Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2262/84
af 17. juli 1984
om særlige foranstaltninger inden for olivenoliesektoren
(EFT L 208 af 3.8.1984, s. 11)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EØF) Nr. 3788/85 af 20. december 1985 L 367 1 31.12.1985
"M2 Rådets forordning (EØF) Nr. 3386/86 af. 3 november 1986 L 310 17 5.11.1986
"M3 Rådets forordning (EØF) Nr. 3462/87 af 17. november 1987 L 329 2 20.11.1987
"M4 Rådets forordning (EØF) Nr. 3880/88 af 12. december 1988 L 346 12 15.12.1988
"M5 Rådets forordning (EØF) Nr. 200/90 af 22. januar 1990 L 22 6 27.1.1990
"M6 Rådets forordning (EØF) Nr. 593/92 af 3. marts 1992 L 64 1 10.3.1992
"M7 Rådets forordning (EF) nr. 533/97 af 17. marts 1997 L 83 1 25.3.1997
"M8 Rådets forordning (EF) nr. 2599/97 af 18. december 1997 L 351 17 23.12.1997
"M9 Rådets forordning (EF) nr. 150/1999 af 19. januar 1999 L 18 7 23.1.1999
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1.
januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) ogRådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).1984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2262/84
af 17. juli 1984
om særlige foranstaltninger inden for olivenoliesektoren
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
Ved artikel 5 i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966
om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (4), senest
ændret ved forordning (EØF) nr. 2260/84 (5) er der indført en
produktionsstøtteordning for olivenolie; støtten for de på en bestemt
dato eksisterende arealer ydes i forhold til den mængde olie, der rent
faktisk er produceret, til olivendyrkere, der er medlemmer af de i artikel
20c, stk. 1, i forordning nr. 136/66/EØF omhandlede producent-
organisationer, og hvis gennemsnitsproduktion er på mindst 100 kg olie
pr. produktionsår, hvorimod støtten til andre olivendyrkere ydes i forhold
til antallet af oliventræer, disses produktionskapacitet og udbyttet heraf,
fastsat skønsmæssigt, idet ydelsen er betinget af, at de pågældende oliven
er høstet;
erfaringerne viser, at uanset de gældende bestemmelser om en lang
række særlige kontrolforanstaltninger er der problemer i forbindelse med
den nøjagtige og effektive gennemførelse af kontrollen; dette kan
medføre uberettigede udgifter for Fællesskabet;
under de nuværende omstændigheder bør der træffes særlige for-
anstaltninger med henblik på at sikre en korrekt og ensartet anvendelse af
produktionsstøtteordningen;
erfaringen viser, at producentmedlemsstaternes administrative struktur
ikke er tilstrækkelig tilpasset til gennemførelsen af den kontrol,
fællesskabsbestemmelserne foreskriver; disse medlemsstater må derfor
nødvendigvis oprette administrativt selvstændige organer, der skal
varetage de pågældende opgaver; på grund af medlemsstaternes
forpligtelse til i løbet af kort tid og for egen regning at oprette en særlig
struktur, der skal varetage løsningen af opgaver, som strækker sig ud over
de kontrolforanstaltninger, der er fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr.
729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugs-
politik (6) senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3509/80 (7), bør
Fællesskabet yde tilskud i en vis periode;
der består en sammenhæng mellem en effektiv kontrolordning og de
sanktioner, der bringes i anvendelse, hvis der konstateres uregelmæs-
sigheder; det er derfor nødvendigt at skærpe og supplere de nuværende
sanktionsmuligheder for at øge disses præventive virkning under hensyn
til de særlige karakteristika for den fælles markedsordning for olivenolie;
det bør derfor bestemmes, at medlemsstaterne iværksætter sanktioner i
tilfælde af uregelmæssigheder i forbindelse med produktionsstøtte-!B
(1) EFT nr. C 249 af 17. 9. 1983, s. 5.
(2) EFT nr. C 104 af 16. 4. 1984, s. 92.
(3) EFT nr. C 23 af 30. 1. 1984, s. 20.
(4) EFT nr. 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66.
(5) EFT nr. L 208 af 3. 8. 1984, s. 1.
(6) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.
(7) EFT nr. L 367 af 31. 12. 1980, s. 87.1984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 2
ordningen; for at sikre at de fastsatte sanktioner anvendes korrekt og
ensartet, bør der træffes bestemmelse om visse særlige tilfælde, i hvilke
der kan anvendes sanktioner —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Hver producentmedlemsstat opretter i overensstemmelse med sine
retsregler et særligt kontor, som skal varetage visse opgaver og
kontrollen med fællesskabsstøtten i olivenoliesektoren, med undtagelse
af eksportrestitutioner.
Medlemsstater, hvis produktion ikke overstiger 3 000 tons i løbet af en
nærmere fastsat referenceperiode, skal dog ikke oprette et særligt kontor.
Sådanne medlemsstater træffer alle foranstaltninger, der er nødvendige
for at sikre udførelsen af de opgaver, der i henhold til denne artikel
påhviler kontoret.
2. For at sikre en korrekt anvendelse af Fællesskabets retsforskrifter i
olivenoliesektoren skal det i stk. 1 nævnte kontor i overensstemmelse
med arbejdsprogrammet, jf. stk. 4:
— påse, at de aktiviteter, der udøves af producentorganisationer og
foreninger af sådanne, er i overensstemmelse med Rådets forordning
(EØF) nr. 2261/84 af 17. juli 1984 om almindelige regler for støtte til
olivenolieproduktion og producentorganisationer (1)
— kontrollere rigtigheden af oplysningerne i dyrkningserklæringerne
og i støtteansøgningerne, uden at dette begrænser den kontrol,
medlemsstaterne gennemfører i henhold til artikel 14 i forordning
(EØF) nr. 2261/84
— kontrollere de godkendte møller— undersøge anvendelsen af olivenolie og olie af olivenpresserester
samt anvendelsen af biprodukter heraf
— kontrollere godkendte emballeringsvirksomheder i overensstemmel-
se med artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 3089/78 af 19.
december 1978 om fastsættelse af almindelige bestemmelser
vedrørende støtte til forbruget af olivenolie (
2) samt i givet fald
anerkendte brancheorganisationer efter artikel 11, stk. 3, i forordning
nr. 136/66/EØF
— på nationalt plan indsamle, kontrollere og bearbejde de oplysninger,
der er nødvendige for opgørelsen af udbytterne efter artikel 18 i
Rådets forordning (EØF) nr. 2261/84
— i givet fald undersøge oprindelsen af importeret olivenolie og olie af
olivenpresserester.
Medlemsstaten kan på eget initiativ eller på anmodning af Kommis-
sionen pålægge kontoret i overensstemmelse med arbejdsprogrammet, jf.
stk. 4:
— at gennemføre statistiske undersøgelser vedrørende produktion,
forarbejdning og forbrug af olivenolie og olie af olivenpresserester
— at kontrollere interventionsorganernes opkøb, oplagring og salg af
olivenolie som omhandlet i artikel 12 og 13 i forordning nr.
136/66/EØF
— at kontrollere oplagring, der foretages i medfør af artikel 20d, stk. 3,
i forordning nr. 136/66/EØF!B
(1) EFT nr. L 208 af 3. 8. 1984, s. 3. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 3500/90 (EFT nr. L 338 af 5. 12. 1990, s. 3).
(2) EFT nr. L 369 af 29. 12. 1978, s. 12. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 3461/87 (EFT nr. L 329 af 20. 11. 1987, s. 1).!M6
!B
!M61984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 3
— at kontrollere de konservesfremstillende virksomheder i overens-
stemmelse med artikel 8 i Rådets forordning (EØF) nr. 591/79 af 26.
marts 1979 om generelle bestemmelser for produktionsrestitutionen
for olivenolie, der anvendes til fremstilling af visse former for
konserves (1)
— at foretage særlige undersøgelser inden for olivenoliesektoren.
3. Kontoret har fuld administrativ uafhængighed. Det skal af den
pågældende medlemsstat tildeles alle de beføjelser, der er nødvendige for
at udføre de i stk. 2 omhandlede opgaver.
Kontoret skal have et personale, hvis antal og uddannelse sikrer, at de
nævnte opgaver kan løses.
Kommissionen kan deltage i drøftelserne i kontorets styrelsesorganer.
Kommissionens repræsentant deltager ikke i afstemningen.
4. Inden begyndelsen af hvert produktionsår opstiller den pågældende
medlemsstat på forslag af kontoret et foreløbigt budget og et arbejds-
program, der skal sikre den korrekte anvendelse af "M6Fællesskabets
retsforskrifter inden for olivenoliesektoren 3, og som medlemsstaten
tilsender Kommissionen. Uden at dette i øvrigt berører medlemsstatens
ansvarsområder, kan Kommissionen anmode denne om at foretage de
ændringer i det foreløbige budget og programmet, som Kommissionen
måtte finde hensigtsmæssige.
Repræsentanter fra Kommissionen kan til enhver tid følge den
virksomhed, der udøves af kontoret.
Kontoret sender regelmæssigt medlemsstaten og Kommissionen rappor-
ter om sin virksomhed. I disse rapporter redegøres der for eventuelle
vanskeligheder, og der kan foreslås forbedringer af kontrolordningen.
Medlemsstaterne træffer snarest muligt videre foranstaltninger i forbin-
delse med de forhold, der er konstateret af kontoret.
De meddeler med regelmæssige mellemrum Kommissionen en oversigt
over de forholdsregler og sanktioner, som er blevet iværksat i forbindelse
med forhold, kontoret har konstateret under kontrollen.
Disse meddelelser indskrænker ikke anvendelsen af artikel 3 i Rådets
forordning (EØF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder og
tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne
af finansieringen af den fælles landbrugspolitik, samt om oprettelse af et
informationssystem på dette område samt om ophævelse af forordning
(EØF) nr. 283/72 (2).
5. I en periode på fem år fra den 1. november 1984 dækker De
Europæiske Fællesskabers almindelige budget kontorets faktiske udgifter
med:
— for Italiens vedkommende: 100 % for de første tre år med et samlet
loft på 14 mio ECU og 50 % for det fjerde og femte år
— for Grækenlands vedkommende: 100 % med et samlet loft på
7 mio ECU.
For Italiens og Grækenlands vedkommende dækkes kontorets faktiske
udgifter i en periode på tre år fra den 1. november 1989 med 50 % over
De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.!M6
(1) EFT nr. L 78 af 30. 3. 1979, s. 2. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 2903/89 EFT nr. L 280 af 29. 9 1989, s. 3).
(2) EFT nr. L 67 af 14. 3. 1991, s. 11.!B
!M6
!B
!M6
!M41984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 4
For Spanien og Portugals vedkommende dækkes kontorets faktisk (SIC!
faktiske) udgifter i perioden 1. marts til 31. oktober 1990 med 100 %
over De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, idet der er fastsat
et samlet loft på 9,3 mio ECU for Spanien og på 4,7 mio ECU for
Portugal. I perioden 1. november 1990 til 31. oktober 1992 dækkes de
pågældende udgifter med 50 % over nævnte budget.
I en periode på fem år fra den 1. november 1992 dækker De Europæiske
Fællesskabers almindelige budget 50% af kontorets faktiske udgifter.
I en treårsperiode fra produktionsåret 1999/2000 dækker Fællesskabets
almindelige budget 50 % af kontorernes faktiske udgifter.
Inden den 1. oktober 2001 tager Kommissionen stilling til, om det er
nødvendigt, at Fællesskabet fortsat er med til at dække kontorernes
udgifter, og forelægger i givet fald et forslag for Rådet. Rådet træffer
efter proceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, inden den 1. januar 2002
afgørelse om en eventuel finansiering af de pågældende udgifter.
6. Det årlige beløb svarende til de i stk. 5 omhandlede faktiske udgifter
vedtages af Kommissionen på grundlag af oplysninger, som meddeles af
de pågældende medlemsstater. Dette beløb udbetales, når Kommissionen
har fastslået, at det pågældende kontor "M6 3har
udført sine opgaver.
Med henblik på at lette kontorets "M6 3drift kan det
pågældende beløb udbetales ratevis i årets løb på grundlag af kontorets
årlige budget, som opstilles inden udgangen af oktober måned for det
følgende år efter aftale med medlemsstaten og Kommissionen.
Artikel 2
I henhold til artikel 11a i forordning nr. 136/66/EØF træffer
producentmedlemsstaterne konkrete og egnede foranstaltninger med
henblik på at iværksætte sanktioner i tilfælde af enhver overtrædelse af
produktionsstøtteordningen, navnlig såfremt det konstateres:
a) at oplysningerne i dyrkningserklæringen, jf. artikel 3 i forordning
(EØF) nr. 2261/84 ikke svarer til de faktiske forhold;
b) at den støtteberettigede mængde olivenolie er mindre end den, som
olivendyrkere "M6 3har anmodet om, for så vidt
disse er støtteberettigede på grundlag af den faktisk producerede
mængde olie;
c) at en producentorganisation eller en forening ikke har overholdt de i
nærværende forordning fastsatte forpligtelser;
d) at en mølle ikke har overholdt de "M6i forordning (EØF) nr.
2261/84 3fastsatte forpligtelser.
Artikel 2a
I medfør af artikel 11a i forordning nr. 136/66/EØF træffer medlems-
staterne de fornødne specifikke foranstaltninger for at straffe over-
trædelser af forbrugsstøtteordningen, specielt når det konstateres:
— at en godkendt emballeringsvirksomhed ikke har overholdt de
forpligtelser, der følger af forordning (EØF) nr. 3089/78, i
særdeleshed i de i artikel 3 nævnte tilfælde
— at en anerkendt brancheorganisation ikke har overholdt de
forpligtelser, der følger af nævnte forordning.
Medlemsstaterne træffer for deres vedkommende de fornødne specifikke
foranstaltninger for at straffe overtrædelser af de ordninger, der er fastsat
i artikel 12, 13, 20a og 20d i forordning nr. 136/66/EØF.!M4
!M6
!M9
!B
!M61984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 5
Artikel 3
1. Med henblik på iværksættelsen af artikel 2 skal medlemsstaterne
mindst anvende følgende særlige foranstaltninger:
a) I det i artikel 2, litra a), omhandlede tilfælde, skal den pågældende
olivendyrker, hvis der i den unøjagtige dyrkningserklæring er angivet
en forøgelse af den pågældendes produktionskapacitet, som ikke
svarer til de faktiske forhold, betale et beløb, der står i forhold til den
kapacitetsforøgelse, der fremgår heraf, og som er tilstrækkelig
prohibitivt;
b) i det i artikel 2, litra b), omhandlede tilfælde inddriver den
pågældende medlemsstat de støttebeløb, der eventuelt er fejlagtigt
udbetalt, og den pågældende olivendyrker skal betale et beløb, der
står i forhold til det støttebeløb, der er ansøgt om for de mængder
olie, for hvilke retten til støtte ikke er anerkendt, og som er
tilstrækkelig prohibitivt.
2. I de i stk. 1 omhandlede tilfælde, og med forbehold af artikel 20c i
forordning nr. 136/66/EØF, skal den producentorganisation, olivendyr-
keren er medlem af, hæfte solidarisk for betalingen af de i stk. 1
omhandlede beløb, såfremt den i overensstemmelse med sine forpligtel-
ser ikke korrekt har kontrolleret den individuelle støtteansøgning og den
pågældende dyrkningserklæring.
3. Såfremt uregelmæssighedernes konsekvenser i de i stk. 1 omhand-
lede tilfælde er ubetydelige, kan de pågældende medlemsstater dog
undlade at afkræve olivendyrkerne betaling af de i stk. 1 nævnte beløb.
Artikel 4
1. Såfremt en producentorganisation eller en forening ikke har
foretaget den kontrol, der påhviler den i henhold til artikel 6, 8 og 10 i
forordning (EØF) nr. 2261/84, inddrager den pågældende medlemsstat
anerkendelsen for en periode på ét til fem produktionsår.
2. Med forbehold af artikel 2, inddrager den pågældende medlemsstat
godkendelsen af en mølle for en periode på ét til fem produktionsår,
såfremt der ved kontrol af den pågældende mølle viser sig uregelmæs-
sigheder, der f.eks. afviger væsentligt fra lagerregnskabet for så vidt
angår mængden af forarbejdede oliven eller produceret olie, eller såfremt
lagerregnskabet er utilstrækkeligt eller ikke indsendes.
3. Ved bestemmelsen af, hvor længe anerkendelsen eller godkendelsen
skal inddrages, tager den kompetente myndighed hensyn til over-
trædelsens alvor og varighed.
4. I den periode, hvor anerkendelsen eller godkendelsen er inddraget i
henhold til stk. 1 og 2, kan den pågældende medlemsstat ikke indrømme
en ny anerkendelse eller en ny godkendelse på grundlag af en ansøgning,
som måtte tilsigte en omgåelse af den pålagte sanktion.
Såfremt inddragelsen af godkendelsen af en mølle får alvorlige følger for
forarbejdningsmulighederne i et bestemt produktionsområde, kan det
vedtages at tillade den pågældende mølle at fungere efter en særordning.
Artikel 5
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning fastsættes efter
fremgangsmåden i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EØF.
Artikel 6
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de foranstaltninger, de træffer
inden for rammerne af denne forordning.
Artikel 7
Denne forordning træder i kraft på dagen for dens offentliggørelse i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .!B1984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 6
Den anvendes fra den 1. november 1984.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.!B1984R2262 — DA — 30.01.1999 — 004.001 — 7