1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1978
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for
dyrlæger, omfattende foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering
og fri udveksling af tjenesteydelser
(78/1026/EØF)
(EFT L 362 af 23.12.1978, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv 89/594/EØF af 30. oktober 1989 L 341 19 23.11.1989
►M2Rådetsdirektiv 90/658/EØF af 4. december 1990 L 353 73 17.12.1990
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:►
C1Berigtigelse, EFT L 346 af 2.12.1981, s. 24 (79)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1978
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser for dyrlæger, omfattende foranstaltninger,som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri
udveksling af tjenesteydelser
(78/1026/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 49, 57, 66 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:i henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet forskelsbe-
handling på området etablering og tjenesteydelser forbudt fraovergangsperiodens udløb; det således gennemførte princip for nationalbehandling vedrører bl.a. udstedelse af en eventuelt fornøden tilladelse
til at optage og udøve virksomhed som dyrlæge samt indmeldelse eller
medlemsskab af faglige organisationer eller organer;
det forekommer dog tilrådeligt at fastsætte visse bestemmelser, som
skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udvekslingaf tjenesteydelser på dyrlægeområdet;
i henhold til traktaten må medlemsstaterne ikke yde nogen form for
støtte, som vil kunne fordreje etableringsvilkårene;
artikel 57, stk. 1, i traktaten foreskriver, at der skal vedtages direktiver
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser; dette direktiv sigter mod anerkendelse af eksa-mensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som giveradgang til at udøve virksomhed som dyrlæge;
i betragtning af de forskelle, der for øjeblikket består mellem medlems-
staterne med hensyn til dyrlægeuddannelsens form og varighed, er det
nødvendigt at fastsætte visse samordningsbestemmelser med det formål
at gøre det muligt for medlemsstaterne at foretage en gensidig anerken-delse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser;denne samordning er gennemført ved Rådets direktiv 78/1027/EØF af18. december 1978 om samordning af de administrativt eller ved lovfastsatte bestemmelser om virksomhed som dyrlæge(
4);
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke
nødvendigvis medfører en indholdsmæssig ligestilling af de uddan-
nelser, som disse eksamensbeviser vedrører, bør der, hvad angår
benyttelsen af titler på grundlag af uddannelser, kun gives tilladelse tilat benytte disse på hjemlandets eller det seneste opholdslands sprog;
for at forenkle de nationale myndighedersgennemførels e af dette
direktiv kan en medlemsstat foreskrive, at de personer, der opfylderde i dette direktiv krævede uddannelsesbetingelser, sammen med deresuddannelsesbevis skal forelægge et certifikat, der er udstedt af de
kompetente myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland,
og hvori det attesteres, at disse beviser virkelig er de i direktivetomhandlede;1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 2
(1) EFT nr. C 92 af 20. 7. 1970, s. 18.
(2) EFT nr. C 19 af 28. 2. 1972, s. 10.
(3) EFT nr. C 60 af 14. 6. 1971, s. 3.
(4) Se side 7 i denne Tidende.
▼B
ved udførelse af tjenesteydelser udgør kravet om indmeldelse i eller
medlemsskab af faglige organisationer eller organer, der er knyttet tiludøvelse af en virksomhed af regelmæssig og varig karakter i vært-
slandet, ubestrideligt en ulempe for tjenesteyderen på grund af hans
virksomheds midlertidige karakter; kravet bør derfor frafaldes; dog måi så fald tilsynet med den faglige disciplin, der er omfattet af dissefaglige organisationers eller organers kompetence, sikres; med henblikherpå bør der med forbehold af anvendelsen af artikel 62 i traktaten
åbnes mulighed for at pålægge den begunstigede indberetningspligt
over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er værts-land med hensyn til udførelsen af tjenesteydelser;
med hensyn til vandel og hæderlighed må der skelnes mellem de krav,
der kan stilles til på den ene side den første adgang til erhvervet, og påden anden side dets udøvelse;
hvad angår lønnet udøvelse af virksomhed som dyrlæge omfatter
Rådetsforordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejds -
kraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet(
1) ikke særlige
bestemmelser om, hvilke erhverv der er undergivet forskrifter vedrø-rende vandel og hæderlighed, faglig disciplin og benyttelse af titler;de pågældende forskrifter anvendes eller kan bringes til anvendelsesåvel på lønmodtagere som på selvstændige, alt efter hvilken medlems-
stat det drejer sig om; udøvelse af virksomhed som dyrlæge er i
samtlige medlemsstater betinget af besiddelse af et eksamensbevis,certifikat eller andet kvalifikationsbevis for dyrlæger; denne virk-somhed udøves såvel af selvstændige som af lønmodtagere, ellerendog af de samme personer skiftevis som lønmodtagere og som selv-stændige i løbet af deres faglige karriere; for i fuldt omfang at fremme
den frie bevægelighed for disse erhvervsudøvere inden for Fællesskabet
forekommer det således nødvendigt at udvide anvendelsen af dettedirektiv til også at gælde dyrlæger, der er lønmodtagere —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på virksomhed som dyrlæge.
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER, CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFIKATI-
ONSBEVISER FOR DYRLÆGER
Artikel 2
Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser, der udstedes til medlemsstaternes statsborgere af
de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 1 i direktiv
78/1027/EØF, og som er anført i artikel 3, ved på sit område at tildeledem samme virkning som de eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser, den selv udsteder, for så vidt angår adgang tilog udøvelse af virksomhed som dyrlæge.
Når et af de i artikel 3 nævnte eksamensbeviser, certifikater eller andre
kvalifikationsbeviser er udstedt inden gennemførelsen af dette direktiveller er udstedt efter dette tidspunkt som bevis for en uddannelse, der erpåbegyndt for, skal det ledsages af en attestation fra de kompetentemyndigheder i udstedelseslandet gående ud på, at det er i overensstem-melse med artikel 1 i direktiv 78/1027/EØF.1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 3
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2.▼M1
▼B
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvali-
fikationsbeviser er følgende:
a)i Tyskland:
►M2 ◄Zeugnisüber die tierärztliche Staats prüfung
(bevis for statseksamen for dyrlæger), der udstedes af de kompe-tente myndigheder;
b)i Belgien:
le diplôme légal de docteur en médecine vétérinaire — wettelijk
diploma van doctor in de veeartsenijkunde of doctor in de dierge-
neeskunde, udstedt af statens universiteter, det centrale
bedømmelsesudvalg eller af statens bedømmelsesudvalg for univer-sitetsundervisning;
c)i Danmark:
bevis for bestået kandidateksamen i veterinærvidenskab (cand.-
med.vet.) fra Den kongelige Veterinær- og Landbohøjskole;
d)i Frankrig:
le diplôme de docteur-vétérinaire d'État;
e)i Irland:
1. eksamensbevis som Bachelor in/of Vetermary Medicine (MVB);
2. the Diploma of membership of the Royal College of Veterinary
Surgeons (MRCVS), udstedt efter aflæggelse af eksamen efter et
fuldt studieforløb på en veterinærskole i Irland.
f)i Italien:
il diploma di laurea di dottore in medicina veterinaria accompag-
nato dal diploma d'abilitazione all'esercizio della medicinaveterinaria, udstedt af undervisningsministeren på grundlag af resul-
taterne af den kompetente statslige eksamenskomités bedømmelse;
g)i Luxembourg:
1. le diplôme d'État de docteur en médecine vétérinaire, udstedt af
statens eksamenskomité og påtegnet af undervisningsministeren;
2. eksamensbeviser fra en højere veterinærskole, udstedt i et af
fællesskabslandene, og som i dette giver adgang til praktikanttje-neste uden at give adgang til at udøve virksomhed som dyrlæge,når et sådant eksamensbevis er anerkendt af undervisningsmini-
steren i henhold til lov af 18. juni 1969 om højere undervisning
og anerkendelse af udenlandske eksamensbeviser og graderinden for den højere undervisning, ledsaget af en attestation forpraktikanttjeneste med påtegning af sundhedsministeren;
h)i Nederlandene:
1. het getuigschrift van met goed gevolg afgelegd diergeneeskundig
examen (eksamensbevis for bestået veterinærmedicinsk
eksamen);
2. getuigschrift van met goed gevolg afgelegd veeartsenijkundig
examen (eksamensbevis for bestået veterinærmedicinskeksamen);
i)i Det forenede Kongerige:
»the degrees« (eksamensbeviser som):
Bachelor of Veterinary Science (BVSc.),
Bachelor of Veterinary Medicine (Vet.MB eller BVet.Med.),1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 4
▼M2
▼B
▼B
Bachelor of Veterinary Medicine and Surgery (BVM and S eller
BVMS),
the Diploma of membership of the Royal College of Veterinary
Surgeons (MRCVS), udstedt efter aflæggelse af eksamen efter etfuldt studieforløb på en veterinærskole i Det forenede Kongerige;
j)i Grækenland:
πτυχίο κτηνιατρικής (eksamensbevis for dyrlægeuddannelsen) fra
fakultetet for geoteknisk videnskab ved Aristoteles universitet iThessaloniki eller fra dyrlægeskolen ved Aristoteles universitet iThessaloniki;
k)i Spanien:
título de Licenciado en Veterinaría (bevisfor afs luttet dyrlægeud-
dannelse), udstedt af Ministeriet for Undervisning og Videnskab
eller af en universitetsrektor;
l)i Portugal:
carta de curso de licenciatura em medicina veterinária (bevis for
dyrlægeeksamen), udstedt af et universitet;
m)i Østrig:
Diplom-Tierarzt Mag.med.vet. (dyrlægeeksamensbevis), udstedt af
Wiens universitet for veterinærmedicin (tidligere veterinærhøjskolei Wien);
n)i Finland:
todistus eläinlääketieteen lisensiaatti tutkinnosta — betyg över
avlagd veterinärmedicine licentiatexamen (licentiat i veterinærme-dicin), udstedt af den finske veterinærhøjskole;
o)i Sverige:
veterinärexamen (eksamensbevis i veterinærmedicin, DVM),
udstedt af det svenske landbrugsuniversitet.
KAPITEL III
ERHVERVEDE RETTIGHEDER
Artikel 4
1. Hver medlemsstat anerkender som tilstrækkeligt bevis for de af
medlemsstaternes statsborgere, hvis eksamensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser ikke opfylder samtlige de mindstekrav tiluddannelse, der er fastsat i artikel 1 i direktiv 78/1027/EØF, eksamens-beviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for dyrlæger, som er
udstedt af disse medlemsstater for gennemførelsen af direktiv 78/1027/
EØF, eller som er udstedt efter dette tidspunkt som bevis for en uddan-nelse, der er påbegyndt for, og er ledsaget af en attestation, derbekræfter, at disse statsborgere faktisk og retmæssigt har udovet depågældende former for virksomhed i mindst tre på hinanden følgendeår i løbet af de fem år, der er gået forud for attestationens udstedelse.
2. Hver medlemsstat anerkender som tilstrækkeligt bevis for de af
medlemsstaternes statsborgere, hvis eksamensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser for dyrlæger ikke svarer til de benævnelser,der er angivet for vedkommende medlemsstat i artikel 3, eksamensbe-viser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der er udstedt af de
pågældende medlemsstater og ledsages af et certifikat udstedt af de
kompetente myndigheder eller organer. Ved sidstnævnte certifikat atte-steres det, at de pågældende eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser for dyrlæger er udstedt som bevis for afslutningaf en uddannelse, der er i overensstemmelse med de bestemmelser idirektiv 78/1027/EØF, hvortil der henvises i artikel 2 i nærværende1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 5
▼M1
▼A2
▼A3
▼B
▼M1
▼M1
direktiv, og at den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestiller dem
med de i artikel 3 i nærværende direktiv anførte.
Artikel 4a
Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for en
dyrlægeuddannelse, der af EF-statsborgere er erhvervet på den tidligere
Tyske Demokratiske Republiks område, anerkendes af de øvrigemedlemsstater, selvom uddannelsen ikke på alle punkter opfyldermindstekravene i artikel 1 i direktiv 78/1027/EØF,
— hvis de er udstedt for en uddannelse, der er påbegyndt inden Tysk-
landsforening
— hvis de giver ret til udøvelse af virksomhed som dyrlæge på hele
Tysklands område på samme vilkår som de kvalifikationsbeviser,der udstedes af de kompetente tyske myndigheder, jf. artikel 3, litraa),
og
— hvis de ledsages af en attestation, der er udstedt af de kompetente
tyske myndigheder, og som bekræfter, at disse statsborgere faktiskog retmæssigt har udøvet de pågældende former for virksomhed iTyskland i mindst tre på hinanden følgende år i løbet af de fem år,der er gået forud for attestationen udstedelse.
KAPITEL IV
BENYTTELSE AF AKADEMISK TITEL
Artikel 5
1. Med forbehold af artikel 13 sikrer de medlemsstater, der er værts-
land (i det følgende benævnt »værtsland«), at medlemsstaternesstatsborgere, som opfylder de i artikel 2 og 4 fastsatte betingelser, har
ret til at benytte deres retmæssige akademiske titel og eventuelt en
forkortelse for den, fra den medlemsstat, der er hjemland eller senesteopholdsland (i det følgende benævnt »hjemland eller seneste opholds-land«), og på denne stats sprog. Værtslandene kan foreskrive, at dennetitel skal efterfølges af navn og sted på den institution eller det bedøm-
melsesudvalg, der har tildelt den.
2. Såfremt den akademiske titel fra hjemlandet eller det seneste
opholdsland i værtslandet kan forveksles med en titel, som i dennestat kræver en supplerende uddannelse, som indehaveren ikke harerhvervet, kan værtslandet foreskrive, at indehaveren skal benytte sintitel fra hjemlandet eller det seneste opholdsland i en passende udform-ning, som dette værtsland angiver.
KAPITEL V
BESTEMMELSER, SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE UDØVELSE
AF RETTEN TIL ETABLERING OG FRI UDVEKSLING AF TJENESTE-
YDELSER PÅ DET VETERINÆRE OMRÅDE
A.Særlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 6
1. Værtslandet, som af sine egne statsborgere kræver bevis for
vandel og hæderlighed for den første adgang til de i artikel 1 nævnteformer for virksomhed, skal for statsborgere fra andre medlemsstatersom tilstrækkeligt bevis godkende en attestation udstedt af en kompe-tent myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland, og hvori det
bekræftes, at de betingelser vedrørende vandel og hæderlighed, der i
denne medlemsstat stilles for adgangen til de pågældende former forvirksomhed er opfyldt.
2. Såfremt der ikke af hjemlandet eller det seneste opholdsland
stilles krav om bevis for vandel og hæderlighed for den første adgangtil de pågældende former for virksomhed, kan værtslandet af statsbor-1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 6
▼M2
▼B
▼B
gere fra hjemlandet eller det seneste opholdsland kræve en udskrift af
strafferegisteret eller i mangel heraf et tilsvarende dokument udstedt afen kompetent myndighed i hjemlandet eller det seneste opholdsland.
3. Såfremt værtslandet har kendskab til alvorlige og konkrete
forhold, der, inden den pågældende etablerede sig i denne stat, har
foreligget uden for dens område, og som i dette værtsland vil kunnefå følger for adgangen til de pågældende former for virksomhed, kanden underrette hjemlandet eller det seneste opholdssted herom.
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersøger rigtigheden af
forholdene. Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten ogomfanget af de undersøgelser, der skal foretages, og meddeler vært-
slandet de slutninger, de drager heraf med hensyn til de attestationer
eller dokumenter, som de har udstedt.
4. Medlemsstaterne sørger for, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 7
1. Såfremt der i værtslandet gælder administrativt eller ved lov fast-
satte bestemmelser om opfyldelse af krav vedrørende vandel og
hæderlighed, herunder bestemmelser om disciplinare sanktioner itilfælde af grov forsømmelse eller skødesløshed i udøvelsen aferhvervet eller domfældelse for lovovertrædelser i forbindelse medudøvelsen af en af de i artikel 1 nænvte former for virksomhed, frem-
sender hjemlandet eller det seneste opholdsland til værtslandet de
nødvendige oplysninger om faglige og administrative foranstaltningereller sanktioner, der er truffet over for den pågældende, såvel som destrafferetlige sanktioner, der vedrører udøvelsen af erhvervet i hjem-landet eller det seneste opholdsland.
2. Såfremt værtslandet, har kendskab til alvorlige og konkrete
forhold, der, inden den pågældende etablerede sig i denne stat, har
foreligget uden for dens område, og som i dette værtsland vil kunne
få følger for udøvelsen af de pågældende former for virksomhed, kanden underrette hjemlandet eller det seneste opholdsland, herom.
Hjemlandet eller det seneste opholdsland undersøger rigtigheden af
forholdene. Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten ogomfanget af de undersøgelser, der skal foretages, og meddelervætslandet de slutninger, de drager heraf med hensyn til de oplys-
ninger, som de har fremsendt i henhold til stk. 1.
3. Medlemsstaterne sørger for, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 8
Såfremt et værtsland af sine egne statsborgere kræver dokumentation
for fysisk og psykisk sundhed for adgang til eller udøvelse af de i
artikel 1 nævnte former for virksomhed, skal denne stat som tilstræk-
kelig bevis i så henseende godkende fremlæggelse af det dokument,der kræves i hjemlandet eller det seneste opholdsland.
Såfremt hjemlandet eller det seneste opholdsland ikke kræver doku-
mentation af denne art for adgang til eller udøvelse af denpågældende form for virksomhed, godkender værtslandet for statsbor-gere fra hjemlandet eller det seneste opholdsland en attestation, der er
udstedt af en kompetent myndighed i denne stat svarende til attestatio-
nerne i værtslandet.
Artikel 9
De i artikel 6, 7 og 8 omhandlede dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være mere end 3 måneder gamle.
Artikel 10
1. Proceduren for godkendelse af den begunstigedes adgang til de i
artikel 1 nævnte former for virksomhed i overensstemmelse med artikel1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 7
▼B
6, 7 og 8 skal afsluttes så hurtigt som muligt og senest 3 måneder efter
fremlæggelsen af samtlige akter vedrørende den pågældende, medforbehold af de forsinkelser, der måtte opstå som følge af en eventuel
klage efter gennemførelsen af denne procedure.
2. I de i artikel 6, stk. 3, og artikel 7, stk. 2, omhandlede tilfælde
bevirker en anmodning om fornyet undersøgelse, at den i stk. 1omhandlede frist stilles i bero.
Den medlemsstat, der bliver hørt, skal afgive sit svar inden 3 måneder.
Såfremt dette ikke sker, kan den medlemsstat, der er værtsland, dragekonsekvensen af de alvorlige og konkrete forhold, den har kendskab til.
Værtslandet fortsætter den i stk. 1 nævnte procedure straks efter modta-
gelsen af dette svar eller fra udløbet af denne frist.
Artikel 11
Såfremt et værtsland af sine egne statsborgere kræver aflæggelse af ed
eller et højtideligt løfte for adgang til eller udøvelse af en af de i artikel1 omhandlede former for virksomhed, og såfremt udformningen afdenne ed eller dette løfte ikke er brugbar for statsborgere fra de øvrigemedlemsstater, drager denne stat omsorg for, at en passende og
dækkende udformning kan forelæggesfor de pågældende.
B.Særlige bestemmelser om udveksling af tjenesteydelser
Artikel 12
1. Såfremt en medlemsstat af sine egne statsborgere kræver enten en
tilladelse eller indmeldelse i eller medlemsskab af en faglig organisa-tion eller et fagligt organ med hensyn til adgang til eller udøvelse afde i artikel 1 nævnte former for virksomhed, skal denne medlemsstatfritage medlemsstaternes statsborgere for opfyldelsen af disse krav for
så vidt angår tjenesteydelser.
Den begunstigede udfører tjenesteydelser med samme rettigheder og
pligter som statsborgerne i værtslandet; han er bl.a. undergivet de disci-plinære bestemmelser af faglig eller administrativ karakter, der er
gældende i denne medlemsstat.
Med henblik herpå og som supplement til den i stk. 2 omhandlede
erklæring om tjenesteydelser kan medlemsstaterne for at gøre detmuligt at anvende de disciplinære bestemmelser, der gælder på deres
område, bestemme, at der skal ske enten en midlertidig indmeldelse,
der finder sted automatisk, i eller et pro forma medlemsskab af enfaglig organisation eller et fagligt organ eller en registrering, på betin-gelse af at disse foranstaltninger ikke på nogen måde forsinker ellerkomplicerer tjenesteydelsen eller medfører yderligere omkostninger forden, der yder tjenesterne.
Såfremt værtslandet træffer en foranstaltning i medfør af andet afsnit
eller har kendskab til forhold, der er i strid med disse bestemmelser,giver den omgående meddelelse herom til den medlemsstat, i hvilkenden begunstigede er etableret.
2. Værtslandet kan foreskrive, at den begunstigede afgiver en forud-
gående erklæring om sin tjenesteydelse til de kompetente myndigheder,såfremt udførelsen af denne ydelse medfører et midlertidigt ophold pådensområde. Værts landet kan i alle tilfælde kræve, at en dyrlæge, der
er etableret i en anden medlemsstat, afgiver en forudgående erklæring
om en tjenesteydelse, der består i udstedelse af en recept eller en vete-rinærattest uden undersøgelse af dyrene, for så vidt dette er tilladtifølge de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser samt defaglige regler i værtslandet.
Værtslandet, som kræver en sådan forhåndserklæring, træffer de
nødvendige foranstaltninger til, at denne i givet fald kan dække enrække tjenesteydelser, der præsteres inden for samme område oggælder for en eller flere modtagere i en given periode, som dog ikkekan overstige et år.1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 8
▼B
I hastende tilfælde kan denne erklæring afgives så hurtigt som muligt,
efter at tjenesteydelsen er udført.
3. I medfør af stk. 1 og 2 kan et værtsland af den begunstigede
kræve et eller flere dokumenter indeholdende følgende oplysninger:
— den i stk. 2 omhandlede erklæring,
— en attestation, der bekræfter, at den begunstigede retsmæssigt
udøver de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat,hvor vedkommende er etableret,
— en attestation for, at den begunstigede er i besiddelse af det eller de
eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, somkræves for den pågældende tjenesteydelse, og som er nævnt i dettedirektiv.
4. Det eller de i stk. 3 nævnte dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være mere end 12 måneder gamle.
5. Såfremt en medlemsstat helt eller delvis, midlertidigt eller defini-
tivt, fratager en af sine egne statsborgere eller en statsborger fra en
anden medlemsstat, der er etableret på dens område, retten til at udøvede i artikel 1 omhandlede former for virksomhed, drager den i givetfald omsorg for, at den i stk. 3, andet led, omhandlede attestationinddragesmidlertidigt eller definitivt.
C.Fælles bestemmelser om retten til etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser
Artikel 13
Såfremt der i et værtsland findes bestemmelser om benyttelsen af den
erhvervstitel, der hører til en af de i artikel 1 omhandlede former forvirksomhed, benytter statsborgere fra de øvrige medlemsstater, som
opfylder de i artikel 2 og 4 fastsatte betingelser, den erhvervstitel,
som i værtslandet svarer til deres uddannelsesniveau, og gør brug afforkortelsen for denne titel.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
gøre det muligt for de begunstigede at få oplysning om veterinærlov-givningen samt i givet fald om de erhvervsetiske regler i værtslandet.
I dette øjemed kan de oprette informationskontorer, hvor de begunsti-
gede kan få de nødvendige oplysninger. I tilfælde af etablering kanmedlemsstater, der er værtslande, pålægge de begunstigede at tage
kontakt med disse kontorer.
2. Medlemsstaterne kan oprette de i stk. 1 omhandlede kontorer hos
de kompetente myndigheder og organer, som de udpeger inden for deni artikel 18, stk. 1, fastsatte frist.
3. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de begunstigede i givet
fald, i deres egen og i deres klienters interesse, erhverver sig de forudøvelsen af deres faglige virksomhed i værtslandet nødvendige sprog-kundskaber.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Værtslandet kan i tilfælde af begrundet tvivl af en anden medlemsstats
kompetente myndigheder kræve en bekræftelse på ægtheden af deeksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som erudstedt i denne medlemsstat og omhandlet i kapitel 11, samt enbekræftelse på, at den begunstigede opfylder alle de i direktiv 78/1027/EØF fastsatte uddannelsesbetingelser.1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 9
▼B
Artikel 16
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 18, stk. 1, fastsatte
frist de myndigheder og organer, der er bemyndiget til at udstede eller
modtage de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbe-
viser, samt de dokumenter og oplysninger, som er omhandlet i dettedirektiv, og underretter omgående de andre medlemsstater og Kommis-sionen herom.
Artikel 17
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse på statsborgere i medlemssta-
terne, som i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 1612/68 somlønmodtagere udøver eller agter at udøve de i artikel 1 nævnte formerfor virksomhed.
Artikel 18
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden 2 år efter detsmeddelels e og under-
retter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 19
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1978L1026 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 10