1982R0510 — DA — 09.03.1982 — 000.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Berigtiget ved:

▼B

RÅDETS FORORDNING (EKSF, EØF, EURATOM) Nr. 510/82

af 22. februar 1982

om ændring af forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 1860/76 om fastsættelse af vilkårene for personalet ved Det europæiske institut til forbedring af Livs- og Arbejdsvilkårene

under henvisning til Rådets forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 1860/76 af 29. juni 1976 om fastsættelse af vilkårene for personalet ved Det europæiske institut til forbedring af Livs- og Arbejdsvilkårene ( 2 ), ændret ved forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 1238/80 ( 3 ),

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1365/75 af 26. maj 1975 om oprettelse af et europæisk institut til forbedring af livs- og arbejdsvilkårene ( 1 ), særlig artikel 17,

Artikel 1

I forordning (EKSF, EØF, Euratom) nr. 1860/76 foretages følgende ændringer:

6. Den berettigede skal anføre de krav på godtgørelse for udgifter, som han over for en anden lovpligtig sygeforsikring kan gøre gældende for sig selv eller for en gennem ham forsikret person.

4. Bestemmelserne i stk. 1 gælder ligeledes for følgende personer på betingelse af, at de ikke dækkes af en anden offentlig sygeforsikringsordning:

2. Såfremt den ansatte godtgør, at han ikke kan dækkes af nogen anden social sikringsordning, vil han fortsat være dækket af den i stk. 1 fastsatte sygesikringsordning i et tidsrum af højst 60 dage efter udløbet af hans kontrakt eller i det tidsrum, i hvilket han lider af en alvorlig og langvarig sygdom, som han har pådraget sig, medens han var ansat ved instituttet, og dette uden betaling af bidrag fra den ansattes side.

Såfremt det imidlertid ved den lægeundersøgelse, som den ansatte skal underkastes i henhold til artikel 24, konstateres, at den pågældende lider af en sygdom eller helbredsmangel, kan direktøren bestemme, at udgifter i forbindelse med følger og eftervirkninger af denne sygdom eller helbredsmangel ikke godtgøres som fastsat i første afsnit.

1. På de betingelser, der er fastsat i den i artikel 1 i bilag V omhandlede ordning, og med indtil 80 % af de afholdte udgifter garanteres der den ansatte, hans ægtefælle, børn og andre personer, over for hvem han har forsørgerpligt i henhold til artikel 7 i bilag IV, i tidsrum, hvor han er tjenstegørende eller på sygeorlov, godtgørelse i forbindelse med sygdom. Satsen på 80 % forhøjes dog til 100 % i tilfælde af tuberkulose, polio, kræft, sindssygdom og andre sygdomme, der af Kommissionen for De europæiske Fællesskaber anses for at være af lige så alvorlig karakter.

7. Følgende indsættes som nye artikler:

»Artikel 38a

1. På de betingelser, der er fastsat i den i artikel 2 i bilag V omhandlede ordning, er den ansatte, når han er tjenestgørende eller på sygeorlov, sikret mod risikoen for erhvervssygdomme. Han skal til sikring mod risici uden for tjenesten bidrage med indtil 0,1 % af sin grundløn.

De risici, der ikke dækkes, præciseres i ovennævnte ordning.

2. De garanterede ydelser er følgende:

a) Ved dødsfald: Udbetaling til de i det følgende anførte personer af et engangsbeløb, der er lig med den pågældendes årlige grundløn multipliceret med fem, udregnet på grundlag af hans månedsløn i de sidste tolv måneder forud for ulykken: — til den afdødes ægtefælle og børn i overensstemmelse med de for ham gældende arveretlige regler; det beløb, der skal udbetales ægtefællen, må dog ikke være mindre end 25 % af det samlede beløb; — såfremt der ikke findes efterladte af den ovenfor nævnte kategori: til andre slægtninge i nedstigende linje i overensstemmelse med de for den ansatte gældende arveretlige regler; — såfremt der ikke findes efterladte af de to ovenfor nævnte kategorier: til slægtninge i opstigende linje i overensstemmelse med de for den ansatte gældende arveretlige regler; — såfremt der ikke findes efterladte af de tre ovenfor nævnte kategorier: til instituttet.

b) I tilfælde af vedvarende total invaliditet: Udbetaling til den pågældende af et engangsbeløb, der er lig med hans årlige grundløn multipliceret med otte, udregnet på grundlag af hans månedsløn i de sidste tolv måneder forud for ulykken.

c) I tilfælde af vedvarende, delvis invaliditet: Udbetaling til den pågældende af en del af den under litra b) nævnte erstatning, udregnet på grundlag af den tabel, der er fastsat i den i artikel 2 i bilag V omhandlede ordning.

På de i nævnte ordning fastlagte betingelser kan de ovenfor anførte ydelser erstattes med en livrente.

De ovenfor nævnte ydelser kan udbetales sammen med de i pensionsordningen fastsatte ydelser.

3. Desuden dækkes i henhold til betingelserne i den i artikel 2, i bilag V omhandlede ordning: udgifterne til lægebehandling, medicin, hospitalsophold, operative indgreb, proteser, røntgenoptagelser, massage, ortopædisk og klinisk behandling samt sygetransport og alle lignende udgifter, der er forårsaget af ulykken eller erhvervssygdommen.

Sådanne udgifter godtgøres dog kun i det omfang, de overskrider de ydelser, den ansatte modtager i henhold til artikel 38.«

.

»Artikel 40a

1. Instituttet indtræder, inden for grænserne af dets forpligtelser i henhold til artikel 40, uden videre i den regresret, som den ansattes ydelsesberettigede pårørende har over for den tredjemand, der er ansvarlig for den ulykke, som har medført den ansattes død.

2. Fællesskaberne indtræder, inden for grænserne af deres forpligtelser i henhold til artikel 38 og 38a, uden videre i den regresret, som den ansatte eller hans ydelsesberettigede pårørende har over for den tredjemand, der er ansvarlig for den ulykke, som har medført den ansattes eller de gennem ham forsikrede personers død eller tilskadekomst.«

.

»Artikel 41a

Den ansatte, der har gjort tjeneste i mindst ti år, er berettiget til alderspension. Han har dog uden hensyn til tjenestetidens længde ret til denne pension, hvis han er fyldt 60 år.

Den maksimale alderspension udgør 70 % af den sidste grundløn i den sidste lønklasse, i hvilken den ansatte har været indplaceret i mindst et år. Den tilkommer ham efter 35 pensionsgivende tjenesteår, udregnet på grundlag af bestemmelserne i artikel 3 i bilag VI. Hvis antallet af pensionsgivende tjenesteår er mindre end 35, nedsættes den ovennævnte maksimale pension i forhold hertil.

Når den ansatte har ret til alderspension, nedsættes hans krav på pension i forhold til det beløb, der udbetales i henhold til artikel 37 i bilag VI.

Alderspensionen kan ikke være mindre end 4 % af det i artikel 5 i bilag VI fastsatte eksistensminimum pr. pensionsgivende tjenesteår, erhvervet i henhold til artikel 3 i nævnte bilag.

Retten til alderspension erhverves ved det fyldte 60. år.

Ved de i stk. 1 omhandlede tjenesteår forstås de år, i hvilke den pågældende har været ansat i den i artikel 1, stk. 2, anførte betydning, herunder årene før den ►C1 9. marts 1982 ◄ , såfremt han stadig på nævnte dato gør tjeneste som ansat ved instituttet.

Artikel 41b

I henhold til de i kapitel III i bilag VI fastsatte betingelser er den ansatte, der er blevet varigt eller totalt invalid og af den grund må opgive at gøre tjeneste ved instituttet, berettiget til invalidepension.

Når invaliditeten skyldes en ulykke under udøvelsen eller i forbindelse med udøvelsen af tjenesten erhvervssygdom eller en opofrende handling i offentlig interesse, eller, at den ansatte har sat sit liv på spil for at redde menneskeliv, udgør invalidepensionen 70 % af hans seneste grundløn.

Når invaliditeten har andre årsager, svarer invalidepensionen, der beregnes på basis af den ansattes seneste grundløn, til den alderspension, som han ville have været berettiget til ved det fyldte 65. år, hvis han var forblevet i tjenesten indtil denne alder.

Invalidepensionen kan ikke være mindre end 120 % af det i artikel 5 i bilag VI fastsatte eksistensminimum.

Såfremt invaliditeten er fremkaldt med forsæt af den ansatte kan direktøren bestemme, at den pågældende kun får de i artikel 11 i bilag VI fastsatte udtrædelsespenge.

Artikel 41c

En ansats eller forhenværende ansats enke er i henhold til de i kapitel IV i bilag VI fastsatte betingelser berettiget til efterladtepension.

Det månedlige efterladtepensionsbeløb, som tilkommer enken efter en ansat, der er afgået ved døden, medens han var tjenstgørende eller havde orlov til aftjening af værnepligt, svarer til 35 % af den ansattes sidste månedlige grundløn og kan ikke være lavere end det i artikel 5 i bilag VI fastsatte eksistensminimum.

Artikel 41d

1. Når en ansat eller en til alderspension eller invalidepension berettiget ansat afgår ved døden uden at efterlade en ægtefælle, der er berettiget til efterladtepension, har de børn, over for hvem han havde forsørgerpligt i henhold til artikel 7 i bilag IV, ret til børnepension på de i artikel 20 i bilag VI fastsatte betingelser.

2. Børn, der opfylder samme betingelser, har samme rettigheder, når en ægtefælle, der er berettiget til efterladtepension, afgår ved døden eller indgår nyt ægteskab, som fastsat i artikel 41c.

3. Når en ansat eller en person, der er berettiget til alders- eller invalidepension, afgår ved døden, uden at de i stk. 1 fastatte betingelser er opfyldt, har de børn, over for hvem han havde forsørgerpligt i henhold til artikel 7 i bilag IV, ret til børnepension i henhold til de i artikel 20 i bilag VI fastsatte betingelser; pensionen udgør dog halvdelen af det beløb, der fremgår af bestemmelserne i sidstnævnte artikel.

4. Hvis en ansats ægtefælle, der ikke selv er ansat ved instituttet, afgår ved døden, har de børn, over for hvem den ansatte har forsørgerpligt i henhold til artikel 7 i bilag IV, ret til børnepension, der for hvert barn fastsættes til det dobbelte af børnetilskuddet.

Artikel 41e

Personer, der er berettiget til invalidepension, enkepension eller fra det 60. år til alderspension, har ret til de i artikel 6, 7 og 8 i bilag IV omhandlede familietillæg. Husstandstillægget udregnes på grundlag af den berettigedes pension.

Personer, der er berettiget til enkepension, har for hvert forsørgelsesberettiget barn, ret til et børnetilskud, der er dobbelt så stort som det i artikel 7 i bilag IV fastsatte tilskud.

Personer, der er berettiget til børnepension, har ret til uddannelsestillæg på de i artikel 8 i bilag IV fastsatte betingelser.

Artikel 41f

De i artikel 41b til 41e fastsatte ydelser og garantier suspenderes, såfremt de med ansættelsesforholdet forbundne indtægter midlertidigt suspenderes i henhold til vilkårene for personalet ved instituttet.

Artikel 41g

Pensionerne udregnes på grundlag af den lønskala, der er gældende den første dag i den måned, hvori retten til pension indtræder.

De korrigeres med en justeringskoefficient, der er over, under eller lig med 100 %, afhængig af levevilkårene i den pensionsberettigedes bopælsland; disse koefficienter er de samme som dem, der fastsættes af Rådet for De europæiske Fællesskaber på grundlag af artikel 64 og artikel 65, stk. 2, i Vedtægten for Tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber.

Pensionerne er genstand for de samme tilpasninger som dem, der af Rådet for De europæiske Fællesskaber træffes afgørelse om, for så vidt angår pensioner til tjenestemænd i disse Fællesskaber.

Pensionerne udbetales i en af de i artikel 38 i bilag VI nævnte valutaer på grundlag af de i artikel 63 i Vedtægten for Tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber omhandlede valutakurser.

Artikel 41h

De ansatte bidrager med en tredjedel til finansieringen af pensionsordningen. Den enkeltes bidrag fastsættes til 6,75 % af hans grundløn, uden hensyntagen til de i artikel 3 i bilag IV nævnte justeringskoefficienter. Bidraget indeholdes hver måned i den ansattes løn og opføres som en indtægt i den sektion af Fællesskabernes almindelige budget, der vedrører Kommissionen.

For så vidt angår fastsættelsen af ydelser i henhold til denne pensionsordning, overdrager instituttets direktører beføjelserne til den administrative instans, der er bemyndiget til at fastsætte og udbetale pensioner til forhenværende tjenestemænd ved Kommissionen for De europæiske Fællesskaber. Udbetalingen sker over De europæiske Fællesskabers almindelige budget.«

.