Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS DIREKTIV 93/22/EØF
af 10. maj 1993
om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer
(EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/26/EF af 29. juni 1995 L 168 7 18.7.1995
"M2 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 L 84 22 26.3.1997
"M3 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF af 7.
november 2000L 290 27 17.11.20001993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV 93/22/EØF
af 10. maj 1993
om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:Dette direktiv er et vigtigt instrument i gennemførelsen af det indre
marked, som fastsat i Den Europæiske Fælles Akt og i henhold til
tidsplanen i Kommissionens Hvidbog, både med hensyn til fri
etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser for investerings-
selskaber;
med henblik på at beskytte investorerne og sikre det finansielle systems
stabilitet er udøvelsen af den form for investeringsservice, som er
omfattet af dette direktiv, betinget af, at investeringsselskabets hjemland
har meddelt tilladelse hertil;
formålet er at opnå det mindstemål af harmonisering, som er nødvendigt
og tilstrækkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og
tilsynsordninger, der åbner mulighed for meddelelse af en enkelt
tilladelse gældende i hele Fællesskabet og for anvendelse af princippet
om hjemlandstilsyn; i medfør af den gensidige anerkendelse kan
investeringsselskaber, der har fået tilladelse i deres hjemland, præstere
en eller flere af de tjenesteydelser, som de har tilladelse til, og som er
omfattet af dette direktiv, i hele Fællesskabet ved at oprette en filial eller
ved at præstere tjenesteydelser;
principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsætter,
at de kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele
tilladelse eller inddrager denne i de tilfælde, hvor det af sådanne forhold
som driftsplanen, den geografiske placering eller de faktiske trans-
aktioner klart fremgår, at det pågældende investeringsselskab ude-
lukkende har valgt denne medlemsstats retssystem for at unddrage sig de
strengere bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, hvor det agter at
drive eller allerede driver størstedelen af sin virksomhed; med henblik på
anvendelsen af dette direktiv bør et investeringsselskab, som er en
juridisk person, anses for at have tilladelse i den medlemsstat, hvor det
har sit vedtægtsmæssige hjemsted; et investeringsselskab, der ikke er en
juridisk person, skal have tilladelse i den medlemsstat, hvor dets
h o v e d k o n t o rl i g g e r ;m e d l e m s s t a t e r n es k a liø v r i g tk r æ v e ,a te t
investeringsselskabs hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat,
som er investeringsselskabets hjemland, og hvor investeringsselskabet
faktisk udøver sin virksomhed;
for at beskytte investorernes interesser skal navnlig den interne kontrol i
investeringsselskabet sikres ved, at ledelsen varetages af to personer i
fællesskab, eller, hvis dette ikke kræves ifølge direktivet, ved andre
ordninger, der sikrer et tilsvarende resultat;!B
(1) EFT nr. C 43 af 22. 2. 1989, s. 7; EFT nr. C 42 af 22. 2. 1990, s. 7.
(2) EFT nr. C 304 af 4. 12. 1989, s. 39; EFT nr. C 115 af 26. 4. 1993.
(3) EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989, s. 6.1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 2
for at sikre lige konkurrencevilkår er det nødvendigt, at investerings-
selskaber, der ikke er kreditinstitutter, får samme mulighed for at oprette
filialer og præstere tjenesteydelser på tværs af landegrænserne som de
institutter, der er omfattet af Rådets andet direktiv 89/646/EØF af 15.
december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage
og udøve virksomhed som kreditinstitut (1);
ved udførelsen af valutatransaktioner på kontant basis eller på termin kan
et investeringsselskab kun påberåbe sig dette direktiv, hvis de
pågældende transaktioner ydes som led i investeringsservice; følgelig
vil anvendelsen af en filial udelukkende med henblik på at foretage
valutatransaktioner være en omgåelse af dette direktiv;
et investeringsselskab, der har fået tilladelse i sit hjemland, kan udøve
virksomhed i hele Fællesskabet på den måde, det finder passende; det
kan med henblik herpå, hvis det finder det nødvendigt, bruge
fuldmægtige, der modtager og videregiver ordrer for selskabets regning
og under dettes hele og fulde ansvar; under disse omstændigheder skal
fuldmægtigenes virksomhed betragtes som selskabets virksomhed; dette
direktiv er i øvrigt ikke til hinder for, at hjemlandet kan stille særlige
krav til fuldmægtiges status; hvis investeringsselskabet udøver virk-
somhed på tværs af landegrænserne, behandler værtslandet dem, som om
de var selskabet selv; i øvrigt skal dørsalg af værdipapirer ikke være
omfattet af dette direktiv, og de nærmere bestemmelser herfor skal
henhøre under national lovgivning;
ved værdipapirer forstås de kategorier af værdipapirer, der normalt
omsættes på kapitalmarkedet, f.eks. statsobligationer, aktier, omsættelige
værdipapirer, hvormed aktier kan erhverves ved tegning eller ombytning,
aktiebeviser (depositary receipts), obligationer, der udstedes som led i en
serie, indekswarrants, og værdipapirer, hvormed sådanne obligationer
kan erhverves ved tegning;
ved pengemarkedsinstrumenter forstås de kategorier af instrumenter, der
normalt omsættes på pengemarkedet, f.eks. skatkammerbeviser, indlåns-
beviser og commercial papers;
den meget brede definition af værdipapirer og pengemarkedsinstrumen-
ter, der er lagt til grund i dette direktiv, har kun virkning for dette
direktiv, og den berører således på ingen måde de forskellige definitioner
af finansielle instrumenter, der er fastsat i national lovgivning i anden
forbindelse, herunder især på skatte- og afgiftsområdet; i øvrigt omfatter
defintionen af værdipapirer kun omsættelige instrumenter, og aktier eller
værdipapirer, der kan sidestilles med aktier, udstedt af virksomheder så
som »building societies« og »industrial and provident societies«, hvortil
ejendomsretten i praksis kun kan overdrages, ved at de tilbagekøbes af
den virksomhed, der har udstedt dem, er følgelig ikke omfattet af denne
definition;
ved instrumenter, der svarer til futures, skal der forstås kontrakter, som
afregnes kontant på grundlag af udsving i ét af følgende elementer:
rentesatsen eller valutakursen, kursen på et af de i bilagets afsnit B
nævnte instrumenter eller et indeks, der gælder for ét af de pågældende
instrumenter;
modtagelse og formidling af ordrer omfatter i henhold til dette direktiv
det forhold, at to eller flere investorer bringes i forbindelse med
hinanden, således at de får mulighed for at foretage en transaktion;
ingen af dette direktivs bestemmelser berører de fællesskabsbestemmel-
ser, eller hvis sådanne ikke findes, de nationale bestemmelser, der
gælder, når de i dette direktiv omhandlede instrumenter udbydes til
offentligheden; det samme gælder markedsføring og omsætning af
sådanne instrumenter;
medlemsstaterne har fortsat det fulde ansvar for iværksættelsen af
foranstaltninger på det pengepolitiske område med forbehold af de
foranstaltninger, der er nødvendige for at styrke Det Europæiske
Monetære System;!B
(1) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
92/30/EØF (EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52).1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 3
forsikringsselskaber, hvis virksomhed er underlagt et passende tilsyn fra
de kompetente tilsynsførende myndigheder, og som er samordnet på
fællesskabsplan, samt selskaber, der foretager genforsikring og retroces-
sion, bør være undtaget fra direktivet;
selskaber, der ikke præsterer tjenesteydelser over for tredjemand, men
hvis virksomhed udelukkende består i at yde investeringsservice til deres
moderselskab, deres datterselskaber eller et af deres moderselskabs andre
datterselskaber, skal ikke være omfattet af direktivet;
dette direktiv skal omfatte de selskaber, hvis normale virksomhed består
i at yde tredjemand investeringsservice i erhvervsøjemed, og det er derfor
hensigtsmæssigt at udelukke enhver person fra anvendelsesområdet, hvis
erhvervsmæssige virksomhed er af anden art (f.eks. advokater, notarer),
og som kun lejlighedsvis yder investeringsservice som led i deres
normale erhvervsmæssige virksomhed, såfremt denne virksomhed er
omfattet af lovbestemmelser, der ikke udelukker, at der ydes lejligheds-
vis investeringsservice; af samme grund bør ligeledes de personer
udelukkes fra anvendelsesområdet, som kun yder investeringsservice til
producenter eller brugere af råvarer og kun i det omfang, det er
nødvendigt for at gennemføre transaktioner med de pågældende varer,
når sådanne transaktioner udgør deres hovederhverv;
virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i at forvalte
en ordning for medarbejderdeltagelse, og som i denne forbindelse ikke
yder investeringsservice til tredjemand, bør ikke være omfattet af dette
direktivs bestemmelser;
centralbanker og andre lignende institutioner samt offentlige institutio-
ner, der har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gæld, eller som
deltager heri — dette begreb omfatter gældens placering — bør
udelukkes fra direktivets anvendelsesområde; denne udelukkelse gælder
dog ikke for navnlig virksomheder med offentlig kapital, hvis formål er
kommercielt eller forbundet med erhvervelse af kapitalinteresser;
virksomheder eller personer, hvis aktivitet udelukkende består i at
modtage og videregive ordrer til visse medkontrahenter uden at ligge
inde med penge eller værdipapirer, der tilhører deres kunder, bør være
udelukket fra direktivets anvendelsesområde; sådanne virksomheder
eller personer er derfor ikke omfattet af retten til fri etablering og til fri
udveksling af tjenesteydelser på de betingelser, der er fastsat i dette
direktiv, idet de således, såfremt de ønsker at udøve virksomhed i en
anden medlemsstat, er underlagt de relevante bestemmelser, som er
gældende i denne stat;
institutter for kollektiv investering, uanset om de er samordnet på
fællesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktører for sådanne
institutter bør være udelukket fra direktivets anvendelsesområde, i det
omfang de er underlagt særlige bestemmelser, som er direkte tilpasset
deres virksomhed;
hvis de sammenslutninger, der er oprettet af en medlemsstats pensions-
kasser med henblik på forvaltning af deres midler, kun tager sig af denne
forvaltning og ikke yder investeringsservice til tredjemand, og hvis
pensionskasserne selv er under tilsyn af de myndigheder, der også fører
tilsyn med forsikringsselskaber, forekommer det ikke nødvendigt at
underkaste sådanne sammenslutninger dette direktivs betingelser for
adgang til og udøvelse af investeringsservice;
dette direktiv bør ikke gælde for de i den italienske lovgivning
omhandlede »agenti di cambio«, eftersom de tilhører en kategori, for
hvilken der ikke vil blive meddelt nye tilladelser, og deres virksomhed er
begrænset til det nationale område og ikke indebærer nogen risiko for
konkurrenceforvridning;
de rettigheder, som investeringsselskaberne opnår ved dette direktiv, har
ingen indflydelse på den ret, som medlemsstaterne, medlemsstaternes
centralbanker og andre lignende nationale institutioner har til at vælge
deres medkontrahenter på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende
kriterier;!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 4
ansvaret for tilsyn med et investeringsselskabs finansielle soliditet
påhviler herefter de kompetente myndigheder i selskabets hjemland i
medfør af Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til
investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (1), hvori
reglerne om markedsrisici samordnes;
hjemlandet kan generelt indføre strengere krav end dem, der er fastsat i
dette direktiv, navnlig med hensyn til betingelserne for meddelelse af
tilladelse, tilsyn og reglerne om indberetning og gennemsigtighed;
udøvelsen af aktiviteter, som ikke er dækket af dette direktiv, er omfattet
af Traktatens generelle bestemmelser om fri etablering og fri udveksling
af tjenesteydelser;
for at beskytte investorerne skal der drages omsorg for, at investors
ejendomsret og andre tilsvarende rettigheder til værdipapirer samt hans
rettigheder til de midler, som selskabet får betroet, beskyttes ved, at de
holdes ude fra selskabets egne; dette princip forhindrer dog ikke
s e l s k a b e tia ti n v e s t e r eie g e tn a v nt i lf o r d e lf o ri n v e s t o r ,n å r
transaktionens form gør dette nødvendigt og investor er indforstået
hermed, f.eks. lån af værdipapirer;
reglerne for meddelelse af tilladelse til filialer af investeringsselskaber,
der har fået tilladelse i tredjelande, finder fortsat anvendelse på sådanne
selskaber; disse filialer er ikke omfattet af den fri udveksling af
tjenesteydelser efter Traktatens artikel 59, stk. 2, og heller ikke af
etableringsfriheden i andre medlemsstater end den, hvori de er
etablerede; ansøgninger fra selskaber, der er underlagt lovgivningen i
et tredjeland, om tilladelse til et datterselskab eller til erhvervelse af
kapitalandele bør behandles efter en procedure, der tager sigte på at
sikre, at EF-investeringsselskaber på basis af gensidighed nyder
tilsvarende behandling i de pågældende tredjelande;
de kompetente nationale myndigheders meddelelse af tilladelse til
investeringsselskaber i overensstemmelse med dette direktivs bestem-
melser vil få virkning i hele Fællesskabet og ikke blot i den enkelte
medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensidighed vil være uden
virkning fremover; der er derfor behov for en smidig procedure, der gør
det muligt at vurdere gensidigheden på et fællesskabsgrundlag; formålet
med en sådan procedure er ikke at lukke Fællesskabets finansielle
markeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde sine finansielle
markeder åbne for resten af verden, at fremme liberaliseringen af alle
finansielle markeder i tredjelande; med henblik herpå fastlægger dette
direktiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste
udvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at suspendere
nye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nye tilladelser;
et af formålene med dette direktiv er at sikre en tilstrækkelig beskyttelse
af investorerne; med henblik herpå har det vist sig hensigtsmæssigt at
tage hensyn til de forskellige behov for beskyttelse, som de forskellige
kategorier af investorer har, samt til deres faglige ekspertise;
medlemsstaterne skal påse, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de
aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udøves på
samme måde som i hjemlandet, så længe de ikke er i strid med
værtlandets retsforskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser;
en medlemsstat kan ikke begrænse den ret, som investorer, der har deres
sædvanlige bopæl eller er etableret i denne medlemsstat, har til at
modtage en hvilken som helst investeringssservice fra et investerings-
selskab, der er omfattet af dette direktiv, og som er beliggende uden for
denne medlemsstat og udfører sin virksomhed uden for denne medlems-
stat;
i visse medlemsstater kan clearing og afvikling foretages gennem
institutioner, der ikke er en del af de markeder, hvor selve trans-
aktionerne sker; hver gang der i dette direktiv tales om adgang til eller
medlemskab af regulerede markeder, skal disse begreber derfor fortolkes!B
(1) Se side 1 i denne Tidende.1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 5
således, at de også omfatter adgang til eller medlemskab af de
institutioner, der foretager clearing og afvikling for de regulerede
markeder;
hver medlemsstat skal sørge for, at alle investeringsselskaber på dens
område, som har fået tilladelse i en medlemsstat, samt alle finansielle
instrumenter, som noteres på et reguleret marked i en medlemsstat,
behandles ens; navnlig skal alle investeringsselskaber have samme
mulighed for at blive medlem af eller have adgang til regulerede
markeder; uanset hvordan transaktionerne finder sted i medlemsstaterne,
skal de tekniske og juridiske begrænsninger i adgangen til de regulerede
markeder afskaffes på de i dette direktiv fastsatte betingelser og som led i
dette direktiv;
i visse medlemsstater kan kreditinstitutter kun indirekte blive medlem af
de regulerede markeder ved at oprette et specialiseret datterselskab; den
mulighed, som kreditinstitutter ved dette direktiv får for at blive direkte
medlemmer af de regulerede markeder uden at skulle oprette et
specialiseret datterselskab, udgør en betydningsfuld reform for de
pågældende medlemsstater, og alle dens følger fortjener at blive vurderet
på ny på baggrund af udviklingen på de finansielle markeder; i
betragtning heraf skal der i den rapport, som Kommissionen fremsender
til Rådet senest den 31. december 1998, tages hensyn til alle de faktorer,
som vil sætte Rådet i stand til på ny at vurdere følgerne for de
pågældende medlemsstater, navnlig risikoen for interessekonflikter og
investors grad af beskyttelse;
det er af yderste vigtighed, at harmoniseringen af erstatningsordningerne
finder anvendelse på samme dato som dette direktiv; indtil den dato,
hvor et direktiv om erstatningsordninger træder i kraft, har værtslandet
stadig mulighed for at kræve sin egen erstatningsordning anvendt over
for de investeringsselskaber, herunder kreditinstitutter, der har fået
tilladelse i de øvrige medlemsstater, hvis hjemlandet ikke har nogen
erstatningsordning, eller hvis denne ikke yder en tilsvarende beskyttelse;
de regulerede markeders struktur skal fortsat henhøre under national
lovgivning, uden at den dog må udgøre en hindring for en liberalisering
af adgangen til værtslandets regulerede markeder for de investerings-
selskaber, der har fået tilladelse til at yde de pågældende former for
investeringsservice i hjemlandet; i overensstemmelse med dette princip
findes der i Forbundsrepublikken Tyskland og i Nederlandene lov-
bestemmelser om virksomhed som henholdsvis »Kursmakler« og
»hoekman«, hvorved de pågældende forhindres i at udøve deres
virksomhed sideløbende med anden virksomhed; det kan altså fastslås,
at en »Kursmakler« og en »hoekman« ikke kan præstere tjenesteydelser i
de andre medlemsstater; uanset hjemland kan ingen gøre krav på at
arbejde som »Kursmakler« eller »hoekman« uden at skulle overholde de
samme bestemmelser om uforenelighed som dem, der følger af at have
status som »Kursmakler« eller »hoekman«;
det bør understreges, at dette direktiv ikke kan komme til at berøre
bestemmelser, der følger af Rådets direktiv 79/279/EØF af 5. marts 1979
om samordning af betingelserne for værdipapirers optagelse til officiel
notering på en fondsbørs (1);
et stabilt og velfungerende finansielt system samt beskyttelse af investor
forudsætter, at værtslandet har ret til og ansvar for dels at forebygge og
straffe et investeringsselskabs aktiviteter på sit område, der er i modstrid
med de regler for god forretningsskik og de andre lovbestemmelser og
retsregler, det har vedtaget af hensyn til samfundsmæssige interesser,
dels at gribe ind i akutte tilfælde; værtslandets kompetente myndigheder
skal endvidere ved varetagelsen af deres opgaver kunne regne med at
have et særdeles snævert samarbejde med hjemlandets kompetente
myndigheder og ganske særligt med hensyn til den virksomhed, der
udøves som led i den frie udveksling af tjenesteydelser; hjemlandets
kompetente myndigheder har ret til at blive underrettet af værtslandets
kompetente myndigheder om foranstaltninger, der indebærer sanktioner
over for et investeringsselskab eller begrænsning af et investerings-!B
(1) EFT nr. L 66 af 16. 3. 1979, s. 21; direktivet er senest ændret ved akten
vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse.1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 6
selskabs virksomhed, som sidstnævnte myndigheder har truffet over for
investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, for på effektiv vis at
kunne varetage deres tilsynsopgaver; med henblik herpå skal sam-
arbejdet mellem de kompetente myndigheder i hjemlandet og værts-
landet sikres;
med det dobbelte formål at beskytte investorerne og sørge for, at
værdipapirmarkederne fungerer efter hensigten, skal det sikres, at
transaktionerne er gennemsigtige, og at de regler, der i dette direktiv
er fastsat i dette øjemed for de regulerede markeder, finder anvendelse på
både investeringsselskaber og kreditinstitutter, når de opererer på
markedet;
undersøgelsen af problemerne på de områder, der omfattes af Rådets
direktiver vedrørende investeringsservice og værdipapirer, både med
hensyn til anvendelse af de bestående foranstaltninger og med henblik på
en mere vidtgående samordning, kræver et samarbejde mellem de
nationale myndigheder og Kommissionen i et udvalg; nedsættelsen af et
sådant udvalg foregriber ikke andre former for samarbejde mellem
tilsynsmyndighederne på dette område;
det kan lejlighedsvis blive nødvendigt at foretage tekniske ændringer af
de detaljerede regler i dette direktiv for at tage hensyn til udviklingen i
investeringsservicesektoren; Kommissionen foretager de nødvendige
ændringer efter at have indbragt spørgsmålet for det udvalg, som skal
nedsættes på området for værdipapirmarkeder —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Definitioner og anvendelsesområde
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
1) »investeringsservice«: de i afsnit A i bilaget anførte tjenesteydelser
i forbindelse med de instrumenter, der er angivet i afsnit B i bilaget,
når en sådan tjenesteydelse præsteres over for tredjemand
2) »investeringsselskab«: en juridisk person, hvis sædvanlige erhverv
eller virksomhed består i at yde investeringsservice til tredjemand
på erhvervsmæssigt grundlag.
Medlemsstaterne kan for så vidt angår dette direktiv lade begrebet
investeringsselskab omfatte selskaber, der ikke er juridiske
personer
— når de for dem gældende regler giver tredjemands interesser
et beskyttelsesniveau svarende til det, som gives af juridiske
personer, og
— forudsat de er underlagt et tilsvarende tilsyn, som er tilpasset
deres juridiske struktur.
Når sådanne fysiske personer præsterer tjenesteydelser, der
medfører opbevaring af tredjemands midler eller værdipapirer,
kan de dog kun betragtes som et investeringsselskab i henhold til
dette direktiv, hvis følgende betingelser er opfyldt, uden at de
øvrige krav i dette direktiv og i direktiv 93/6/EØF derved
indskrænkes:
— tredjemands ejendomsret til værdipapirer og midler, der
tilhører ham, skal være sikret, navnlig i tilfælde af selskabets
eller dets ejeres insolvens, eller i tilfælde af udlæg,
modregning eller andre retlige midler, som bringes i anven-
delse af selskabets eller dets ejeres kreditorer
— investeringsselskabet skal være omfattet af bestemmelser om
tilsyn med selskabets, herunder ejernes, solvens!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 7
— investeringsselskabets årsregnskaber skal revideres af en eller
flere personer, der i henhold til national lovgivning er
autoriseret til at revidere regnskaber
— når der kun er én ejer, skal denne sørge for beskyttelse af
investorerne i tilfælde af ophør af selskabets virksomhed som
følge af ejerens død, uarbejdsdygtighed eller andre lignende
forhold.
Inden den 31. december 1997 aflægger Kommissionen rapport om
anvendelsen af andet og tredje afsnit i dette nummer og foreslår i
givet fald at ændre eller ophæve dem.
Udøver en person en aktivitet som nævnt i punkt 1 a), i afsnit A i
bilaget, og sker dette udelukkende for et investeringsselskabs
regning og under dette selskabs hele og fulde ansvar, betragtes den
pågældende aktivitet som investeringsselskabets aktivitet og ikke
som den nævnte persons aktivitet
3) »kreditinstitut«: et kreditinstitut som defineret i artikel 1, første led,
i direktiv 77/780/EØF (1), med undtagelse af de foretagender, der er
nævnt i artikel 2, stk. 2, i nævnte direktiv
4) »værdipapirer«:
— aktier og andre værdipapirer, der kan sidestilles med aktier
— obligationer og andre gældinstrumenter
der kan omsættes på kapitalmarkedet, samt— alle andre værdipapirer, der normalt omsættes, og hvormed
sådanne værdipapirer kan erhverves ved tegning eller
ombytning eller ved kontant betaling
bortset fra betalingsmidler
5) »Pengemarkedsinstrumenter«: de kategorier af instrumenter, der
normalt omsættes på pengemarkedet
6) »hjemland«:
a) hvis investeringsselskabet er en fysisk person: den medlems-
stat, hvor den pågældende har sit hovedkontor
b) hvis investeringsselskabet er en juridisk person: den med-
lemsstat, hvor det vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende,
eller, hvis der ifølge denne medlemsstats nationale lovgivning
ikke findes noget vedtægtsmæssigt hjemsted, den medlems-
stat, hvor hovedkontoret er beliggende
c) hvis der er tale om et marked: den medlemsstat, hvor det
vedtægtsmæssige hjemsted for det organ, der administrerer
handelssystemet, er beliggende, eller, hvis der ifølge denne
medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget ved-
tægtsmæssigt hjemsted, den medlemsstat, hvor dette organs
hovedkontor er beliggende
7) »værtsland«: den medlemsstat, hvor et investeringsselskab har en
filial eller præsterer tjenesteydelser
8) »filial«: en afdeling, som retligt udgør en ikke-selvstændig del af et
investeringsselskab, og som yder investeringsservice af den art,
som investeringsselskabet har fået tilladelse til; flere afdelinger,
som i en og samme medlemsstat oprettes af et investeringsselskab
med hjemsted i en anden medlemsstat, betragtes som én filial
9) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, som den enkelte
medlemsstat udpeger i henhold til artikel 22
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af
mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne i et
investeringsselskab, eller en besiddelse, som giver mulighed for!B
(1) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30; direktivet er senest ændret ved direktiv
89/646/EØF (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1).1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 8
at udøve en betydelig indflydelse på forvaltningen af det
investeringsselskab, hvori der besiddes en kapitalinteresse.
Ved anvendelse af denne definition i forbindelse med artikel 4 og 9
samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel 9,
tages de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7 i direktiv
88/627/EØF (1), i betragtning
11) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og
2 i direktiv 83/349/EØF (2)
12) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2
i direktiv 83/349/EØF; ethvert datterselskab af et datterselskab
anses også for at være datterselskab af det moderselskab, som står i
spidsen for disse foretagender
13) »reguleret marked«: marked for de i afsnit B i bilaget omhandlede
finansielle instrumenter
— der er opført på den i artikel 16 omhandlede liste, der er
opstillet af den medlemsstat, som er hjemlandet ifølge artikel
1, nr. 6, litra c)
— som fungerer regelmæssigt— som er karakteriseret ved, at der findes regler, som de
kompetente myndigheder har udstedt eller godkendt, og som
fastlægger vilkårene for markedets funktion, vilkårene for
adgang til markedet samt, når direktiv 79/279/EØF finder
anvendelse, de vilkår for adgang til notering, der er fastsat i
nævnte direktiv, og når nævnte direktiv ikke finder anven-
delse, de vilkår, som et finansielt instrument skal opfylde, for
at det faktisk kan omsættes på markedet
— som kræver overholdelse af alle krav om indberetning og
gennemsigtighed, der er foreskrevet i henhold til artikel 20 og
21
14) »kontrol«: kontrol som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF
15) »snævre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller
juridiske personer er knyttet til hinanden gennem:
a) kapitalinteresser, hvorved forstås besiddelse af mindst 20 %
af stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed,
enten direkte eller gennem kontrol, eller
b) kontrol, hvorved forstås den forbindelse, der består mellem et
moderselskab og et datterselskab i alle de i artikel 1, stk. 1 og
2, i direktiv 83/349/EØF (
3) nævnte tilfælde, eller en
forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk
person og en virksomhed; et datterselskab af et datterselskab
betragtes ligeledes som datterselskab af det moderselskab, der
står i spidsen for disse virksomheder.
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er
varigt knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtes
ligeledes som en snæver forbindelse.
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle investeringsselskaber. For
kreditinstitutter, hvis tilladelse, der er meddelt i henhold til direktiv
77/780/EØF og 89/646/EØF, omfatter en eller flere af de former for
investeringsservice, som er anført i afsnit A i bilaget til nærværende
direktiv, gælder dog kun denne artikels stk. 4, artikel 8, stk. 2, artikel 10,
11, 12, stk. 1, artikel 14, stk. 3 og 4, samt artikel 15, 19 og 20.!B
(1) EFT nr. L 348 af 17. 12. 1988, s. 62.
(2) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).
(3) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).!M1
!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 9
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse på
a) forsikringsselskaber som defineret i artikel 1 i direktiv
73/239/EØF (1) eller artikel 1 i direktiv 79/267/EØF (2) samt
selskaber, der foretager genforsikring og retrocession som
omhandlet i direktiv 64/225/EØF (3)
b) virksomheder, der udelukkende yder investeringsservice til deres
moderselskab, deres datterselskab eller et af deres moderselskabs
andre datterselskaber
c) personer, der yder investeringsservice, hvis denne service ydes
lejlighedsvis i forbindelse med erhvervsmæssig virksomhed,
såfremt denne virksomhed er omfattet af lovbestemmelser eller
en fag-etisk kodeks for det pågældende erhverv, som ikke
udelukker, at der kan ydes service af denne art
d) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i
forvaltning af en ordning for medarbejderdeltagelse
e) virksomhed, der yder investeringsservice i form af såvel de i litra
b), som de i litra d), nævnte tjenesteydelser
f) medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale
institutioner samt andre offentlige institutioner, der har ansvaret
for forvaltningen af den offentlige gæld, eller som deltager heri
g) virksomheder
— der ikke må ligge inde med penge eller værdipapirer, der
tilhører deres kunder, og som derfor ikke på noget tidspunkt
risikerer at komme i debet hos deres kunder, og
— som kun må yde investeringsservice i form af modtagelse og
videregivelse af ordrer vedrørende værdipapirer og andele i
institutter for kollektiv investering, og
— som, når de yder en sådan service, kun kan videregive ordrer
til
i) investeringsselskaber, der har fået tilladelse i henhold til
dette direktiv
ii) kreditinstitutter, der har fået tilladelse i henhold til
direktiv 77/780/EØF og 89/646/EØF
iii) filialer af investeringsselskaber eller kreditinstitutter,
der har fået tilladelse i et tredjeland, og som er
underkastet og overholder tilsynsregler, som de kompe-
tente myndigheder anser for mindst lige så strenge som
reglerne i dette direktiv eller i direktiv 89/646/EØF eller
93/6/EØF
iv) institutter for kolletiv investering, der ifølge lovgivnin-
gen i en medlemsstat har tilladelse til at udbyde andele
til offentligheden, samt direktørerne for sådanne insti-
tutter
v) investeringsselskaber med fast kapital i henhold til
artikel 15, stk. 4, i direktiv 77/91/EØF (4), hvis
værdipapirer noteres eller omsættes på et reguleret
marked i en medlemsstat
— og hvis aktiviteter på nationalt plan er omfattet af lov-
bestemmelser eller en fag-etisk kodeks!B
(1) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/619/EØF (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50).
(2) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/618/EØF (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 44).
(3) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 878/64.
(4) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977; direktivet er senest ændret ved akten om
Spaniens og Portugals tiltrædelse.1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 10
h) institutter for kollektiv investering, hvad enten de er samordnet på
fællesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktører for sådanne
institutter
i) personer, hvis hovederhverv består i at handle med råvarer
indbyrdes eller med producenter eller erhvervsmæssige brugere
af de pågældende varer, og som kun yder investeringsservice til
disse handelsparterne og kun i det omfang, det er nødvendigt for
deres hovederhverv
j) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i at
handle for egen regning på et marked for finansielle futures eller
optioner, eller som handler på vegne af eller opgiver priser til andre
medlemmer af samme marked, og som garanteres af et clearing-
medlem af dette marked. Ansvaret for opfyldelsen af de kontrakter,
som indgås af en sådan virksomhed, påhviler et clearingmedlem af
samme marked
k) sammenslutninger oprettet af danske pensionskasser alene med det
formål at forvalte de deltagende pensionskassers midler
l) »agenti di cambio«, hvis virksomhed og funktion er beskrevet i den
italienske kongelige anordning nr. 222 af 7. marts 1925 samt de
senere bestemmelser om ændring heraf, og som har fået tilladelse
til at fortsætte deres virksomhed i medfør af artikel 19 i den
italienske lov nr. 1 af 2. januar 1991.
3. Kommissionen skal senest den 31. december 1998 og derefter med
regelmæssige mellemrum aflægge rapport om anvendelsen af stk. 2 i
forbindelse med bilagets afsnit A og i givet fald foreslå ændringer til
definitionen af undtagelserne og de omfattende tjenesteydelser på
baggrund af direktivets anvendelse.
4, De rettigheder, som dette direktiv medfører, omfatter ikke
præstering af tjenesteydelser som medkontrahent til staten eller til en
medlemsstats centralbank eller andre lignende nationale institutioner
som led i den pågældende medlemsstats penge- og valutapolitik eller
dens politik for forvaltning af den offentlige gæld og de offentlige
reserver.
AFSNIT II
Betingelser for adgang til at udføre investeringsservice
Artikel 3
1. Hver medlemsstat betinger sig, at de investeringsselskaber, som det
er hjemland for, opnår tilladelse, før de kan få adgang til at udføre
investeringsservice. Denne tilladelse meddeles af hjemlandets kompe-
tente myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 22. I
tilladelsen specificeres de former for investeringsservice, der er anført i
afsnit A i bilaget, og som selskabet kan udføre. Tilladelsen kan endvidere
dække en eller flere af de accessoriske tjenesteydelser, der er anført i
bilagets afsnit C. Der kan under ingen omstændigheder meddeles
tilladelse i henhold til dette direktiv for tjenesteydelser, som kun
henhører under afsnit C i bilaget.
2. Medlemsstaterne kræver
— at investeringsselskaber, der er juridiske pesoner, og som i henhold
til deres nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, har
hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
— at andre investeringsselskaber har hovedkontor i den medlemsstat,
der har meddelt tilladelsen, og hvor de rent faktisk udøver deres
virksomhed.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 11
3. Med forbehold af andre generelle betingelser i de nationale
lovgivninger må de kompetente myndigheder ikke meddele tilladelse,
medmindre:
— investeringsselskabet har tilstrækkelig startkapital, jf. direktiv
93/6/EØF, under hensyn til arten af den investeringsservice, der
påtænkes udført
— de personer, der faktisk leder investeringsselskabets forretninger,
har et tilstrækkeligt godt omdømme og fyldestgørende erfaring.
Retningslinjerne for selskabets aktivitet skal fastlægges af mindst to
personer, der opfylder ovennævnte krav. De kompetente myndigheder
kan imidlertid også meddele tilladelse til investeringsselskaber, der er
fysiske personer, eller på grund af arten og omfanget af deres aktivitet til
investeringsselskaber, der er juridiske personer, og som i overens-
stemmelse med deres vedtægter og de nationale love ledes af en enkelt
fysisk person, når en passende ordning sikrer et tilsvarende resultat, især
for så vidt angår artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, sidste led.
Foreligger der snævre forbindelser mellem et investeringsselskab og
andre fysiske eller juridiske personer, meddeler de kompetente
myndigheder kun deres tilladelse, hvis disse forbindelser ikke hæmmer
dem i varetagelsen af deres tilsynsopgaver.
De kompetente myndigheder afslår ligeledes at meddele tilladelse, hvis
de hæmmes i varetagelsen af deres tilsynsopgaver på grund af love eller
administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder for en eller flere
fysiske eller juridiske personer, som virksomheden har snævre forbin-
delser med, eller på grund af problemer i forbindelse med anvendelsen
heraf.
De kompetente myndigheder kræver, at investeringsselskaberne medde-
ler dem de oplysninger, de har behov for, for at myndighederne til enhver
tid kan sikre sig, at de i dette stykke omhandlede betingelser stadig er
opfyldt.
4. Medlemsstaterne skal tillige kræve, at en ansøgning om tilladelse
ledsages af en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af de forretninger, der
påtænkes udført, samt investeringsselskabets organisatoriske struktur.
5. Ansøgeren skal inden seks måneder efter indgivelsen af en
fyldestgørende ansøgning have meddelelse om, hvorvidt der kan
meddeles tilladelse eller ej. Hvis tilladelse nægtes, skal dette begrundes.
6. Når tilladelse er meddelt, kan investeringsselskabet straks påbe-
gynde sin virksomhed.
7. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen til et
investeringsselskab, der omfattes af dette direktiv, når investerings-
selskabet:
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist på tolv måneder, eller
det udtrykkeligt giver afkald herpå eller ikke har ydet investerings-
service i en periode på over seks måneder, medmindre der i den
pågældende medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse
bortfalder i sådanne tilfælde
b) har opnået tilladelsen ved brug af urigtige erklæringer eller på
anden ulovlig vis
c) ikke længere opfylder de betingelser, hvorunder tilladelsen blev
meddelt
d) ikke længere overholder bestemmelserne i direktiv 93/6/EØF
e) har gjort sig skyldig i alvorlige og systematiske overtrædelser af de
regler, der er vedtaget i medfør af artikel 10 og 11
f) falder ind under et af de andre tilfælde, som medfører, at tilladelsen
inddrages i henhold til national lovgivning.!B
!M1
!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 12
Artikel 4
De kompetente myndigheder meddeler ikke et investeringsselskab
tilladelse til at påbegynde virksomhed som investeringsselskab, før de
har fået meddelelse om navnene på alle aktionærer eller selskabs-
deltagere, det være sig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller
indirekte er kvalificerede deltagere, og om størrelsen af deres
kapitalandel.
Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til nødvendigheden af at
sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er
overbevist om de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres
hæderlighed og egnethed, afslår de at meddele tilladelse.
Artikel 5
Medlemsstaterne må ikke over for filialer af investeringsselskaber med
vedtægtsmæssigt hjemsted uden for Fællesskabet — når disse påbegyn-
der eller allerede udøver virksomhed — anvende bestemmelser, der
medfører en gunstigere behandling end den, som gives filialer af
investeringsselskaber med vedtægtsmæssigt hjemsted i en medlemsstat.
Artikel 6
Der skal finde forudgående konsultation sted med de kompetente
myndigheder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et
investeringsselskab, der
— er datterselskab af et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der
har fået tilladelse i en anden medlemsstat
eller
— er datterselskab af et moderselskab for et investeringsselskab eller
et kreditinstitut, der har fået tilladelse i en anden medlemsstat
eller
— kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som
kontrollerer et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har fået
tilladelse i en anden medlemsstat.
AFSNIT III
Forbindelserne med tredjelande
Artikel 7
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommis-
sionen om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte
datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhører
under et tredjelands ret
b) et sådant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et investerings-
selskab i Fællesskabet, som bevirker, at dette investeringsselskab
bliver dets datterselskab.
I begge tilfælde underretter Kommissionen Rådet, indtil Rådet på forslag
af Kommissionen har nedsat et udvalg om værdipapirer.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af
et eller flere moderselskaber, som henhører under et tredjelands ret, skal
koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetente
myndigheder indgiver til Kommissionen.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle
vanskeligheder, som deres investeringsselskaber har mødt i forbindelse
med etablering eller ydelse af investeringsservice i et tredjeland.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 13
3. Kommissionen udarbejder, første gang senest seks måneder før
direktivets gennemførelse og derefter med jævne mellemrum, en rapport,
hvori den ud fra de i stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgår
behandlingen af EF-investeringsselskaber i tredjelande med hensyn til
disses adgang til etablering og udøvelse af investeringsvirksomhed samt
erhvervelse af kapitalandele i investeringsselskaber i tredjelande.
Kommissionen forelægger Rådet disse rapporter, i givet fald ledsaget
af passende forslag.
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at et
tredjeland ikke giver EF-investeringsselskaber en faktisk markedsadgang
svarende til den, Fællesskabet giver investeringsselskaber fra dette
tredjeland, kan den forelægge Rådet forslag til et passende forhandlings-
mandat med henblik på at opnå tilsvarende konkurrencevilkår for
EF-investeringsselskaber. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret
flertal.
5. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at
EF-investeringsselskaber i et tredjeland ikke får national behandling,
der giver dem samme konkurrencevilkår som indenlandske investerings-
selskaber, og at betingelserne for faktisk markedsadgang ikke er opfyldt,
kan den indlede forhandlinger med henblik på at rette op på situationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det også på et
hvilket som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger
efter fremgangsmåden i det direktiv, hvorved Rådet nedsætter det i stk. 1
omhandlede udvalg, bestemmes, at medlemsstaternes kompetente
myndigheder skal indskrænke eller suspendere deres afgørelser om
endnu ikke behandlede eller endnu ikke indgivne ansøgninger om
tilladelse og om erhvervelse af kapitalandele foretaget af direkte eller
indirekte moderselskaber, som hører under det pågældende tredjelands
ret. Varigheden af disse foranstaltninger må ikke overstige tre måneder.
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund af
forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal på forslag af Kommis-
sionen beslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anvendelse, når
investeringsselskaber, som behørigt er meddelt tilladelse i Fællesskabet,
eller deres datterselskaber opretter datterselskaber, eller når sådanne
investeringsselskaber eller datterselskaber erhverver kapitalandele i et
EF-investeringsselskab.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 nævnte
forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionen
underrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som
henhører under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan, som de får forelagt i henhold til artikel 9, om et sådant
selskabs erhvervelse af kapitalandele i et EF-investeringsselskab,
som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive krævet, når der er indgået en
aftale med det trejdeland, som er omhandlet i stk. 4 eller 5, eller når de i
stk. 5, andet og tredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere finder
anvendelse.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal være i
overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henhold til inter-
nationale — såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om adgang til at
påbegynde og udøve virksomhed som investeringsselskab.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 14
AFSNIT IV
Betingelserne for udøvelse af virksomhed som investeringsselskab
Artikel 8
1. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at investerings-
selskaber, som de har meddelt tilladelse, til stadighed opfylder de i
artikel 3, stk. 3, nævnte betingelser.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at investerings-
selskaber, som de har meddelt tilladelse, overholder de i direktiv
93/6/EØF fastsatte bestemmelser.
3. Ansvaret for tilsyn med et investeringsselskab påhviler hjemlandets
kompetente myndigheder, uanset om investeringsselskabet etablerer en
filial eller ej, eller om det udfører tjenesteydelser eller ej i en anden
medlemsstat; dette berører ikke de bestemmelser i dette direktiv, der
tillægger værtslandets myndigheder beføjelser.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der påtænker direkte eller
indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab,
forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med
angivelse af størrelsen af den påtænkte deltagelse. Enhver, der påtænker
at forøge sin kvalificerede deltagelse så meget, at vedkommendes andel
af stemmerettigheder eller kapitalandele når op på eller overstiger
tærsklerne på 20 %, 33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet bliver
vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente
myndigheder.
De kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst tre måneder
fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning at give tilladelse til
nævnte påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn til nødvendigheden af
at sikre en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er
overbeviste om den i første afsnit nævnte persons hæderlighed og
egnethed, jf. dog stk. 2. Hvis myndighederne ikke giver afslag, kan de
fastsætte en frist for gennemførelsen.
2. Hvis erhververen af de i stk. 1 omhandlede kapitalandele er et
investeringsselskab, der har fået tilladelse i en anden medlemsstat, eller
et moderselskab til et investeringsselskab, der har fået tilladelse i en
anden medlemsstat, eller en person, der kontrollerer et investerings-
selskab, der har fået tilladelse i en anden medlemsstat, og hvis det
berørte investeringsselskab som følge af denne erhvervelse bliver
erhververens datterselskab eller bliver omfattet af dennes kontrol, skal
der foretages en vurdering af erhvervelsen i form af den i artikel 6
nævnte forudgående konsultation.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der påtænker direkte eller
indirekte af afhænde en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab,
forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med
angivelse af størrelsen af deltagelsen. Enhver, der har til hensigt at
formindske sin kvalificerede deltagelse så meget, at hans andel af
stemmerettigheder eller kapitalandele når ned under tærsklerne på 20 %,
33 % eller 50 %, eller at investeringsselskabet ophører med at være
vedkommendes datterselskab, skal ligeledes underrette de kompetente
myndigheder.
4. Investeringsselskaberne underretter, så snart de har fået kendskab
hertil, de kompetente myndigheder om de erhvervelser eller afhændelser
af kapitalandele, som bevirker, at deltagelsen overstiger eller falder
under en af de tærksler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktionærer
eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, samt
størrelsen af denne, således som det f.eks. fremgår af de oplysninger, der
gives på den årlige generalforsamling af aktionærer eller selskabs-
deltagere, eller af de oplysninger, som modtages i henhold til de
bestemmelser, der gælder for børsnoterede selskaber.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 15
5. Medlemsstaterne kræver, at de kompetente myndigheder i tilfælde
af, at de i stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelse gældende på
en måde, der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse af
investeringsselskabet, træffer de fornødne foranstaltninger til at bringe
denne situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. bestå i
påbud, sanktioner over for ledelsen eller suspension af de stemmeret-
tigheder, der er knyttet til de pågældende aktionærers eller selskabs-
deltageres aktier eller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for personer, som ikke
overholder forpligtelsen til forudgående underretning som fastsat i stk.
1. Hvis en kapitalandel erhverves mod de kompetente myndigheders
vilje, skal medlemsstaterne, uafhængigt af andre sanktioner, enten
suspendere de dertil hørende stemmerettigheder eller erklære de afgivne
stemmer for ugyldige eller annullere dem.
Artikel 10
1. Hjemlandet udarbejder tilsynsregler, der til stadighed skal efter-
leves af investeringsselskabet. Sådanne regler skal bl.a. indeholde krav
om, at investeringsselskabet:
— har en sund administrativ og regnskabsmæssig praksis, kontrol- og
sikringsforanstaltninger på edb-området samt fyldestgørende inter-
ne kontrolprocedurer, der bl.a. omfatter en ordning for personlige
transaktioner, der foretages af ansatte i selskabet
— træffer fyldestgørende foranstaltninger for værdipapirer, der
tilhører investorer, med henblik på at beskytte disses ejendomsret,
bl.a. i tilfælde af investeringsselskabets insolvens, og for at
forhindre, at investeringsselskabet anvender investorernes værdi-
papirer for egen regning, medmindre investorerne har givet deres
udtrykkelige samtykke hertil
— træffer fyldestgørende foranstaltninger vedrørende de midler, der
tilhører investorer, med henblik på at beskytte disses rettigheder og
for at forhindre, at investeringsselskaber, der ikke er kredit-
institutter, anvender investorernes midler for egen regning
— fører lister over udførte forretninger, der er så fyldestgørede, at
hjemlandets myndigheder på grundlag heraf kan kontrollere
overholdelsen af de tilsynsregler, for hvis anvendelse de er
ansvarlige; sådanne lister skal opbevares i et af de kompetente
myndigheder nærmere fastsat tidsrum
— er opbygget og organiseret på en sådan måde, at risikoen for, at
interessekonflikter mellem selskabet og dets kunder eller mellem
selskabets kunder indbyrdes kommer kunderne til skade, reduceres
til et minimum. Dog må organisationsmåden i tilfælde af oprettelse
af en filial ikke stride mod de regler for god forretningsskik, som
værtslandet foreskriver med hensyn til interessekonflikter.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne udarbejder regler for god forretningsskik, der til
stadighed skal efterleves af investeringsselskaberne. Sådanne regler skal
mindst gennemføre principperne i nedennævnte led og skal anvendes
således, at der tages hensyn til den erhvervsmæssige karakter af den
person, til hvem tjenesteydelsen præsteres. Medlemsstaterne skal
ligeledes, når det viser sig hensigtsmæssigt, anvende disse regler på de
accessoriske tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit C. Disse
principper skal sikre, at investeringsselskaberne:
— i udøvelsen af deres virksomhed handler loyalt og korrekt i deres
kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet
— i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets
integritet udfører deres handler med den kompetence, omhu og
hurtighed, der er nødvendig
— har og effektivt anvender de ressourcer og fremgangsmåder, der er
nødvendige for den rette gennemførelse af deres virksomhed!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 16
— udbeder sig oplysninger hos deres kunder om deres finansielle
stilling, investeringserfaring og målsætninger, som er relevante for
de ønskede tjenesteydelser
— på passende vis meddeler relevante oplysninger i deres kundekon-
takter
— bestræber sig for, at der ikke opstår interessekonflikter, og når
sådanne ikke kan undgås, sørger for, at deres kunder behandles
korrekt
— overholder alle gældende bestemmelser for udøvelsen af deres
virksomhed, således at kundernes interesser og markedets integritet
fremmes bedst muligt.
2. Uden at foregribe de beslutninger, der skal træffes som led i en
harmonisering af reglerne for god forretningsskik, hører deres iværks-
ættelse og kontrollen med deres overholdelse fortsat under den
medlemsstat, hvor tjenesteydelsen præsteres.
3. Når et investeringsselskab udfører en ordre, bedømmes kriteriet om
investorens erhvervsmæssige karakter med henblik på anvendelsen af de
regler, der er nævnt i stk. 1, i forhold til den investor, der er ophavsmand
til ordren, uanset om denne placeres direkte af investoren selv eller
indirekte via et investeringsselskab, der tilbyder den tjenesteydelse, som
er omtalt i bilagets afsnit A, punkt 1 a).
Artikel 13
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at investerings-
selskaber, der har fået meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, kan
gøre reklame for deres tjenesteydelser med alle de kommunikations-
midler, som står til rådighed i værtslandet, dersom de overholder de
regler for den pågældende reklames form og indhold, der er begrundet i
hensynet til samfundsmæssige interesser.
AFSNIT V
Fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sikrer, at der kan udføres investeringsservice og
præsteres andre tjenesteydelser, jf. afsnit C i bilaget, på deres område
efter bestemmelserne i artikel 17, 18 og 19, enten ved oprettelse af en
filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvert investerings-
selskab, der har fået tilladelse og er underlagt tilsyn af en anden
medlemsstats kompetente myndigheder i overensstemmelse med dette
direktiv, under forudsætning af at disse tjenesteydelser er omfattet af
tilladelsen.
Nærværende direktiv berører ikke værtslandets beføjelser med hensyn til
andele udstedt af institutter for kollektiv investering, som ikke er
omfattet af direktiv 85/611/EØF (1).
2. Medlemsstaterne må ikke gøre oprettelse af en filial eller fri
udveksling af tjenesteydelser i henhold til stk. 1 betinget af krav om
tilladelse eller krav om tilvejebringelse af kapitalindskud eller andre
foranstaltninger med tilsvarende virkning.!B
(1) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985, s. 3; direktivet er senest ændret ved direktiv
88/220/EØF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1988, s. 31).!M2
!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 17
3. En medlemsstat kan kræve, at transaktioner i forbindelse med de i
stk 1 nævnte tjenesteydelser foretages på et reguleret marked, når de
opfylder samtlige nedenstående kriterier:
— investor har sin sædvanlige bopæl eller er etableret i denne
medlemsstat
— investeringsselskabet foretager transaktionen enten gennem et
hovedforretningssted eller en filial, der er beliggende i denne
medlemsstat, eller som led i den frie udveksling af tjenesteydelser i
denne medlemsstat
— transaktionen vedrører et instrument, der omsættes på et reguleret
marked i denne medlemsstat.
4. Når en medlemsstat anvender stk. 3, giver den de investorer, der har
deres sædvanlige bopæl eller er etableret i denne medlemsstat, ret til ikke
at opfylde forpligtelsen i medfør af stk. 3 og til at foretage de i stk. 3
omhandlede transaktioner uden for et reguleret marked. Medlemsstaterne
kan lade udøvelsen af denne ret være betinget af en udtrykkelig
tilladelse, idet der tages hensyn til investorernes forskelligartede behov
for beskyttelse og navnlig de professionelle og institutionelle investorers
mulighed for at varetage deres interesser bedst muligt. Denne tilladelse
skal under alle omstændigheder kunne gives på betingelser, der ikke
hindrer en øjeblikkelig udførelse af investorernes ordrer.
5. Kommissionen aflægger rapport om anvendelsen af bestemmelser-
ne i stk. 3 og 4 senest den 31. december 1998 og fremsetter eventuelt
ændringsforslag hertil.
Artikel 15
1. Med forbehold af reglerne om fri etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser i artikel 14 sikrer værtslandet, at investeringsselskaber,
der af deres hjemlands kompetente myndigheder har fået tilladelse til at
præstere de tjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1
b) og 2, kan blive medlemmer af eller få adgang til — enten direkte eller
indirekte — de regulerede markeder i værtslandet, hvor der ydes
tilsvarende tjenesteydelser, samt få adgang til eller blive medlemmer af
de clearings- og afviklingssystemer, som der står til rådighed for
medlemmer af regulerede markeder.
Medlemsstaterne ophæver alle nationale love og retsforskrifter eller
regler for regulerede markeder, som begrænser antallet af personer, der
kan få adgang hertil. Er adgangen til et reguleret marked begrænset på
grund af markedets juridiske struktur eller tekniske kapacitet, sørger
medlemsstaterne for, at strukturen og kapaciteten tilpasses regelmæssigt.
2. Medlemskab af eller adgang til et reguleret marked forudsætter, at
kravene til investeringsselskabers egenkapital overholdes, og at dette
kontrolleres af hjemlandet i overensstemmelse med direktiv 93/6/EØF.
Værtslandet har kun beføjelse til at stille yderligere kapitalkrav for så
vidt angår forhold, der ikke er omfattet af nævnte direktiv.
Adgang til et reguleret marked eller mulighed for at blive medlem heraf
samt fortsat adgang eller medlemsskab er betinget af overholdelse af det
regulerede markeds regler vedrørende oprettelse og administration af
dette marked samt overholdelse af reglerne vedrørende transaktionerne
på det pågældende marked, de faglige krav, der stilles til det personale,
der arbejder på dette marked eller i forbindelse med det, og reglerne og
procedurerne for clearing og afvikling. De nærmere retningslinjer for
anvendelsen af disse regler og procedurer kan tilpasses på hensigts-
mæssig vis, især for at sikre, at de heraf følgende forpligtelser opfyldes,
idet det dog bør påses, at artikel 28 overholdes.
3. Et værtsland skal med henblik på opfyldelse af forpligtelsen i stk.
1 give de i nævnte stykke omhandlede investeringsselskaber valget
mellem at blive medlem af eller få adgang til sine regulerede markeder
— enten direkte ved at oprette en filial i værtslandet!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 18
— eller indirekte ved at etablere et datterselskab i værtslandet eller
ved at erhverve et i værtslandet eksisterende selskab, der allerede er
medlem af eller har adgang til disse markeder.
Medlemsstater, der på tidspunktet for dette direktivs vedtagelse anvender
en lovgivning, ifølge hvilken kreditinstitutter kun kan blive medlem af
eller få adgang til et reguleret marked gennem et specialiseret
datterselskab, kan dog indtil den 31. december 1996 fortsætte med at
stille samme krav, uden forskelsbehandling, til kreditinstitutter med
oprindelse i andre medlemsstater, for så vidt angår adgang til det
regulerede marked.
Kongeriget Spanien, Den Hellenske Republik og Den Portugisiske
Republik kan forlænge denne periode indtil den 31. december 1999. Et år
inden denne dato aflægger Kommissionen rapport på baggrund af
erfaringerne med anvendelsen af denne artikel og fremsætter eventuelt et
forslag. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan beslutte,
at ordningen skal tages op til fornyet overvejelse.
4. Dersom reglerne for virksomhed på regulerede markeder i værts-
landet ikke indeholder krav om fysisk tilstedeværelse, kan de i stk. 1
nævnte investeringsselskaber på dette grundlag blive medlemmer heraf
eller få adgang hertil uden at skulle være etableret i værtslandet, jf. dog
bestemmelserne i stk. 1 til 3. Hjemelandet skal tillade, at regulerede
markeder i værtslandet tilvejebringer de nødvendige midler på
hjemlandets område, således at dets investeringsselskaber kan få adgang
til eller blive medlem af værtslandets regulerede markeder i over-
ensstemmelse med dette stykke.
5. Denne artikels bestemmelser forhindrer ikke medlemsstaterne i at
tillade eller forbyde oprettelse af nye markeder på deres område.
6. Denne artikel gælder ikke for— reglerne for at udøve virksomhed som »Kursmakler« i Forbunds-
republikken Tyskland
— reglerne for at udøve virksomhed som »hoekman« i Nederlandene.
Artikel 16
Det påhviler enhver medlemsstat, med henblik på den gensidige
anerkendelse og gennemførelsen af dette direktiv, at opstille en liste
over de regulerede markeder, som den er hjemland for, og som
overholder dens gældende regler, og til orientering at meddele de øvrige
medlemsstater og Kommissionen denne liste samt bestemmelserne
vedrørende disse regulerede markeders organisation og funktionsmåde.
Der skal på samme måde gives underretning om enhver ændring i
nævnte liste eller bestemmelser. Kommissionen offentliggør listerne over
de regulerede markeder og ajourføringer heraf i De Europæiske
Fællesskabers Tidende mindst en gang om året.
Senest den 31. december 1996 aflægger Kommissionen rapport om de
oplysninger, den således har modtaget, og foreslår eventuelt ændringer af
den definition af regulerede markeder, der er givet i dette direktiv.
Artikel 17
1. Et investeringsselskab, der ønsker at etablere en filial på en anden
medlemsstats område, skal — foruden at opfylde de i artikel 3 nævnte
betingelser — give meddelelse herom til hjemlandets kompetente
myndigheder.
2. Medlemsstaterne kræver, at et investeringsselskab, som ønsker at
etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende oplysninger
sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at etablere en filialb) en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilken art forretninger der
påtænkes udført, samt filialens organisatoriske struktur
c) en adresse i værtslandet, hvorfra dokumenter kan rekvireres!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 19
d) navnene på filialens direktører.
3. Medmindre de kompetente myndigheder i hjemlandet har grund til
at betvivle, at det pågældende investeringsselskabs administrative
strukturer og finansielle situation er sunde under hensyn til den påtænkte
etablering, videresender de de i stk. 2 nævnte oplysninger senest tre
måneder efter modtagelsen af alle disse oplysninger til de kompetente
myndigheder i værtslandet og underretter det berørte investeringsselskab
herom.
De sender ligeledes oplysninger om enhver erstatningsordning, der har til
formål at beskytte filialens investorer.
Nægter de kompetente myndigheder i hjemlandet at videresende de i stk.
2 nævnte oplysninger til de kompetente myndigheder i værtslandet, skal
de begrunde dette afslag over for det berørte investeringsselskab senest
tre måneder efter modtagelsen af samtlige oplysninger. Et sådant afslag
eller manglende svar kan prøves ved domstolene i hjemlandet.
4. Før en filial af et investeringsselskab påbegynder sin virksomhed,
skal de kompetente myndigheder i værtslandet senest to måneder efter
modtagelsen af de i stk. 3 nævnte oplysninger forberede det i artikel 19
foreskrevne tilsyn med investeringsselskabet og i givet fald meddele de
vilkår, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til
samfundsmæssige interesser gælder for udøvelse af denne virksomhed i
værtslandet.
5. Så snart meddelsen fra de kompetente myndigheder i værtslandet
foreligger, eller ved udløbet af den i stk. 4 nævnte frist, hvis disse
myndigheder ikke fremsætter nogen udtalelse, kan filialen etableres og
påbegynde sin virksomhed.
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om efter
stk. 2, litra b), c) og d), skal investeringsselskabet skriftligt meddele den
pågældende ændring til de kompetente myndigheder i hjemlandet og i
værtslandet mindst en måned, før den foretages, således at de kompetente
myndigheder i hjemlandet kan nå at udtale sig om denne ændring i
henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i værtslandet i henhold
til stk. 4.
7. I tilfælde af ændring i de oplysninger, der er givet meddelelse om
efter stk. 3, andet afsnit, underretter hjemlandets myndigheder værts-
landets myndigheder herom.
Artikel 18
1. Et investeringsselskab, der for første gang ønsker at udøve
virksomhed på en anden medlemsstats område i henhold til reglerne
om fri udveksling at tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetente
myndigheder:
— i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at udøve virksomhed— en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilke(n) form(er) for
investeringsservice det har til hensigt at yde.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest én måned
efter modtagelsen af den i stk. 1 nævnte meddelelse denne til de
kompetente myndigheder i værtslandet. Investeringsselskabet kan
herefter påbegynde de(n) pågældende form(er) for investeringsservice i
værtslandet.
Værtslandets kompetente myndigheder underretter i givet fald investe-
ringsselskabet, så snart de har modtaget den i stk. 1 nævnte meddelelse,
om de vilkår, herunder reglerne for god forretningsskik, som under
hensyn til samfundsmæssige interesser gælder for ydelse af investerings-
service i værtslandet.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 20
3. Såfremt indholdet af de oplysninger, der er meddelt i henhold til
stk. 1, andet led, ændres, underretter investeringsselskabet skriftligt
hjemlandets og værtslandets kompetente myndigheder herom, inden
ændringen foretages, således at værtslandets kompetente myndigheder i
givet fald kan oplyse selskabet om ændringer i eller tilføjelser til de
oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 2.
Artikel 19
1. Værtslandet kan — til statistisk brug — kræve, at alle investerings-
selskaber, der har en filial på dets område, regelmæssigt indsender en
rapport til værtslandets kompetente myndigheder om den virksomhed, de
udøver på dets område.
Værtslandet kan, med henblik på varetagelsen af de opgaver, der påhviler
det med hensyn til udøvelsen af pengepolitikken på dets område, med
forbehold af de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at styrke
Det Europæiske Monetære System, kræve samme oplysninger af alle
filialer af investeringsselskaber med hjemsted i andre medlemsstater,
som det forlanger af nationale investeringsselskaber i samme øjemed.
2. Værtslandet kan, med henblik på varetagelsen af de opgaver, der
påhviler det efter dette direktiv, kræve samme oplysninger fra
investeringsselskabets filialer, som det forlanger fra de nationale
selskaber i samme øjemed.
Værtslandet kan kræve, at de investeringsselskaber, der driver virk-
somhed på dets område som led i den frie udveksling af tjenesteydelser,
giver de nødvendige oplysninger til kontrol af, at de overholder de af
værtslandets normer, der gælder for dem; sådanne krav må dog ikke være
mere vidtgående end dem, de pågældende medlemsstater stiller til
etablerede selskaber for at kunne kontrollere, at disse overholder de
samme normer.
3. Når de kompetente myndigheder i værtslandet konstaterer, at et
investeringsselskab, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser på
dets område, ikke overholder de lovbestemmelser, som værtslandet har
vedtaget i medfør af de af dette direktivs bestemmelser, som tillægger
værtslandets myndigheder kompetence, skal de anmode det pågældende
investeringsselskab om at bringe det ulovlige forhold til ophør.
4. Tager det pågældende investeringsselskab ikke de nødvendige
skridt, underretter værtslandets kompetente myndigheder hjemlandets
kompetente myndigheder herom. Disse træffer hurtigst muligt de
nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at investerings-
selskabet bringer det ulovlige forhold til ophør. Arten af disse
foranstaltninger meddeles værtslandets kompetente myndigheder.
5. Hvis det pågældende investeringsselskab til trods for de for-
anstaltninger, der er truffet af hjemlandet — eller hvis disse for-
anstaltninger viser sig at være uhensigtsmæssige, eller hjemlandet ikke
har truffet nogen foranstaltninger — fortsat overtræder de i værtslandet
gældende lovbestemmelser som nævnt i stk. 3, kan værtslandet efter at
have givet de kompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom,
træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at forebygge eller straffe
nye ulovligheder, og om nødvendigt forhindre, at investeringsselskabet
udfører nye forretninger på dets område. Medlemsstaterne sikrer, at de
dokumenter, der er nødvendige for vedtagelsen af disse foranstaltninger,
kan forkyndes for investeringsselskaberne på deres område.
6. Ovenstående betemmelser berører ikke værtslandets beføjelse til at
træffe passende forholdsregler med henblik på at forebygge eller straffe
forhold på dets område, som strider imod de regler for god forretnings-
skik, der er vedtaget i henhold til artikel 11, og imod de andre
lovbestemmelser, som det har vedtaget af hensyn til samfundsmæssige
interesser. Dette indebærer, at investeringsselskaber, der overtræder
bestemmelserne, kan forhindres i at udføre forretninger på dets område.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 21
7. Enhver foranstaltning, der træffes efter stk. 4, 5 og 6, og hvorved
der pålægges sanktioner eller begrænsninger i et investeringsselskabs
virksomhed, skal være behørigt begrundet og meddeles det pågældende
investeringsselskab. En sådan foranstaltning skal kunne prøves ved
domstolene i den medlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
8. Inden den i stk. 3, 4 og 5 fastsatte procedure iværksættes, kan
værtslandets kompetente myndigheder i særligt akutte tilfælde iværks-
ætte de nødvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytte
investorer og andre, for hvem der udføres tjenesteydelser. Kommissionen
og de øvrige berørte medlemsstaters kompetente myndigheder skal
hurtigst muligt underrettes om sådanne foranstaltninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de berørte medlemsstaters
kompetente myndigheder, bestemme, at den pågældende medlemsstat
skal ændre eller ophæve disse foranstaltninger.
9. Såfremt et investeringsselskabs tilladelse inddrages, meddeles dette
til værtslandets kompetente myndigheder, der da tager passende skridt til
at forhindre, at det pågældende investeringsselskab udfører nye
forretninger på dets område, og til at beskytte investorernes interesser.
Hvert andet år forelægger Kommissionen et værdipapirudvalg, der skal
nedsættes på et senere tidspunkt, en rapport om sådanne tilfælde.
10. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen antallet og arten af de
tilfælde, hvor der i henhold til artikel 17 er blevet givet afslag, eller hvor
der er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 5. Hvert andet år
forelægger Kommissionen et værdipapirudvalg, der skal nedsættes på et
senere tidspunkt, en rapport om sådanne tilfælde.
Artikel 20
1. For at sikre at de myndigheder, der er kompetente med hensyn til
markeder og tilsyn, kan råde over de for udøvelsen af deres hverv
nødvendige oplysninger, kræver hjemlandet mindst:
a) at investeringsselskaberne, med forbehold af de foranstaltninger,
der er truffet i medfør af artikel 10, sørger for, at de relevante
oplysninger om transaktioner vedrørende de i artikel 14, stk. 1,
omhandlede tjenesteydelser, som de har foretaget med instrumen-
ter, der omsættes på et reguleret marked, uanset om disse
transaktioner har fundet sted på et reguleret marked eller ej, er
tilgængelige for myndighederne i mindst fem år
b) at investeringsselskaberne indberetter alle de transaktioner, der er
omhandlet i litra a), til en kompetent myndighed i hjemlandet, når
disse transaktioner vedrører:
— aktier eller andre instrumenter, der giver adgang til kapital— obligationer eller andre instrumenter, der kan sidestilles med
obligationer
— standardiserede futures vedrørende aktier— standardiserede optioner vedrørende aktier.
Denne indberetning skal være til myndighedernes rådighed hurtigst
muligt. Tidsfristen fastsættes af myndighederne. Fristen kan forlænges til
slutningen af den følgende arbejdsdag, hvis driftsmæssige eller praktiske
forhold kræver det, men under ingen omstændigheder længere.
Indberetningen skal bl.a. indeholde oplysninger om type og antal købte
eller solgte instrumenter, dato og klokkeslæt for transaktionen, prisen for
transaktionen samt give mulighed for at identificere investerings-
selskabet.
Hjemlandet kan bestemme, at kravene i dette litra, for så vidt angår
obligationer og værdipapirer, der kan sidestilles med obligationer, kun
skal gælde for de samlede transaktioner i samme instrument.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 22
2. Når et investeringsselskab foretager en transaktion på et reguleret
marked i et værtsland, kan hjemlandet afstå fra sine egne krav med
hensyn til indberetning, hvis investeringsselskabet skal give en
tilsvarende indberetning om samme transaktion til de myndigheder,
som dette marked hører under.
3. Medlemsstaterne bestemmer, at de i stk. 1, litra b), omhandlede
indberetninger skal foretages enten af investeringsselskabet selv eller af
et handelssystem (»trade matching system«), eller formidles af fonds-
børsmyndighederne eller myndighederne for et andet reguleret marked.
4. Medlemsstaterne sørger for, at de oplysninger, der skal være
tilgængelige i henhold til denne artikel, også er tilgængelige med henblik
på en tilfredsstillende gennemførelse af artikel 23.
5. Hver enkelt medlemsstat kan på det område, der er omfattet af
denne artikel, uden forskelsbehandling vedtage eller opretholde
bestemmelser, der er strengere med hensyn til både form og indhold,
for så vidt angår opbevaring og indberetning af oplysninger vedrørende
transaktioner
— der udføres på et reguleret marked, som den er hjemland for, eller— som udføres af investeringsselskaber, som den er hjemland for.
Artikel 21
1. For at investorerne til enhver tid kan vurdere vilkårene for en
påtænkt transaktion og efterfølgende kontrollere betingelserne for dens
gennemførelse, skal hver kompetent myndighed for hvert af de
regulerede markeder, som den har opført på den liste, der er nævnt i
artikel 16, træffe foranstaltninger til at give investorerne de oplysninger,
der er omhandlet i stk. 2. De kompetente myndigheder fastsætter i
overensstemmelse med forpligtelserne i stk. 2 oplysningernes form og de
bestemte frister, inden for hvilke oplysningerne skal gives, samt på
hvilken måde disse skal stilles til rådighed, idet der tages hensyn til det
pågældende markeds art, størrelse og behov og til de investorer, der
opererer på dette marked.
2. De kompetente myndigheder kræver for hvert enkelt instrument
mindst:
a) offentliggørelse ved begyndelsen af hver handelsdag af den vejede
gennemsnitskurs, den højeste og den laveste kurs og omsætningen
på det pågældende regulerede marked i løbet af hele den
foregående handelsdag
b) endvidere for kontinuerlige ordrebaserede markeder og for kurs-
baserede markeder, offentliggørelse
— ved afslutningen af hver handelstime, af den vejede gennem-
snitskurs og omsætningen på det pågældende regulerede
marked i en periode på seks handelstimer, således at der inden
offentliggørelsen er en mellemliggende periode på to
handelstimer, og
— hvert tyvende minut, af den vejede gennemsnitkurs og den
højeste og den laveste kurs på det pågældende regulerede
marked, beregnet for en periode på to handelstimer, således at
der inden offentliggørelsen er en mellemliggende periode på
én handelstime.
Når investorerne på forhånd har adgang til oplysninger om de kurser og
de mængder, for hvilke der kan foretages transaktioner
i) skal sådanne oplysninger være til rådighed når som helst, medens
markedet er åbent
ii) skal de vilkår, som offentliggøres vedrørende en given kurs og en
given mængde, være de vilkår, på hvilke en investor kan foretage
en given transaktion.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 23
De kompetente myndigheder kan udskyde eller suspendere offentliggø-
relsen, når dette viser sig berettiget som følge af ekstraordinære forhold
på markedet, eller hvor der er tale om små markeder, for at bevare
selskabernes og investorernes anonymitet. Myndighederne kan anvende
særlige bestemmelser, hvor der er tale om usædvanlige transaktioner af
meget stort omfang i forhold til gennemsnitsstørrelsen af transaktioner
på vedkommende marked i de pågældende værdipapirer eller om meget
illikvide værdipapirer, som er defineret efter objektive og offentliggjorte
kriterier. Myndighederne kan endvidere anvende lempeligere bestem-
melser navnlig med hensyn til frister for offentliggørelse for så vidt
angår transaktioner vedrørende obligationer eller værdipapirer svarende
til obligationer.
3. Hver medlemsstat kan på det område, der er omfattet af denne
artikel, vedtage eller opretholde strengere bestemmelser eller yderligere
bestemmelser vedrørende form og indhold af de oplysninger, som
investorerne skal have om transaktioner, der udføres på regulerede
markeder, som medlemsstaten er hjemland for, hvis disse bestemmelser
gælder, uanset i hvilken medlemsstat udstederen af de finansielle
instrumenter befinder sig, eller uanset på hvis medlemsstats regulerede
marked instrumentet blev noteret for første gang.
4. Kommissionen skal senest den 31. december 1997 aflægge rapport
om denne artikels anvendelse; Rådet kan på forslag af Kommissionen
med kvalificeret flertal vedtage at ændre denne artikel.
AFSNIT VI
Myndigheder med ansvar for tilsyn og meddelelse af tilladelse
Artikel 22
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal
varetage de i dette direktiv fastsatte opgaver. De underretter Kommis-
sionen herom med angivelse af eventuel kompetencefordeling.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal være enten offentlige
myndigheder eller organer, der er anerkendt ifølge den nationale
lovgivning eller anerkendt af offentlige myndigheder, der udtrykkeligt
er beføjet hertil i den nationale lovgivning.
3. Vedkommende myndigheder skal have alle nødvendige beføjelser
med henblik på udførelsen af deres hverv.
Artikel 23
1. Er der flere kompetente myndigheder i samme medlemsstat, skal
disse samarbejde snævert med henblik på at føre tilsyn med de
investeringsselskaber, der udøver virksomhed i medlemsstaten.
2. Medlemsstaterne sikrer, at et sådant samarbejde finder sted mellem
de kompetente myndigheder og de offentlige myndigheder, der fører
tilsyn med de finansielle markeder, kreditinstitutter og andre finansie-
ringsinstitutter, og med forsikringsselskaber, for så vidt angår de
foretagender, som disse forskellige myndigheder fører tilsyn med.
3. Hvis et investeringsselskab udøver virksomhed i en eller flere
medlemsstater ud over hjemlandet i form af udveksling af tjenesteydelser
eller ved oprettelse af filialer, skal alle de berørte medlemsstaters
kompetente myndigheder samarbejde snævert med henblik på en mere
effektiv varetagelse af deres hverv på de områder, der er omfattet af dette
direktiv.
De berørte myndigheder giver efter anmodning hinanden alle de
oplysninger vedrørende ledelsen af sådanne investeringsselskaber og
disses ejerforhold, som kan lette tilsynet med dem, samt alle oplysninger,
der i øvrigt kan lette kontrollen med sådanne investeringsselskaber.
Hjemlandets myndigheder samarbejder især for at sikre sig, at
værtslandets myndigheder kan indhente de oplysninger, der er omhandlet
i artikel 19, stk. 2.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 24
Hjemlandets kompetente myndigheder bliver, i det omfang det er
nødvendigt for udøvelsen af deres kontrolbeføjelser, underrettet af
værtslandets kompetente myndigheder om enhver foranstaltning, der
indebærer sanktioner over for et investeringsselskab eller begrænsninger
af et investeringsselskabs virksomhed, og som værtslandet har truffet i
medfør af artikel 19, stk. 6.
Artikel 24
1. Når et investeringsselskab, der har fået tilladelse i en anden
medlemsstat, udøver virksomhed i et værtsland gennem en filial, sørger
værtslandet for, at hjemlandets kompetente myndigheder, efter medde-
lelse herom til værtslandets kompetente myndigheder, selv — eller ved
en person, der er udpeget med henblik herpå — kan foretage kontrol på
stedet af de i artikel 23, stk. 3, nævnte oplysninger.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kan også anmode værts-
landets kompetente myndigheder om at foretage denne kontrol. De
myndigheder, som modtager anmodningen, skal inden for rammerne af
deres beføjelser efterkomme denne, enten ved selv at foretage kontrollen
eller ved at tillade, at de myndigheder, der har fremsat anmodningen,
foretager kontrollen, eller ved at lade en revisor eller anden sagkyndig
foretage denne.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at værtslandets kompetente
myndigheder udfører kontrol på stedet af filialer etableret på deres
område som led i varetagelsen af de opgaver, som påhviler dem i henhold
til dette direktiv.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne sørger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet
for de kompetente myndigheder, såvel som revisorer og eksperter, der har
handlet på de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig
tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebærer, at de fortrolige oplys-
ninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke må videregives
til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller
sammenfattet form, således at de enkelte investeringsselskaber ikke
kan identificeres, medmindre der er tale om tilfælde, der er omfattet af
straffelovgivningen.
Såfremt der er tale om et investeringsselskab, der er erklæret konkurs
eller trådt i likvidation som følge af en domstolskendelse, kan fortrolige
oplysninger, der ikke vedrører tredjemand, der er involveret i forsøg på at
redde investeringsselskabet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de
forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til dette
direktiv eller andre direktiver, der gælder for investeringsselskaber. Disse
oplysninger er undergivet den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne kan indgå samarbejdsaftaler om udveksling af
oplysninger med tredjelandes kompetente myndigheder samt med de i
stk. 5 og 5a omhandlede myndigheder eller organer i tredjelande,
forudsat at de således meddelte oplysninger er sikret ved en tavsheds-
pligt, som mindst svarer til den, der er foreskrevet i denne artikel. Denne
udveksling af oplysninger skal være beregnet til at bruges ved udførelsen
af de pågældende myndigheders eller organers tilsynsopgaver.
Stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de kun videre-
gives med udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som
har fremsendt dem, og i givet fald udelukkende til det formål, med
henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 eller
2 modtager fortrolige oplysninger, må kun anvende disse i forbindelse
med udøvelsen af deres hverv:
— til at kontrollere, at betingelserne for adgang til at udføre
investeringsservice er opfyldt, og til at lette det individuelle eller!B
!M3
!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 25
det konsoliderede tilsyn med investeringsselskaberne virksomhed,
særlig med hensyn til kapitalkravene i direktiv 93/6/EØF, admini-
strativ og regnskabsmæssig praksis samt intern kontrol, eller
— til at pålægge sanktioner, eller
— hvis den kompetente myndigheds afgørelser påklages til højere
administrativ myndighed, eller
— hvis den kompetente myndigheds afgørelser indbringes for
domstolene efter artikel 26.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der udveksles oplysningera) inden for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente
myndigheder, eller
b) mellem de kompetente myndigheder inden for medlemsstaten eller
medlemsstaterne og
— de myndigheder, der fører tilsyn med kreditinstitutter, andre
finansieringsinstitutter og forsikringsselskaber, samt de myn-
digheder, der fører tilsyn med de finansielle markeder
— de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkurs-
behandling af investeringsselskaber og lignende procedurer,
eller
— de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af
investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regn-
skaber
med henblik på varetagelsen af deres tilsynsopgaver, og heller ikke
til hinder for, at de organer, der forvalter erstatningsordninger,
modtager de oplysninger, som er nødvendige for, at de kan udføre
deres arbejde. Disse oplysninger er underlagt den i stk. 1
omhandlede tavshedspligt.
5a. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne tillade udveksling af oplys-
ninger mellem de kompetente myndigheder og
— de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der medvirker ved
likvidation og konkursbehandling af investeringsselskaber og
lignende procedurer, eller
— de myndigheder, der fører tilsyn med de personer, der er ansvarlige
for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitut-
ters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regn-
skaber.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af tilsynsopgaver som
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i
stk. 1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndig-
heder, som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det
formål, med henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres
tilladelse.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder der kan modtage oplysninger i henhold til dette
stykke.
5b. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne med henblik på at styrke det
finansielle systems stabilitet og integritet tillade udveksling af oplys-
ninger mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder eller
organer, der ifølge loven er ansvarlige for at opdage og efterforske
overtrædelser af selskabsretten.!B
!M11993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 26
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af de opgaver, som er
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i
stk. 1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndig-
heder, som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det
formål, med henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres
tilladelse.
Udfører de i første afsnit omhandlede myndigheder eller organer i en
medlemsstat deres opdagelses- eller efterforskningsopgaver med bistand
fra dertil bemyndigede, ikke offentligt ansatte personer, som er i
besiddelse af særlig sagkundskab, kan den i første afsnit nævnte
mulighed for udveksling af oplysninger udvides til også at gælde disse
personer på de i andet afsnit fastsatte særlige betingelser.
Ved anvendelsen af sidste led i andet afsnit meddeler de i første afsnit
omhandlede myndigheder eller organer de kompetente myndigheder,
som har afgivet oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive
videregivet til, med nøjagtig angivelse af disse personers beføjelser.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder eller organer der kan modtage oplysninger i henhold
til dette stykke.
Inden den 31. december 2000 aflægger Kommissionen beretning om
anvendelsen af dette stykke.
6. Denne artikel er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed
giver:
— centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver, i deres
egenskab af pengepolitiske myndigheder
— eventuelt andre offentlige myndigheder med ansvar for at føre
tilsyn med betalingssystemerne
oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver, og er heller ikke
til hinder for, at de pågældende myndigheder eller organer sender de
kompetente myndigheder de oplysninger, som er nødvendige for dem i
henhold til stk. 4. De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er
underlagt den i denne artikel omhandlede tavshedspligt.
7. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente
myndigheder fremsender de i stk. 1 til 4 nævnte oplysninger til en
clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale
lovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling på et af markederne
i den pågældende medlemsstat, hvis de mener, at dette er nødvendigt for
at sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med
misligholdelse eller potentiel misligholdelse på dette marked. De
oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk.
1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger,
der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke må videregives i det tilfælde, der
er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de
kompetente myndigheder, som først afgav oplysningerne.
8. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og
4 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andre
afdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgiv-
ningen vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter,
investeringsselskaber og forsikringsselskaber, samt personer, som
handler efter fuldmagt fra de pågældende afdelinger.
Oplysningerne må imidlertid kun gives, såfremt det er nødvendigt af
tilsynsmæssige hensyn.!M1
!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 27
Imidlertid fastsætter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter
stk. 2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol på stedet, jf. artikel
24, aldrig må videregives som nævnt i dette stykke, medmindre de
kompetente myndigheder, der har givet oplysningerne, eller de
kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor kontrollen på stedet
er foretaget, har givet deres udtrykkelige samtykke.
9. Har en medlemsstat, på tidspunktet for vedtagelsen af dette
direktiv, fastsat, at der skal udveksles oplysninger mellem myndighe-
derne med henblik på at kontrollere, at lovene om tilsyn, erhvervs-
drivende selskabers organisation, drift og forretningspraksis samt
reglerne for de finansielle markeder overholdes, kan den pågældende
medlemsstat fortsat tillade en sådan udveksling, indtil samtlige
bestemmelser for udveksling af oplysninger mellem myndigheder for
hele den finansielle sektor er blevet samordnet, og under alle
omstændigheder senest indtil den 1. juli 1996.
Medlemsstaterne sørger dog for, at oplysninger, der stammer fra en
anden medlemsstat, ikke kan videregives under de omstændigheder, der
er nævnt i første afsnit, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente
myndigheder, der først videregav nævnte oplysninger, og at de kun
bruges til de formål, som sidstnævnte myndigheder har givet deres
samtykke til.
Rådet foretager den samordning, der er omhandlet i første afsnit på
grundlag af et forslag fra Kommissionen. Rådet tager til efterretning, at
Kommissionen oplyser, at den vil forelægge forslag desangående senest
den 31. juli 1993. Rådet træffer afgørelse om forslagene så hurtigt som
muligt, idet det tilstræbes, at de således foreslåede regler kan finde
anvendelse på datoen for dette direktivs iværksættelse.
Artikel 25a
1. Medlemsstaterne fastsætter som et minimum:
a) enhver person, der er autoriseret i henhold til direktiv
84/253/EØF (1), og som i et investeringsselskab udfører det hverv,
der er beskrevet i artikel 51 i direktiv 78/660/EØF (2), artikel 37 i
direktiv 83/349/EØF, eller artikel 31 i direktiv 85/611/EØF, eller
ethvert andet lovpligtigt hverv, har pligt til straks at foretage
indberetning til de kompetente myndigheder om ethvert forhold
eller enhver beslutning vedrørende denne virksomhed, som
vedkommende har fået kendskab til under udførelsen af sit hverv,
og som kan
— udgøre en materiel overtrædelse af de love eller admini-
strative bestemmelser, der omhandler betingelserne for
meddelelse af tilladelse, eller som specielt omhandler
udøvelsen af investeringsselskabers aktiviteter, eller
— skade investeringsselskabets fortsatte drift, eller— medføre nægtelse af revisionspåtegning eller fremsættelse af
forbehold
b) samme pligt gælder for en sådan person, for så vidt angår forhold
eller beslutninger, som vedkommende måtte få kendskab til som
led i et hverv som beskrevet i litra a), der udføres i en virksomhed,
som gennem kontrol har snævre forbindelser med investerings-
selskabet, i hvilken vedkommende udfører ovennævnte hverv.
2. Det forhold, at de personer, der er autoriseret i henhold til direktiv
84/253/EØF, i god tro videregiver oplysninger til de kompetente
myndigheder om forhold eller beslutninger som omhandlet i stk. 1,
betragtes ikke som brud på den tavshedspligt, som gælder i henhold til
kontrakt eller love eller administrative bestemmelser, og påfører ikke de
pågældende personer nogen form for ansvar.!B
(1) EFT nr. L 126 af 12. 5. 1984, s. 20.
(2) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).!M11993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 28
Artikel 26
Medlemsstaterne sikrer, at afgørelser, der træffes vedrørende et
investeringsselskab i henhold til love eller administrative bestemmelser,
der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, kan prøves ved
domstolene; dette gælder også, hvis der ikke er truffet nogen afgørelse
senest seks måneder efter indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, der
indeholder alle de i henhold til gældende bestemmelser krævede
oplysninger.
Artikel 27
Med forbehold af reglerne for inddragelse af tilladelser og tilfælde
omfattet af straffelovgivningen skal medlemsstaterne sørge for, at deres
respektive kompetente myndigheder, i tilfælde af at et investerings-
selskab eller dets ansvarlige ledelse har overtrådt love eller admini-
strative bestemmelser om tilsyn med investeringsselskaber eller om
disses virksomhed, kan vedtage foranstaltninger eller pålægge sanktioner
med det udtrykkelige formål at bringe de konstaterede overtrædelser
eller årsagerne hertil til ophør.
Artikel 28
Medlemsstaterne sørger for, at der ikke sker nogen forskelsbehandling i
forbindelse med gennemførelsen af dette direktivs bestemmelser.
AFSNIT VII
Afsluttende bestemmelser
Artikel 29
Indtil der vedtages et nyt direktiv om fastsættelse af bestemmelser om
tilpasning af nærværende direktiv til de tekniske fremskridt på
nedennævnte områder, vedtager Rådet i overensstemmelse med afgørelse
87/373/EØF (1) med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
tilpasninger, som måtte være nødvendige vedrørende:
— udvidelse af indholdet af listen i bilagets afsnit C
— tilpasning af terminologien i bilagets lister for at tage hensyn til
udviklingen på de finansielle markeder
— de områder, på hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle
oplysninger, jf. artikel 23
— præcisering af definitionerne for at sikre en ensartet iværksættelse
af direktivet i Fællesskabet
— præcisering af definitionerne for at tage hensyn til udviklingen på
de finansielle markeder ved anvendelse af direktivet
— samordning af terminologien og definitionernes affattelse med
senere foranstaltninger vedrørende investeringsselskaber og der-
med beslægtede områder
— de øvrige opgaver, der er omhandlet i artikel 7, stk. 5.
Artikel 30
1. Investeringsselskaber, der allerede inden den 31. december 1995
har fået tilladelse til at udføre investeringsservice i hjemlandet, anses for
at have den for dette direktiv nødvendige tilladelse, hvis der ifølge den
pågældende medlemsstats lovgivning kræves overholdelse af betingelser
svarende til dem, der er fastsat i artikel 3, stk. 3, og i artikel 4.!B
(1) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 29
2. Investeringsselskaber, der allerede udøver deres virksomhed pr. 31.
december 1995, og som ikke er blandt de i stk. 1 omhandlede, kan
fortsætte virksomheden, hvis de inden den 31. december 1996 i henhold
til bestemmelserne i hjemlandet får tilladelse til at fortsætte virk-
somheden ifølge de bestemmelser, der vedtages i henhold til dette
direktiv.
Kun meddelelse af en sådan tilladelse gør det muligt for de pågældende
selskaber at påberåbe sig dette direktivs bestemmelser om fri etablering
og fri udveksling af tjenesteydelser.
3. Såfremt investeringsselskaberne inden datoen for dette direktivs
vedtagelse har påbegyndt deres virksomhed i andre medlemsstater
gennem filialer eller ved udveksling af tjenesteydelser, fremsender
myndighederne i hjemlandet i henhold til artikel 17, stk. 1 og 2, og
artikel 18, mellem den 1. juli 1995 og den 31. december 1995 en liste til
myndighederne i alle de berørte medlemsstater over de selskaber, der
overholder dette direktivs bestemmelser, og som udøver deres virk-
somhed i de pågældende medlemsstater, med angivelse af den
virksomhed der udøves.
4. Fysiske personer, der på datoen for dette direktivs vedtagelse har
tilladelse til at yde investeringsservice i en medlemsstat, anses for at have
tilladelse i henhold til dette direktiv, såfremt de opfylder betingelserne i
artikel 1, nr. 2, andet afsnit, andet led, og i artikel 1, nr. 2, tredje afsnit,
første til fjerde led.
Artikel 31
Medlemsstaterne vedtager senest den 1. juli 1995 de love og admini-
strative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette
direktiv.
De pågældende love og administrative bestemmelser træder i kraft senest
den 31. december 1995. Medlemsstaterne underretter straks Kommis-
sionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmel-
ser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved
offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for
denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 30
BILAG
AFSNIT A
Tjenesteydelser
1. a) modtagelse og formidling for investorers regning af ordrer
vedrørende et eller flere af de i afsnit B nævnte instrumenter
b) udførelse af sådanne ordrer for tredjemands regning.
2. Forretninger for egen regning med ethvert af de i afsnit B nævnte
instrumenter.
3. Skønsmæssig porteføjlepleje af de enkelte kunders værdipapirbeholdnin-
ger efter instruks fra investorerne, såfremt beholdningerne omfatter et eller
flere af de i afsnit B nævnte instrumenter.
4. Afsætningsgaranti i forbindelse med emissioner af et eller flere af de i
afsnit B nævnte instrumenter og/eller placering af sådanne emissioner.
AFSNIT B
Instrumenter
1. a) værdipapirer
b) andele udstedt af institutter for kollektiv investering.
2. Pengemarkedsinstrumenter.3. Finansielle futures, herunder tilsvarende instrumenter, der afregnes
kontant.
4. Fremtidige renteaftaler (FRA-kontrakter).5. Rente- og valutaswaps samt swaps på aktier og aktieindeks.
6. Optioner på at erhverve eller afhænde et instrument, der falder ind under
dette afsnit i bilaget, herunder tilsvarende instrumenter, der afregnes
konstant. I denne kategori indgår valuta- og renteoptioner.
AFSNIT C
Accessoriske tjenesteydelser
1. Opbevaring og forvaltning i forbindelse med et eller flere af de i afsnit B
nævnte instrumenter.
2. Boksudlejning.
3. Kredit- eller långivning til en investor, således at denne kan udføre en
transaktion med et eller flere af de i afsnit B nævnte instrumenter, såfremt
den virksomhed, der yder kreditten eller lånet, deltager i transaktionen.
4. Rådgivning til virksomheder vedrørende kapitalstrukturer, industristrategi
og dermed beslægtede spørgsmål samt rådgivning og tjenesteydelservedrørende fusioner og opkøb af virksomheder.
5. Tjenesteydelser i forbindelse med afsætningsgaranti.6. Investeringsrådgivning vedrørende et eller flere af de i afsnit B nævnte
instrumenter.
7. Valutatransaktioner, når de pågældende transaktioner er et led i ydelsen af
investeringsservice.!
B1993L0022 — DA — 17.11.2000 — 003.001 — 31