant kan ændre ledsagedokumentets rubrik 4, 7, 7a, 13, 14 og/eller 17
for at anføre en ny modtager, som skal være en godkendt oplagshaver
eller en registreret erhvervsdrivende, eller et nyt leveringssted. De
kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten underrettes straks
herom, og den nye modtager eller det nye leveringssted anføres straks på
det administrative ledsagedokuments bagside.
6. Ved forsendelse inden for Fællesskabet af mineralolier ad søvejen
eller ad indre vandveje kan den godkendte oplagshaver, der afsender
varerne, undlade at udfylde ledsagedokumentets rubrik 4, 7, 7a, 13 og 17,
såfremt modtageren ved varernes afsendelse ikke er endelig kendt, dog
på betingelse af:
— at de kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten på forhånd
giver afsenderen tilladelse til ikke at udfylde disse rubrikker
— at samme myndigheder underrettes om modtagerens navn og
adresse, registreringsnummer samt bestemmelseslandet, så snart!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B
!M21992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 11
disse oplysninger kendes, eller senest når varerne er nået frem til
deres endelige bestemmelsessted.
Artikel 15a
1. Senest den 1. april 1993 etablerer de kompetente myndigheder i hver
medlemsstat en elektronisk database, som skal indeholde et register over
personer, der er godkendte oplagshavere, eller erhvervsdrivende, som er
registrerede i punktafgiftsøjemed, samt et register over de lokaliteter, der
er godkendt som afgiftsoplag.
2. Registeret skal indeholde følgende oplysninger:
a) det registreringsnummer, som de kompetente myndigheder har givet
personen eller lokaliteten
b) personen eller lokalitetens navn og adresse
c) den kategori af varer, som må oplagres eller modtages af personen
eller på lokaliteten
d) adressen på de kompetente myndigheder, som kan kontaktes med
henblik på yderligere oplysninger
e) registreringsnummerets udstedelsesdato og i givet fald sidste
gyldighedsdato.
3. De i stk. 1 og stk. 2, litra a), b), c) og d), omhandlede oplysninger
meddeles de kompetente myndigheder i hver medlemsstat. I de tilfælde,
hvor de i stk. 2, litra e), omhandlede oplysninger ikke meddeles
automatisk, skal de meddeles, såfremt en af medlemsstaterne udtryk-
keligt anmoder herom. Samtlige oplysninger må udelukkende anvendes
til at efterspore en persons eller en lokalitets godkendelse, registrering
eller lignende.
4. De kompetente myndigheder i hver medlemsstat sikrer, at personer,
som er involveret i omsætningen af punktafgiftspligtige varer inden for
Fællesskabet, har ret til at indhente bekræftelse af de oplysninger, der er
registreret i henhold til denne artikel.
5. Alle oplysninger, der meddeles i henhold til denne artikel, uanset i
hvilken form, er fortrolige. De er omfattet af tjenstlig tavshedspligt og
nyder samme beskyttelse som den, lignende oplysninger nyder i henhold
til lovgivningen i den medlemsstat, hvori de modtages.
6. Uanset stk. 5 tillader de kompetente myndigheder i den medlemsstat,
der leverer oplysningen, at oplysningen bruges i andet øjemed i den
anmodende myndigheds medlemsstat, hvis oplysningen i henhold til
lovgivningen i den anmodede myndigheds medlemsstat i denne
medlemsstat kan anvendes i lignende øjemed.
Artikel 15b
1. Hvad angår de stikprøvekontroller, der er omhandlet i artikel 19, stk.
6, kan de kompetente myndigheder i en medlemsstat anmode de
kompetente myndigheder i en anden medlemsstat om supplerende
oplysninger ud over dem, der er omhandlet i artikel 15a. Bestemmelserne
om beskyttelse af oplysninger i direktiv 77/799/EØF (1), finder
anvendelse på sådan udveksling af oplysninger.
2. Hvis de nationale retsforskrifter i en medlemsstat i forbindelse med
udveksling af oplysninger i henhold til stk. 1 foreskriver, at de personer,
der berøres af udvekslingen af oplysninger, skal høres, kan disse
forskrifter fortsat finde anvendelse.
3. Udveksling af oplysninger, der er nødvendige med henblik på
gennemførelse af stikprøvekontrollerne i henhold til stk. 1, sker ved
hjælp af et ensartet kontroldokument. Dokumentets form og indhold
fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.!M2
(1) EFT nr. L 336 af 27. 12. 1977, s. 15.!M1
!M21992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 12
Artikel 16
1. Uanset artikel 15, stk. 1, kan modtageren være en erhvervsdrivende,
der ikke er godkendt som oplagshaver. Denne erhvervsdrivende kan som
led i udøvelsen af sit erhverv modtage punktafgiftspligtige varer fra
andre medlemsstater under suspensionsordning. Han kan imidlertid
hverken oplægge eller afsende disse varer under suspensionsordning.
Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte
specifikke gennemførelsesbestemmelser til denne bestemmelse for
punktafgiftspligtige varer, der henhører under særlige nationale dis-
tributionsregler, som er forenelige med traktaten.
2. Den i stk. 1 omhandlede erhvervsdrivende kan inden modtagelsen af
varerne anmode om at blive registreret hos skattemyndighederne i sin
medlemsstat.
Den registrerede erhvervsdrivende skal overholde følgende bestemmel-
ser:
Han skal:
a) stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne på de betingelser, der
fastsættes af skattemyndighederne i sin medlemsstat, jf. dog artikel
15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der påhviler den godkendte
oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt transportvirksomhe-
den
b) føre en fortegnelse over vareleveringer
c) på forlangende forevise varerned) acceptere enhver kontrolforanstaltning eller optælling.
For denne erhvervsdrivende forfalder punktafgifterne ved modtagelsen af
varerne, og de erlægges i overensstemmelse med de bestemmelser, der
fastsættes af den enkelte medlemsstat.
3. Hvis den i stk. 1 nævnte erhvervsdrivende ikke er registreret hos
skattemyndighederne i sin medlemsstat, skal han overholde følgende
bestemmelser:
Han skal:
a) inden afsendelse af varerne afgive en angivelse til skattemyndighe-
derne i bestemmelseslandet og stille sikkerhed for betalingen af
punktafgifterne, jf. dog artikel 15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der
påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og
eventuelt transportvirksomheden
b) erlægge punktafgifterne i bestemmelseslandet ved modtagelsen af
varerne i overensstemmelse med de bestemmelser, der fastsættes af
bestemmelsesmedlemsstaten
c) acceptere enhver kontrolforanstaltning, der gør det muligt for
myndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten at sikre, at varerne
faktisk er modtaget, og at de punktafgifter, de har krav på, betales.
4. Bestemmelserne i dette direktiv vedrørende omsætning af punkt-
afgiftspligtige varer under suspensionsordning finder anvendelse, jf. dog
stk. 2 og 3.
Artikel 17
Den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, kan udnævne en
repræsentant over for skattemyndighederne. Denne repræsentant over for
afgiftsmyndighederne skal være etableret i bestemmelsesmedlemsstaten
og være godkendt af denne stats skattemyndigheder.
Han skal i modtagerens sted overholde følgende bestemmelser, når denne
ikke selv er en godkendt oplagshaver:
Han skal:
a) stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne på de betingelser, der
er fastsat af skattemyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten, jf.!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 13
dog artikel 15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der påhviler den
godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt trans-
portvirksomheden
b) erlægge punktafgifterne i bestemmelseslandet ved modtagelse af
varerne i overensstemmelse med bestemmelser, der er fastsat af
bestemmelsesmedlemsstaten
c) føre en fortegnelse over vareleveringer og over for skattemyndighe-
derne i bestemmelseslandet oplyse, hvor varerne er leveret.
Artikel 18
1. Uanset om der anvendes edb, skal enhver punktafgiftspligtig vare,
der transporteres under en ordning med suspension af punktafgifter
mellem de enkelte medlemsstater, herunder varer, der transporteres ad
sø- eller luftvejen direkte fra én fællesskabshavn eller -lufthavn til en
anden, være ledsaget af et dokument udarbejdet af afsenderen. Dette
dokument kan enten være et administrativt dokument eller et handels-
dokument. Dokumentets form og indhold samt den fremgangsmåde, der
skal følges, hvis det objektivt set ikke er relevant at anvende det,
fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.
2. Med henblik på at identificere og kontrollere varerne skal
dokumentet i stk. 1 omfatte en angivelse af antal kolli og en beskrivelse
af varerne, og afsenderen bør eventuelt foretage en forsegling af rum, når
transportmidlet er godkendt til forsegling af afgangsmedlemsstaten, eller
afsenderen bør foretage en kolliforsegling.
3. Uanset artikel 17 skal det i stk. 1 omhandlede dokument i de
tilfælde, hvor modtageren ikke er en godkendt oplagshaver eller en
registreret erhvervsdrivende, ledsages af dokumentation for, at punkt-
afgifterne vil blive betalt i bestemmelsesmedlemsstaten, eller for, at alle
andre bestemmelser vedrørende afgiftsopkrævningen i overensstemmelse
med de betingelser, der er fastsat af de kompetente myndigheder i
bestemmelsesmedlemsstaten, vil blive overholdt.
Ovennævnte dokument skal indeholde:
— adressen på det kompetente kontor under bestemmelseslandets
skattemyndigheder
— dato og reference for betalingen eller for det pågældende kontors
modtagelse af sikkerhedsstillelsen for betalingen.
4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, når de punktafgiftspligtige varer
omsættes på de betingelser, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2.
5. Medlemsstaterne kan opretholde deres bestemmelser om omsætning
og oplagring af råvarer til brug ved fremstilling eller forarbejdning af
punktafgiftspligtige varer, jf. dog. artikel 3, stk. 1.
6. Denne artikel finder også anvendelse på punktafgiftspligtige varer,
der forsendes under suspensionsordningen mellem to afgiftsoplag
beliggende i samme medlemsstat via en anden medlemsstats område.
Artikel 19
1. Medlemsstaternes skattemyndigheder underrettes af de erhvervs-
drivende om de vareleverancer, der afsendes og modtages, ved hjælp af
det i artikel 18 omhandlede dokument eller en henvisning til dette
dokument. Dokumentet udfærdiges i fire eksemplarer:
— et eksemplar, som afsenderen opbevarer
— et eksemplar til modtageren
— et eksemplar, som tilbagesendes til afsenderen med henblik på
afslutning af ordningen!B
!M1
!B
!M2
!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 14
— et eksemplar til de kompetente myndigheder i bestemmelses-
medlemsstaten.
De kompetente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten kan foreskrive,
at der udfærdiges endnu et eksemplar til brug for de kompetente
myndigheder i afgangsmedlemsstaten.
De kompetente myndigheder i afgangs- og bestemmelsesmedlemsstaten
kan foreskrive, at de angivelser, der er indeholdt i de eksemplarer af
ledsagedokumentet, der er bestemt for dem, sendes elektronisk
Bestemmelsesmedlemsstaten kan fastsætte, at det eksemplar, der
tilbagesendes til afsenderen med henblik på afslutning af ordningen,
skal attesteres eller påtegnes af dens egne myndigheder. De medlems-
stater, som anvender denne bestemmelse, skal underrette Kommissionen
herom; denne underretter derefter de øvrige medlemsstater.
Hvorledes bestemmelseslandets kompetente myndigheder skal modtage
deres eksemplar vedtages efter fremgangsmåden i artikel 24.
2. Hvis de punktafgiftspligtige varer omsættes under en ordning med
suspension af punktafgifter til en godkendt oplagshaver, en registreret
eller ikke-registreret erhvervsdrivende, tilbagesender modtageren senest
femten dage efter den måned, hvor denne har modtaget varerne, et
eksemplar af det administrative ledsagedokument eller en kopi af det
behørigt påtegnede handelsdokument til afsenderen med henblik på
afslutning af ordningen.
Uanset de ovenfor anførte bestemmelser kan afgangsmedlemsstater
tillade, at en kopi af retureksemplaret straks tilbagesendes til afsenderen
pr. telefax, således at sikkerhedsstillelsen hurtigt kan frigives. Pligten til
at tilbagesende originaleksemplaret i henhold til første afsnit berøres
ikke heraf.
Forsendes punktafgiftspligtige varer hyppigt og regelmæssigt under
suspensionsordningen mellem to medlemsstater, kan de kompetente
myndigheder i disse medlemsstater efter fælles overenskomst tillade, at
der benyttes en forenklet fremgangsmåde for færdigbehandling af
ledsagedokumentet i form af en summarisk eller en automatiseret
attestering.
Det eksemplar, der sendes tilbage, skal indeholde følgende påtegninger,
som er nødvendige for afslutning af ordningen:
a) adresse på det kontor under skattemyndighederne, som modtageren
henhører under
b) dato og sted for modtagelse af varernec) en beskrivelse af de modtagne varer for at kontrollere, om
forsendelsen er i overensstemmelse med oplysningerne i dokumen-
tet; er dette tilfældet, skal dokumentet forsynes med påtegningen
»konform forsendelse«
d) reference- eller registreringsnummer, som eventuelt er blevet tildelt
af de kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten, som
benytter en sådan nummerering og/eller denne medlemsstat har
fastsat, at det eksemplar, der skal sendes tilbage, skal attesteres eller
påtegnes af dens egne myndigheder
e) modtagerens autoriserede underskrift.3. Suspensionsordningen som defineret i artikel 4, litra c), afsluttes ved,
at de punktafgiftspligtige varer underlægges en af de i artikel 5, stk. 2,
omhandlede ordninger i overensstemmelse med nævnte stykke, efter at
afsenderen har modtaget det eksemplar af det administrative ledsagedo-
kument, der skal tilbagesendes, eller en kopi af handelsdokumentet, som
behørigt er påført en anmærkning om, at varerne er underlagt en af disse
ordninger.!B
!M2
!B
!M2
!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 15
!M2
4. Punktafgiftspligtige varer, der afsendes af en godkendt oplagshaver,
der er etableret i en medlemsstat, med henblik på udførsel gennem en
eller flere andre medlemsstater, kan forsendes under suspensionsord-
ningen som omhandlet i artikel 4, litra c). Ordningen afsluttes ved, at
udgangstoldstedet attesterer, at varerne faktisk har forladt Fællesskabet.
Dette toldsted skal sende det attesterede eksemplar af ledsagedokumen-
tet, der er bestemt for afsenderen, tilbage til denne.
5. Hvis ordningen ikke er afsluttet, skal afsenderen underrette sin
medlemsstats skattemyndigheder inden for en frist, som fastsættes af
disse skattemyndigheder. Denne frist kan dog ikke være på mere end tre
måneder efter datoen for varernes afsendelse.
6. Medlemsstaterne samarbejder om at indføre stikprøvekontroller, der
i givet fald foretages ved hjælp af edb.
Artikel 20
1. Har der i forbindelse med omsætning af varer fundet uregelmæs-
sigheder eller overtrædelser sted, som medfører punktafgiftens forfald,
erlægges den i den medlemsstat, hvor uregelmæssighederne eller
overtrædelserne er begået, af den fysiske eller juridiske person, som
har stillet sikkerhed for betalingen af punktafgifterne i henhold til artikel
15, stk. 3, hvilket ikke udelukker anlæggelse af straffesag.
Når inddrivelsen af punktafgiften sker i en anden medlemsstat end
afgangsmedlemsstaten, underretter den medlemsstat, der foretager
inddrivelsen, de kompetente myndigheder i afgangslandet.
2. Når der i forbindelse med omsætning af varer er konstateret
overtrædelser eller uregelmæssigheder, uden at det er muligt at fastslå,
hvor disse er blevet begået, anses de for at være blevet begået i den
medlemsstat, hvor de er blevet konstateret.
3. Når punktafgiftspligtige varer ikke når frem til deres bestemmelses-
sted, og det ikke er muligt at fastslå, hvor overtrædelsen eller
uregelmæssigheden har fundet sted, anses denne overtrædelse eller
uregelmæssighed for at have fundet sted i afgangsmedlemsstaten, som
inddriver punktafgifterne til den sats, der gælder på datoen for varernes
afsendelse, medmindre det inden for en frist på fire måneder fra datoen
for varernes afsendelse og til de kompetente myndigheders tilfredshed
godtgøres, at omsætningen er foregået forskriftsmæssigt, eller det
påvises, hvor overtrædelserne eller uregelmæssighederne faktisk har
fundet sted, jf. dog artikel 6, stk. 2. "M1Medlemsstaterne træffer de
nødvendige foranstaltninger med henblik på at imødegå overtrædelser og
uregelmæssigheder og at pålægge effektive sanktioner. 3
4. Hvis det senest tre år efter datoen for ledsagedokumentets udarbej-
delse påvises, i hvilken medlemsstat overtrædelsen eller uregelmæs-
sigheden faktisk har fundet sted, inddriver denne medlemsstat punkt-
afgiften til den sats, der gælder på datoen for varernes afsendelse. Når
der er fremlagt bevis for, at inddrivelsen har fundet sted, godtgøres den
oprindeligt erlagte punktafgift.
Artikel 21
1. Uanset artikel 6, stk. 1, kan medlemsstaterne foreskrive, at varer, der
er bestemt til forbrug på deres område, skal forsynes med afgiftsmærker
eller nationale godkendelsesmærker, som anvendes til skattemæssige
formål.
2. Medlemsstater, der foreskriver anvendelse af afgiftsmærker eller
nationale godkendelsesmærker, jf. stk. 1, er forpligtet til at stille dem
rådighed for de godkendte oplagshavere i de øvrige medlemsstater. Den
enkelte medlemsstat kan dog foreskrive, at afgiftsmærkerne skal stilles
til rådighed for en fiskal repræsentant, som er godkendt af denne
medlemsstats skattemyndigheder.!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 16
!M2
Med forbehold af de bestemmelser, som medlemsstaterne fastsætter for
at sikre en korrekt anvendelse af nærværende artikel og undgå svig,
unddragelse eller misbrug, påser de, at mærkerne ikke skaber hindringer
for den fri bevægelighed af punktafgiftspligtige varer.
3. Afgifts- eller godkendelsesmærkerne, jf. stk. 1, gælder kun i den
medlemsstat, der har udstedt dem.
Medlemsstaterne kan dog gensidigt anerkende hinandens mærker.
4. I Irland må mineralolier kun oplægges, transporteres eller anvendes
på anden måde end i normale brændstoftanke i køretøjer, som har
tilladelse til de anvende brændstof til nedsat afgift, såfremt de er i
overensstemmelse med de krav, der gælder i Irland med hensyn til
kontrol og mærkning.
5. Omsætningen inden for Fællesskabet af varer, som er forsynet med
et afgiftsmærke eller et nationalt godkendelsesmærke, jf. stk. 1, fra en
medlemsstat, og som er bestemt til afsætning i denne medlemsstat, kan
ske på en anden medlemsstats område med det i artikel 18, stk. 1 og 3,
omhandlede ledsagedokument eller eventuelt i henhold til artikel 5,
stk. 2.
AFSNIT IV
Afgiftsgodtgørelse
Artikel 22
1. Hvis en erhvervsdrivende under udøvelsen af sit erhverv anmoder
derom, kan afgiften på punktafgiftspligtige varer, som er overgået til
forbrug, godtgøres af skattemyndighederne i den medlemsstat, hvor
overgangen til frit forbrug har fundet sted, såfremt de ikke er bestemt til
forbrug i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme denne anmodning om
afgiftsgodtgørelse, hvis den ikke opfylder de kriterier for formel
rigtighed, som de opstiller.
2. Med hensyn til anvendelsen af stk. 1 gælder følgende bestemmelser:
a) afsenderen skal forud for afsendelsen af varerne indgive anmodning
om afgiftsgodtgørelse til de kompetente myndigheder i sin medlems-
stat og bevise, at punktafgifterne er erlagt; de kompetente
myndigheder kan dog ikke nægte at godtgøre afgiften blot med
den begrundelse, at afsenderen ikke har fremlagt det dokument, som
de selv har udstedt som bevis for den oprindelige betaling
b) de i litra a) omhandlede varer omsættes "M1i henhold til
bestemmelserne i afsnit III 3
c) afsenderen indsender til de kompetente myndigheder i sin medlems-
stat det eksemplar af det i litra b) omhandlede dokument, som
modtageren skal tilbagesende med sine behørigt påførte anmærk-
ninger, og som skal ledsages af et dokument, der viser, at
punktafgifterne vil blive betalt i den medlemsstat, hvor varerne
forbruges, eller som er forsynet med oplysning om:
— adressen på skattemyndighedernes kontor i bestemmelsesmed-
lemsstaten
— datoen for dette kontors accept af angivelsen og angivelsens
reference- eller registreringsnummer
d) for punktafgiftspligtige varer, der overgår til forbrug i en medlems-
stat, og som i den forbindelse forsynes med et afgiftsmærke eller et
godkendelsesmærke fra denne medlemsstat, kan den skyldige afgift
til skattemyndighederne i den medlemsstat der har udstedt disse
afgifts- eller godkendelsesmærker, godtgøres, såfremt skattemyndig-
hederne i den medlemsstat, der har udstedt dem, konstaterer, at
mærkerne er ødelagt.!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 17
3. I de i artikel 7 nævnte tilfælde skal afgangsmedlemsstaten kun
godtgøre den erlagte punktafgift, såfremt punktafgiften allerede er erlagt
i bestemmelsesmedlemsstaten efter fremgangsmåden i artikel 7, stk. 5.
Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme anmodningen om
godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel
rigtighed, som de opstiller.
4. I de i artikel 10 nævnte tilfælde skal afgangsmedlemsstaten efter
anmodning fra sælgeren godtgøre den erlagte punktafgift, når sælgeren
har fulgt fremgangsmåderne i artikel 10, stk. 3.
Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme denne anmodning om
godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel
rigtighed, som de opstiller.
I de tilfælde hvor sælgeren er en godkendt oplagshaver, kan medlems-
staterne fastsætte, at proceduren for punktafgiftsgodtgørelse forenkles.
5. Skattemyndighederne i den enkelte medlemsstat fastlægger, hvilke
procedurer og nærmere kontrolbestemmelser, der skal gælde for
godtgørelser på deres område. Medlemsstaterne påser, at punktafgifts-
godtgørelsen ikke overstiger det faktisk erlagte beløb.
AFSNIT V
Fritagelser
Artikel 23
1. Punktafgiftspligtige varer er fritaget for afgift, når de er bestemt til:
— diplomatiske eller konsulære forbindelser
— internationale organisationer, der anerkendes som sådanne af
værtsmedlemsstatens myndigheder, og medlemmerne af disse
organisationer inden for de rammer og på de betingelser, der er
fastsat i de internationale konventioner om oprettelse af disse
organisationer eller i hjemstedsaftalerne
— styrkerne i enhver anden stat, der er part i Den Nordatlantiske
Traktat, end den medlemsstat, hvor punktafgiften forfalder, samt de
væbnede styrker, der er omhandlet i artikel 1 i beslutning
90/640/EØF (1), til brug for disse styrker og det civile personale,
der ledsager dem, eller til forsyning af deres messer eller kantiner
— forbrug inden for rammerne af en aftale, som er indgået med
tredjelande eller internationale organisationer, såfremt en sådan
aftale om fritagelse for moms kan anerkendes eller godkendes.
Disse fritagelser finder anvendelse på de betingelser og inden for de
grænser, som værtsmedlemsstaten fastsætter, indtil der er vedtaget
ensartede afgiftsregler. Fritagelse kan indrømmes efter en procedure for
punktafgiftsgodtgørelse.
1a. De i stk. 1 nævnte væbnede styrker og organisationer er beføjede til
at modtage varer fra andre medlemsstater under ordningen med
suspension af punktafgifter, når varerne er ledsaget af det i artikel 18
omhandlede ledsagedokument, forudsat at der desuden medfølger en
fritagelsesattest. Fritagelsesattestens form og indhold fastlægges efter
fremgangsmåden i artikel 24.
2. Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af
Kommissionen, kan give enhver medlemsstat tilladelse til med et
tredjeland eller en international organisation at indgå en aftale, som
indeholder fritagelser for punktafgifter.!B
(1) EFT nr. L 349 af 13. 12. 1990, s. 19.!M2
!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 18
En stat, som måtte ønske at indgå en sådan aftale, forelægger
Kommissionen sagen og indgiver alle de oplysninger, som kan være
nyttige ved vurderingen. Kommissionen underretter de øvrige medlems-
stater herom inden for en måned. Rådet anses for at have truffet
afgørelse, hvis sagen ikke inden for to måneder efter denne underretning
er blevet forelagt for Rådet.
3. Bestemmelserne vedrørende punktafgifter i følgende direktiver
ophører med at have retsvirkning den 31. december 1992:
— direktiv 74/651/EØF (1)
— direktiv 83/183/EØF (2)
— direktiv 68/297/EØF (3).
4. Bestemmelserne vedrørende punktafgifter i direktiv 69/169/EØF (4)
ophører med at have retsvirkning den 31. december 1992 for så vidt
angår forbindelserne mellem medlemsstaterne.
5. Indtil Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af
Kommissionen, har vedtaget fællesskabsbestemmelser om forsyning af
skibe og fly, kan medlemsstaterne opretholde deres nationale bestem-
melser herom.
AFSNIT VI
Punktafgiftsudvalget
Artikel 24
1. Kommissionen bistås af et punktafgiftsudvalg, i det følgende
benævnt »udvalget«. Udvalget består af repræsentanter for medlems-
staterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
2. De foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af artikel 5,
7, 15b, 18, 19 og 23, vedtages efter fremgangsmåden i stk. 3 og 4.
3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,
hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det afgiver udtalelse med
en flertalsafgørelse som omhandlet i traktatens artikel 148, stk. 2.
Formanden deltager ikke i afstemningen.
4. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med
udvalgets udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen
udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til
de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med
kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder fra den dato,
hvor det har fået forslaget forelagt, ikke vedtaget nogen
foranstaltninger, vedtager Kommissionen de foreslåede foran-
staltninger, medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig
mod de nævnte foranstaltninger.!B
(1) EFT nr. L 354 af 30. 12. 1974, s. 6. Direktivet er senest ændret ved direktiv
88/663/EØF (EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 40).
(2) EFT nr. L 105 af 23. 4. 1983, s. 64. Direktivet er senest ændret ved direktiv
89/604/EØF (EFT nr. L 348 af 29. 11. 1989, s. 28).
(3) EFT nr. L 175 af 25. 7. 1968, s. 15. Direktivet er senest ændret ved direktiv
85/647/EØF (EFT nr. L 183 af 16. 7. 1985, s. 22).
(4) EFT nr. L 135 af 4. 6. 1969, s. 6. Direktivet er senest ændret ved direktiv
91/191/EØF (EFT nr. L 94 af 16. 4. 1991, s. 24).!M2
!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 19
!M2
5. Ud over de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2, undersøger
udvalget spørgsmål om anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne om
punktafgifter, der rejses af udvalgets formand eller på anmodning af en
medlemsstats repræsentant.
Artikel 25
Medlemsstaterne og Kommissionen undersøger og vurderer anvendelsen
af fællesskabsbestemmelserne vedrørende punktafgifter.
AFSNIT VII
Afsluttende bestemmelser
Artikel 26
1. Med forbehold af artikel 8 kan Danmark og Finland indtil den 31.
december 2003 anvende de i andet og tredje afsnit omhandlede særlige
bestemmelser på visse alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer, som
privatpersoner indfører til deres område til eget forbrug.
Fra den 1. januar 1997 kan Danmark og Finland fortsat anvende de
samme begrænsninger for den mængde varer, der kan indføres til deres
område uden betaling af yderligere punktafgifter, som de anvendte den
31. december 1996. Disse medlemsstater afskaffer gradvis disse
begrænsninger.
Danmark og Finland kan, når disse varer indføres af personer med bopæl
på deres område, begrænse den afgiftsfrie kvote til kun af gælde
personer, der har opholdt sig uden for deres område i over 24 timer.
2. Inden den 30. juni 2000 aflægger Kommissionen beretning til
Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelse af stk. 1.
3. Med forbehold af artikel 8 kan Sverige anvende de i bilaget anførte
mængdebegrænsninger for visse alkoholholdige drikkevarer og tobaks-
varer.
Ovennævnte begrænsninger gælder for den mængde alkoholholdige
drikkevarer og tobaksvarer, som privatpersoner kan indføre til svensk
område til eget brug uden betaling af yderligere punktafgifter.
De finder anvendelse indtil den 31. december 2003.
4. Danmark, Finland og Sverige kan opkræve punktafgifter og foretage
den nødvendige kontrol vedrørende de varer, der er omfattet af denne
artikel.
Artikel 26a
Punktafgiftspligtige varer, som før den 1. januar 1993 er underlagt en
anden suspensionsordning end den i artikel 5, stk. 2, og artikel 18, stk. 1,
omhandlede, og for hvilke denne ordning ikke er afviklet, anses efter
denne dato for at være omfattet af ordningen med suspension af
punktafgifter.
Når det drejer sig om suspensionsordningen for intern fællesskabs-
forsendelse, anvendes de bestemmelser, som er gældende på det
tidspunkt, hvor varerne er blevet henført under denne ordning, fortsat i
den periode, hvor disse varer er omfattet af den i henhold til nævnte
bestemmelser fastsatte ordning.
Når det drejer sig om en national suspensionsordning, fastsætter
medlemsstaterne de betingelser og formaliteter, som efter den 1. januar
1993 er gældende for afviklingen af denne suspensionsordning.!B
!M3
!M4
!M3
!M11992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 20
Artikel 27
Inden den 1. januar 1997 vurderer Rådet, der træffer afgørelse med
enstemmighed, på ny på grundlag af en rapport fra Kommissionen artikel
7, 8, 9 og 10 og vedtager i givet fald på forslag af Kommissionen og efter
høring af Europa-Parlamentet de nødvendige ændringer.
Artikel 28
Følgende bestemmelser finder anvendelse i en periode, som udløber den
30. juni 1999:
1. Medlemsstaterne kan fritage varer leveret af afgiftsfrie butikker, som
en passager på en rejse til en anden medlemsstat med fly eller skib
inden for Fællesskabet medbringer i sin personlige bagage.
I denne bestemmelse forstås ved:a)afgiftsfri butik : en forretning beliggende i en lufthavn eller en
havn, som opfylder de betingelser, der er fastsat af de
kompetente offentlige myndigheder, navnlig i henhold til denne
artikel nr. 3
b)rejsende, der rejser til en anden medlemsstat : enhver passager i
besiddelse af rejsehjemmel til en fly- eller sørejse, hvorpå en
lufthavn eller en havn beliggende i en anden medlemsstat står
angivet som det umiddelbare bestemmelsessted
c)rejse med fly eller skib inden for Fællesskabet : enhver fly- eller
sørejse med udgangspunkt i en medlemsstat og med endeligt
ankomststed i en anden medlemsstat.
Varer udleveret om bord på et fly eller skib under passagertransport
inden for Fællesskabet ligestilles med varer udleveret i afgiftsfrie
butikker.
Denne fritagelse gælder ligeledes for varer leveret af afgiftsfrie
butikker beliggende i en af de to adgangsterminaler til Kanal-
tunnelen for passagerer med gyldig rejsehjemmel til strækninger
mellem de to terminaler.
2. Fritagelsen i nr. 1 gælder kun for varer, hvis mængde ikke overstiger
de grænser, der er fastsat pr. person og pr. rejse i de fællesskabs-
bestemmelser, der gælder for rejsetrafikken mellem tredjelande og
Fællesskabet.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre
en korrekt og enkel anvendelse af fritagelserne i denne artikel og for
at forhindre enhver form for svig, unddragelse og misbrug.
Artikel 29
1. Medlemsstaterne kan fritage mindre vinproducenter for forpligtel-
serne i afsnit II og III samt for andre forpligtelser i forbindelse med
omsætning og kontrol. Når sådanne mindre producenter selv foretager
transaktioner inden for Fællesskabet, skal de underrette deres kompe-
tente myndigheder herom og overholde forpligtelserne i Kommissionens
forordning (EØF) nr. 986/89 (
1) navnlig for så vidt angår udgangsregister
og ledsagedokument.
Ved mindre vinproducenter forstås personer, der i gennemsnit producerer
under 1 000 hl vin om året.
2. Skattemyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten underrettes af
modtageren om de modtagne vinleverancer ved hjælp af de i stk. 1
nævnte dokument eller ved en henvisning til dette.
3. Medlemsstaterne træffer bilateralt de nødvendige foranstaltninger til
at indføre stikprøvekontroller, der i givet fald foretages ved hjælp af edb.!B
(1) EFT nr. L 106 af 18. 4. 1989, s. 1. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr.592/91 (EFT nr. L 66 af 13. 3. 1991, s. 13).1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 21
Artikel 30
Direktiv 77/799/EØF ændres således:
1) Titlen affattes således:»Rådets direktiv af 19. december 1977 om
gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder
inden for området direkte og indirekte skatter«.
2) I artikel 1:
a) affattes stk. 1 således:
»1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder udveksler i
overensstemmelse med dette direktiv alle oplysninger, der gør
det muligt for dem at foretage en korrekt ansættelse af indkomst-
og formueskat, samt alle oplysninger vedrørende fastsættelse af
følgende indirekte skatter:
— merværdiafgift
— punktafgifter på mineralolier— punktafgifter på alkohol og alkoholholdige drikkevarer— punktafgifter på forarbejdede tobaksvarer.«
b) affattes stk. 5 for så vidt angår Danmark, Grækenland, Det
Forenede Kongerige og Portugal således:
» i Danmark:
skatteministeren eller en befuldmægtiget stedfortræder«
» i Grækenland:
Υπ/omikronυργ/omikronacuteς /Omikronικ/omikronν/omikronµικών eller en befuldmægtiget stedfortræ-
der«
» i Det Forenede Kongerige:
— The Commissioners of Customs and Excise eller en
befuldmægtiget stedfortræder vedrørende oplysninger om
moms og punktafgifter,
— The Commissioners of Inland Revenue eller en befuld-
mægtiget stedfortræder vedrørende alle andre oplysninger«
» i Portugal:
O Ministro das Finanças eller en befuldmægtiget stedfortræder.«
Artikel 30a
Direktiv 76/308/EØF ændres således:
1. Titlen affattes således:»Rådets direktiv af 15. marts 1976 om
gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med
foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings-
og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og
told, og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter.«
2. I artikel 2:
a) bliver litra e) til litra f)b) indsættes efter litra d) følgende litra:
»e) følgende punktafgifter:
— punktafgift på forarbejdet tobak
— punktafgift på alkohol og alkoholholdige drikkevarer
— punktafgift på mineralolier«!B
!M11992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 22
Artikel 31
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv den 1. januar 1993.
For så vidt angår artikel 9, stk. 3, kan Danmark dog sætte de nødvendige
love og administrative bestemmelser for at efterkomme denne bestem-
melse i kraft senest den 1. januar 1993.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmel-
ser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for
denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke væsentlige natio-
nale bestemmelser de vedtager for at efterkomme dette direktiv.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 23
!M4
BILAG
Artikel 26, stk. 3
Mængden af alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer, som af privatpersoner kan indføres til svensk område til
eget brug uden betaling af yderligere punktafgifter
Alkoholholdige drikkevarer
Fra den
1. juli 2000Fra den
1. januar 2001Fra den
1. januar 2002Fra den
1. januar 2003
Spiritus 1 l 1 l 2 l 5 l
Varer i mellemkategorien 3 l 3 l 3 l 3 lVin (herunder mousserende vin) 20 l 26 l 26 l 52 lØl 24 l 32 l 32 l 64 l
Tobaksvarer
Fra den 1. juli 2000
Cigaretter eller 400 stk.
cigarillos eller 200 stk.
cigarer eller 100 stk.
røgtobak 550 g1992L0012 — DA — 01.07.2000 — 002.001 — 24