1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV93/16/EØF
af 5. april 1993
om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser,
certifikater og andre kvalifikationsbeviser
(EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/50/EF af 6. oktober 1997 L 291 35 24.10.1997
►M2Kommissionens direktiv 98/21/EF af 8. april 1998 L 119 15 22.4.1998
►M3Kommissionens direktiv 98/63/EF af 3. september 1998 L 253 24 15.9.1998
►M4Kommissionens direktiv 1999/46/EF af 21. maj 1999 L 139 25 2.6.1999
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV93/16/EØF
af 5. april 1993
om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig
anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 49, artikel 57, stk. 1, og stk. 2,
første og tredje punktum, samt artikel 66,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
i samarbejde med Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
og
ud fra følgende betragtninger:Rådets direktiv 75/362/EØF af 16. juni 1975 om gensidig anerkendelse
af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for lægeromfattende foranstaltingner, som skal lette den faktiske udøvelse afretten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser(
3), og Rådets
direktiv 75/363/EØF af 16. juni 1975 om samordning af de administra-
tivt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som læge(4)e r
ved flere lejligheder ændret væsentligt; de bør derfor for forenklingensog klarhedens skyld kodificeres; det er desuden hensigtsmæssigt, nårdisse tekster samles i én tekst, at indarbejde Rådets direktiv 86/457/EØF
af 15. september 1986 om en særlig uddannelse til alment praktiserende
læge(
5) i denne;
i henhold til Traktaten er enhver nationalitetsbegrundet forskelsbehand-
ling på området etablering og tjenesteydelse forbudt fraovergangsperiodens udløb; det således gennemførte princip for behand-ling efter nationalitet vedrører navnlig udstedelse af en eventueltfornøden tilladelse til at optage og udøve virksomhed som læge, samt
indskrivning eller optagelse i faglige organer;
det forekommer dog tilrådeligt at fastsætte visse bestemmelser, som skal
lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser på det lægelige område;
i henhold til Traktaten må medlemsstaterne ikke yde nogen form for
støtteforanstaltninger, som vil kunne fordreje betingelserne for etable-ringsvilkårene;
Traktatens artikel 57, stk. 1, foreskriver, at der skal vedtages direktiver
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser; dette direktiv sigter mod anerkendelse af eksa-mensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som giveradgang til at udøve virksomhed som læge, samt eksamensbeviser,
certifikater og andre kvalifikationsbeviser for speciallæger;
hvad angår uddannelsen af speciallæger bør der gennemføres en
gensidig anerkendelse af kvalifikationsbeviser, såfremt disse, uden atvære en betingelse for adgangen til at optage og udøve virksomhed somspeciallæge, dog udgør en betingelse for benyttelsen af en special-lægetitel;
udviklingen i medlemsstaternes lovgivning har gjort det nødvendigt at
foretage en række tekniske ændringer for bl.a. at tage hensyn tilændringer af benævnelserne på eksamensbeviser, certifikater og andre1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 2
(1) EFT nr. C 125 af 18. 5. 1992, s. 170, og EFT nr. C 72 af 15. 3. 1993,
(2) EFT nr. C 98 af 24. 4. 1992, s. 6.
(3) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/
658/EØF (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 73).
(4) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 14. Direktivet er senest ændret ved direktiv
90/658/EØF (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 73).
(5) EFT nr. L 267 af 19. 9. 1986, s. 26.
▼B
kvalifikationsbeviser vedrørende disse erhverv eller af benævnelserne på
visse lægespecialer samt for at tage hensyn til, at man i vissemedlemsstater har oprettet nye lægespecialer eller har afskaffet tidligere
specialer;
der bør fastsættes bestemmelser vedrørende erhvervede rettigheder for
de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser forlæger, som medlemsstaterne har udstedt for uddannelser, der er
påbegyndt inden datoen for nærværende direktivs iværksættelse;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke
nødvendigvis medfører, at de uddannelser, som disse eksamensbeviservedrører, er fuldstændig ens, bør der, hvad angår benyttelsen af titler pågrundlag af uddannelser, kun gives tilladelse til benyttelse af disse på
sproget i den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland;
for at lette de nationale myndigheders anvendelse af dette direktiv kan
en medlemsstat foreskrive, at de begunstigede, der opfylder de i dettedirektiv krævede uddannelsesbetingelser, sammen med deres uddannel-sesbevis skal forelægge et certifikat, som er udstedt af de kompetente
myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland, og som
attesterer, at disse beviser virkelig er de i direktivet omhandlede;
dette direktiv ændrer ikke medlemsstaternes ved lov eller administrativt
fastsatte bestemmelser, som forbyder eller stiller visse betingelser forselskabers udøvelse af lægevirksomhed;
ved udførelse af tjenesteydelser udgør det krav om indskrivning eller
optagelse i faglige organer, der er knyttet til udøvelse af en virksomhedaf regelmæssig og varig karakter i værtslandet, ubestrideligt en ulempefor tjenesteyderen på grund af hans virksomheds midlertidige karakter;kravet bør derfor frafaldes; i så fald må tilsynet med den faglige
disciplin, der henhører under disse faglige organers kompetence,
imidlertid sikres; i dette øjemed bør det med forbehold af artikel 62 iTraktaten foreskrives, at der kan pålægges den begunstigede enindberetningspligt over for de kompetente myndigheder i den meldems-stat, der er værtsland, vedrørende udførelsen af tjenesteydelser;
med hensyn til vandel og hæderlighed bør der skelnes mellem på den
ene side de krav, der kan stilles til en første adgang til erhvervet, og påden anden side de krav, der kan stilles til udøvelsen af det;
med henblik på gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater
og andre kvalifikationsbeviser for speciallæger og for at sætte samtlige
udøvere af erhvervet, som er statsborgere i medlemsstaterne, pånogenlunde lige fod inden for Fællesskabet har en vis samordning afuddannelsesbetingelserne for speciallæger vist sig at være nødvendig;der bør derfor fastsættes visse minimunskriterier både for adgangen tilspeciallægeuddannelsen, dennes minimumsvarighed, undervisnings-
formen og stedet, hvor denne skal finde sted, samt for det tilsyn, den
skal undergives; disse kriterier vedrører kun specialer, der er fælles foralle medlemsstaterne eller for to eller flere medlemsstater;
den samordning af udøvelsesbetingelserne, der er fastsat i dette direktiv,
udelukker ikke en senere samordning;
i øvrigt er det nu stort set almindeligt erkendt, at der er behov for en
særlig uddannelse for alment praktiserende læger, som skal sætte dem istand til bedre at varetage de opgaver, der påhviler dem; disse opgaver,der i høj grad er baseret på lægens personlige kendskab til patienternes
miljø, består i at rådgive disse om sygdomsforebyggelse og om
helbredsbeskyttelse på grundlag af dette kendskab samt i at give demden relevante behandling;
dette behov for en særlig uddannelse inden for almen medicin er bl.a.
opstået som følge af udviklingen inden for lægevidenskaben, der har
medført, at afstanden mellem undervisningen og den medicinske
forskning på den ene side og virket som alment praktiserende læge påden anden side er blevet stadig større, således at det ikke længere ermuligt at give en tilfredsstillende undervisning i væsentlige aspekter afden almene medicin inden for den traditionelle lægevidenskabeligegrunduddannelse i medlemsstaterne;1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 3
▼B
ud over den umiddelbare fordel for patienterne erkendes det ligeledes, at
en bedre tilpasning af den alment praktiserende læge til hans specifikkefunktion vil bidrage til at forbedre behandlingssystemet, bl.a. ved at
fremme en mere selektiv anvendelse af speciallæger samt af laboratorier
og andre højt specialiserede institutter og afdelinger;
en forbedring af uddannelsen i almen medicin vil kunne øge den alment
praktiserende læges betydning;
selv om denne udvikling synes uomgængelig, forløber den dog ikke i
samme tempoi alle medlemsstaterne; uden at fo rcere den igang-
sværende udvikling bør det tilstræbes, at der sker en etapevistilnærmelse med henblik på at sikre en relevant uddannelse af allealment praktiserende læger, der tilgodeser de særlige krav, som udøvelseaf virksomhed som alment praktiserende læge stiller;
for at sikre en gradvis gennemførelse af denne reform er det nødvendigt,
at der i hver medlemsstat i første fase indføres en særlig uddannelse til
alment praktiserende læge, som opfylder visse minimumskrav ud frabåde et kvalitativt og et kvantitativt synspunkt, og som supplerer denminimunsgrunduddannelse, som læger skal have i medfør af nærvæ-rende direktiv; det er ikke afgørende, om denne uddannelse i almenmedicin gives inden for eller uden for rammerne af den nationale
medicinske grunduddannelse; i anden fase bør det desuden fastsætes, at
adgangen til at udøve virksomhed som alment praktiserende læge indenfor rammerne af en social sikringsordning bør gøres betinget af, at densærlige uddannelse til alment praktiserende læge er afsluttet; endelig børder senere fremsættes nye forslag med henblik på at fuldføre reformen;
dette direktiv berører ikke medlemsstaternes ret til selv at udforme deres
nationale sociale sikringsordning og til at bestemme, hvilke aktiviteterder skal udøves inden for rammerne af denne ordning;
den koordinering af minimumskravene til udstedelsen af eksamens-
beviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for den særligeuddannelse til alment praktiserende læge, der gennemføres ved dette
direktiv, giver medlemsstaterne mulighed for gensidigt at anerkende
disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser;
i henhold til nærværende direktiv kan en værtsmedlemsstat ikke kræve,
at læger, der er i besiddelse af eksamensbeviser, der er erhvervet i enanden medlemsstat og anerkendt i henhold til nærværende direktiv, skalgennemgå en supplerende uddannelse for at kunne arbejde som læge
inden for rammerne af en social sikringsordning, selv om den kræver en
sådan uddannelse af indehavere af lægevidenskabelige eksamensbeviser,der er erhvervet på dens eget område; denne virkning af nærværendedirektiv kan ikke, for så vidt angår adgangen til at udøve virksomhedsom alment praktiserende læge inden for rammerne af en social
sikringsordning, sættes ud af kraft inden den 1. januar 1995, som er den
dato, hvorefter alle medlemsstater i henhold til nærværende direktiv kunmå give tilladelse til udøvelse af virksomhed som alment praktiserendelæge inden for rammerne af en social sikringsordning til læger, der hargennemgået den særlige uddannelse inden for almen medicin; læger, derinden denne datohar etableret sig i henho ld til nærværende direktiv, skal
have ret til fortsat at udøve virksomhed som alment praktiserende læge
inden for rammerne af værtslandets sociale sikringsordning, selv om deikke har gennemgået en særlig uddannelse inden for almen medicin;
den samordning, som fastsættes i dette direktiv, vedrører erhvervs-
uddannelsen af læger; for så vidt angår uddannelsen er der for øjeblikketi størstedelen af medlemsstaterne ingen forskel på uddannelsen af læger,
der ønsker at udøve deres virksomhed som lønmodtagere, og
uddannelsen af læger, der ønsker at virke som selvstændige; hvadangår forskrifter vedrørende vandel og hæderlighed, faglig disciplin ogbenyttelse af titler, bliver de pågældende forskrifter i de forskelligemedlemsstater anvedt på, aller kan de bringes til anvendelse på såvel
lønmodtagere som selvstændige; udøvelse af virksomhed som læge er i
samtlige medlemsstater betinget af besiddelse af et eksamensbevis,certifikat eller andet kvalifikationsbevis for læger; denne virksomhedudøves såvel af selvstændige som af lønmodtagere, eller endog af desamme personer skiftevis som lønmodtager og som selvstændig i løbetaf deres faglige karriere; for i fuldt omfang at fremme den frie1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 4
▼B
bevægelighed for disse erhvervsudøvere inden for Fællesskabet
forekommer det således nødvendigt at udvide anvendelsen af dettedirektiv til også at gælde for læger, der er lønmodtagere;
nærværende direktiv må ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med
hensyn til de i bilag III, del B, anførte gennemførelsesfrister —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Dette direktiv findet anvendelse på virksomhed som læge, som
statsborgere i medlemsstaterne udøver som lønmodtager eller som
selvstændig.
AFSNIT II
GENSIDIGANERKENDELSEAF EKSAMENSBEVISER,CERTI-
FIKATER OG ANDRE KVALIFIKATIONSBEVISER FOR
LÆGER
KAPITEL I
EKSAMENSBEVISER, CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFI-
KATIONSBEVISER FOR LÆGER
Artikel 2
Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser, der udstedes til medlemsstaternes statsborgere afde øvrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 23, og som eranført i artikel 3, ved at tildele dem den samme virkning på sit områdefor så vidt angår adgang til og udøvelse af virksomhed som læge, som deeksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den selv
udsteder.
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser er følgende:
a)i Belgien:
»Diplôme légal de docteur en médicine, chirurgie et
accouchements — wettelijk diploma van doctor in de genees-,
heel- en verloskunde« (det lovhjemlede eksamensbevis for læger imedicin, kirurgi og fødselshjælp), udstedt af universiteterneslægevidenskabelige fakulteter eller af det centrale bedømmelses-udvalg eller statens bedømmelsesudvalg for universitetsundervisning
b)i Danmark:
»Bevis for bestået lægevidenskabelig embedseksamen« (kandida-
teksamen), udstedt af universiteternes lægevidenskabelige fakultetersamt dokumentation udstedt af Sundhedsstyrelsen for gennemførtpraktisk uddannelse
c)i Tyskland:
1. »Zeugnis über die ärztliche Staatsprüfung« (bevis for stats-
eksamen for læger), udstedt af de kompetente myndigheder, og
»Zeugnis über die Vorbereitungszeit als Medizinalassistent«(certifikat, som bekræfter fuldførelse af turnusperioden somassisterende læge), i det omfang den tyske lovgivning stadigopretholder en sådan periode som supplement til lægeuddan-nelsen
2. »Zeugnis über die ärztliche Staatsprüfung« (bevis for stats-
eksamen for læger), der er udstedt af de kompetente myndigheder1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 5
▼B
efter den 30. juni 1988, og »Bescheinigung über die Ableistung
der Tätigkeit als Arzt im Praktikum« (attest for udøvelse aflægevirksomhed i en praktikantperiode)
d)i Grækenland:
»Πτυχίο Ιατρικής «(bevis for embedseksamen i medicin), udstedt af:
— det medicinske fakultet ved et universitet, eller
— det sundhedsvidenskabelige fakultet, lægevidenskabelig afdeling,
ved et universitet
e)i Spanien:
»Títulode Licenciadoen Medicina y Cirugía« (bevis fo r embeds-
eksamen i medicin og kirurgi), udstedt af ministeriet forundervisning og videnskab eller af en universitetsrektor
f)i Frankrig:
1. »Diplôme d'Etat de docteur en médicine« (statens eksamensbevis
for læger), udstedt af de lægevidenskabelige fakulteter eller afuniversiteternes blandede lægevidenskabelige og farmakologiskefakulteter eller af universiteterne
2. »Diplôme d'université de docteur en médicine« (eksamensbevis
for læger) fra et universitet, i det omfang dette bevis stadfæsterdet samme uddannelsesforløb som det, der er fastsat for statens
eksamensbevis for læger
g)i Irland:
»Primary qualification« (et certifikat, der bekræfter basiskund-
skaberne), udstedt i Irland efter bestået kvalificerende eksamen
afholdt for et kompetent bedømmelsesudvalg, ledsaget af et bevis for
erhvervet praktisk erfaring, tildelt af samme bedømmelsesudvalg,der giver adgang til registrering som »fully registered medicalpractitioner« (alment praktiserende læge)
h)i Italien:
»Diploma di laurea in medicina e chirurgia« (bevis for afsluttet
uddannelse i medicin og kirurgi), der er udstedt af universitetet ogledsaget af »diploma di abilitazione all'esercizio della medicina echirurgia« (bevis for tilladelse til at udøve virksomhed inden formedicin og kirurgi), udstedt af statens eksamenskommission
i)i Luxembourg:
»Diplôme d'Etat de docteur en médicine, chirurgie et accouche-
ments« (statens eksamensbevis for læger i medicin, kirurgi ogfødselshjælp), udstedt af statens eksamenskomité og påtegnet af
undervisningsministeren, og »certificat de stage« (turnuscertificat),
påtegnet af sundhedsministeren
j)Nederlandene:
»Universitair getuigschrift van arts« (eksamensbevis for læger fra et
universitet)
k)i Portugal:
»Carta de cursode licenciatura em medicina« (bevis fo r medicinsk
embedseksamen), udstedt af et universitet, samt »Diploma compro-
vativo da conclusão do internato geral« (bevis for gennemført almen
turnustjeneste), udstedt af de kompetente myndigheder undersundhedsministeriet
l)Det Forenede Kongerige:
»Primary qualification« (certifikat, der bekræfter basiskundska-
berne), udstedt i Det Forenede Kongerige efter beståetkvalificerende eksamen afholdt for et kompetent bedømmelses-udvalg, ledsaget af et bevis for erhvervet praktisk erfaring, tildelt afsamme bedømmelsesudvalg, der giver adgang til registrering som»fully registered medical practitioner« (alment praktiserende læge)1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 6
▼A1
m)i Østrig:
»Doktor der gesamten Heilkunde« (eksamensbevis for læger), som
udstedes af et medicinsk universitetsfakultet, og »Diplom über diespezifische Ausbildung in der Allgemeinmedizin« (diplom forsæruddannelse i almen medicin) eller »Facharztdiplom« (special-
lægediplom), som udstedes af den kompetente myndighed
n)i Finland:
»todistus lääketieteen lisensiaatin tutkinnosta — bevis om medicine
licentiat examen« (bevis for medicinsk kandidateksamen), somudstedes af et medicinsk universitetsfakultet, og et bevis forgennemgået praktisk uddannelse, som udstedes af de kompetenteoffentlige sundhedsmyndigheder
o)i Sverige:
»läkarexamen« (lægeeksamensbevis), som udstedes af et medicinsk
universitetsfakultet, og et bevis for gennemgået praktisk uddannelse,
der udstedes af den svenske sundheds- og socialstyrelse.
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER, CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFI-
KATIONSBEVISER FOR SPECIALLÆGER, SOM ER FÆLLES
FOR ALLE MEDLEMSSTATERNE
Artikel 4
Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser for speciallæger, der udstedes til medlemsstaternesstatsborgere af de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel24, 25, 26 og 29, og som er anført i artikel 5, ved at tildele dem den
samme virkning på sit område som de eksamensbeviser, certifikater og
andre kvalifikationsbeviser, den selv udsteder.
Artikel 5
1. De i artikel 4 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser er sådanne, som er udstedt af de i stk. 2 anførte
kompetente myndigheder eller organer, og som for den pågældende
speciallægeuddannelses vedkommende svarer til de benævnelser, deranvendes i de forskellige medlemsstater, og som er gengivet i stk. 3.
2. De i stk. 1 nævnte eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser, udstedt af de kompetente myndigheder ellerorganer, er følgende:
i Belgien:»Le titre d'agrégation en qualité de médicin spécialiste — erkennings-
titel van geneesheer specialist« (certifikat som speciallæge), udstedt afden minister, der er kompetent med hensyn til folkesundheden
i Danmark:
Bevis for tilladelse til at betegne sig som speciallæge, udstedt af
Sundhedsstyrelsen
i Tyskland:
»Fachärztliche Anerkennung« (den af »Landesärztekammern« (lægeor-
ganisationerne i delstaterne) udstedte speciallægeanerkendelse)
i Grækenland:
»Τίτλος Ιατρικής ειδικότητας « (certifikat som speciallæge), udstedt
af »Νοµαρχίες « (præfekturerne);
i Spanien:
»Títulode Especialista« (certifikat so m speciallæge), udstedt af
Ministeriet for Undervisning og Videnskab1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 7
▼B
▼B
i Frankrig:
— »Le certificat d'études spéciales de médecine« (certifikat for
udddannelse som speciallæge), udstedt af universiteternes lægevi-
denskabelige fakultet eller blandede lægevidenskabelige og
farmakologiske fakulteter eller af universiteterne
— »L'attestation de médecin spécialiste qualifíe« (bevis som kvalifi-
ceret speciallæge) udstedt af Lægerådet
— »Le certificat d'études spéciales de médecine« (certifikat for særlige
lægestudier) udstedt af universiteternes lægevidenskabelige fakulteteller blandede lægevidenskabelige og farmakologiske fakulteter ellerbeviser, der svarer dertil, udstedt efter undervisningsministerietsbekendtgørelse;
— »le diplôme d'études spécialisées de médecine« (certifikat for særlige
lægestudier) udstedt af universiteterne
i Irland:
»Certificate of specialist doctor« (certifikat som speciallæge), udstedt af
den kompetente myndighed, der er bemyndiget hertil af sundheds-ministeriet
i Italien:
»Diploma di medico specialista« (diplom som speciallæge), udstedt af
en universitetsrektor
i Luxembourg:
»Le Certificat de médecin spécialiste« (certifikat som speciallæge),
udstedt af sundhedsministeriet efter udtalelse fra lægekollegiet
i Nederlandene:
— afgegeven »Getuigschrift van erkenning en inschrijving in het
Specialistenregister« (certifikat om anerkendelse og indskrivning i
specialregistret, udstedt af »Specialisten-Registratiecommissie
(S.R.C.)« (Speciallægekommissionen))
— »Getuigschrift van erkenning en inschrijving in het Register van
Sociaal-Geneeskundigen« (certifikat om anerkendelse og indskriv-ning i registret for læger med arbejdsmedicin som speciale, udstedtaf »Sociaal-Geneeskundigen Registratie-Commissie (S.G.R.C.)«(kommissionen for læger med arbejdsmedicin som speciale))
i Portugal:
»Grau de Assistente« (assistentgrad), udstedt af de kompetente
myndigheder under sundhedsministeriet, eller »Títulode Especialista«(certifikat som speciallæge), udstedt af lægestandens sammenslutning
i Det Forenede Kongerige:
»Certificate of completion of specialist training« (bevis for afsluttet
speciallægeuddannelse), udstedt af den dertil bemyndigede myndighed
i Finland:
»todistus erikoislääkärin tutkinnosta — betyg över specialläkarexamen«
(speciallægebevis), som udstedes af de kompetente myndigheder
i Sverige:
»bevis om specialistkompetens som läkare utfärdat av socialstyrelsen«
(speciallægebevis udfærdiget af socialstyrelsen), som udstedes af den
svenske sundheds- og socialstyrelse
i Østrig:
»Facharztdiplom« (speciallægediplom), som udstedes af de kompetente
myndigheder.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 8
▼A1
▼B
3. De benævnelser, der er gældende i medlemsstaterne, og som svarer
til de pågældende speciallægeuddannelser, er følgende:
—anæstesiologi:
Belgien: anesthésiologie — anesthesiologie
Danmark: anæstesiologi
Tyskland: Anästhesiologie
Grækenland: αναισθησιολογία
Spanien: anestesiología y reanimación
Frankrig: anesthésiologie — réanimation chirurgicaleIrland: anaesthetics
Italien: anestesia e rianimazione
Luxembourg: anesthésie-réanimation
Nederlandene: anesthesiologie
Portugal: anestesiologiaDet Forenede
Kongerige:anaesthetics
Finland: anestesiologia — anestesiologi
Sverige: anestesi och intensivvård
Østrig: Anästhesiologie und Intensivmedizin
—almen kirurgi:
Belgien: chirurgie — heelkunde
Danmark: kirurgi eller kirurgiske sygdomme
Tyskland: Chirurgie
Grækenland: χειρουργική
Spanien: cirugía general y del aparatodigestivo
Frankrig: chirurgie générale
Irland: general surgeryItalien: chirurgia generale
Luxembourg: chirurgie générale
Nederlandene: heelkunde
Portugal: cirurgia geral
Det Forenede
Kongerige:general surgery
Finland: kirurgia — kirurgi
Sverige: kirurgi
Østrig: Chirurgie
—neurokirurgi:
Belgien: neurochirurgie — neurochirurgie
Danmark: neurokirurgi eller kirurgiske nervesygdomme
Tyskland: Neurochirurgie
Grækenland: νευροχειρουργική
Spanien: neurocirugía
Frankrig: neurochirurgie
Irland: neurological surgery
Italien: neurochirurgia1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 9
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Luxembourg: neurochirurgie
Nederlandene: neurochirurgie
Portugal: neurocirurgia
Det Forenede
Kongerige:►M3neurosurgery ◄
Finland: neurokirurgia — neurokirurgi
Sverige: neurokirurgi
Østrig Neurochirurgie
—gynækologi og obstetrik:
Belgien: gynécologie-obstétrique — gynecologie-verlos-
kunde
Danmark: gynækologi og obstetrik eller kvindesygdomme
og fødselshjælp
Tyskland: Frauenheilkunde und Geburtshilfe
Grækenland: µαιευτική -γυναικολογία
Spanien: obstetricia y ginecología
Frankrig: gynécologie-obstétrique
Irland: obstretics and gynaecology
Italien: ►M4ginecologia e ostetricia ◄
Luxembourg: gynécologie-obstétrique
Nederlandene: verloskunde en gynaecologie
Portugal: ginecologia e obstetrícia
Det Forenede
Kongerige:obstetrics and gynaecology
Finland: naistentaudit ja synnytykset — kvinnosjukdomar
och förlossningar
Sverige: obstetrik och gynekologi
Østrig Frauenheilkunde und Geburtshilfe
—intern medicin:
Belgien: médicine interne — inwendige geneeskunde
Danmark: intern medicin eller medicinske sygdomme
Tyskland: Innere Medizin
Grækenland: παθολογία
Spanien: medicina internaFrankrig: médicine interne
Irland: general (internal) medicine
Italien: medicina interna
Luxembourg: maladies internes
Nederlandene: inwendige geneeskundePortugal: medicina interna
Det Forenede
Kongerige:►
M3general (internal) medicine ◄
Finland: sisätaudit — inremedicin
Sverige: internmedicin1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 10
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Østrig: Innere Medizin
—oftalmologi:
Belgien: opthalmologie — oftalmologie
Danmark: oftalmologie eller øjensygdomme
Tyskland: Augenheilkunde
Grækenland: οφθαλµολογία
Spanien: oftalmolgía
Frankrig: ophtalmologie
Irland: ophtalmology
Italien: ►M4oftalmologia ◄
Luxembourg: ophtalmologieNederlandene: oogheelkunde
Portugal: oftalmologia
Det Forenede
Kongerige:ophthalmology
Finland: silmätaudit — ögonsjukdomar
Sverige: ögonsjukdomar (oftalmologi)
Østrig: Augenheilkunde und Optometrie
—oto-rhino-laryngologi:
Belgien: oto-rhino-laryngologie — otorhinolaryngologie
Danmark: oto-rhino-laryngologi eller øre-næse-halssyg-
domme
Tyskland: Hals-Nasen-Ohrenheilkunde
Grækenland: ωτορινολαρυγγολογία
Spanien: otorrinolaringología
Frankrig: oto-rhino-laryngologieIrland: otolaryngology
Italien: otorinolaringoiatria
Luxembourg: oto-rhino-laryngologie
Nederlandene: keel-, neus- en oorheelkunde
Portugal: otorrinolaringologiaDet Forenede
Kongerige:otolaryngology
Finland korva-, nenä- ja kurkkutaudit — öron-, näs- och
strupsjukdomar
Sverige: öron-, näs- och halssjukdomar (oto-rhino-laryn-
gologi)
Østrig: Hals-, Nasen- und Ohrenkrankheiten
—pædiatri:
Belgien: pédiatrie — kindergeneeskunde
Danmark: pædiatri eller børnesygdomme
Tyskland: Kinderheilkunde
Grækenland: παιδιατρική
Spanien: pediatría y sus áreas específicas1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 11
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Frankrig: pédiatrie
Irland: paediatrics
Italien: pediatria
Luxembourg: pédiatrie
Nederlandene: kindergeneeskunde
Portugal: pediatriaDet Forenede
Kongerige:paediatrics
Finland: lastentaudit — barnsjukdomar
Sverige: barn- och ungdomsmedicin
Østrig: Kinderheilkunde und Jugendheilkunde
—medicinske lungesygdomme:
Belgien: pneumologie — pneumologie
Danmark: medicinske lungesygdomme
Tyskland: Lungen- und Bronchialheilkunde
Grækenland: φυµατιολογία -πνευµονολογία
Spanien: neumología
Frankrig: pneumologie
Irland: respiratory medicine
Italien: ►
M4malattie dell'apparatorespirato rio ◄
Luxembourg: pneumo-phtisiologie
Nederlandene: longziekten en tuberculose
Portugal: pneumologia
Det Forenede
Kongerige:respiratory medicine
Finland: keuhkosairaudet — lungsjukdomar
Sverige: lungsjukdomar (pneumonologi)
Østrig: Lungenkrankheiten
—urologi:
Belgien: urologie — urologie
Danmark: urologi eller urinvejenes kirurgiske sygdomme
Tyskland: Urologie
Grækenland: ουρολογία
Spanien: urologíaFrankrig: chirurgie urologique
Irland: urology
Italien: urologia
Luxembourg: urologie
Nederlandene: urologiePortugal: urologia
Det Forenede
Kongerige:urology
Finland: urologia — urologi
Sverige: urologi1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 12
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Østrig: Urologie
—ortopædi:
Belgien: orthopédie — orthopedie
Danmark: ortopædisk kirurgi
Tyskland: Orthopädie
Grækenland: ορθοπεδική
Spanien: traumatología y cirugía ortopédica
Frankrig chirurgie orthopédique et traumatologie
Irland: orthopaedic surgery
Italien: ortopedia e traumatologia
Luxembourg: orthopédieNederlandene: orthopedie
Portugal: ortopedia
Det Forenede
Kongerige:►
M3trauma and orthopaedic surgery ◄
Finland: ortopedia ja traumatologia — ortopedi och
traumatologi
Sverige: ortopedi
Østrig: Orthopädie und Orthopädische Chirurgie
—patologisk anatomi:
Belgien: anatomie pathologique — pathologische
anatomie
Danmark: patologisk anatomi ag histologi eller vævsun-
dersøgelse
Tyskland: Pathologie
Grækenland: παθολογική ανατοµική
Spanien: anatomía patológicaFrankrig: anatomie et cytologie pathologique
Irland: morbid anatomy and histopathology
Italien: anatomia patologica
Luxembourg: anatomie pathologique
Nederlandene: pathologische anatomiePortugal: anatomia patológica
Det Forenede
Kongerige:►
M3histopathology ◄
Finland: patologia — patologi
Sverige: klinisk patologiØstrig: Pathologie
—neurologi:
Belgien: neurologie — neurologie
Danmark: neuromedicin eller medicinske nervesygdomme
Tyskland: Neurologie
Grækenland: νευρολογία
Spanien: neurología1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 13
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Frankrig: neurologie
Irland: neurology
Italien: neurologia
Luxembourg: neurologie
Nederlandene: neurologie
Portugal: neurologiaDet Forenede
Kongerige:neurology
Finland: neurologia — neurologi
Sverige: neurologi
Østrig: Neurologie
—psykiatri:
Belgien: psychiatrie — psychiatrie
Danmark: psykiatri
Tyskland: PsychiatrieGrækenland: ψυχιατρική
Spanien: psiquiatría
Frankrig: psychiatrie
Irland: psychiatry
Italien: psichiatriaLuxembourg: psychiatrie
Nederlandene: psychiatrie
Portugal: psiquiatria
Det Forenede
Kongerige:►
M3general psychiatry ◄
Finland: psykiatria — psykiatri
Sverige: psykiatri
Østrig: Psychiatrie
—diagnostisk radiologi:
Belgien: radiodiagnostic — röntgendiagnose
Danmark: diagnostisk radiologi eller røntgenundersøgelseTyskland: Radiologische Diagnostik
Grækenland: ακτινοδιαγνωστική
Spanien: radiodiagnóstico
Frankrig: radiodiagnostic et imagerie médicale
Irland: diagnostic radiologyItalien: radiodiagnostica
Luxembourg: radiodiagnostic
Nederlandene: radiodiagnostiek
Østrig: Medizinische Radiologie-Diagnostik
Portugal: radiodiagnóstico
Finland: radiologia — radiologi
Sverige: medicinsk radiologi1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 14
▼A1
▼B
▼A1
▼M4
▼M4
Det Forenede
Kongerige:diagnostic radiology
—terapeutisk radiologi:
Belgien: radio- et radiumthérapie — radio- en radiumthe-
rapie
Danmark: terapeutisk radiologi eller strålebehandling
Tyskland: StrahlentherapieGrækenland: ακτινοθεραπευτική
Spanien: oncología radioterápica
Frankrig: oncologie, option radiothérapie
Irland: radiotherapy
Italien: radioterapiaLuxembourg: radiothérapie
Nederlandene: radiotherapie
Østrig: Strahlentherapie-Radioonkologie
Portugal: radioterapia
Finland: syöpätaudit ja sädehoito — cancersjukdomar och
radioterapi
Sverige: onkology
Det Forenede
Kongerige:radiotherapy
4. Fortegnelsen i stk. 3 over benævnelser ændres efter proceduren i
artikel 44a, stk. 2.
KAPITEL III
EKSAMENSBEVISER; CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFI-
KATIONSBEVISER FOR SPECIALLÆGER; BENYTTET I TO
ELLER FLERE MEDLEMSSTATER
Artikel 6
Hver medlemsstat, i hvilken der findes ved lov eller administrativt
fastsatte bestemmelser på dette område, anerkender de eksamensbeviser,certifikater og andre kvalifikationsbeviser for speciallæger, der udstedes
til medlemsstaternesstatsborgere af de øvrige medlemsstater i overens-
stemmelse med artikel 24, 25, 27 og 29, og som er anført i artikel 7, vedat tildele dem den samme virkning på sit område som de eksamens-beviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, den selv udsteder.
Artikel 7
1. De i artikel 6 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser er sådanne, som er udstedt af de i artikel 5, stk. 2,anførte kompetente myndigheder eller organer, og som for denpågældende speciallægeuddannelses vedkommende og for så vidt
angår de medlemsstater, i hvilke den findes, svarer til de i stk.
2 gengivne benævnelser.
2. De benævnelser, der er gældende i medlemsstaterne, og som svarer
til de pågældende speciallægeuddannelser, er følgende:
—klinisk biologi:
Belgien: biologie clinique — klinische biologie
Spanien: análisis clínicosFrankrig: biologie médicale
Italien: ►
M4patologia clinica ◄1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 15
▼M1
▼B
▼B
Portugal: patologia clínica
Østrig: Medizinische Biologie
Luxembourg: biologie clinique
—blodtypeserologi:
Danmark: klinisk blodtypeserologi
Frankrig: hématologie
Luxembourg: hématologie biologique
Portugal: hematologia clínica
Finland: hematologiset laboratoriotutkimukseth — emato-
logiska laboratorieundersökningar
—mikrobiologi — bakteriologi:
Danmark: klinisk mikrobiologi
Tyskland: Mikrobiologie und Infektionsepidemiologie
Grækenland: µικροβιολογία
Spanien: microbiología y parasitologíaIrland: microbiology
Italien: ►
M4microbiologia e virologia ◄
Luxembourg: microbiologie
Nederlandene: medische microbiologie
Det Forenede
Kongerige:►M3medical microbiology and virology ◄
Finland: kliininen mikrobiologia — klinisk mikrobiologi
Sverige: klinisk bakteriologi
Østrig: Hygiene und Mikrobiologie
—klinisk kemi:
Danmark: klinisk kemi
Spanien: bioquímica clínica
Irland: chemical pathology
Luxembourg: chimie biologique
Nederlandene: klinische chemie
Det Forenede
Kongerige:chemical pathology
Finland: kliininen kemia — klinisk kemi
Sverige: klinisk kemi
Østrig: Medizinische und Chemische Labordiagnostik
Italien: biochimica clinica
—immunologi:
Spanien: inmunología
Irland: clinical immunology1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 16
▼A1
▼M3
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M4
▼B
▼B
Det Forenede
Kongerige:immunology
Finland: immunologia — immunologi
Sverige: klinisk immunologiØstrig: Immunologie
—plastikkirurgi:
Belgien: chirurgie plastique — plastische heelkunde
Danmark: plastikkirurgi
Grækenland: πλαστική χειρουργική
Spanien: cirugía plástica y reparadora
Frankrig: chirurgie plastique, reconstructrice et esthétique
Irland: plastic surgery
Italien: ►
M4chirurgia plastica e ricostruttiva ◄
Luxembourg: chirurgie plastique
Nederlandene: plastische chirurgie
Portugal: cirurgia plástica e reconstrutiva
Det Forenede
Kongerige:plastic surgery
Finland: plastiikkakirurgia — plastikkirurgi
Sverige: plastikkirurgi
Østrig: Plastische Chirurgie
—thoraxkirurgi:
Belgien: chirurgie thoracique — heelkunde op de thorax
Danmark: thoraxkirurgi eller brysthulens kirurgiske
sygdomme
Grækenland: χειρουργική θώρακος
Spanien: cirugía torácica
Frankrig: chirurgie thoracique et cardio-vasculaireIrland: thoracic surgery
Italien: chirurgia toracica
Luxembourg: chirurgie thoracique
Nederlandene: cardio-pulmonale chirurgie
Portugal: cirurgia cárdio-torácicaDet Forenede
Kongerige:►
M3cardio-thoracic surgery ◄
Finland: thorax- ja verisuonikirurgia — thorax- och
kärlkirurgiafi
Sverige: thoraxkirurgi
—pædiatrisk kirurgi:
Grækenland: χειρουγική παίδων
Spanien: cirugía pediátrica
Frankrig: chirurgie infantile
Irland: paediatric surgery1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 17
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Italien: chirurgia pediatrica
Luxembourg: chirurgie pédiatrique
Portugal: cirurgia pediátrica
Det Forenede
Kongerige:paediatric surgery
Finland: lastenkirurgia — barnkirurgi
Sverige: barn- och ungdomskirurgi
—karkirurgi:
Belgien: chirurgie des vaisseaux — bloedvatenheelkunde
Spanien: angiología cirugía vascular
Frankrig: chirurgie vasculaireItalien: chirurgia vascolare
Luxembourg: chirurgie cardio-vasculaire
Portugal: cirurgia vascular
Grækenland: Αγγειοχειρουργική
—cardiologi:
Belgien: cardiologie — cardiologie
Danmark: cardiologi eller hjerte- og kredsløbssygdomme
Grækenland: καρδιολογία
Spanien: cardiología
Frankrig: pathologie cardio-vasculaireIrland: cardiology
Italien: cardiologia
Luxembourg: cardiologie et angiologie
Nederlandene: cardiologie
Portugal: cardiologiaDet Forenede
Kongerige:►
M3cardiology ◄
Finland: kardiologia — kardiologi
Sverige: kardiologi
—gastroenterologi:
Belgien: gastro-entérologie — gastro-enterologie
Danmark: medicinsk gastroenterologi eller medicinske
mave-tarmsygdomme
Grækenland: γαστρεντερολογία
Spanien: aparatodigestivo
Frankrig: gastro-entérologie et hépatologie
Irland: gastroenterology
Italien: ►M4gastroenterologia ◄
Luxembourg: gastro-entérologie
Nederlandene: gastro-enterologiePortugal: gastrenterologia
Det Forenede
Kongerige:gastroenterology1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 18
▼A1
▼B
▼M3
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Finland: gastroenterologia — gastroenterologi
Sverige: medicinsk gastro-enterologi och hepatologi
—rheumatologi:
Belgien: rhumatologie — reumatologie
Danmark: reumatologi
Grækenland: ρευµατολογία
Spanien: reumatologíaFrankrig: rhumatologie
Irland: rheumatology
Italien: reumatologia
Luxembourg: rhumatologie
Nederlandene: reumatologiePortugal: reumatologia
Det Forenede
Kongerige:rheumatology
Finland: reumatologia — reumatologi
Sverige: reumatologi
—almen hæmatologi:
Grækenland: αιµατολογία
Spanien: hematología y hemoterapia
Irland: haematology
Italien: ematologia
Luxembourg: hématologiePortugal: imuno-hemoterapia
Det Forenede
Kongerige:haematology
Finland: kliininen hematologia — klinisk hematologi
Sverige: hematologi
—endokrinologi:
Grækenland: ενδοκρινολογία
Spanien: endocrinología y nutriciónFrankrig: endocrinologie — maladies métaboliques
Irland: endocrinology and diabetes mellitus
Italien: ►
M4endocrionologia e malattie del
ricambio ◄
Luxembourg: endocrinologie, maladies du métabolisme et de la
nutrition
Portugal: endocrinologia-nutrição
Det Forenede
Kongerige:endocrinology and diabetes mellitus1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 19
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Finland: endokrinologia — endokrinologi
Sverige: endokrinologi
—fysiurgi:
Belgien: médecine physique — fysische geneeskunde
Danmark: fysiurgi og rehabilitering
Grækenland: φυσική ιατρική και αποκατάσταση
Spanien: rehabilitación
Frankrig: rééducation et réadaptation fonctionnellesItalien: ►
M4medicina fisica e riabilitazione ◄
Luxembourg: rééducation et réadaptation fonctionnelles
Nederlandene: revalidatie
Portugal: fisiatria
Finland: fysiatria — fysiatri
Sverige: rehabiliteringsmedicin
Østrig: Physikalische Medizin
—stomatologi:
Spanien: estomatología
Frankrig: stomatologie
Italien: odontostomatologia
Luxembourg: stomatologie
Portugal: estomatologia
—neuropsykiatri:
Belgien: neuropsychiatrie — neuropsychiatrie
Tyskland: Nervenheilkunde (Neurologie und Psychiatrie)
Grækenland: νευρολογία -ψυχιατρική
Frankrig: neuropsychiatrie
Italien: neuropsichiatria
Luxembourg: neuropsychiatrie
Nederlandene: zenuw-en zielsziekten
—dermato-venerologi:
Belgien: dermato-vénéréologie — dermato-venereologie
Danmark: dermato-venerologi eller hud- og kønssygdomme
Tyskland: Dermatologie und VenerologieGrækenland: δερµατολογία -αφροδισιολογία
Spanien: dermatología médico-quirúrgica y venereología
Frankrig: dermatologie et vénéréologie
Italien: dermatologia e venerologia
Luxembourg: dermato-vénéréologieNederlandene: dermatologie en venerologie
Portugal: dermatovenereologia
Finland: iho- ja sukupuolitaudit — hud- och könssjuk-
domar
Sverige: hud- och könssjukdomar1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 20
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Østrig: Haut- und Geschlechtskrankheiten
—dermatologi:
Irland: dermatology
Det Forenede
Kongerige:dermatology
—venerologi:
Irland: venereology
Det Forenede
Kongerige:►M3genito-urinary medicine ◄
—radiologi:
Tyskland: Radiologie
Grækenland: άκτινολογία -ραδιολογία
Spanien: electro-radiologíaFrankrig: électro-radiologie
Italien: radiologia
Luxembourg: électroradiologie
Nederlandene: radiologie
Portugal: radiologia
—tropemedicin:
Danmark: tropemedicin
Irland: tropical medicine
Italien: medicina tropicale
Portugal: medicina tropical
Det Forenede
Kongerige:tropical medicine
—børnepsykiatri:
Danmark: børnepsykiatri
Tyskland: Kinder- und Jugendpsychiatrie
Grækenland: παιδοψυχιατρική
Frankrig: pédo-psychiatrie
Irland: child and adolescent psychiatryItalien: neuropsichiatria infantile
Luxembourg: psychiatrie infantile
Portugal: pedopsiquiatria
Det Forenede
Kongerige:child and adolescent psychiatry
Finland: lasten psykiatria — barnspsykiatri
Sverige: barn- och ungdomspsykiatri
—geriatri:
Spanien: geriatría
Irland: geriatrics1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 21
▼B
▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼B
Nederlandene: klinische geriatrie
Det Forenede
Kongerige:►M3geriatric medicine ◄
Finland: geriatria — geriatri
Sverige: geriatrik
Italien: geriatria
—nefrologi:
Danmark: nefrologi eller medicinske nyresygdomme
Grækenland: νεφρολογία
Spanien: nefrología
Frankrig: néphrologie
Irland: nephrologyItalien: nefrologia
Luxembourg: néphrologie
Portugal: nefrologia
Det Forenede
Kongerige:►
M3renal medicine ◄
Finland: nefrologia — nefrologi
Sverige: medicinska njursjukdomar (nefrologi)
—epidemiske sygdomme:
Irland: communicable diseases
Italien: malattie infettive
Det Forenede
Kongerige:►M3infectious diseases ◄
Finland: infektiosairaudet — infektionssjukdomar
Sverige: infektionssjukdomar
—»community medicine« (samfundsmedicin):
Frankrig: santé publique et médecine sociale
Irland: community medicine
Det Forenede
Kongerige:►M3public health medicine ◄
Finland: terveydenhuolto — hälsovård
Østrig: Sozialmedizin
Sverige: socialmedicin
Grækenland: Κοινωνική Ιατρική
Spanien: medicina preventiva y salud pública
Italien: igiene e medicina sociale1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 22
▼A1
▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼M3
▼M4
▼B
—farmakologi:
Tyskland: Pharmakologie
Spanien: farmacología clínica
Irland: clinical pharmacology and therapeutics
Det Forenede
Kongerige:clinical pharmacology and therapeutics
Finland: kliininen farmakologia — klinisk farmakologi
Sverige: klinisk farmakologi
Østrig: Pharmakologie und Toxikologie
—arbejdsmedicin:
Danmark: samfundsmedicin/arbejdsmedicin
Tyskland: Arbeitsmedizin
Grækenland: ιατρική της εργασίας
Frankrig: médicine du travail
Irland: occupational medicine
Italien: medicina del lavoroNederlandene: ►
M2arbeid en gezondheid ◄
Portugal: medicina do trabalho
Det Forenede
Kongerige:occupational medicine
Finland: työterveyshuolto — företagshälsovård
Sverige: yrkes- och miljömedicin
Østrig: Arbeits- und Betriebsmedizin
Belgien: médecine du travail — arbeidsgeneeskunde
Luxembourg: médecine du travail
—allergologi:
Grækenland: αλλεργιολογία
Spanien: alergologíaItalien: allergologia ed immunologia clinica
Nederlandene: allergologie
Portugal: imunalergologia
Finland: allergologia — allergologi
Sverige: allergisjukdomar
—kirurgisk gastroenterologi:
Belgien: chirurgie abdominale — heelkunde op het
abdomen
Danmark: kirurgisk gastroenterologi eller kirurgiske mave-
tarmsygdomme
Spanien: cirurgía del aparatodigestivo
Frankrig: chirurgie viscérale
Italien: chirurgia dell'apparatodigerente1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 23
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Finland: gastroenterologia — gastroenterologi
Luxembourg: chirurgie gastro-entérologique
—nuklearmedicin:
Belgien: médecine nucléaire — nukleaire geneeskunde
Tyskland: Nuklearmedizin
Grækenland: πυρηνική ιατρική
Spanien: medicina nuclear
Frankrig: médecine nucléaireItalien: medicina nucleare
Nederlandene: nucleaire geneeskunde
Portugal: medicina nuclear
Det Forenede
Kongerige:nuclear medicine
Finland: isotooppitutkimukset — isotopundersökningar
Østrig: Nuklearmedizin
Luxembourg: médecine nucléaire
—kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge)
Spanien: cirugía oral y maxilofacial
Frankrig: chirurgie maxillo-faciale et stomatologie
Italien: chirurgia maxillo-facciale
Luxembourg: chirurgie maxillo-faciale
—tand-, mund- og kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge og
tandlæge):
Belgien: stomatologie /chirurgieoraleetmaxillofaciale —
stomatologie / orale en maxillofaciale chirurgie
Tyskland: Zahn-, Mund, Kiefer- und GesichtschirurgieIrland: Oral and maxillo-facial surgery
Det Forenede
Kongerige:Oral and maxillo-facial surgery
Finland: leukakirurgia — käkkirurgi
Luxembourg: chirurgie dentaire, orale maxillo-faciale.
—Ulykkes- og katastrofemedicin
Irland: Accident and Emergency Medicine
Det ForenedeKon-
gerige:Accident and Emergency Medicine
—Klinisk neurofysiologi
Danmark: Klinisk neurofysiology
Spanien: Neurofisiologia clinica
Irland: Neurophysiology1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 24
▼M3
▼B
▼A1
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼A1
▼M3
▼M3
Sverige: Klinisk neurofysiology
Det Forenede
Kongerige:Clinical neurophysiology
3. Fortegnelsen i stk. 2 over benævnelser ændres efter proceduren i
artikel 44a, stk. 2.
Artikel 8
1. En medlemsstat, der er værtsland, kan af statsborgere fra
medlemsstaterne, som ønsker at opnå eksamensbeviser, certifikater eller
andre kvalifikationsbeviser for uddannelse som speciallæge, der ikke er
omhandlet i artikel 4 og 6, eller som, uanset at de er omhandlet i artikel6, ikke udstedes i en medlemsstat, der er hjemland eller senesteopholdsland, kræve, at de opfylder de uddannelsesbetingelser, somdenne medlemsstat i så henseende foreskriver i sine egne love elleradministrative bestemmelser.
2. En medlemsstat, der er værtsland, tager dog helt eller delvis
hensyn til de uddannelsesperioder, som de i stk. 1 omhandledestatsborgere har fuldført, og som er bekræftet ved et eksamensbevis,certifikat eller andet kvalifikationsbevis for uddannelse, udstedt af dekompetente myndigheder i den medlemsstat, der er hjemland eller
seneste opholdsland, såfremt denne periode svarer til den, der for den
pågældende speciallægeuddannelse kræves i den medlemsstat, der erværtsland.
3. Når de kompetente myndigheder eller organer i en medlemsstat,
der er værtsland, har efterprøvet indholdet og varigheden af den
pågældende specialistuddannelse på grundlag af de fremlagte eksa-
mensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, underretter deden pågældende om varigheden af den supplerende uddannelse og om,hvilke områder den skal omfatte.
KAPITEL IV
Erhvervede rettigheder
Artikel 9
1. Med forbehold af stk. 3 anerkender hver medlemsstat som
tilstrækkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere, hviseksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser ikkeopfylder alle de mindstekrav til uddannelse, der er fastsat i artikel 23,de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for
læger, der er udstedt af disse medlemsstater, såfremt de vedrører en
uddannelse, der er påbegyndt inden:
— 1. januar 1986 for Spanien og Portugal
— 1. januar 1981 for Grækenland— 20. december 1976 for de øvrige medlemsstater
— datoen for Finlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse
ledsaget af en attestation, der bekræfter, at disse statsborgere i løbet af
de fem år, der går forud for attestationens udstedelse, faktisk ogretmæssigt har udøvet de pågældende former for virksomhed i mindst tre
på hinanden følgende år.
2. Med forbehold af stk. 4 anerkender hver medlemsstat som
tilstrækkeligt bevis for de af medlemsstaternes statsborgere, hviseksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for special-læger ikke opfylder de i artikel 24 til 27 omhandlede minimumskrav tiluddannelse, de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 25
▼M1
▼B
▼A1
▼B
▼B
beviser for speciallæger, der er udstedt af disse medlemsstater, når de
vedrører en uddannelse, der er påbegyndt inden:
— 1. januar 1986 for Spanien og Portugal
— 1. januar 1981 for Grækenland— 20. december 1976 for de øvrige medlemsstater
— datoen for Finlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse.
Hvad angår de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser for speciallæger, kan den medlemsstat, der erværtsland, kræve, at de ledsages af et certifikat udstedt af de kompetentemyndigheder eller organer i den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, som attesterer, at vedkommende som speciallægehar udøvet den pågældende virksomhed i et tidsrum svarende til det
dobbelte af forskellen mellem varigheden af speciallægeuddannelsen i
den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, og den iafsnit III anførte minimumsvarighed for uddannelse, hvis kvalifika-tionsbeviserne ikke opfylder mindstekravene i artikel 26 og 27 omuddannelsens varighed.
Såfremt der inden de i første afsnit nævnte datoer kræves en
minimumsvarighed for uddannelsen, der er kortere end den i artikel
26 og 27 foreskrevne i den medlemsstat, som er værtsland, kan den iandet afsnit omhandlede forskel dog kun fastlægges i forhold til den idenne stat foreskrevne minimumsvarighed for uddannelsen.
3. Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for en
lægeuddannelse, der af statsborgere fra medlemsstaterne er erhvervet på
den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område, anerkendes af de
øvrige medlemsstater, selv om uddannelsen ikke på alle punkterosgpfylder mindstekravene i artikel 23:
— hvis de er udstedt for en uddannelse, der er påbegyndt inden
Tysklands forening
— hvis de giver ret til udøvelse af virksomhed som læge på hele
Tysklands område på samme vilkår som de kvalifikationsbeviser, derudstedes af de kompetente tyske myndigheder, jf. artikel 3, litra c),nr. 1 og 2, og
— hvis de ledsages af en attestation, der er udstedt af de kompetente
tyske myndigheder, og som bekræfter, at disse statsborgere i løbet afde fem år, der går forud for attestationens udstedelse, faktisk ogretmæssigt har udøvet de pågældende former for virksomhed i
Tyskland i mindst tre på hinanden følgende år.
4. Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for en
speciallægeuddannelse, der af statsborgere fra medlemsstaterne ererhvervet på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område,anerkendes af de øvrige medlemsstater, selv om uddannelsen ikke påalle punkter opfylder mindstekravene i artikel 24 til 27:
— hvis de er udstedt for en uddannelse, der er påbegyndt inden den 3.
april 1992, og
— hvis de giver ret til udøvelse af den pågældende virksomhed som
speciallæge på hele Tysklands område på samme vilkår som dekvalifikationsbeviser, der udstedes af de kompetente tyske myndig-
heder, jf. artikel 5 og 7.
Medlemsstaterne kan imidlertid kræve, at disse eksamensbeviser,
certifikater og andre kvalifikationsbeviser ledsages af en attestation,der er udstedt af de kompetente tyske myndigheder eller organer, og sombekræfter udøvelsen af den pågældende virksomhed som speciallæge i ettidsrum, der svarer til det dobbelte af forskellen mellem varigheden af
den speciallægeuddanelse, der er erhvervet på tysk område, og den
mindste uddannelsesvarighed, der er fastsat i afsnit III, hvis kvalifika-tionsbeviserne ikke opfylder mindstekravene i artikel 26 og 27 omuddannelsens varighed.
5. Hver medlemsstat anerkender som tilstrækkeligt bevis for de af
medlemsstaternes statsborgere, hvis eksamensbeviser, certifikater og1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 26
▼A1
▼B
▼B
andre kvalifikationsbeviser for læger eller speciallæger ikke svarer til de
benævnelser, der er angivet for vedkommende medlemsstat i artikel 3, 5eller 7, eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der
er udstedt af de pågældende medlemsstater og ledsaget af et certifikat
udstedt af de kompetente myndigheder eller organer. Ved sidstnævntecertifikat attesteres det, at de pågældende eksamensbeviser, certifikaterog andre kvalifikationsbeviser for læger eller speciallæger er udstedtsom bevis for afslutning af en uddannelse, der er i overensstemmelse
med de bestemmelser i afsnit III, hvortil der henvises i henholdsvis
artikel 2, 4 eller 6, og at den medlemsstat, der har udstedt dem,sidestiller dem med dem, der er anført i henholdsvis artikel 3, 5 eller 7.
6. De medlemsstater, som har ophævet de ved lov eller administrativt
fastsatte bestemmelser om udstedelse af eksamensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser for neuropsykiatri, radiologi, thoraxkirurgi,karkirurgi, kirurgisk gastroenterologi, blodtypeserologi, fysiurgi ellertropemedicin, og som har truffet foranstaltninger vedrørende velerhver-vede rettigheder til fordel for deres egne statsborgere, indrømmer
medlemsstaternes statsborgere ret til at nyde godt af disse foranstalt-
ninger, for så vidt deres eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser for neuropsykiatri, radiologi, thoraxkirurgi, karki-rurgi, kirurgisk gastroenterologi, blodtypeserologi, fysiurgi ellertropemedicin opfylder de pågældende bestemmelser herfor, hvortil der
henvises enten i stk. 2 i denne artikel eller i artikel 24, 25 og 27, og
såfremt disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-beviser er udstedt inden det tidspunkt, hvor værtslandet ophørte med atudstedeeksamensveiser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser fordet pågældende speciale.
7. Datoerne for de pågældende medlemsstaters ophævelse af de ved
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om de eksamensbeviser,certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der er omhandlet i stk. 6, eranført i bilag II.
KAPITEL V
BENYTTELSE AF AKADEMISK TITEL
Artikel 10
1. Med forbehold af artikel 19 sikrer de medlemsstater, der er
værtslande, at medlemsstaternes statsborgere, som opfylder de i artikel2, 4, 6 og 9 fastsatte betingelser, har ret til at benytte deres retmæssigeakademiske titel, og eventuelt en forkortelse for den, fra den medlems-stat, der er hjemland eller seneste opholdsland, og på denne stats sprog.
De medlemsstater, der er værtslande, kan foreskrive, at denne titel
efterfølges af navn og beliggenhed for den institution eller detbedømmelsesudvalg, der har tildelt den.
2. Såfremt den akademiske titel fra den medlemsstat, der er hjemland
eller seneste opholdsland, i den medlemsstat, der er værtsland, kanforveksles med en titel, som i denne stat kræver en supplerendeuddannelse, som den begunstigede ikke har erhvervet, kan denmedlemsstat, der er værtsland, foreskrive, at den begunstigede skal
benytte sin titel fra den medlemsstat, der er hjemland eller seneste
opholdsland, i en passende udformning, som den stat, der er værtsland,angiver.
KAPITEL VI
BESTEMMELSER, SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE
UDØVELSE AF RETTEN TIL ETABLERING OG FRI UDVEKS-LING AF TJENESTEYDELSER PÅ DET LÆGELIGE OMRÅDE
A. Særlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 11
1. Den medlemsstat, der er værtsland, og som af sine egne
statsborgere for den første adgang til en af formerne for virksomhedsom læge kræver bevis for vandel og hæderlighed, skal for statsborgere1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 27
▼B
fra andre medlemsstater som tilstrækkeligt bevis godkende en attestation
udstedt af en kompetent myndighed i den medlemsstat, der er hjemlandeller seneste opholdsland, som bekræfter, at de betingelser vedrørende
vandel og hæderlighed, der i denne medlemsstat stilles for adgangen til
den pågældende form for virksomhed, er opfyldt.
2. Såfremt der ikke af den medlemsstat, der er hjemland eller seneste
opholdsland, stilles krav om bevis for vandel og hæderlighed for den
første adgang til den pågældende form for virksomhed, kan den
medlemsstat, der er værtsland, af statsborgere fra den medlemsstat, derer hjemland eller seneste opholdsland, kræve en udskrift af straf-feregisteret eller i mangel heraf et tilsvarende dokument udstedt af enkompetent myndighed i den medlemsstat, der er hjemland eller senesteopholdsland.
3. Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, har kendskab til
alvorlige og konkrete forhold, der, inden den pågældende etableredesig i denne stat, har foreligget uden for dens område, og som i denne statvil kunne få følger for adgangen til de pågældende former for
virksomhed, kan den underrette den medlemsstat, der er hjemland eller
seneste opholdsland, herom.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, undersøger
rigtigheden af forholdene. Dens myndigheder bestemmer selv arten ogomfanget af de undersøgelser, der skal foretages, og meddeler den
medlemsstat, der er værtsland, de slutninger, de drager heraf med hensyn
til de attestationer eller dokumenter, som de har udstedt.
4. Medlemsstaterne sørger for, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 12
1. Såfremt der i en medlemsstat, der er værtsland, gælder ved lov
eller administrativt fastsatte bestemmelser om opfyldelse af kravvedrørende vandel og hæderlighed, herunder bestemmelser om sankti-oner i tilfælde af alvorlig embedsforseelse eller domfældelse for
lovovertrædelser i forbindelse med udøvelsen af en af formerne for
virksomhed som læge, sender den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, til den medlemsstat, der er værtsland, denødvendige oplysninger om faglige eller administrative foranstaltningereller sanktioner, der er truffet over for den pågældende, samt destrafferetlige sanktioner, der vedrører udøvelsen af erhvervet i den
medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland.
2. Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, har kendskab til
alvorlige og konkrete forhold, der, inden den pågældende etableredesig i denne stat, har foreligget uden for dens område, og som i denne stat
vil kunne få følger for udøvelsen af de pågældende former for
virksomhed, kan den underrette den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, herom.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, undersøger
rigtigheden af forholdene. Dens myndigheder bestemmer selv arten og
omfanget af de undersøgelser, der skal foretages, og meddeler den
medlemsstat, der er værtsland, de slutninger, de drager heraf med hensyntil de oplysninger, som de har fremsendt i henhold til stk. 1.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 13
Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere som
betingelse for adgang til eller udøvelse af en af formerne for virksomhedsom læge kræver dokumentation for fysisk eller psykisk sundhed,
godkender denne stat som tilstrækkeligt bevis i så henseende frem-
læggelsen af det dokument, der kræves i den medlemsstat, der erhjemland eller seneste opholdsland.
Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland,
ikke stiller betingelser af denne art for adgang til eller udøvelse af den1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 28
▼B
pågældende form for virksomhed, godkender den medlemsstat, der er
værtsland, for statsborgere fra den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, en attestation udstedt af en kompetent myndighed i
denne stat, der svarer til attestationerne i den medlemsstat, der er
værtsland.
Artikel 14
De i artikel 11, 12 og 13 omhandlede dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være ældre end tre måneder.
Artikel 15
1. Proceduren for godkendelse af den begunstigedes adgang til en af
formerne for virksomhed som læge i overensstemmelse med artikel 11,
12 og 13 skal afsluttes så hurtigt som muligt og senest tre måneder efter
fremlæggelsen af samtlige akter vedrørende den pågældende medforbehold af de forsinkelser, der måtte opstå som følge af en eventuelklage efter gennemførelsen af denne procedure.
2. I de i artikel 11, stk. 3, og artikel 12, stk. 2, omhandlede tilfælde
bevirker en anmodning om fornyet undersøgelse, at den i stk. 1omhandlede frist suspenderes.
Den medlemsstat, der bliver hørt, skal afgive sit svarinden for en frist på
tre måneder.
Den medlemsstat, der er værtsland, fremmer den i stk. 1 nævnte
procedure straks fra modtagelsen af dette svar eller fra udløbet af dennefrist.
Artikel 16
Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere som
betingelse for adgang til at optage eller udøve en af formerne forvirksomhed som læge kræver edsaflæggelse eller afgivelse af ethøjtideligt løfte, og formuleringen af denne ed eller dette løfte ikke
kan anvendes af statsborgere fra de øvrige medlemsstater, sørger den
medlemsstat, der er værtsland, for, at der tilbydes de pågældende enpassende og tilsvarende formulering.
B. Særlige bestemmelser om udførelse af tjenesteydelser
Artikel 17
1. Såfremt en medlemsstat af sine egne statsborgere som betingelse
for adgang til at optage eller udøve en af formerne for virksomhed somlæge kræver enten en tilladelse eller en indskrivning eller optagelse i etfagligt organ, fritager medlemsstaten statsborgere fra andre medlems-stater for opfyldelsen af dette krav for så vidt angår udførelse af
tjenesteydelser.
Den begunstigede udfører tjenesteydelsen med de samme rettigheder og
pligter som statsborgerne i den medlemsstat, der er værtsland; han ernavnlig undergivet de disciplinære bestemmelser af faglig eller
administrativ karakter, der finder anvendelse i denne medlemsstat.
Med henblik herpå og som supplement til den i stk. 2 omhandlede
erklæring om udførelse af tjenesteydelser kan medlemsstaterne for atgøre det muligt at anvende de disciplinære regler, der gælder på deresområde, bestemme, at der skal foretages enten en midlertidig,
automatisk indmeldelse i eller etableres et proformamedlemskab af en
faglig organisation eller et fagligt organ, eller at der skal ske enregistrering, på betingelse af at disse foranstaltninger ikke på nogenmåde forsinker eller komplicerer udførelsen af tjenesteydelsen, samt atde ikke medfører yderligere omkostninger for den, der udfører
tjenesteydelserne.
Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, træffer en foranstaltning i
medfør af andet afsnit eller har kendskab til forhold, der er i strid meddisse bestemmelser, giver den omgående underretning herom til denmedlemsstat, hvor den begunstigede er etableret.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 29
▼B
2. Den medlemsstat, der er værtsland, kan foreskrive, at den
begunstigede afgiver en forudgående erklæring om sin udførelse aftjenesteydelser til de kompetente myndigheder, såfremt denne udførelse
medfører et midlertidigt ophold på dens område.
I hastende tilfælde kan denne erklæring afgives snarest muligt efter, at
tjenesteydelsen er udført. 3
3. I medfør af stk. 1 og stk. 2 kan den medlemsstat, der er værtsland,
af den begunstigede kræve et eller flere dokumenter indeholdende
følgende oplysninger:
— den i stk. 2 omhandlede erklæring
— en attestation, der bekræfter, at den begunstigede retmæssigt udøver
de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat, hvor han
er etableret
— en attestation for, at den begunstigede er i besiddelse af det eller de
eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, somkræves til den pågældende udførelse af tjenesteydelser, og som ernævnt i dette direktiv.
4. Det eller de i stk. 3 nævnte dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være ældre end tolv måneder.
5. Såfremt en medlemsstat helt eller delvis, midlertidigt eller varigt,
fratager en af sine egne statsborgere eller en statsborger fra en andenmedlemsstat, der er etableret på dens område, retten til at udøve en afformerne for virksomhed som læge, sikrer den, at den i stk. 3, andet led,
omhandlede attestation inddrages enten midlertidigt eller varigt.
Artikel 18
Såfremt det i en medlemsstat, der er værtsland, er nødvendigt at være
optaget i et offentligretligt socialsikringsorgan for med et forsikrings-organ at opgøre regnskaber i forbindelse med virksomhed udøvet til
fordel for socialforsikrede, fritager denne medlemsstat i tilfælde af
tjenesteydelser, som medfører, at den begunstigede må rejse, de afmedlemsstaternes statsborgere, der er etableret i en anden medlemsstat,for at opfylde dette krav.
Den begunstigede underretter dog forud eller, i hastende tilfælde,
efterfølgende dette organ om sin udførelse af tjenesteydelser.
C. Fælles bestemmelser om retten til etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser
Artikel 19
Såfremt der i en medlemsstat, der er værtsland, findes bestemmelser om
benyttelse af den erhvervsmæssige titel, der hører til en af formerne forvirksomhed som læge, benytter statsborgere fra de øvrige medlems-
stater, som opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 2 og i artikel 9,
stk. 1, 3 og 5, den erhvervsmæssige titel i den medlemsstat, der erværtsland, som i denne stat svarer til deres uddannelsesniveau, og gørbrug af forkortelsen for den.
Stk. 1 finder ligeledes anvendelse på benyttelsen af titlen som
speciallæge for speciallæger, der opfylder de i henholdsvis artikel 4
og 6 artikel 9, stk. 2, 4, 5 og 6, fastsatte betingelser.
Artikel 20
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med
henblik på at gøre det muligt for de begunstigede at holde sigunderrettet om sundheds- og sociallovgivningerne samt i givet fald om
reglerne om lægens pligter i den medlemsstat, der er værtsland.
I dette øjemed kan de oprette informationskontorer, hvor de begunsti-
gede kan få de nødvendige oplysninger. I tilfælde af etablering kanmedlemsstater, der er værtslande, pålægge de begunstigede at optageforbindelse med disse kontorer.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 30
▼B
2. Medlemsstaterne kan oprette de i stk. 1 omhandlede kontorer hos
de kompetente myndigheder og organer, som de udpeger.
3. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de begunstigede i deres
egen og i deres patienters interesse om nødvendigt erhverver sig de
nødvendige sproglige kundskaber for udøvelse af deres faglige virk-somhed i værtslandet.
Artikel 21
De medlemsstater, der af deres egne statsborgere som betingelse for at
kunne anerkendes som læge for en sygeforsikring kræver gennemførelseaf en forberedende turnus, kan i et tidsrum af fem år fra den 20. juni1975 pålægge statsborgere fra de øvrige medlemsstater den samme pligt.
Turnusperiodens varighed kan dog ikke overstige seks måneder.
Artikel 22
Den medlemsstat, der er værtsland, kan i tilfælde af begrundet tvivl af en
anden medlemsstats kompetente myndigheder kræve en bekræftelse på
ægtheden af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-beviser, som er udstedt i denne medlemsstat og omhandlet i kapitel, I tilIV i afsnit II, samt en bekræftelse på, at den begunstigede har opfyldtalle de uddannelsesbetingelser, som kræves i afsnit III.
AFSNIT III
SAMORDNING AF VED LOV ELLER ADMINISTRATIVTFASTSATTE BESTEMMELSER VEDRØRENDE LÆGEVIRK-
SOMHED
Artikel 23
1. Medlemsstaterne gør adgangen til at optage og udøve virksomhed
som læge betinget af besiddelse af et eksamensbevis, certifikat ellerandet kvalifikationsbevis for læger som omhandlet i artikel 3, som ydergaranti for, at den pågældende gennem hele sin uddannelse har
erhvervet:
a) fyldestgørende kendskab til de videnskaber, som lægegerningen
bygger på, samt en god forståelse af videnskabelig metode, herunderprincipperne for måling af biologiske funktioner, vurdering afvidenskabeligt fastlagte kendsgerninger og bedømmelse af oplysnin-gerne
b) fyldestgørende kendskab til raske og syge menneskers opbygning,
funktion og adfærd, samt til forbindelserne mellem mennesketssundhedstilstand og dets fysiske og sociale miljø
c) fyldestgørende kendskab til kliniske discipliner og behandlinger, som
giver den pågældende et sammenhængende billede af de mentale og
fysiske sygdomme, af lægegerningen set ud fra den profylaktiske,den diagnostiske og den terapeutiske synsvinkel, og af denmenneskelige forplantning
d) fyldestgørende klinisk erfaring på sygehuse under passende tilsyn.
2. Den samlede medicinske uddannelse omfatter mindst seks års
studier eller5 000 timers teoretisk og praktisk undervisning ved etuniversitet eller under tilsyn af et universitet.
3. Adgang til denne uddannelse forudsætter, at den studerende er i
besiddelse af et eksamensbevis eller certifikat, som giver ham adgang tildet pågældende studium ved universiteterne i en medlemsstat.
4. For personer, som påbegyndte deres studier inden den 1. januar
1972, kan den i stk. 2 omhandlede uddannelse omfatte en praktisk
heltidsuddannelse på universitetsniveau af seksmåneders varighed undertilsyn af de kompetente myndigheder.
5. Dette direktiv udelukker ikke medlemsstaternes mulighed for på
deres eget område efter deres egen lovgivning at give indehavere afeksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som ikke er1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 31
▼B
erhvervet i en medlemsstat, adgang til at optage og udøve virksomhed
som læge.
Artikel 24
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at den uddannelse, der fører
til erhvervelsen af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifika-tionsbevis for speciallæger, mindst opfylder følgende betingelser:
a) den forudsætter gennemførelse og godkendelse af seks års studier
inden for rammerne af den i artikel 23 omhandlede uddannelses-cyklus; den uddannelse, der fører til udstedelse af et eksamensbevis,
certifikat eller andet kvalifikationsbevis for speciallæger i tand-,
mund- og kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge og somtandlæge), forudsætter desuden gennemførelse og anerkendelse aftandlægeuddannelsen som omhandlet i artikel 1 i Rådets direktiv 78/687/EOF af 25. juli 1978 om samordning af de administrativt ellerved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som tandlæge(
1)
b) den omfatter en teoretisk og praktisk undervisning
c) den følges på heltidsbasis under tilsyn af de kompetente myndigheder
eller organer i overensstemmelse med punkt 1 i bilag I
d) den finder sted på et universitet, på et universitetssygehus eller efter
omstændighederne i en anden institution inden for sundhedsområdet,
der er godkendt til dette formål af de kompetente myndigheder eller
organer
e) den omfatter speciallægekandidatens personlige deltagelse i de
pågældende forvaltningers virksomhed og ansvar.
2. Medlemsstaterne gør udstedelsen af et eksamensbevis, certifikat
eller andet kvalifikationsbevis for speciallæger betinget af besiddelsen afet de i artikel 23 omhandlede eksamensbeviser, certifikater eller andre
kvalifikationsbeviser for læger; udstedelse af et eksamensbevis, certi-
fikat eller andet kvalifikationsbevis for speciallæger i tand-, mund-,kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge og som tandlæge) erdesuden betinget af, at den pågældende er i besiddelse af et af de iartikel 1 i direktiv 78/687/EØF omhandlede eksamensbeviser, certi-fikater eller andre kvalifikationsbeviser for tandlæger.
Artikel 25
1. Med forbehold af princippet om heltidsuddannelse, der er
indeholdt i artikel 24, stk. 1, litra c), og så længe Rådet ikke har truffetafgørelserne i overensstemmelse med stk. 3, kan medlemsstaterne givetilladelse til speciallægeuddannelse på deltidsbasis på de af de
kompetente nationale myndigheder godkendte betingelser, såfremt en
heltidsuddannelse som følge af dokumenterede personlige forhold ikkevil være gennemførlig.
2. Deltidsuddannelsen skal tilrettelægges i overensstemelse med
punkt 2 i bilag I, og uddannelsesniveauet skal kvalitativt svare til detniveau, der opnås ved heltidsuddannelsen. Dette niveau må ikke sænkes,hverken fordi der er tale om en deltidsuddannelse, eller fordi der udøves
lønnet privat erhvervsvirksomhed.
Den samlede varighed af speciallægeuddannelsen må ikke afkortes som
følge af, at den foregår på deltidsbasis.
3. Rådet træffer senest den 25. januar 1989 afgørelse om, hvorvidt
stk. 1 og 2 skal bibeholdes eller ændres på grundlag af en fornyet
undersøgelse af situationen og efter forslag fra Kommissionen samtunder hensyntagen til, at der fortsat skal være mulighed for deltids-uddannelse under visse omstændigheder, der skal undersøges for hvertspeciale.
Speciallægeuddannelser på deltidsbasis, der er påbegyndt inden den 1.
januar 1983 kan fuldføres i overensstemmelse med de bestemmelser,som var gældende inden denne dato.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 32
(1) EFT nr. L 233 af 24. 8. 1978, s. 10.
▼B
Artikel 26
Medlemsstaterne drager omsorg for, at varigheden af nedennævnte
speciallægeuddannelser ikke er mindre end følgende:
Gruppe 1 (fem år):
— almen kirurgi
— neurokirurgi— intern medicin
— urologi
— ortopædi
Gruppe 2 (fire år):
— gynækologi og obstetrik
— pædiatri
— medicinske lungesygdomme— patelogisk anatomi— neurologi
— psykiatri
— diagnostisk radiologi
— terapeutisk radiologi
Gruppe 3 (tre år):
— vanæstesiologi
— oftalmologi— oto-rhino-laryngologi.
Fortegnelsen over de i denne artikel anførte minimumsvarigheder for
speciallægeuddannelserne ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 3.
Artikel 27
De medlemsstater, i hvilke der findes ved lov eller administrativt
fastsatte bestemmelser på dette område, sikrer, at varigheden afnedennævnte speciallægeuddannelser ikke er mindre end følgende:
Gruppe 1 (fem år):
— plastikkirurgi
— thoraxkirurgi
— karkirurgi— neuropsykiatri
— pædiatrisk kirurgi
— kirurgisk gastroenterologi— kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge)
— ulykkes- og katastrofemedicin
Gruppe 2 (fire år):
— cardiologi
— gastroenterologi— rheumatologi
— klinisk biologi
— radiologi
— tropemedicin1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 33
▼M4
▼B
▼M1
▼B
▼M3
▼B
▼M4
▼B
▼B
— farmakologi
— børnepsykiatri
— mikrobiologi — bakteriologi
— arbejdsmedicin— klinisk kemi
— immunologi
— dermatologi— venerolog
— geriatri
— nefrologi— epidemiske sygdomme
— »community medicine« (samfundsmedicin)
— blodtypeserologi
— nuklearmedicin
— tand-, mund- og kæbe-ansigtskirurgi (grunduddannelse som læge og
tandlæge)
— neurofysiologi
Gruppe 3 (tre år):
— almen hæmatologi
— endokrinologi— fysiurgi
— stomatologi
— dermato-venerologi— allergologi.
Fortegnelsen over de i denne artikel anførte minimumsvarigheder for
speciallægeuddannelserne ændres efter proceduren i artikel 44a, stk. 3.
Artikel 28
Som overgangsforanstaltning og uanset artikel 24, stk. 1, litra c), og
artikel 25 kan de medlemsstater, hvis love eller administrative
bestemmelser den 20. juni 1975 hjemlede en form for speciallægeud-
dannelse på deltidsbasis, fortsat anvende disse bestemmelser påkandidater, som har begyndt deres speciallægeuddannelse senest den31. december 1983.
For kandidater, for hvem stk. 1 gælder, kan enhver medlemsstat, der er
værtsland, kræve, at deres eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser skal være ledsaget af en attestation af, at de
pågældende kandidater i løbet af de fem år, der går forud for
attestationens udstedelse, faktisk og retmæssigt har udøvet de pågæl-dende former for speciallægevirksomhed i mindst tre på hinandenfølgende år.
Artikel 29
Som overgangsforanstaltning og uanset artikel 24, stk. 2:
a) gælder det for Luxembourg og udelukkende for de luxembourgske
eksamensbeviser, der er omhandlet i loven af 1939 om tildeling af
akademiske grader, at et bevis for tilladelse til at betegne sig somspeciallæge kun udstedes til indehavere af bevis for, at de har beståetlægevidenskabelig embedseksamen med fagene medicin, kirurgi ogfødselshjælp, udstedt af Luxembourgs eksamensudvalg
b) gælder det for Danmark og udelukkende for de beviser for bestået
lægevidenskabelig embedseksamen, der udstedes af det lægeviden-skabelige fakultet ved et dansk universitet med de iindenrigsministeriets lovbekendtgørelse af 14. maj 1970 om udøvelseaf lægegerning angivne retsvirkning, at udstedelse af tilladelse til at1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 34
▼M3
▼B
▼M1
▼B
▼B
betegne sig som speciallæge alene er betinget af besiddelse af de
nævnte beviser. D.
De under litra a) og b) omhandlede eksamensbeviser kan udstedes til
kandidater, hvis uddannelse er påbegyndt inden den 20. december 1976.
AFSNIT V
SÆRLIG UDDANNELSE TIL ALMENT PRAKTISERENDE
LÆGE
Artikel 30
Hver medlemsstat, som på sit område tilbyder det komplette uddannel-
sesforløb, der omtales i artikel 23, indfører en særlig uddannelse tilalment praktiserende læge, der mindst opfylder de krav, der er fastsat iartikel 31 og 32, således at de første eksammensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser for denne uddannelse kan udstedes senestden 1. januar 1990.
Artikel 31
1. Den i artikel 30 nævnte særlige uddannelse til alment praktiserende
læge skal mindst opfylde følgende betingelser:
a) den kan først påbegyndes efter gennemførelse og godkendelse af
mindst seks års studier inden for den i artikel 23 omhandlede
uddannelse
b) den omfatter mindst to års uddannelse på heltidsbasis og gennem-
føres under tilsyn af de kompetente myndigheder eller organer
c) den skal i højere grad være praktisk end teoretisk orienteret; den
praktiske del af uddannelsen skal dels finde sted i mindst seksmåneder på godkendte sygehuse, der råder over egnet udstyr ogegnede afdelinger, dels omfatte mindst seks måneder hos engodkendt alment praktiserende læge eller i et godkendt lægecenter
inden for den primære sundhedstjeneste; uddannelsen sker i
samarbejde med andre institutioner eller organer inden for sund-hedsområdet, der beskæftiger sig med almen medicin; med forbeholdaf ovennævnte minimumsperioder, kan den praktiske uddannelse dogi en periode på højst seks måneder gives i andre godkendte
institutioner eller organer inden for sundhedsområdet, der beskæf-
tiger sig med almen medicin
d) den omfatter lægens personlige deltagelse i de faglige arbejds- og
ansvarsopgaver, der påhviler de personer, som han arbejder sammenmed.
2. Medlemsstaterne kan udsætte anvendelsen af stk. 1, litra c),
vedrørende mindstevarigheden af uddannelsesperioderne indtil senest
den 1. januar 1995.
3. Medlemsstaterne gør udstedelsen af et eksamensbevis, certifikat
eller andet kvalifikationsbevis for den særlige uddannelse til almentpraktiserende læge betinget af besiddelsen af et af de i artikel 3omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-
beviser.
Artikel 32
Hvis der den 22. september 1986 i en medlemsstat fandtes en
uddannelse til alment praktiserende læge, der bygger på erfaringer
inden for almen medicin, som lægen har opnået i sin egen praksis under
tilsyn af en godkendt praktikvejleder, kan medlemsstaten opretholdedenne uddannelse på forsøgsbasis på betingelse af, at den:
— er i overensstemmele med artikel 31, stk. 1, litra a) og b), og stk. 3
— er af en varighed, der svarer til det dobbelte af forskellen mellem den
varighed, der er omhandlet i artikel 31, stk. 1, litra b), og summen af
de perioder, der er omhandlet i tredje led i nærværende artikel
— mindst omfatter en periode på et godkendt sygehus, der råder over
egnet udstyr og egnede afdelinger, og en periode hos en godkendt1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 35
▼B
alment praktiserende læge eller i et godkendt lægecenter inden for
den primære sundhedstjeneste; fra 1. januar 1995 skal disse toperioder hver være på mindst seks måneder.
Artikel 33
På grundlag af den indhentede erfaring og under hensyn til udviklingen
inden for uddannelsen til alment praktiserende læge forelægger
Kommissionen senest den 1. januar 1996 Rådet en rapport omgennemførelsen af artikel 31 og 32 samt passende forslag med henblikpå fortsat harmonisering af uddannelsen til alment praktiserende læge.
Rådet træffer inden den 1. januar 1997 afgørelse om disse forslag efter
fremgangsmåderne i Traktaten.
Artikel 34
1. Uden at princippet om heltidsuddannelse, i artikel 31, stk. 1, litra
b), derved anfægtes, kan medlemsstaterne give tilladelse til, at densærlige uddannelse til alment praktiserende læge foruden på heltidsbasisogså kan finde sted på deltidsbasis, såfremt følgende særlige betingelser
er opfyldt:
— uddannelsens samlede varighed må ikke afkortes, fordi den gennem-
føres på deltidsbasis — den ugentlige varighed af deltidsuddannelsenmå ikke være under 60 % af den ugentlige varighed af uddannelsenpå heltidsbasis
— den ugentlige varighed af deltidsuddannelsen må ikke være under
60 % af den ugentlige varighed af uddannelsen på heltidsbasis
— deltidsuddannelsen skal omfatte et vist antal perioder med heltids-
uddannelse både for så vidt angår den del, der foregår på sygehuse,og for så vidt angår den del, der foregår hos en godkendt almentpraktiserende læge eller i et godkendt lægecenter inden for den
primære sundhedstjeneste. Disse heltidsuddannelsesperioder skal
være af et sådant antal og en sådan varighed, at der derigennemtilvejebringes et tilstrækkeligt grundlag for en effektiv udøvelse afalmen medicinsk praksis.
2. Deltidsuddannelsen skal kvalitativt være på samme niveau som
heltidsuddannelsen. Som bevis for gennemførelsen af denne uddannelseudstedes det i artikel 30 omhandlede eksamensbevis, certifikat ellerandet kvalifikationsbevis.
Artikel 35
1. Uafhængigt af de regler for erhvervede rettigheder, de måtte
vedtage, kan medlemsstaterne udstede det i artikel 30 omhandlede
eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis til en læge, der
ikke har gennemført den i artikel 31 og 32 omhandlede uddannelse, mensom har gennemgået en anden supplerende uddannelse, for hvilken dekompetente myndigheder i en medlemsstat har udstedt et eksamens-bevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis; dog kan dette
eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis kun udstedes
af den pågældende medlemsstat som bevis for kundskaber, derkvalitativt ligger på samme niveau som dem, der erhverves ved den iartikel 31 og 32 omhandlede uddannelse.
2. Ved de bestemmelser, der vedtages i overensstemmelse med stk. 1,
fastsætter medlemsstaterne bl.a., i hvilket omfang den supplerendeuddannelse, ansøgeren allerede har gennemgået, og hans faglige erfaringkan erstatte den i artikel 31 og 32 omhandlede uddannelse.
Medlemsstaterne kan kun udstede det i artikel 30 omhandlede
eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis, såfremtansøgeren har mindst seks måneders erfaring som alment praktiserendelæge hos en alment praktiserende læge eller i et lægecenter inden for denprimære sundhedstjeneste som nævnt i artikel 31, stk. 1, litra c).1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 36
▼B
Artikel 36
1. Fra 1. januar 1995 skal hver medlemsstat med forbehold af de
bestemmelser om erhvervede rettigheder, som den måtte vedtage, gøreadgangen til at udøve virksomhed som alment praktiserende læge inden
for rammerne af en social sikringsordning betinget af, at det i artikel 30
omhandlede eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis ererhvervet.
Medlemsstaterne kan imidlertid give dispensation fra dette krav til
personer, som er i færd med at gennemgå den særlige uddannelse ialmen medicin.
2. Hver medlemsstat fastsætter nærmere regler for erhvervede
rettigheder. Medlemsstaterne skal dog anse retten til at udøve virk-
somhed som alment praktiserende læge inden for den nationale
socialsikringsordning for at være erhvervet, når en læge, der uden atvære i besiddelse af det i artikel 30 omhandlede eksamensbevis,certifikat eller andet kvalifikationsbevis, den 31. december 1994besidder denne ret i henhold til artikel 1 til 20 og på denne dato eretableret på den pågældende medlemsstats område i henhold til artikel 2
eller artikel 9, stk. 1.
3. Hver medlemsstat kan anvende stk. 1 inden den 1. januar 1995 på
betingelse af, at enhver læge, der i en anden medlemsstat hargennemgået den i artikel 23 omhandlede uddannelse, indtil den 31.december 1994 under henvisning til artikel 2 eller artikel 9, stk. 1, kanetablere sig på dens område og praktisere inden for rammerne af dennationale socialsikringsordning.
4. Hver medlemsstats kompetente myndigheder udsteder på begæring
en attestation af, at læger, der er indehavere af de i stk. 2 omhandlede
erhvervede rettigheder, har ret til inden for rammerne af den nationalesocialsikringsordning at virke som alment praktiserende læger uden athave erhvervet det i artikel 30 omhandlede eksamensbevis, certifikateller kvalifikationsbevis.
5. Stk. 1 er ikke til hinder for, at medlemsstaterne på deres område og
i henhold til den dergældende lovgivning kan tillade, at personer, der
ikke har erhvervet eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikations-
bevis for lægeuddannelse og gennemført en særlig uddannelse i almenmedicin i en medlemsstat, men som er indehavere af eksamensbeviser,certifikater eller andre kvalifikationsbeviser for en af eller begge disseuddannelser udstedt af et tredjeland, udøver virksomhed som almentpraktiserende læge inden for rammerne af en social sikringsordning.
Artikel 37
1. Hver medlemsstat anerkender til udøvelsen af virksomhed som
alment praktiserende læge inden for rammerne af den nationalesocialsikringsordning de i artikel 30 nævnte eksamensbeviser, certi-
fikater og andre kvalifikationsbeviser, der er udstedt til medlemsstatens
statsborgere af de øvrige medlemsstater i overenstemmelse med artikel31, 32, 34 og 35.
2. Hver medlemsstat anerkender de i artikel 36, stk. 4, omhandlede
attestationer, der er udstedt til medlemsstatens statsborgere af en andenmedlemsstat, og tillægger på sit område denne attestation sammegyldighed som de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-
beviser, som den selv har udstedt, og som giver adgang til at virke som
alment praktiserende læge inden for rammerne af den nationalesocialsikringsordning.
Artikel 38
De statsborgere i en medlemsstat, som af en medlemsstat har fået
udstedt de i artikel 30 eller i artikel 36, stk. 4, omhandlede eksamens-beviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, har ret til at bæreden erhvervsmæssige titel, der anvendes i den medlemsstat, der erværtsland, og til at anvende en forkortelse af denne titel.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 37
▼B
Artikel 39
1. Med forbehold af artikel 38 sikrer de medlemsstater, der er
værtslande, at personer, som er omfattet af artikel 37, bevarer retten til at
benytte den akademiske titel, og eventuelt en forkortelse af denne, somde retmæssigt har erhvervet i den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, og på denne stats sprog. Værtslandet kanforeskrive, at der til denne titel føjes navn og adresse på den institutioneller det bedømmelsesudvalg, der har tildelt den.
2. Såfremt den akademiske titel fra den medlemsstat, der er hjemland
eller seneste opholdsland, i den medlemsstat, der er værtsland, kanforveksles med en titel, som i denne stat kræver en supplerendeuddannelse, som den pågældende ikke har gennemgået, kan værtslandetkræve, at den pågældende skal benytte sin titel fra den medlemsstat, derer hjemland eller seneste opholdsland, i en passende udformning, som
angives af den medlemsstat, der er værtsland.
Artikel 40
På grundlag af de indvundne erfaringer og under hensyn til udviklingen i
uddannelserne inden for almen medicin forelægger Kommissionensenest den 1. januar 1997 Rådet en beretning om anvendelsen afnærværende afsnit og i givet fald passende forslag med henblik på en
relevant uddannelse af alle alment praktiserende læger, der opfylder de
særlige krav, som udøvelsen af dette erhverv stiller. Rådet træfferafgørelse om disse forslag efter de i Traktaten fastsatte fremgangsmåder.
Artikel 41
Så snart en medlemsstat har underrettet Kommissionen om ikraft-
trædelsesdatoen for de foranstaltninger, som den pågældende
medlemsstat har truffet i henhold til artikel 30, offentliggør Kommis-
sionen en passende meddelelse herom i De Europæiske Fællesskabers
Tidendeog angiver den officielle benævnelse på det eksamensbevis,
certifikat eller andet kvalifikationsbevis, der er indført af denpågældende medlemsstat, og i givet fald den erhvervsmæssige titel.
AFSNIT V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 42
Medlemsstaterne udpeger de myndigheder og organer, der er bemyn-
diget til at udstede eller modtage de eksamensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser, samt de dokumenter og oplysninger, som er
omhandlet i nærværende direktiv, og underretter omgående de øvrige
medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 43
I tilfælde, hvor der ved anvendelsen af dette direktiv skulle opstå større
vanskeligheder for en medlemsstat på særlige områder, undersøgerKommissionen disse vanskeligheder sammen med denne stat ogindhenter udtalelse fra det udvalg af højere embedsmænd inden for
sundhedsvæsenet, der er nedsat ved afgørelse 75/365/EØF(
1).
Kommissionen forelægger i givet fald passende forslag for Rådet.
Artikel 44
De i bilag III, de A, anførte direktiver ophæves, dog uden at
medlemsstaternes forpligtelser vedrørende de gennemførelsesfrister,som er anført i bilag III, del B, berøres heraf.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 38
(1) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 19.
▼B
Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til
nærværende direktiv og læses i henhold til den i bilag IV anførtesammenligningstabel.
Artikel 44a
1. Når der henvises til procedurerne i denne artikel, bistås Kommis-
sionen af Udvalget af Højere Embedsmænd inden for Sundhedsvæsenet,der er nedsat ved afgørelse 75/365/EØF(
1).
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om detteudkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,hvor meget de pågældende spørgsmål haster, i givet fald ved afstemning.
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat
ret til at anmode om, at dens holdning indføres i mødeprotokollen.
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den
underretter udvalget om, hvorledes den har taget hensyn til detsudtalelse.
3. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om detteudkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,
hvor meget de pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det
flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af deafgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Vedafstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives afrepræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnteartikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse.
Hvis de ikke er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, underrettes
Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger.
I så fald gælder følgende:
a) Kommissionen udsætter gennemførelsen af de foranstaltninger, den
har truffet afgørelse om, i et tidsrum på to måneder regnet fra datoenfor denne underretning
b) Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for
det tidsrum, der er nævnt i litra a).
Artikel 45
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 39
(1) EFT L 167 af 30. 6. 1975, s. 19. Afgørelsen er senest ændret ved afgørelse 80/157/EØF
(EFT L 33 af 11. 2. 1980, s. 15).▼M1
▼B
▼B
BILAG I
Karakteristiske træk ved speciallægeuddannelsen på heltids- og deltidsbasis
som omhandlet i artikel 24, stk. 1, litra c), og artikel 25
1.Speciallægeuddannelse på heltidsbasis
Denne uddannelse finder sted under arbejde i bestemte stillinger, der er
anerkendt af de kompetente myndigheder.
Uddannelsen indebærer, at den pågældende læge, deltager i samtlige lægelige
aktiviteter, herunder vagter, i den afdeling, hvor uddannelsen foregår, således
at han igennem hele arbejdsugen året igennem anvender hele sin arbejdsind-
sats på denne praktiske og teoretiske uddannelse på de af de kompetente
myndigheder fastsatte betingelser. Stillingen aflønnes derfor med et passende
beløb.
Uddannelsen kan afbrydes af grunde som militærtjeneste, tjenesterejser med
videnskabeligt, sigte, graviditet og sygdom. Uddannelsens samlede varighed
kan ikke nedsættes på grund af sådanne afbrydelser.
2.Speciallægeuddannelse på deltidsbasis
Kravene er de samme som ved heltidsuddannelsen, og den eneste forskel
mellem de to former for uddannelse er, at det ved deltidsuddannelsen er muligt
at begrænse deltagelsen i den lægelige aktiviteter, således at varigheden svarer
til mindst halvdelen af den i punkt 1, andet afsnit, fastsatte periode.
De kompetente myndigheder sørger for, at speciallægeudannelsen på deltids-
basis svarer til heltidsuddannelsen både hvad angår den samlede varighed og
kvaliteten.
Læger under specialuddannelse på deltidsbasis aflønnes derfor med et
passende beløb.1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 40
▼B
BILAG II
Datoerne for visse medlemsstaters ophævelse af de ved lov eller administrativt fastsatte
bestemmelser om udstedelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser som
omhandlet i artikel 9, stk. 7
BELGIEN
Thoraxkirurgi: 1. januar 1983
Karkirurgi: 1. januar 1983Neuropsykiatri: 1. august 1987 undtagen for personer, der har
påbegyndt uddannelsen før denne dato
Kirurgisk gastroenterologi: 1. januar 1983DANMARK
Blodtypeserologi: 1. januar 1983 undtagen for personer, der har
påbegyndt uddannelsen før denne
dato, og som har afsluttet den inden
udgangen af 1988
Fysiurgi: 1. januar 1983 undtagen for personer, der har
påbegyndt uddannelsen før denne
dato, og som har afsluttet den inden
udgangen af 1988
Tropemedicin: 1. august 1987 undtagen for personer, der har
påbegyndt uddannelsen før denne dato
FRANKRIG
Radiologi: 31. december 1971
Neuropsykiatri: 31. december 1971LUXEMBOURG
Radiologi: Der udstedes ikke længere eksamensbeviser, certifikater og
andre kvalifikationsbeviser for uddannelser, der er påbegyndt
efter den 5. marts 1982
Neuropsykiatri: Der udstedes ikke længere eksamensbeviser, certifikater og
andre kvalifikationsbeviser for uddannelser, der er påbegyndt
efter den 5. marts 1982
NEDERLANDENE
Radiologi: 8. juli 1984
Neuropsykiatri: 9. juli 19841993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 41
▼B
BILAG III
Del A
Ophævede direktiver
(jf. artikel 44)
1. Direktiv 75/362/EØF
2. Direktiv 75/363/EØFog deres efterfølgende ændringer:
— Direktiv 81/1057/EØF: udelukkende for så vidt angår hanvisningerne i
artikel 1 til bestemmelserne i de ophævede direktiver 75/362/EØF og 75/
363/EØF.
— Direktiv 82/76/EØF— Direktiv 89/594/EØF: udelukkende artikel 1 til 9.— Direktiv 90/658/EØF: udelukkende artikel 1, nr. 1 og 2, og artikel 2.
3. Direktiv 86/457/EØF
Del B
Frister for gennemførelsen i national ret
(jf. artikel 44)
Direktiv Gennemførelsesfrist
75/362/EØF (EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 1) 20. december 1976(*)
81/1057/EØF (EFT nr. L 385 af 31. 12. 1981, s. 25) 30. juni 1982
75/363/EØF (EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 14) 20. december 1976(**)82/76/EØF (EFT nr. L 43 af 15. 2. 1982, s. 21) 31. december 1982
89/594/EØF (EFT nr. L 341 af 23. 11. 1989, s. 19) 8. maj 1991
90/658/EØF (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 73) 1. juli 199186/457/EØF (EFT nr. L 267 af 19. 9. 1986, s. 26) 1. januar 1995
(*) 1. januar 1981 for Grækenland, 1. januar 1986 for Spanien og Portugal.
(**) 1. januar 1981 for Grækenland, 1. januar 1986 for Spanien og Portugal. For den
tidligere Tyske Demokratiske Republiks område træffer Tyskland de nødvendigeforanstaltninger for at gennemføre artikel 2 til 5 i direktiv 75/363/EØF (artikel 24 til 27i nærværende direktiv) inden den 3. april 1992 (direktiv 90/658/EØF, artikel 2).1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 42
BILAG IV
Sammenligningstabel
Dette direktiv Direktiv 75/362/EØF Direktiv 75/363/EØF Direktiv 86/457/EØF Direktiv 81/1057/EØF Direktiv 89/594/EØF Direktiv 82/76/EØF
Artikel 1 Artikel 1 og 24
Artikel 2 Artikel 2Artikel 3 Artikel 3Artikel 4 Artikel 4Artikel 5 Artikel 5Artikel 6 Artikel 6Artikel 7 Artikel 7Artikel 8 Artikel 8
Artikel 9, stk. 1 Artikel 9, stk. 1 Artikel 1
Artikel 9, stk. 2 Artikel 9, stk. 2 Artikel 1Artikel 9, stk. 3 Artikel 9a, stk. 1Artikel 9, stk. 4 Artikel 9a, stk. 2Artikel 9, stk. 5 Artikel 9, stk. 3Artikel 9, stk. 6 Artikel 9, stk. 1
Artikel 9, stk. 7 Artikel 9, stk. 2
Artikel 10 Artikel 10Artikel 11 Artikel 11Artikel 12 Artikel 12
Artikel 13 Artikel 13
Artikel 14 Artikel 14Artikel 15 Artikel 15Artikel 16 Artikel 15aArtikel 17 Artikel 16Artikel 18 Artikel 17Artikel 19 Artikel 18Artikel 20 Artikel 20Artikel 21 Artikel 21Artikel 22 Artikel 22
Artikel 23 Artikel 1
Artikel 24 Artikel 2Artikel 25, stk. 1 Artikel 3, stk. 1Artikel 25, stk. 2 Artikel 3, stk. 2▼B1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 43
Dette direktiv Direktiv 75/362/EØF Direktiv 75/363/EØF Direktiv 86/457/EØF Direktiv 81/1057/EØF Direktiv 89/594/EØF Direktiv 82/76/EØF
Artikel 25, stk. 3, første
afsnitArtikel 3, stk. 3, første
afsnit
Artikel 25, stk. 3, første
afsnitArtikel 14
Artikel 26 Artikel 4
Artikel 27 Artikel 5Artikel 28 Artikel 7Artikel 29 Artikel 8Artikel 30 Artikel 1
Artikel 31 Artikel 2, stk. 1, 2, 3
Artikel 32 Artikel 3
Artikel 33 Artikel 4
Artikel 34 Artikel 5
Artikel 35 Artikel 6
Artikel 36 Artikel 7
Artikel 37 Artikel 8
Artikel 38 Artikel 9
Artikel 39 Artikel 10
Artikel 40 Artikel 11
Artikel 41 Artikel 12, stk. 2
Artikel 42 Artikel 23 Artikel 2, stk. 4
Artikel 43 Artikel 26 Artikel 10Artikel 44Artikel 45 Artikel 27Bilag I BilagBilag II Bilag▼B1993L0016 — DA — 22.06.1999 — 005.001 — 44