Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS DIREKTIV 93/104/EF
af 23. november 1993
om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden
(EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000 L 195 41 1.8.20001993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV 93/104/EF
af 23. november 1993
om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
særlig artikel 118 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:I henhold til Traktatens artikel 118 A skal Rådet, ved udstedelse af direktiver,
vedtage minimumsforskrifter med henblik på at forbedre navnlig arbejds-
miljøet for at sikre et højere niveau for beskyttelse af arbejdstagernessikkerhed og sundhed;
i henhold til nævnte artikel skal det i disse direktiver undgås, at der pålægges
administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmeroprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder;
bestemmelserne i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om
iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhedog sundhed under arbejdet (
1) finder i fuld udstrækning anvendelse på de
områder, der er omfattet af nærværende direktiv, dog med forbehold af
strengere og/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv;
det hedder bl.a. i punkt 7, første afsnit, punkt 8 og punkt 19, første afsnit, i
fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæs-
sige og sociale rettigheder, som blev vedtaget af stats- og regeringscheferne
for elleve medlemsstater på Det Europæiske Råds samling den 9. december1989 i Strasbourg:
»7. Etableringen af det indre marked skal føre til en forbedring af
arbejdstagernes leve- og arbejdsvilkår inden for Det Europæiske Fælles-skab. Dette skal opnås ved indbyrdes tilnærmelse på et stadigt stigende
niveau af disse vilkår, bl.a. med hensyn til arbejdstidens længde og
tilrettelæggelse og andre former for arbejde end tidsubegrænset arbejde,såsom tidsbegrænset arbejde, deltidsarbejde, vikarbureauarbejde og
sæsonarbejde.
8. Enhver arbejdstager i Det Europæiske Fællesskab har i overens-
stemmelse med gældende praksis i det enkelte land ret til en ugentlighvileperiode og årlig ferie med løn, idet der skal ske indbyrdes
tilnærmelse af varigheden heraf på et stadigt stigende niveau.
19. Enhver arbejdstager skal på arbejdspladsen have tilfredsstillende
vilkår for så vidt angår beskyttelse af sikkerheden og sundheden. Der skal
træffes passende foranstaltninger med henblik på en fortsat harmonise-
ring af vilkårene inden for dette område på et stadigt stigende niveau«;
forbedring af arbejdstagernes sikkerhedsmæssige, hygiejnemæssige og sund-
hedsmæssige vilkår under arbejdet er et mål, der ikke bør underordnes rent
økonomiske hensyn;
dette direktiv udgør et konkret led i gennemførelsen af den sociale dimension
inden for det indre marked;
fastsættelse af minimumsforskrifter for tilrettelæggelse af arbejdstiden vil
forbedre arbejdsvilkårene i Fællesskabet;
for at sikre arbejdstagerne sikkerhed og sundhed i Fællesskabet bør de have
minimumshvileperioder — dagligt, ugentligt og årligt — og passende pauser;
i denne forbindelse bør der også fastsættes et loft for den ugentlige arbejdstid;!B
(1) EFT nr. C 254 af 9. 10. 1990, s. 4.
(2) EFT nr. C 72 af 18. 3. 1991, s. 95; afgørelse af 27. oktober 1993 (endnu ikke
offentliggjort i Tidende).
(3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 26.
(4) EFT nr. L 183 af 29. 6. 1989, s. 1.1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 2
der bør tages hensyn til Den Internationale Arbejdsorganisations principper
om tilrettelæggelse af arbejdstiden, herunder om natarbejde;
hvad angår den ugentlige hviletid bør der tages behørigt hensyn til de
forskellige kulturelle, etniske, religiøse og andre faktorer i medlemsstaterne;
det er navnlig i sidste instans op til hver enkelt medlemsstat at afgøre, om og ihvilket omfang søndagen skal medregnes i den ugentlige hviletid;
der er foretaget undersøgelser, som viser, at den menneskelige organisme om
natten er særlig følsom over for miljøforstyrrelser og over visse byrdefuldeformer for arbejdstilrettelæggelse, og at lange perioder med natarbejde kan
være skadelige for arbejdstagernes sundhed og være til fare for sikkerheden
under arbejdet;
varigheden af natarbejde bør derfor begrænses, herunder også overtid, og det
bør fastsættes, at arbejdsgivere, som regelmæssigt beskæftiger natarbejdere,på anmodning informerer de kompetente myndigheder herom;
det er vigtigt, at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de
begynder beskæftigelse ved natarbejde og derefter med regelmæssigemellemrum, og at de, hvis de lider af helbredsproblemer, når det er muligt
overføres til dagarbejde, som passer til dem;
situationen for natarbejdere og skifteholdsarbejdere kræver, at beskyttelses-
niveauet for deres sikkerhed og sundhed tilpasses arten af det arbejde, de
udfører, og at beskyttelses- og forebyggelsestjenester og -faciliteter forefindesog virker effektivt;
arbejdsvilkårene kan have skadelige virkninger for arbejdstagernes sikkerhed
og sundhed; ved tilrettelæggelsen af arbejdet efter en bestemt rytme bør dertages hensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket;
det kan som følge af et arbejdes særlige natur blive nødvendigt at træffe
særskilte foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden inden for vissesektorer eller aktiviteter, som dette direktiv ikke finder anvendelse på;
af hensyn til de spørgsmål, som kan opstå i forbindelse med tilrettelæggelsen
af arbejdstiden i virksomhederne, synes det hensigtsmæssigt at give mulighed
for at anvende visse bestemmelser i nærværende direktiv med en vis
smidighed, idet det sikres, at principperne om beskyttelse af arbejdstagernessikkerhed og sundhed følges;
det bør fastsættes, at visse bestemmelser i nærværende direktiv kan fraviges af
henholdsvis medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets parter; i tilfælde affravigelse bør der som en generel regel ydes de pågældende arbejdstagere
tilsvarende kompenserende hvileperioder —
UDSTEDT I FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål og anvendelsesområde
1. Dette direktiv indeholder minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden.
2. Dette direktiv finder anvendelse på:a) de minimale daglige hvileperioder, ugentlige hvileperioder og årlige
ferier, på pauser og på den maksimale ugentlige arbejdstid, samt på
b) visse aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og
arbejdsrytme.
3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige
aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF , jf. dog nærværendedirektivs artikel 14 og 17.!B
!M11993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 3
Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i Rådets
direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale omtilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellemEuropean Community Shipowners’ Association (ECSA) og Federation of
Transport Workers’ Union in the European Union (FST) (
1), jf. dog artikel 2,
nr. 8, i nærværende direktiv.
4. Bestemmelserne i direktiv 89/391/EØF finder i fuld udstrækning
anvendelse på de forhold, der er nævnt i stk. 2, med forbehold af strengereog/eller mere specifikke bestemmelser i nærværende direktiv.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1)arbejdstid: det tidsrum, hvori arbejdstageren er på arbejde og står til
arbejdsgiverens rådighed under udførelsen af sin beskæftigelse eller sine
opgaver i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis
2)hvileperiode: det tidsrum, der ikke er arbejdstid
3)natperiode: et tidsrum på mindst syv timer, der er fastsat ved national
lovgivning, og som under alle omstændigheder omfatter tidsrummet
mellem kl. 00.00 og kl. 05.00
4)natarbejder:
a) dels en arbejdstager, der normalt udfører mindst tre timer af sin
daglige arbejdstid i natperioden
b) dels en arbejdstager, der forventes at udføre en vis del af sin årlige
arbejdstid i natperioden, idet denne del efter den pågældende
medlemsstats valg fastsættes:
i) ved national lovgivning efter høring af arbejdsmarkedets parter,
eller
ii) ved nationale eller regionale kollektive overenskomster eller
aftaler mellem arbejdsmarkedets parter
5)skifteholdsarbejde: enhver form for tilrettelæggelse af holdarbejde, som
består i, at arbejdstagerne afløser hinanden på de samme arbejdspladser
efter en bestemt tidsplan, herunder på skift, og som kan være
kontinuerligt eller diskontinuerligt, hvilket kræver, at arbejdstagernearbejder på forskellige tidspunkter over en given periode af dage elleruger
6)skifteholdsarbejder: arbejdstager, som deltager i skifteholdsarbejde.
7) »mobil arbejdstager«: en arbejdstager, der er en del af rejsende eller
flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der udfører passager-eller godstransport ad vej, ad luftvej eller ad indre vandveje
8) »offshore-arbejde«: arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra
offshore-anlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte
har forbindelse med udforskning, udvinding eller udnyttelse af mineral-forekomster, herunder kulbrinter, samt dykning i forbindelse medsådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshore-anlæg
eller fra et fartøj
9) »tilstrækkelig hvile«: det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige,
uafbrudte hvileperioder, udtrykt i tidsenheder, der er tilstrækkeligt langetil at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssigearbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og
at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred.!M1
(1) EFT L 167 af 2.7.1999, s. 33.!B
!M11993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 4
AFSNIT II
MINIMUMSHVILEPERIODER — ANDRE ASPEKTER AF TIL-
RETTELÆGGELSEN AF ARBEJDSTIDEN
Artikel 3
Daglig hviletid
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle
arbejdstagere får en minimumshvileperiode på elleve sammenhængende timerinden for hver 24-timersperiode.
Artikel 4
Pauser
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle
arbejdstagere kan holde pause, hvis den daglige arbejdstid overstiger sekstimer; de nærmere bestemmelser herfor, herunder varigheden og kriterierne
for tildeling af pausen, fastsættes i kollektive overenskomster eller aftaler
mellem arbejdsmarkedets parter eller, hvor sådanne overenskomster elleraftaler ikke findes, i den nationale lovgivning.
Artikel 5
Ugentlig hviletid
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle
arbejdstagere for hver syvdagesperiode får en sammenhængende minimums-hvileperiode på 24 timer, hvortil lægges de elleve timers daglig hviletid, somer omhandlet i artikel 3.
Hvis objektive eller tekniske omstændigheder eller omstændigheder iforbindelse med arbejdets tilrettelæggelse gør det berettiget, kan der
fastsættes en minimumshvileperiode på 24 timer.
Artikel 6
Maksimal ugentlig arbejdstid
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at det, henset til
kravene om at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, sikres;
1) at den ugentlige arbejdstid begrænses ved love eller administrative
bestemmelser eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellemarbejdsmarkedets parter
2) at den gennemsnitlige arbejdstid i løbet af en syv dagesperiode ikke
overstiger 48 timer, inklusive overarbejde.
Artikel 7
Årlig ferie
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af mindst fire ugers varighed, ioverensstemmelse med de kriterier for opnåelse og tildeling heraf, som er
fastsat i national lovgivning og/eller praksis.
2. Den minimale årlige betalte ferieperiode kan ikke erstattes med en
finansiel godtgørelse, medmindre arbejdsforholdet ophører.!B
!M1
!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 5
AFSNIT III
NATARBEJDE — SKIFTEHOLDSARBEJDE — ARBEJDSRYTME
Artikel 8
Natarbejdets varighed
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:
1) at den normale arbejdstid for natarbejde i gennemsnit ikke overstige otte
timer pr. periode på 24 timer
2) at natarbejdere ved særlig risikofyldt beskæftigelse eller beskæftigelse,
der indebærer en betydeligt fysisk eller psykisk belastning, ikke arbejder
mere end otte timer i løbet af en periode på 24 timer, i hvilken de udfører
natarbejde.
For så vidt angår dette punkt defineres særlig risikofyldt beskæftigelse
eller beskæftigelse, der indebærer en betydelig fysisk eller psykisk
belastning, i den nationale lovgivning og/eller praksis eller ved kollektive
overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter underhensyn til de følgevirkninger og risici, der er forbundet med natarbejde.
Artikel 9
Heldbredskontrol og natarbejderes overgang til dagarbejde
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:
a) at der tilbydes natarbejdere gratis helbredskontrol, inden de begynder
beskæftigelse ved natarbejde og derefter med regelmæssige mellemrum
b) at natarbejdere, der lider af helbredsproblemer, som påviseligt skyldes, at
de udfører natarbejde, når det er muligt, overføres til dagarbejde, sompasser til dem.
2. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol skal være
omfattet af lægens tavshedspligt.
3. Den i stk. 1, litra a), omhandlede gratis helbredskontrol kan indgå i en
national helbredsordning.
Artikel 10
Garantier i forbindelse med natarbejde
Medlemsstaterne kan lade arbejde, der udføres af bestemte kategorier
natarbejdere, være betinget af opfyldelsen af visse garantier på vilkår, derfastsættes i den nationale lovgivning og/eller praksis, for så vidt angår
arbejdere, som løber en sikkerheds- eller sundhedsmæssig risiko, der er
knyttet til natarbejdet.
Artikel 11
Information ved regelmæssig beskæftigelse af natarbejdere
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
arbejdsgivere, som regelmæssigt beskæftiger natarbejdere, på anmodninginformerer de kompetente myndigheder herom.
Artikel 12
Sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre:
1) at der for natarbejdere og skifteholdsarbejdere gælder et beskyttelses-
niveau for sikkerhed og sundhed, som svarer til arten af det arbejde, deudfører
2) at der findes passende beskyttelses- og forebyggelsestjenester og
-faciliteter vedrørende natarbejderes og skifteholdsarbejderes sikkerhed
og sundhed, som svarer til dem, der gælder for de øvrige arbejdstagere, ogsom er til rådighed til enhver tid.!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 6
Artikel 13
Arbejdsrytme
Medlemsstater træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en
arbejdsgiver, der agter at tilrettelægge arbejdet efter en bestemt rytme, tagerhensyn til det generelle princip om, at arbejdet skal tilpasses mennesket,
navnlig med henblik på at afbøde virkningen af monotont arbejde og arbejde i
en fast rytme, og alt efter arbejdets art, til kravene vedrørende sikkerhed ogsundhed, særlig for så vidt angår pauser i arbejdstiden.
AFSNIT IV
DIVERSE BESTEMMELSER
Artikel 14
Mere specifikke fællesskabsbestemmelser
Dette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre fællesskabsinstrumenter
indeholder mere specifikke forskrifter vedrørende tilrettelæggelse af arbejds-
tiden for visse former for beskæftigelse eller erhvervsvirksomhed.
Artikel 15
Gunstigere bestemmelser
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes adgang til at anvende eller
indføre love og administrative bestemmelser, der er gunstigere med hensyn til
beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, eller til at fremme eller
tillade anvendelse af kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejds-markedets parter, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejds-tagernes sikkerhed og sundhed.
Artikel 16
Referenceperioder
Medlemsstaterne kan fastsætte følgende:
1) for gennemførelsen af artikel 5 (ugentlig hviletid): en referenceperiode
på ikke over 14 dage
2) for gennemførelsen af artikel 6 (maksimal ugentlig arbejdstid): en
referenceperiode på ikke over fire måneder.
Perioder med årlig betalt ferie i henhold til artikel 7 og perioder med
sygeorlov medtages ikke i eller er neutrale i forhold til beregningen af
gennemsnittet
3) for gennemførelsen af artikel 8 (natarbejdets varighed) fastsættes der en
referenceperiode efter høring af arbejdsmarkedets parter eller vednationale eller regionale kollektive overenskomster eller aftaler mellemarbejdsmarkedets parter.
Hvis den i artikel 5 fastsatte minimumshvileperiode på 24 timer falder i
denne referenceperiode, lades den ude af betragtning ved beregning af
gennemsnittet.
Artikel 17
Undtagelsesbestemmelser
1. Under overholdelse af de generelle principper for beskyttelse af
arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan medlemsstaterne fravige artikel
3, 4, 5, 6, 8 og 16, når arbejdstidens længde som følge af særlige træk ved det
udførte arbejde ikke måles og/eller fastsættes på forhånd, eller når arbejds-tagerne selv kan fastsætte den, bl. a. når der er tale om:
a) personale med ledelsesfunktioner eller andet personale, der har beføjelse
til at træffe selvstændige beslutninger
b) arbejdende familiemedlemmer; ellerc) arbejdstagere, hvis arbejde knytter sig til kirkers og trossamfunds
religiøse handlinger.!B
!M1
!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 7
2. Følgende artikler kan fraviges ved love eller administrative bestemmelser
eller ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedetsparter, forudsat at der ydes de pågældende arbejdstagere tilsvarendekompenserende hvileperioder, eller — i usædvanlige tilfælde, hvor det af
objektive grunde ikke er muligt at yde sådanne tilsvarende kompenserende
hvileperioder — på betingelse af, at der ydes de pågældende arbejdstagere enpassende beskyttelse:
2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:
a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejds-
tagerens arbejdssted og bopæl, blandt andet offshore-arbejde, eller
ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdssteder
b) for vagt-, overvågnings- og døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet
ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, f.eks. når derer tale om vagter, portnere eller vagtselskaber
c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre
kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er
tale om:
i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller
lignende institutioner, herunder aktiviteter, der udøves af lægerunder uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængsler
ii) personale beskæftiget i havne eller lufthavneiii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvæsen og tele-
kommunikation, ambulancetjeneste, brandvæsen og civilbe-skyttelse
iv) gas-, vand- og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og
forbrændingsanlæg
v) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan
afbrydes
vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter
vii) jordbrug
viii)arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af pas-
sagerer i byer
d) i tilfælde af forudsigeligt ekstraarbejde, f.eks.:
i) inden for jordbrugii) inden for turisterhvervetiii) inden for postvæsenet
e) for arbejdstagere i jernbanetransportsektoren
i) for lejlighedsvise aktiviteterii) for aktiviteter, som de udøver om bord på tog, elleriii) for aktiviteter, der er forbundet med jernbanernes faste trans-
porttider, og som skal sikre en flydende og planmæssigjernbanetrafik
2.2. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:
a) under de omstændigheder, der er nævnt i artikel 5, stk. 4, i direktiv
89/391/EØF
b) i tilfælde af ulykker eller overhængende fare for ulykker.
2.3. artikel 3 og 5:
a) for skifteholdsarbejde, når arbejdstageren skifter hold og ikke
mellem afslutningen af det ene holds arbejde og begyndelsen af
det andet holds har mulighed for at tage den daglige eller ugentlige
hviletid
b) ved aktiviteter, der er kendetegnet ved flere kortere arbejdsperioder i
løbet af dagen, f. eks. rengøringsarbejde.!B
!M1
!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 8
!M1
2.4. artikel 6 og 16, stk. 2, for læger under uddannelse:
a) artikel 6 i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004:
i) medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere, hvis
det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med
at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deresansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester.Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender
den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning
herom med angivelse af grundene, således at Kommissionenefter passende høringer kan afgive en udtalelse senest 3 måneder
efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger
Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutningherom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samtKommissionens udtalelse offentliggøres i De Europæiske
Fællesskabers Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentet
ii) Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år,
hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige van-
skeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ovennævnte
ansvarsområder. De følger den i nr. i) angivne procedure.
Inden for rammerne af overgangsperioden:
iii) sikrer medlemsstaterne, at det gennemsnitlige antal ugentlige
arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år afovergangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i eneventuel resterende periode
iv) hører arbejdsgiveren arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med
henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne
for overgangsperioden. Inden for begrænsningerne i nr. iii) kan
en sådan aftale omfatte:
— det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer i overgangs-
perioden, og
— de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det
ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved
udgangen af overgangsperioden
b) artikel 16, stk. 2, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12
måneder i løbet af første del af overgangsperioden som omhandlet i
litra a), nr. iii), og seks måneder derefter.
3. Artikel 3, 4, 5, 8 og 16 kan fraviges ved kollektive overenskomster eller
aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på nationalt eller regionalt niveau,
eller i overensstemmelse med regler, som disse parter har fastsat, vedkollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på etlavere niveau.
De medlemsstater, hvor der ikke findes noget lovbestemt system for indgåelse
af kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på
nationalt eller regionalt niveau på de områder, der er omfattet af dette direktiv,
eller de medlemsstater, hvor der findes en særlig lovbestemt ramme herfor,men da inden for grænserne af denne, kan i overensstemmelse med nationallovgivning og/eller praksis tillade, at artikel 3, 4, 5, 8 og 16 fraviges ved
kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på et
passende kollektivt niveau
Fravigelse i første og andet afsnit er kun tilladt, hvis der ydes de pågældende
arbejdstagere tilsvarende kompenserede hvileperioder, eller — i undtagelses-
tilfælde, hvor det af objektive grunde ikke er muligt at yde sådannetilsvarende kompenserende hvileperioder — på betingelse af, at der ydes de
pågældende arbejdstagere en tilsvarende beskyttelse.
Medlemsstaterne kan fastsætte nærmere regler for:
— hvordan arbejdsmarkedets parter skal anvende dette stykke, og
— hvorledes bestemmelserne i de kollektive overenskomster eller aftaler,
som er indgået i overensstemmelse med dette stykke, kan udvides til også
at omfatte andre arbejdstagere i overensstemmelse med nationallovgivning og/eller praksis.!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 9
4. Muligheden fra at fravige artikel 16, nr. 2, som fastsat i stk. 2, nr. 2.1 og
2.2, og stk. 3 i nærværende artikel, må ikke medføre, at referenceperiodenoverstiger seks måneder.
Medlemsstaterne skal dog under overholdelse af almindelige principper for
beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed have mulighed for attillade, at der af objektive og tekniske grunde samt af hensyn til arbejdets
tilrettelæggelse, ved kollektive overenskomster eller aftaler mellem arbejds-
markedets parter fastsættes referenceperioder, som under ingen omstændig-heder må overstige tolv måneder.
Inden er udløbet af en periode på syv år regnet fra den i artikel 18, stk. 1, litra
a), fastsatte dato tager Rådet, på grundlag af et forslag fra Kommissionenledsaget af en evalueringsrapport, bestemmelserne i dette stykke op til fornyet
behandling og beslutter, hvad der videre skal foretages
Artikel 17a
Mobile arbejdstagere og offshore-arbejde
1. Artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere.
2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at
sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, undtagen under deomstændigheder, der er fastsat i artikel 17, stk. 2.2.
3. Medlemsstaterne kan, under overholdelse af almindelige principper for
beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og efter at have hørt deberørte arbejdsmarkedsparter samt bestræbt sig for at fremme alle relevante
former for arbejdsmarkedsdialog, herunder forhandlinger mellem parterne,
såfremt de ønsker det, af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn tilarbejdets tilrettelæggelse udvide den referenceperiode, der er omhandlet iartikel 16, nr. 2, til 12 måneder for arbejdstagere, der primært udfører
offshore-arbejde.
4. Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af
medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan
bestemmelserne er gennemført for arbejdstagere på offshore-anlæg ud fra etsundheds- og sikkerhedsmæssigt synspunkt, med henblik på om fornødent atforeslå passende ændringer.
Artikel 17b
Arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer
1. Artikel 3, 4, 5, 6 og 8 finder ikke anvendelse på arbejdstagere, der
arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer, som sejler under en medlems-stats flag.
2. Medlemsstaterne skal imidlertid træffe de nødvendige foranstaltninger
for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj, som sejler underen medlemsstats flag, har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig
arbejdstid på 48 timer i en referenceperiode, der ikke overstiger 12 måneder.
3. Inden for de i stk. 2, 4 og 5 anførte grænser træffer medlemsstaterne de
nødvendige foranstaltninger for, under hensyn til kravene om at beskytte disse
arbejdstageres sikkerhed og sundhed, at sikre:
a) at arbejdstiden er begrænset til et maksimalt antal timer, som ikke må
overskrides inden for et givet tidsrum, eller
b) et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et givet tidsrum.
Det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer
fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler
eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
4. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten:
a) som et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige
i) 14 timer i en given 24-timers periode og
ii) 72 timer i en given 7-dages periode
eller!B
!M11993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 10
b) som et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under:
i) 10 timer i en given 24-timers periode og
ii) 77 timer i en given 7-dages periode.
5. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på
mindst seks timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende
hvileperioder må ikke overstige 14 timer.
6. I overensstemmelse med de almindelige principper om beskyttelse af
arbejdstagernes sundhed og sikkerhed kan medlemsstaterne af objektive eller
tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse give adgang til atfravige grænserne i stk. 2, 4 og 5, herunder at oprette referenceperioder.Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan
tages hensyn til hyppigere eller længere frihedsperioder eller sikring af
kompenserende frihed. Disse undtagelser kan fastsættes
i) ved love og administrative bestemmelser, forudsat at de berørte
arbejdsmarkedsrepræsentanter om muligt er hørt, samt at alle relevante
former for arbejdsmarkedsdialog er forsøgt fremmet, eller
ii) ved kollektive aftaler eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
7. Skibsføreren på et havgående fiskerfartøj har ret til at kræve, at
arbejdstagere om bord udfører det antal arbejdstimer, der er nødvendige for
fartøjets, ombordværende personers eller lastens umiddelbare sikkerhed, eller
for at komme andre fartøjer eller personer i havsnød til undsætning.
8. Medlemsstaterne kan bestemme, at arbejdstagere om bord på havgående
fiskerfartøjer, som ifølge national lovgivning eller praksis ikke må drive
fiskeri i en given periode af kalenderåret på mere end en måned, skal tageårlig ferie, jf. artikel 7, i den pågældende periode.
Artikel 18
Afsluttende bestemmelser
1. a) Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den
23. november 1996, eller sikrer sig senest på denne dato, at
arbejdsmarkedets parter ved aftale iværksætter de nødvendigebestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendigeforanstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette
direktiv krævede resultater
b) i) En medlemsstat kan imidlertid undlade at anvende artikel 6
under overholdelse af de almindelige principper for beskyttelse
af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og forudsat, at den vednødvendige foranstaltninger, som er truffet med henblik herpå,sikrer:
— at ingen arbejdsgiver kræver, at en arbejdstager præsterer
mere end 48 timers arbejde i løbet af en syvdagesperiode,beregnet som gennemsnit i den referenceperiode, der er
omhandlet i artikel 16, nr. 2, medmindre arbejdstageren har
samtykket i at udføre et sådant arbejde
— at det ikke lægges arbejdstageren til last, at vedkommende
ikke er indstillet på at give sit samtykke til at udføre et
sådant arbejde
— at arbejdsgiveren fører ajourførte registre over de arbejds-
tagere, der udfører et sådant arbejde
— at registrene stilles til rådighed for de kompetente
myndigheder, som af sikkerheds og/eller sundhedsmæssige
årsager kan forbyde eller begrænse arbejdstagernes mulig-hed for at overskride den maksimale ugentlige arbejdstid
— at arbejdsgiveren efter anmodning fra de kompetente
myndigheder giver disse oplysninger om de aftaler, der erindgået med arbejdstagerne om udførelse af et arbejde,
hvorved de overskrider en arbejdstid på 48 timer i løbet af
en syv dagesperiode, beregnet som gennemsnit i denreferenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2.!M1
!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 11
Inden udløbet af en periode på syv år regnet fra den i litra a)
fastsatte dato tager Rådet, på grundlag af et forslag fraKommissionen ledsaget af en evalueringsrapport, bestemmel-serne i dette nr. i) op til fornyet behandling og beslutter, hvad der
videre skal foretages.
ii) Medlemsstaterne har ligeledes, for så vidt angår anvendelsen af
artikel 7, mulighed for at anvende en overgangsperiode på højst
tre år regnet fra den i litra a) fastsatte dato, forudsat at det iovergangsperioden sikres:
— at alle arbejdstagere får en årlig betalt ferie af tre ugers
varighed i overensstemmelse med de kriterier for opnåelse
og tildeling heraf, som er fastsat i national lovgivning
og/eller praksis
— at den årlige betalte ferieperiode på tre uger ikke kan
erstattes med en finansiel godtgørelse, medmindre arbejds-forholdet ophører.
c) Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
2. Når medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 omhandlede love og admini-
strative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, ellerde skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmereregler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
3. Uanset medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, admini-
strative og kontraktmæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter
udviklingen, for så vidt som dette direktivs minimumskrav overholdes, kangennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelleniveau for beskyttelse af arbejdstagerne.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale
retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det
område, der er omfattet af dette direktiv.
5. Medlemsstaterne forelægger hvert femte år Kommissionen en rapport om
den praktiske gennemførelse af bestemmelserne i dette direktiv med angivelse
af arbejdsmarkedsparternes synspunkter.
Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Rådet, Det Økonomiske og
Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg for Sikkerhed, Hygiejne ogSundhedsbeskyttelse på Arbejdspladsen herom.
6. Kommissionen forelægger hvert femte år Europa-Parlamentet, Rådet og
Det Økonomiske og Sociale Udvalg en rapport om anvendelsen af dette
direktiv under hensyntagen til stk. 1, 2, 3, 4 og 5.
Artikel 19
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1993L0104 — DA — 01.08.2000 — 001.001 — 12