1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 94/57/EF
22. november 1994
om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for
søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse dermed
(EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 97/58/EF af 26. september 1997 L 274 8 7.10.1997
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/105/EF af 19. december
2001L 19 9 22.1.2002
►M3Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF af 5. november 2002 L 324 53 29.11.2002
▼B
RÅDETS DIREKTIV 94/57/EF
22. november 1994
om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører
inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter
i forbindelse dermed
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-skab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C(3), og
ud fra følgende betragtninger:I resolutionen af 8. juni 1993 om en fælles politik for sikkerhed til søs
opstillede Rådet som mål at udtage alle skibe, som ikke overholderstandarderne, fra Fællesskabets farvande, og lagde særlig vægt på enfællesskabsindsats med henblik på at sikre effektiv og ensartet anven-
delse af internationale regler ved at udarbejde fælles standarder for
klassifikationsselskaber(
4);
sikkerhed og forebyggelse af forurening til søs kan fremmes effektivt
ved streng anvendelse af internationale konventioner, kodekser og reso-lutioner, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser
fremmes;
flag- og havnestaterne har ansvar for tilsynet med, at skibene er i over-
ensstemmelse med de ensartede internationale standarder for sikkerhedog forureningsforebyggelse til søs;
medlemsstaterne er ansvarlige for udstedelse af internationale certifi-
kater vedrørende sikkerhed og forurening i henhold til konventioner
såsom SOLAS 74, lastelinjekonventionen fra 66 og MARPOL 73/78samt for gennemførelsen af bestemmelserne i disse konventioner;
i henhold til disse konventioner kan alle medlemsstater i varierende
omfang bemyndige tekniske organisationer til at foretage certificeringaf en sådan overensstemmelse, ligesom de kan overdrage udstedelsen
af de relevante sikkerhedscertifikater til disse;
på verdensplan findes der et større antal klassifikationsselskaber, der
ikke sikrer en fyldestgørende gennemførelse af reglerne eller entilstrækkelig pålidelighed, når de handler på de nationale myndighedersvegne, fordi de ikke har de nødvendige strukturer og erfaringer, som
man kan have tillid til, og som sætter dem i stand til at udføre deres
opgaver på et højt professionelt niveau;
målet at fastsætte passende standarder for klassifikationsselskaber kan
ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, hvis de handlerindividuelt, men kan bedre gennemføres på fællesskabsplan;
det er hensigtsmæssigt at gribe ind ved hjælp af et rådsdirektiv, hvori
der fastsættes minimumskrav til godkendelse af organisationerne,medens selve godkendelsen, midlerne til håndhævelse af reglerne oggennemførelsen af direktivet overlades til medlemsstaterne;
de europæiske standarder EN 45004 og EN 29001 tillige med IACS-
standarderne (International Association of Classification Societies)1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 167 af 18. 6. 1993, s. 13.
(2) EFT nr. C 34 af 2. 2. 1994, s. 14.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse afgivet den 9. marts 1994 (EFT nr. C 91 af
28. 3. 1994, s. 9), Rådets fælles holdning af 19. september 1994 (EFT nr.
C 301 af 27. 10. 1994, s. 75) og Europa-Parlamentets afgørelse af 16.
november 1994 (endnu ikke offentliggjort i Tidende).
(4) EFT nr. C 271 af 7. 10. 1993, s. 1.
▼B
udgør en tilstrækkelig garanti for kvaliteten af organisationernes
præstationer;
udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan overdrages
til private organer, som har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeretpersonale;
organisationer, der ønsker at blive godkendt i forhold til dette direktiv,
skal tilstille medlemsstaterne fuldstændige oplysninger om og doku-mentation for, at de opfylder minimumskravene, og medlemsstaterneskal give Kommissionen og de andre medlemsstater meddelelse om,
hvilke organisationer de har godkendt;
organisationer, der ikke opfylder minimumsantal af og -tonnage for
klassede skibe og minimumsantal af fuldtidsbeskæftigede skibsinspek-
tører i bilaget, men som opfylder alle de øvrige krav, kan af
Kommissionen godkendes for tre år; godkendelsen af sådanne organisa-tioner bør forlænges efter perioden på tre år, forudsat at de fortsatopfylder de samme krav; godkendelsen for tre år gælder kun medlems-stater, der har indgivet en anmodning herom, og kun den periode;
etableringen af det fælles marked indebærer fri udveksling af tjeneste-
ydelser, hvorfor de organistioner, der opfylder et sæt af fælles krav,som sikrer deres professionalisme og pålidelighed, vil få ret til atudføre deres tjenesteydelser inden for Fællesskabet, forudsat at en
medlemsstat har besluttet at overdrage sådanne lovpligtige opgaver; en
sådan medlemsstat kan dog på objektivt og gennemskueligt grundlagbegrænse antallet af de organisationer, der autoriseres, så det svarer tildens behov, under forudsætning af at Kommissionen udøver kontrolefter udvalgsprocedurerne;
princippet om fri udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med
inspektion og syn af skibe kan gennemføres gradvist, men ikke udover den fastsatte frist;
det er nødvendigt, at de nationale myndigheder inddrages nærmere i
skibssyn og udstedelse af de relevante certifikater, så der sikres fuldoverensstemmelse med de internationale sikkerhedsregler, selv i detilfælde, hvor medlemsstaterne har overdraget det til organisationer
uden for deres administration at udføre visse lovpligtige opgaver; der
bør derfor etableres et tæt samarbejdsforhold mellem myndighederneog organisationerne, hvilket kan kræve, at organisationen har en lokalrepræsentant i den medlemsstat, på hvis vegne den udfører sineopgaver;
der bør nedsættes et forskriftsudvalg, der skal bistå Kommissionen i
dens bestræbelser for at sikre en effektiv anvendelse af de beståendestandarder for sikkerhed til søs og for miljøbeskyttelse, idet der tageshensyn til de nationale ratifikationsprocedurer;
Kommissionen skal handle i overensstemmelse med den procedure, der
er fastlagt i artikel 13, med henblik på at følge udviklingen i internati-onale fora og ajourføre minimumskravene;
på grundlag af de af medlemsstaterne i henhold til artikel 11 meddelte
oplysninger om effektiviteten hos de organisationer, der arbejder påderes vegne, træffer Kommissionen i overensstemmelse med proce-duren i artikel 13 afgørelse om, hvorvidt den vil anmode
medlemsstaterne om at tilbagekalde godkendelsen af de organisationer,
som ikke længere opfylder de fælles minimumskrav;
medlemsstaterne skal dog fortsat have muligheden for selv at kunne
suspendere deres godkendelse af en organisation som følge af alvorlig
fare for sikkerhed eller miljø; Kommissionen træffer i overensstem-melse med den ovenfor omhandlede procedure hurtigt afgørelse om,hvorvidt det er nødvendigt at underkende en sådan national foranstalt-ning;
medlemsstaterne bør med regelmæssige mellemrum vurdere effektivi-
teten hos de organisationer, der arbejder på dens vegne, og forsyneKommissionen og alle de øvrige medlemsstater med præcise oplys-ninger herom;1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 3
▼B
medlemsstaterne anmodes i deres egenskab af havnemyndigheder om at
fremme sikkerhed og forureningsforebyggelse i Fællesskabets farvandegennem prioriteret inspektion af skibe med certifikater fra organisati-
oner, der ikke opfylder de fælles krav, hvorved det sikres, at skibe,
der fører tredjelandes flag, ikke behandles gunstigere;
den procedure, i henhold til hvilken udvalget træffer afgørelse, bør
være procedure III A i artikel 2 i Rådets afgørelse 87/373/EØF(
1);
klassifikationsselskaberne skal ajourføre og håndhæve deres tekniske
standarder med henblik på at harmonisere sikkerhedsreglerne og sikreen ensartet gennemførelse af de internationale regler inden for Fælles-
skabet;
på nuværende tidspunkt findes der ingen ensartede internationale stan-
darder, som alle skibe skal opfylde i bygningsfasen og i hele dereslevetid, for så vidt angår skrog, maskineri samt el- og betjeningsinstal-lationer; sådanne standarder kan fastlægges i overensstemmelse medanerkendte klassifikationsselskabers regler eller med ækvivalente stan-darder, som de nationale myndigheder skal vedtage i overensstemmelse
med proceduren i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en
informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder ogforskrifter(
2), som ændret —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv fastlægger visse foranstaltninger, der skal følges af
medlemsstaterne og de organisationer, der er beskæftiget med inspek-tion, syn og certificering af skibe med henblik på at efterkomme deinternationale konventioner om sikkerheden til søs og om forebyggelse
af havforurening, samtidig med at den frie udveksling af tjenesteydelser
fremmes. Denne proces omfatter udformning og gennemførelse afsikkerhedskrav til skrog, maskineri samt el-installationer og kontrolsy-stemer for skibe, der falder ind under de internationale konventionersanvendelsesområde.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved:
a) »skib«, et skib, der falder ind under de internationale konventioners
anvendelsesområde
b) »skib, der fører en medlemsstats flag«, et skib, der er registreret i
en medlemsstat og fører dennes flag i overensstemmelse med denslovgivning. Skibe, der ikke svarer til denne definition, sidestillesmed skibe, der fører et tredjelands flag
c) »inspektion og syn«, inspektion og syn, som obligatorisk skal
udføres i henhold til de internationale konventioner
d) »internationale konventioner«, den internationale konvention af
1974 om sikkerhed for menneskeliv på søen (Solas), den internatio-
nale konvention af 1966 om lastelinjer og den internationalekonvention af 1973/1978 om forebyggelse af forurening fra skibe,tillige med protokoller hertil og ændringer heraf, samt de dertilhørende koder af bindende karakter i alle medlemsstater, ►
M3i
den gældende affattelse ◄
e) »organisation«, et klassifikationsselskab eller et andet privat organ,
der for en myndighed udfører opgaver vedrørende vurdering afskibes sikkerhed1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 4
(1) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.
(2) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er ændret ved direktiv 94/10/
EF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1994, s. 30).▼M2
▼B
▼B
f) »anerkendt organisation«, en organisation, der er anerkendt i over-
ensstemmelse med artikel 4
g) »autorisation«, handling, hvorved en medlemsstat meddeler autori-
sation eller overdrager beføjelser til en anerkendt organisation
h) »certifikat«, et certifikat, der er udstedt af en medlemsstat eller på
dennes vegne i overensstemmelse med de internationale konventi-
oner
i) »klassecertifikat«, et af et klassifikationsselskab udstedt dokument,
hvorved det certificeres, at et skib konstruktions- og maskinmæssigter egnet til en bestemt anvendelse eller drift i overensstemmelsemed de regler og bestemmelser, som selskabet har fastlagt ogoffentliggjort
j) »radiosikkerhedscertifikat for lastskibe«, et certifikat, der er indført
ved det ændrede Solas 74/78 radioreglement, som er vedtaget af
IMO
k) »hjemsted«, det sted, hvor en organisation har sit vedtægtsmæssige
hjemsted, sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne skal til opfyldelse af deres ansvar og forplig-
telser i henhold til de internationale konventioner drage omsorg for, at
deres myndigheder er i stand til effektivt at håndhæve bestemmelsernei de internationale konventioner, især med hensyn til inspektion og synaf skibe og udstedelse af certifikater og undtagelsescertifikater.►
M2Medlemsstaterne handler i overensstemmelse med de relevante
bestemmelser i bilaget samt bilaget til IMO-resolution A.847 (20) om
retningslinjer for flagstaternes gennemførelse af IMO-instrumenter. ◄
2. Hvis en medlemsstat efter stk. 1 med hensyn til skibe, der sejler
under dens flag, beslutter
i) at bemyndige organisationer til helt eller delvis at udføre inspektion
og syn i tilknytning til udstedelse af certifikater i overensstemmelse
med artikel 14, og eventuelt at udstede eller forny de dertil knyttedecertifikater, eller
ii) at overlade det til organisationer helt eller delvis at udføre de under
i) nævnte inspektioner og syn
må den kun overdrage disse opgaver til godkendte organisationer.
De kompetente myndigheder godkender i alle sådanne tilfælde den
første udstedelse af undtagelsescertifikat.
Udstedelsen af radiosikkerhedscertifikatet for lastskibe kan dog over-
drages til et privat organ, som en myndighed har godkendt og som
har tilstrækkelig sagkundskab og kvalificeret personale til på myndig-hedens vegne at udføre nærmere bestemte opgaver vedrørendevurdering af sikkerheden inden for radiokommunikation.
3. Denne artikel vedrører ikke certificering af specifikke dele af
skibsudrustningen.
Artikel 4
1. Medlemsstater, der ønsker at meddele autorisation til en organisa-
tion, som endnu ikke er anerkendt, indgiver anmodning omanerkendelse til Kommissionen ledsaget af fuldstændige oplysningerom og dokumentation for overholdelse af kravene i bilaget samt omkravet om og forpligtelsen til at overholde bestemmelserne i artikel
15, stk. 2, 4 og 5. Kommissionen foretager sammen med de medlems-
stater, der har indgivet en anmodning, en vurdering af deorganisationer, den har modtaget anerkendelsesanmodning om, for atverificere, at organisationerne opfylder og forpligter sig til at opfyldeovennævnte krav. En afgørelse om anerkendelse skal tage hensyn tilorganisationens tidligere resultater hvad angår sikkerhed og forure-1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 5
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
ningsforebyggelse, som nævnt i artikel 9. Anerkendelsen udstedes af
Kommissionen i overensstemmelse med proceduren i artikel 7, stk. 2.
2. Medlemsstaterne kan indgive særlige anmodninger til Kommis-
sionen om begrænset anerkendelse for en treårig periode aforganisationer, der opfylder alle kravene i bilaget, undtagen dem, derer nævnt i punkt 2 og 3 i afsnit A. Disse særlige anmodninger
behandles efter proceduren i stk. 1 med den undtagelse, at de krav i
bilaget, hvis overholdelse vurderes som led i den kontrol, Kommission-en foretager sammen med den pågældende medlemsstat, ikke omfatterkravene i punkt 2 og 3 i afsnit A. Sådanne tidsbegrænsede anerken-delser gælder kun den eller de medlemsstater, som har indgivet en
anmodning om anerkendelse.
3. Alle de organisationer, som anerkendes, overvåges nøje af det
udvalg, der er oprettet i henhold til artikel 7, navnlig overvåges de
organisationer, der er nævnt i stk. 2, med henblik på eventuelt at træffe
afgørelse om en forlængelse af den tidsbegrænsede anerkendelse. Forsidstnævnte organisationers vedkommende tages der i forbindelse meden afgørelse om forlængelse ikke hensyn til kravene i punkt 2 og 3 ibilagets afsnit A, men derimod til resultaterne af organisationensarbejde med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse, jf. artikel
9, stk. 2. Enhver afgørelse om forlængelse af en tidsbegrænset anerken-
delse skal angive eventuelle betingelser for forlængelsen.
4. Kommissionen udarbejder og ajourfører en liste over anerkendte
organisationer i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3. Listen offentlig-
gøres iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
5. De organisationer, som den 22. januar 2002 allerede er anerkendt
på grundlag af dette direktiv, er fortsat anerkendt. Det kræves dog af
disse organisationer, at de overholder de nye bestemmelser i nærvæ-rende direktiv, hvilket vurderes i forbindelse med de førstevurderinger, der er nævnt i artikel 11.
Artikel 5
1. Ved anvendelsen af artikel 3, stk. 2, må en medlemsstat i prin-
cippet ikke nægte at bemyndige en af de anerkendte organisationer tilat udføre sådanne opgaver, jf. dog stk. 3, samt artikel 6 og 11.Medlemsstaten kan dog begrænse antallet af organisationer, der bemyn-
diges, så det svarer til dens behov, forudsat at det sker på et
gennemskueligt og objektivt grundlag. Kommissionen vedtager efteranmodning fra en medlemsstat passende foranstaltninger efter proce-duren i artikel 7.
3. Inden en medlemsstat accepterer, at en anerkendt organisation
med hjemsted i et tredjeland udfører de i artikel 3 nævnte opgaver eller
dele heraf, kan den forlange, at det pågældende tredjeland på basis afgensidighed giver anerkendte organisationer, der har hjemsted inden forFællesskabet, tilsvarende behandling. Fællesskabet kan desudenforlange, at et tredjeland, hvori en anerkendt organisation er belig-gende, på basis af gensidighed giver anerkendte organisationer, som er
beliggende i Fællesskabet, tilsvarende behandling.
Artikel 6
1. Medlemsstater, som beslutter at handle som beskrevet i artikel 3,
stk. 2, etablerer et samarbejdsforhold mellem deres egne myndighederog de organisationer, der handler på deres vegne.
2. Samarbejdsforholdet reguleres i en formel, skriftlig og ikke-
diskriminerende aftale eller en tilsvarende retligt bindende ordning,1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 6
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
hvori det fastlægges, hvilke særlige opgaver og funktioner organisatio-
nerne skal varetage, og som mindst skal omfatte:
a) bestemmelserne i tillæg II til IMO-resolution A.739 (18) om
retningslinjer for autorisation af organisationer, der handler påmyndighedernes vegne, under hensyntagen til bilaget, tillæggene ogvedføjede dokumenter til IMO MSC/cirkulære 710 og MEPC/cirku-
lære 307 om model til aftale om autorisation af anerkendte
organisationer, der handler på myndighedernes vegne
b) følgende bestemmelser vedrørende erstatningsansvar:
i) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i
en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tings-skade, personskade eller dødsfald i forbindelse med enskadegørende handling samt pålægges at betale erstatning til de
skadelidte, og det godtgøres for retten, at dette skyldes en
forsætlig handling eller undladelse eller grov uagtsomhed fraden anerkendte organisations side eller fra dens organer, ansatte,befuldmægtigede eller andre, som handler på den anerkendteorganisations vegne, har myndigheden ret til at kræve erstat-ningen betalt af den anerkendte organisation i det omfang
nævnte tab, skade, personskade eller dødsfald ifølge retsafgø-
relsen er forårsaget af den anerkendte organisation
ii) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i
en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for personskade ellerdødsfald i forbindelse med en skadegørende handling samt
pålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres
for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handlingeller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fradens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på denanerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til at
kræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i det
omfang, nævnte personskade eller dødsfald ifølge retsafgørelsener forårsaget af den anerkendte organisation; medlemsstaternekan begrænse det beløb, som den anerkendte organisationmaksimalt skal betale, idet det maksimale beløb dog skal værepå mindst 4 mio. EUR
iii) hvis en myndighed ved en endelig retsafgørelse eller som led i
en voldgiftsafgørelse pålægges ansvaret for tab, herunder tings-skade, i forbindelse med en skadegørende handling samtpålægges at betale erstatning til skadelidte, og det godtgøres
for retten, at dette skyldes en uagtsom eller uforsvarlig handling
eller undladelse fra den anerkendte organisations side eller fradens ansatte, befuldmægtigede eller andre, som handler på denanerkendte organisations vegne, har myndigheden ret til atkræve erstatningen betalt af den anerkendte organisation i detomfang, tabet eller skaden ifølge retsafgørelsen er forårsaget af
den anerkendte organisation; medlemsstaterne kan begrænse det
beløb, som den anerkendte organisation maksimalt skal betale,idet det maksimale beløb dog skal være på mindst 2 mio. EUR
c) bestemmelser om, at myndighederne eller et eksternt uvildigt organ,
som er udpeget af myndighederne, skal foretage regelmæssigkontrol af det arbejde, organisationerne udfører på myndighedernes
vegne, som omhandlet i artikel 11, stk. 1
d) muligheden for at foretage stikprøveinspektion og detaljeret inspek-
tion af skibe
e) bestemmelser om, at organisationerne indberetter væsentlige oplys-
ninger om deres klasserede flåde, ændringer, suspensioner ogtilbagetrækning fra klasse som omhandlet i artikel 15, stk. 3.
3. I aftalen eller den tilsvarende retligt bindende ordning kan det
kræves, at den anerkendte organisation har en lokal afdeling på den
medlemsstats område, på hvis vegne den udfører de i artikel 3 omhand-lede opgaver. Det vil være tilstrækkeligt, at den lokale afdeling harretlig status som juridiskperson i henhold til den pågældendemedlemsstats lovgivning, og at den pågældende medlemsstats retsin-stanser er kompetente.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 7
▼B
▼B
4. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen præcise oplysninger
om det samarbejdsforhold, der er etableret i henhold til denne artikel.Kommissionen underretter herefter de øvrige medlemsstater derom.
5. Kommissionen forelægger senest den 22. juli 2006 Europa-Parla-
mentet og Rådet en evalueringsrapport om de økonomiske virkningerfor de berørte parter af den ansvarsordning, der er omhandlet i denne
artikel, og navnlig dens virkninger for de anerkendte organisationers
finansielle ligevægt.
Rapporten udarbejdes i samarbejde med medlemsstaternes kompetente
myndigheder og de berørte parter, navnlig de anerkendte organisati-oner. Kommissionen fremlægger på grundlag af denne evaluering om
nødvendigt et forslag til ændring af dette direktiv, navnlig med hensyn
til ansvarsprincippet og det maksimale ansvar.
Artikel 7
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Fore-
byggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5.november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og fore-byggelse af forurening fra skibe (USS)(
1).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF, jf. dens artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre
måneder.
3. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.
Artikel 8
1. Direktivet kan, hvis dets anvendelsesområde ikke udvides, ændres
efter proceduren i artikel 7, stk. 2, med henblik på:
— at indarbejde senere, ikrafttrådte ændringer til de internationale
konventioner, protokoller, koder samt resolutioner i relation hertil,
jf. artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 6, stk. 2, i direktivet
— at ajourføre kravene i bilaget, navnlig på baggrund af de relevante
IMO-afgørelser
— at ændre de beløb, der er nævnt i artikel 6, stk. 2, litra b), nr. ii) og
iii).
2. Når der vedtages nye instrumenter eller protokoller til de konven-
tioner, der er omhandlet i artikel 2, litra d), fastlægger Rådet på forslagaf Kommissionen og under hensyntagen til medlemsstaternes parlamen-tariske procedurer og de relevnte procedurer inden for IMO, denærmere regler for ratificering af disse nye instrumenter eller proto-koller, idet det påser, at reglerne anvendes ensartet og samtidig i
medlemsstaterne.
Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 2,
litra d), og artikel 6, kan udelukkes fra dette direktivs anvendelses-
område, jf. artikel 5 i forordning (EF) 2099/2002.
Artikel 9
1. Anerkendelse af organisationer, jf. artikel 4, som ikke længere
opfylder kravene i bilaget, eller som ikke lever op til de i stk. 2 nævnte1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 8
(1) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.▼M2
▼M3
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M3
▼M2
▼M2
resultater med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse, tilbage-
kaldes. Anerkendelsens tilbagekaldelse besluttes af Kommissionen ioverensstemmelse med proceduren i artikel 7, stk. 2, efter at den
pågældende organisation har haft mulighed for at fremsætte bemærk-
ninger.
2. Når Kommissionen forbereder sine udkast til afgørelse om tilba-
gekaldelse af en anerkendelse som omhandlet i stk. 1, tager den hensyntil resultatet af de vurderinger af de anerkendte organisationer, der er
omhandlet i artikel 11, samt organisationernes resultater med hensyn
til sikkerhed og forureningsforebyggelse målt for alle de skibe, de hari klasse, uafhængigt af skibenes flag.
Organisationernes resultater med hensyn til sikkerhed og forurenings-
forebyggelse afledes af oplysninger i henhold til Paris-
aftalememorandummet om havnestatskontrol og/eller lignende
ordninger. Andre angivelser kan afledes af en analyse af ulykker, hvoriskibe, der er klasserede af de anerkendte organisationer, har væretinvolveret.
De beretninger, som medlemsstaterne har udarbejdet på grundlag af
artikel 12, tages også i betragtning med henblik på at vurdere organisa-
tionernes resultater med hensyn til sikkerhed ogforureningsforebyggelse.
Det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 7, fastlægger de kriterier,
der skal følges, når der på grundlag af de i dette stykke nævnte oplys-
ninger træffes afgørelse om, hvorvidt de resultater, der er opnået af en
organisation, der handler på en flagstats vegne, kan betragtes som enuacceptabel fare for sikkerheden og miljøet.
Udkast til afgørelse om tilbagekaldelse af anerkendelsen forelægges
udvalget af Kommissionen på dennes initiativ eller efter anmodning
fra en medlemsstat.
Artikel 10
1. Uanset kravene i bilaget kan en medlemsstat beslutte at suspen-
dere en autorisation, hvis den skønner, at en anerkendt organisationikke længere kan være autoriseret til at udføre de i artikel 3 beskrevneopgaver på medlemsstatens vegne, efter følgende procedure:
a) medlemsstaten giver straks de øvrige medlemsstater og Kommis-
sionen meddelelse om sin afgørelse, som skal være behørigtbegrundet
b) Kommissionen undersøger, om suspensionen er berettiget på grund
af alvorlig fare for sikkerhed eller miljø
c) efter proceduren i artikel 7, stk. 2, meddeler Kommissionen den
pågældende medlemsstat, om dens afgørelse om at suspendere
bemyndigelsen er berettiget på grund af alvorlig fare for sikkerhedeller miljø, og anmoder medlemsstaten om at tilbagekalde suspensi-onen, hvis denne ikke anses for at være berettiget.
2. Når Kommissionen mener, at en anerkendt organisations resul-
tater med hensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse forringes,
uden at dette dog berettiger til tilbagekaldelse af anerkendelsen pågrundlag af kriterierne i artikel 9, stk. 2, kan den beslutte at underretteden anerkendte organisation herom og anmode den om at træffehensigtsmæssige foranstaltninger for at forbedre sine resultater medhensyn til sikkerhed og forureningsforebyggelse og informere
medlemsstaterne herom. Hvis den anerkendte organisation ikke giver
Kommissionen et passende svar, eller hvis Kommissionen mener, atde foranstaltninger, den anerkendte organisation har truffet, ikke harforbedret dens resultater med hensyn til sikkerhed og forureningsfore-byggelse, kan Kommissionen efter proceduren i artikel 7, stk. 2,
beslutte at suspendere anerkendelsen af organisationen i et år, efter at
den pågældende organisation har haft mulighed for at indgive sinebemærkninger. I denne periode må den anerkendte organisation ikkeudstede eller forny certifikater til skibe, der fører medlemsstaternesflag, mens certifikater, der tidligere er blevet udstedt eller fornyet aforganisationen, forbliver gyldige.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 9
▼M2
3. Proceduren i stk. 2 finder også anvendelse, når Kommissionen er
i besiddelse af bevis for, at en anerkendt organisation ikke har over-holdt bestemmelserne i artikel 15, stk. 3, 4 eller 5.
4. Et år efter, at Kommissionen har suspenderet en organisations
anerkendelse, vurderer Kommissionen, om de i stk. 2 og 3 nævntemangler, som medførte suspension, er afhjulpet. Hvis sådanne manglerstadig foreligger, tilbagekaldes anerkendelsen efter proceduren i artikel7, stk. 2.
Artikel 11
1. Hver medlemsstat skal sikre sig, at anerkendte organisationer, der
i henhold til artikel 3, stk. 2, handler på dens vegne, rent faktiskudfører de i nævnte artikel omhandlede opgaver til dens kompetentemyndigheders tilfredshed.
2. Hver medlemsstat udfører denne opgave mindst hvert andet år og
tilstiller de øvrige medlemsstater og Kommissionen en beretning om
resultatet af denne kontrol senest den 31. marts i året efter de år, hvor
kontrollen har fundet sted.
3. Alle anerkendte organisationer tages regelmæssigt og mindst
hvert andet år op til vurdering af Kommissionen sammen med denmedlemsstat, der indgav den relevante anmodning om anerkendelse,for at verificere, at de opfylder kravene i bilaget. Ved udvælgelsen af
de organisationer, der skal vurderes, skal Kommissionen være særlig
opmærksom på organisationens resultater med hensyn til sikkerhed ogforureningsforebyggelse, ulykkesdata og de beretninger, som medlems-staterne har udarbejdet i overensstemmelse med artikel 12. Vurderingenkan omfatte et besøg på organisationens regionale filialer samt stikprø-
vekontrol af skibe med henblik på kontrol af organisationens resultater.
I sådanne tilfælde underretter Kommissionen i givet fald de medlems-stater, hvor den lokale filial er beliggende. Kommissionen aflæggerrapport til medlemsstaterne om resultatet af vurderingen.
4. Alle anerkendte organisationer skal hvert år fremlægge resulta-
terne af deres evaluering af kvalitetsstyringssystemet for det i henhold
til artikel 7 nedsatte udvalg.
Artikel 12
Når medlemsstaterne udøver deres inspektionsrettigheder og -forplig-
telser som havnestater, foretager de en indberetning til Kommissionenog andre medlemsstater og orienterer den pågældende flagstat, hvis detkonstateres, at et skib, som ikke opfylder de relevante krav i de inter-nationale konventioner, har fået udstedt et gyldigt certifikat af
organisationer, der handler på en flagstats vegne, eller hvis et skib,
der fører et gyldigt klassecertifikat, udviser mangler vedrørendeforhold, der er omfattet af certifikatet. Der foretages i henhold til denneartikel kun indberetning i tilfælde, hvor et skib udgør en alvorlig farefor sikkerheden og miljøet, eller hvor organisationerne påviseligt har
udvist uagtsom adfærd i særlig grad. Den pågældende anerkendte orga-
nisation underrettes om sagen, når den første inspektion finder sted,således at den straks kan træffe hensigtsmæssige opfølgningsforanstalt-ninger.
Artikel 14
1. Hver medlemsstat drager omsorg for, at et skib, der fører
medlemsstatens flag, er bygget og vedligeholdes i overensstemmelse
med de krav til skrog, maskineri samt elinstallationer og kontrolsy-
stemer, der stilles af en anerkendt organisation.
2. En medlemsstat kan beslutte at anvende regler, som den anser for
ækvivalente med en anerkendt organisations regler, men kun på betin-gelse af, at den straks giver meddelse herom til de øvrigemedlemsstater og til Kommissionen i overensstemmelse med proce-1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 10
▼B
▼B
duren i direktiv 83/189/EØF, og at hverken Kommissionen eller andre
medlemsstater gør indsigelser imod reglerne, og det ikke efter proce-duren i►
M2artikel 7, stk. 2 ◄konstateres, at disse regler ikke er
ækvivalente.
Artikel 15
1. De anerkendte organisationer rådfører sig regelmæssigt med
hinanden med henblik på at sikre ækvivalens mellem deres tekniske
standarder og anvendelsen af disse, jf. bestemmelserne i IMO-resolu-tion A.847 (20) om retningslinjer med henblikpå at bistå flagstaterneved anvendelsen af IMO-instrumenter. Organisationerne aflæggerregelmæssigt beretning til Kommissionen om væsentlige fremskridt iforbindelse med standarderne.
2. De godkendte organisationer skal udvise villighed til at samar-
bejde med havnestaters kontrolmyndigheder, når et af dem klassetskib er berørt og navnligt, når det gælder om at få korrigeret indberet-tede mangler eller andre unøjagtigheder.
3. De anerkendte organisationer stiller alle relevante oplysninger til
rådighed for myndighederne i alle de medlemsstater, der har givet demen af de autorisationer, der er omhandlet i artikel 3, og for Kommis-sionen om deres klasserede flåde, overførsler, ændringer, suspensionerog tilbagetrækning fra klasse uanset skibets flag. Oplysninger om over-førsler, ændringer, suspensioner og tilbagetrækning fra klasse, herunder
oplysninger om alle forsømte syn, forsømte henstillinger, klassebetin-
gelser, driftsbetingelser eller driftsrestriktioner, som er udstedt imodderes klasserede fartøjer — uanset fartøjets flag — meddeles også tilSirenac-informationssystemet for havnestatskontrol og offentliggørespå de pågældende anerkendte organisationers eventuelle Internet-hjem-
mesider.
4. De anerkendte organisationer udsteder ikke certifikater til et skib,
uanset skibets flag, der er sat i lavere klasse, eller for hvilket klassenændres af sikkerhedsmæssige årsager, før flagstatens myndigheder har
fået mulighed for inden for en rimelig tidsfrist at udtale sig, og afgør
først derefter, om en indgående inspektion er påkrævet.
5. Hvis der sker en klasseoverførsel fra en anerkendt organisation til
en anden, skal den afgivende organisation informere den modtagende
organisation om alle forsømte syn, alle forsømte henstillinger, klassebe-tingelser, driftsbetingelser eller driftsrestriktioner, der er udstedt modfartøjet. Ved overførslen skal den afgivende organisation give denmodtagende organisation fuldstændige historiske sagsoplysningervedrørende fartøjet. Den modtagende organisation kan kun udstede
certifikater til skibet, efter at alle forsømte syn er blevet afsluttet med
tilfredsstillende resultat, og alle forsømte henstillinger eller klassebetin-gelser, der tidligere er blevet udstedt mod fartøjet, er blevet opfyldtsom angivet af den afgivende organisation. Den modtagende organisa-tion skal, før certifikaterne udstedes, meddele den afgivende
organisation certifikaternes udstedelsesdato og bekræfte dato, sted og
trufne foranstaltninger for tilfredsstillende udførelse af hvert enkeltforsømt syn, forsømt henstilling og forsømt klassebetingelse. De aner-kendte organisationer samarbejder for at gennemføre bestemmelserne idette stykke korrekt.
Artikel 16
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative
bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december1995.
2. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, ellerde skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Denærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 11
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
3. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen alle nationale
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dettedirektiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
4. Desuden skal Kommissionen regelmæssigt informere Europa-
Parlamentet og Rådet om udviklingen i gennemførelsen af direktivet imedlemsstaterne.
Artikel 17
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 12
▼M2
▼B
▼B
BILAG
MINIMUMSKRAV TIL DE I ARTIKEL 3 OMHANDLEDE ORGANISA-
TIONER
A. GENERELLE MINIMUMSKRAV
1. Den anerkendte organisation skal kunne dokumentere omfattende erfaring
med vurdering af udformning og bygning af handelsskibe.
2. Organisationen skal kunne opvise en klasset flåde bestående af mindst
1 000 søgående skibe (på over 100 BRT), der tilsammen udgør mindst
5 mio. BRT.
3. Organisationen skal beskæftige et teknisk personale, der står i et rimeligt
forhold til antallet af klasserede skibe. Som minimum er det nødvendigt
med 100 fuldtidsbeskæftigede skibsinspektører for at kunne opfylde
kravene i punkt 2.
4. Organisationen skal have omfattende regler og forskrifter for udformning,
bygning og periodisk syn af handelsskibe, og disse regler og forskrifter
skal være offentliggjort og løbende ajourføres og forbedres gennem forsk-
nings- og udviklingsprogrammer.
5. Organisationen skal hvert år offentliggøre sit skibsregister eller føre
skibsregisteret i en database, der er tilgængelig for offentligheden.
6. Organisationen må ikke være kontrolleret af redere eller værfter eller af
andre med kommerciel interesse i fremstilling, udstyring, reparation eller
drift af skibe. Organisationen må ikke i væsentlig grad være indtægts-
mæssigt afhængig af en enkelt erhvervsvirksomhed. Den anerkendte
organisation må ikke udføre lovbestemte opgaver, hvis den er identisk
med eller har erhvervsmæssig, personlig eller familiemæssig tilknytning
til et skibs ejer eller reder. Dette uforenelighedsprincip finder ligeledes
anvendelse på de inspektører, der er ansat af den anerkendte organisation.
7. Organisationen udøver sin virksomhed i overensstemmelse med bestem-
melserne i bilaget til IMO-resolution A.789 (19) om specifikationer for
tilsyns- og certificeringsfunktioner, der udføres af anerkendte organer på
myndighedernes vegne, i den udstrækning de finder anvendelse på dette
direktivs anvendelsesområde.
B. SPECIFIKKE MINIMUMSKRAV
1. Organisationen disponerer over:
a) et betydeligt teknisk, ledelsesmæssigt, støttemæssigt og forsknings-
mæssigt personale, der står i et rimeligt forhold til opgaverne og til
antallet af klassede skibe, og som ligeledes kan opstille og efterleve
duelighedsregler og -forskrifter
b) et verdensomspændende net af eget teknisk personale eller andre aner-
kendte organisationers særlige tekniske personale.
2. Organisationen følger et sæt etiske regler.
3. Organisationen ledes og administreres på en sådan måde, at de oplys-
ninger, som en medlemsstats myndigheder har brug for, behandles
fortroligt.
4. Organisationen er indstillet på at give myndighederne, Kommissionen og
de berørte parter alle relevante oplysninger.
5. Organisationens ledelse har defineret og dokumenteret sin politik, sine
mål og sin forpligtelse med hensyn til kvalitet, og den har sikret, at politi-
kken er blevet forstået og gennemført og opretholdes på alle niveauer i
organisationen. Organisationens politik skal henvise til mål og indikatorer
for sikkerheds- og forebyggelsespolitik.
6. Organisationen har udviklet og gennemført og opretholder et effektivt
internt kvalitetsstyringssystem, der er baseret på relevante dele af de
internationalt anerkendte kvalitetsstandarder, og som er i overensstem-
melse med EN 45004 (inspektionsorganer) og med EN 29001, som
fortolket i IACS' Quality System Certification Scheme Requirements1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 13
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
(krav til en ordning for certificering af kvalitetsstyringssystemer), og som
bl.a. sikrer:
a) at organisationens regler og forskrifter opstilles og vedligeholdes på en
systematiskmåde
b) at organisationens regler og forskrifter følges, og at der foreligger et
internt system til at måle tjenesteydelsens kvalitet i forhold til disse
regler og forskrifter
c) at kravene til det lovbestemte arbejde, som organisationen er autori-
seret til at udføre, opfyldes, og at der foreligger et internt system til
at måle kvaliteten af tjenesteydelsen hvad angår overholdelse af de
internationale konventioner
d) at ansvar og beføjelser for og de indbyrdes relationer mellem de
medarbejdere, der har indflydelse på kvaliteten af organisationens
tjenesteydelser, er defineret og dokumenteret
e) at alt arbejde udføres under kontrollerede forhold
f) at der er etableret en kontrolordning, der sikrer overvågning af de
handlinger og det arbejde, der udføres af skibsinspektører samt det
tekniske og administrative personale, der er direkte ansat af organisa-
tionen
g) at kravene til det lovbestemte arbejde, som organisationen er autori-
seret til at udføre, udelukkende gennemføres af dets særligt
uddannede skibsinspektører eller af andre anerkendte organisationers
særligt uddannede skibsinspektører; de særlige skibsinspektører skal
under alle omstændigheder have indgående kendskab til den særlige
skibstype, hvor de udfører det lovbestemte arbejde for så vidt angår
den særlige undersøgelse, der skal gennemføres, og til de relevante
gældende krav
h) at der anvendes en ordning med uddannelse af skibsinspektører og
løbende ajourføring af deres kundskaber
i) at der løbende foretages registreringer, der viser, at de krævede stan-
darder er opfyldt på de punkter, som de udførte tjenesteydelser
omfatter, samt at kvalitetsstyringssystemet fungerer effektivt
j) at der til stadighed findes et omfattende system af planlagt og doku-
menteret intern kontrol af de kvalitetsrelaterede aktiviteter i alle
organisationens afdelinger
k) at de lovbestemte syn og inspektioner, der kræves i det harmoniserede
system for syn og certificering, som organisationen er autoriseret til at
udføre, foretages i henhold til bestemmelsen i bilaget og bilag til
IMO-resolution A.746 (18) om retningslinjer for syn i henhold til det
harmoniserede system for syn og certificering
l) at der etableres klare og direkte linjer hvad angår ansvar og kontrol
mellem selskabets hovedkontor og dets regionale kontorer og mellem
de anerkendte organisationer og deres inspektører.
7. Organisationen skal udvise evne til
a) at udvikle og ajourføre et komplet og fyldestgørende sæt af egne
regler og forskrifter vedrørende skrog, maskineri og el- og kontrolin-
stallationer, som kvalitetsmæssigt er på højde med internationalt
anerkendte standarder, og på grundlag af hvilke der kan udstedes certi-
fikater i henhold til den internationale konvention om sikkerhed for
menneskeliv på søen og sikkerhedscertifikater for passagerskibe (med
hensyn til skibets konstruktion og de vigtigste maskinanlæg om bord
på skibet) og lastelinjecertifikater (med hensyn til skibets styrke)
b) at udføre alle de inspektioner og syn, der i henhold til de internatio-
nale konventioner kræves for udstedelse af certifikater, herunder de
nødvendige midler til — ved hjælp af kvalificeret, fagligt uddannet
personale og i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag til
IMO-resolution A.788 (19) om retningslinjer for myndighedernes
gennemførelse af den internationale kodeks for sikker skibsdrift
(ISM)-koden) — at vurdere anvendelsen og opretholdelsen af både
det landbaserede og det på skibene anvendte sikkerhedsstyringssystem,
som skal omfattes af de pågældende certifikater.
8. Organisationens kvalitetsstyringssystem skal certificeres af en uafhængig
kontrolinstans, der er godkendt af myndighederne i det land, hvor organi-
sationen har sit hjemsted.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 14
▼B
▼M2
9. Organisationen giver repræsentanter for myndighederne og andre berørte
parter mulighed for at deltage i udarbejdelsen af dens regler og/eller
forskrifter.1994L0057 — DA — 29.11.2002 — 003.001 — 15