1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 21. december 1988
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilsætningsstoffer, som må anvendes
i levnedsmidler
(89/107/EØF)
(EFT L 40 af 11.2.1989, s. 27)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/34/EF af 30. juni 1994 L 237 1 10.9.1994
►M2Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29.
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 21. december 1988
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
tilsætningsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler
(89/107/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
i samarbejde med Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:Forskellene mellem de nationale lovgivninger om tilsætningsstoffer til
levnedsmidler og betingelserne for deres anvendelse hindrer levneds-midlers frie bevægelighed og kan skabe ulige konkurrencevilkår ogsåledes direkte indvirke på fællesmarkedets oprettelse og funktion;
det er derfor nødvendigt at foretage en indbyrdes tilnærmelse af disse
lovgivninger;
bestemmelser herom skal indgå i et globalt direktiv, der om nødvendigt
udarbejdes trinvis;
spørgsmålet om udarbejdelse af lister over kategorier af tilsætnings-
stoffer til levnedsmidler, der skal omfattes af et direktiv, henhørerunder Rådet, der træffer afgørelse efter fremgangsmåden i Traktatensartikel 100 A;
anvendelsen af tilsætningsstoffer til levnedsmidler, der henhører under
sådanne kategorier, bør kun ske på grundlag af vedtagne videnskabe-lige og teknologiske kriterier, som er fastsat af Rådet;
ved udarbejdelsen af lister over tilsætningsstoffer og betingelserne for
deres anvendelse bør en Videnskabelige Komité for Levnedsmidler,der er oprette ved Kommissionens afgørelse 74/234/EØF(
3), høres,
inden der vedtages bestemmelser, som kan have betydning for folke-
sundheden;
listerne over tilladte tilsætningsstoffer bør kunne tilpasses den viden-
skabelige og tekniske udvikling; i så fald kan det være
hensigtsmæssigt, udover traktatens procedureregler, at have adgang tilen ordning, der gør det muligt for medlemsstaterne at bidrage til atfinde en fællesskabsløsning gennem vedtagelse af midlertidige natio-nale foranstaltninger;
endvidere er fastsættelse af renhedskriterierne for tilsætningsstoffer til
levnedsmidler og udarbejdelse af analyse- og prøveudtagningsmetodertekniske spørgsmål, hvis løsning påhviler Kommissionen;
på baggrund af dette direktiv vil det være nødvendigt at ændre de
nuværende fællesskabsbestemmelser vedrørende farvestoffer, konserve-ringsmidler, antioxidanter samt emulgatorer, stabilisatorer og
fortyknings- og geleringsmidler;
i alle tilfælde, hvor Rådet bemyndiger Kommissionen til at gennemføre
bestemmelser vedrørende levnedsmidler, bør der fastsættes en frem-
gangsmåde for etablering af et nært samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen i Den Stående Levnedsmiddelko-mité, der er oprettet ved Kommissionens afgørelse 69/414/EØF (
4)—1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 99 af 13. 4. 1987, s. 65, og EFT nr. C 12 af 16. 1. 1989.
(2) EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986, s. 5.
(3) EFT nr. L 136 af 20. 5. 1974, s. 1.
(4) EFT nr. L 291 af 19. 11. 1969, s. 9.
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse på de tilsætningsstoffer til
levnedsmidler, der henhører under kategorien i bilag I, og somanvendes eller er bestemt til at anvendes som ingredienser ved fremstil-ling eller tilberedning af et levnedsmiddel, og som genfindes i detendelige produkt i uændret eller ændret form, i det følgende benævnt»tilsætningsstoffer«.
2. I dette direktiv forstås ved »tilsætningsstof«ethvert stof, der
normalt ikke indtages som et levnedsmiddel i sig selv og normalt ikkeanvendes som typiskingrediens i levnedsmidler, hvad enten det harnæringsværdi eller ej, og som, hvis det tilsættes levnedsmidler med etteknologisk formål i forbindelse med fremstillingen, forarbejdningen,
tilberedningen, behandlingen, pakningen, emballeringen, transporten
eller opbevaringen, resulterer i, eller med rimelighed forventes direkteeller indirekte at resultere i, at det eller dets biprodukter bliver enbestanddel af sådanne levnedsmidler.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på
a) teknologiske hjælpemidler (
1)
b) stoffer, der anvendes til beskyttelse af planter og planteprodukter, i
overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne om plante-sundhed
c) aromaer til anvendelse i levnedsmidler, der omfattes af direktiv 88/
388/EØF (
2)
d) stoffer, der tilsættes levnedsmidler som ernæringsstoffer (f.eks.
mineraler, mikronæringsstoffer eller vitaminer).
Artikel 2
1. Med hensyn til enhver kategori af tilsætningsstoffer til levneds-
midler, der er opført i bilag I, og for hvilke der er udarbejdet lister i
henhold til artikel 3, stk. 3, må der ved fremstilling eller tilberedning
af levnedsmidler kun anvendes de tilsætningsstoffer til levnedsmidler,som er opført på sådanne lister, og kun på de deri anførte betingelser.
2. Tilsætningsstoffer henføres til en af kategorierne i bilag I efter
den hovedfunktion, der normalt forbindes med det pågældende tilsæt-
ningsstof. Tilsætningsstoffets henføring til en bestemt kategori
udelukker dog ikke, at stoffet kan tillades med andre funktioner.
3. Tilsætningsstoffer optages på en liste på grundlag af de i bilag II
anførte generelle kriterier.
Artikel 3
1. Der fastsættes i et globalt direktiv, hvori eksisterende særdirek-
tiver om særlige kategorier af tilsætningsstoffer er indarbejdet, særligebestemmelser for tilsætningsstofferne i de i bilag I nævnte kategorier.Dette direktiv kan imidlertid udarbejdes trinvis.
2. Rådet, der på forslag fra Kommissionen træffer afgørelse efter
fremgangsmåden i traktatens artikel 100 A, fastsætter
a) listen over de tilsætningsstoffer, hvis anvendelse er tilladt, hvorved
anvendelsen af alle andre stoffer udelukkes1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 3
(1) I dette direktiv forstås ved »teknologiske hjælpemidler« ethvert stof, der
ikke indtages som et levnedsmiddel i sig selv, men som med forsæt
anvendes ved forarbejdningen af råvarer, levnedsmidler eller disses ingredi-
enser for at opfylde et bestemt teknologisk mål under behandlingen ellerforarbejdningen, og som kan resultere i, at der i det færdige produkt findes
en utilsigtet, men uundgåelig rest af dette stof eller derivater deraf, under
forudsætning af at disse reststoffer ikke udgør en sundhedsfare og ikke
indvirker teknologisk på det færdige produkt.
(
2) EFT nr. L 184 af 15. 7. 1988, s. 61.
▼B
b) listen over de levnedsmidler tilsætningsstofferne må anvendes i, de
for tilsætningen gældende betingelser og eventuelt en begrænsningmed hensyn til deres teknologiske anvendelsesformål
c) regler for tilsætningsstoffer, der anvendes som opløsningsmidler
eller bærestoffer, herunder eventuelt renhedskriterier herfor.
3. Efter fremgangsmåden i artikel 11 fastsættes:
a) renhedskriterierne for de pågældende tilsætningsstofferb) om nødvendigt de analysemetoder, der er påkrævede til kontrol af,
om de i litra a) omhandlede renhedskriterier er opfyldt
c) om nødvendigt fremgangsmåden for prøveudtagning samt meto-
derne for kvalitativ og kvantitativ analyse af tilsætningsstoffer i ogpå levnedsmidler
d) andre bestemmelser, der er nødvendige til sikring af overholdelse af
bestemmelserne i artikel 2.
Artikel 3a
1. Uanset artikel 3, stk. 2, litra a) og b), tillader Rådet efter forslag
fra Kommissionen i medfør af proceduren i traktatens artikel 100 A, at
medlemsstaterne fortsat forbyder anvendelsen af visse tilsætningsstoffer
under fremstillingen af en række specifikke levnedsmidler, der ansesfor traditionelle, hvis
— dette forbud var gældende den 1. januar 1992
— de pågældende medlemsstater på deres område tillader fremstilling
og salg af alle levnedsmidler, der ikke betragtes som traditionelle,
og som er i overensstemmelse med artikel 3.
2. Med forbehold af forordning (EØF) nr. 2081/92 (
1) og nr. 2082/
92 (2) meddeler medlemsstaterne inden den 1. juli 1994 Kommissionen
listen over levnedsmidler, som de anser for traditionelle, med en detal-
jeret begrundelse herfor, sammen med de relevante
lovgivningsbestemmelser, der forbyder anvendelsen af visse tilsæt-ningsstoffer i disse levnedsmidler.
Inden den 1. april 1995 forelægger Kommissionen Rådet et forslag om
de kriterier, der skal anvendes for at definere et produkt som traditio-nelt, og om de nationale forbud, som kan opretholdes ioverensstemmelse med disse kriterier.
Rådet træffer afgørelse om forslaget inden den 1. april 1996.
3. Indtil det tidspunkt, hvor Rådet har truffet afgørelse i henhold til
stk. 2, kan medlemsstaterne opretholde de forbud, som er meddeltKommissionen i medfør af stk. 2, første afsnit, forudsat at de generelle
betingelser i stk. 1 overholdes.
Artikel 4
1. Hvis en medlemsstat enten på grund af nye oplysninger eller en
nyvurdering af eksisterende oplysninger foretaget efter vedtagelsen af
dette direktiv eller det i artikel 3 nævnte globale direktiv har bestemte
grunde til at formode, at anvendelse af et tilsætningsstof i levneds-midler udgør en sundhedsrisiko, selv om direktivet og enhver liste,der er udarbejdet i medfør af artikel 3, er overholdt, kan medlemsstatenmidlertidigt ophæve eller begrænse anvendelsen af de pågældende
bestemmelser inden for sit område. Den underretter omgående de
øvrige medlemsstater og Kommissionen herom, idet den angiverbegrundelsen for sin beslutning.1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 4
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af
geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter
og levnedsmidler (EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s. 1).
(2) Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsatteste-
ring af landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992,
s. 9).▼M1
▼B
▼B
2. Kommissionen behandler hurtigst muligt den af den i stk. 1
omhandlede medlemsstat angivne begrundelse i Den Stående Levneds-middelkomité, hvorefter den straks afgiver udtalelse og træffer de
fornødne foranstaltninger.
3. Hvis Kommissionen finder, at dette direktiv eller det i artikel 3
nævnte globale direktiv, må ændres for at løse de i stk. 1 omhandlede
vanskeligheder og for at beskytte sundheden, indleder den den i artikel
11 fastsatte fremgangsmåde med henblikpå vedtagelse af disseændringer; den medlemsstat, som har vedtaget beskyttelsesforanstalt-ninger, kan opretholde disse, indtil ændringerne vedtages.
Artikel 5
1. For at tage hensyn til den videnskabelige eller tekniske udvikling
efter vedtagelsen af en liste i henhold til artikel 3 kan en medlemsstat
på sit område midlertidigt tillade handel med og anvendelse af et
tilsætningsstof, der tilhører en af kategorierne i bilag I, og som ikkefindes på den pågældende liste, hvis følgende betingelser overholdes:
a) tilladelsen skal være begrænset til en periode på højst to årb) medlemsstaten skal føre officiel kontrol med de levnedsmidler, som
indeholder et tilsætningsstof, hvis anvendelse den har tilladt
c) medlemsstaten kan i tilladelsen kræve en særlig angivelse for de
således fremstillede levnedsmidler.
2. Medlemsstaten meddeler de øvrige medlemsstater og Kommis-
sionen teksten til enhver tilladelse, der udstedes i medfør af stk. 1,inden for en frist af to måneder fra den dato, fra hvilken tilladelsen
har fået virkning.
3. Inden udløbet af den i stk. l, litra a), fastsatte frist på to år kan
medlemsstaten indgive en anmodning til Kommissionen om at få det
tilsætningsstof, som medlemsstaten har tilladt i medfør af stk. 1,
optaget på den liste, der er vedtaget i henhold til artikel 3. Den frem-lægger samtidig den dokumentation, i henhold til hvilken denneoptagelse forekommer berettiget, og anfører, til hvilket formål detpågældende tilsætningsstof er beregnet. Hvis Kommissionen finder
denne anmodning berettiget, iværksætter den fremgangsmåden i trakta-
tens artikel 100 A med henblik på ændring af den pågældende liste.Rådet træffer afgørelse på forslag fra Kommissionen inden for en fristpå atten måneder fra den dato, på hvilken det fik sagen forelagt.
4. Hvis Kommissionen ikke inden for den i stk. 1 nævnte frist på to
år har fremsat forslag i henhold til stk. 3, eller hvis Rådet ikke hartruffet afgørelse inden for den i stk. 3 nævnte frist på atten månederskal den nationale tilladelse annulleres. Samtidig skal enhver tilladelse,som en anden medlemsstat har givet for samme tilsætningsstof, annul-
leres.
5. En ny national tilladelse for samme tilsætningsstoffer kan kun
gives, hvis den videnskabelige og tekniske udvikling efter den i stk. 4
nævnte annullering gør det berettiget.
Artikel 6
Bestemmelser, der vil kunne indvirke på den offentlige sundhed,
vedtages efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levneds-midler.
Artikel 7
1. Tilsætningsstoffer, der ikke er bestemt til salg til den endelige
forbruger, må kun markedsføres, når emballage eller beholder er
forsynet med følgende oplysninger, der skal være iøjnefaldende, let
læselige og ikke sletbare:
a) — for tilsætningsstoffer, der sælges hver for sig eller blandet med
hinanden, anføres for hvert tilsætningsstof den betegnelse, somer fastlagt i gældende fællesskabsbestemmelser, samt EØF-nummeret, eller i mangel heraf en beskrivelse af tilsætnings-stoffet, der er så nøjagtig, at det kan skelnes fra1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 5
▼B
tilsætningsstoffer, som det ellers kunne forveksles med; tilsæt-
ningsstofferne anføres i rækkefølge efter faldende andel i densamlede vægt
— iblandes tilsætningsstofferne andre stoffer, materialer eller
levnedsmiddelingredienser for at lette opbevaring, salg, standar-disering, fortynding eller opløsning af et eller fleretilsætningsstoffer, anføres i overensstemmelse med første lednavnet på tilsætningsstoffet og hver enkelt bestanddel i række-
følge efter faldende andel i den samlede vægt
b) — enten angivelsen »til brug i levnedsmidler«
— eller angivelsen »til levnedsmidler, begrænset anvendelse«
— eller en mere specifikangivelse af tilsætningsstoffets tilsigtede
anvendelse i levnedsmidler
c) om nødvendigt særlige opbevarings- og/eller anvendelsesforskrifterd) en brugsanvisning, hvis mangel på en sådan vil betyde, at et tilsæt-
ningsstof ikke vil kunne anvendes korrekt
e) en angivelse, der gør det muligt at identificere sendingen eller
partiet
f) navn eller firmanavn og adresse på fabrikanten eller emballerings-
virksomheden eller på en forhandler, der er etableret inden forFællesskabet
g) angivelse af det procentvise indhold af enhver bestanddel, hvis
anvendelse i et givet levnedsmiddel er underkastet mængdemæssige
begrænsninger, eller fyldestgørende oplysninger om sammensæt-
ningen, så køberen kan overholde gældendefællesskabsbestemmelser eller i mangel heraf nationale bestem-melser for levnedsmidlet. Hvor denne samme mængdemæssigebegrænsning gælder for en gruppe bestanddele, hvad enten deanvendes alene eller sammen, kan det samlede procentvise indhold
anføres som et enkelt tal
h) nettomængden
i) andre oplysninger i henhold til det i artikel 3 omhandlede globale
direktiv.
2. Uanset stk. 1 er det tilstrækkeligt, at de i stk. l, litra a), andet led,
og i litra d) til g) krævede oplysninger anføres i de handelsdokumentervedrørende sendingen, der skal fremlægges sammen med eller før leve-ringen, under forudsætning af, at påtegnelsen »bestemt til fremstilling
af levnedsmidler, ikke til detailsalg« anføres på et klart synligt sted på
den pågældende vares emballage eller beholder.
Artikel 8
Tilsætningsstoffer, der er beregnet til detailsalg, må kun markedsføres,
når emballagen eller beholderen er forsynet med følgende oplysninger,der skal være iøjnefaldende, let læselige og ikke sletbare:
a) produktets varebetegnelse, dvs. den betegnelse, der er anvendt i
fællesskabsbestemmelserne vedrørende dette produkt, samt detsEØF-nummer, eller i mangel heraf en beskrivelse af produktet, derer så nøjagtig, at det kan skelnes fra produkter, som det ellers kunne
forveksles med
b) de ifølge artikel 7, stk. l, litra a) til f) og h), krævede oplysninger
c) datoen for mindste holdbarhed, som den er defineret i artikel 9 i
direktiv 79/112/EØF (
1)
d) andre oplysninger i henhold til det i artikel 3 omhandlede globale
direktiv.
Artikel 9
Artikel 7 og 8 griber ikke ind i mere detaljerede eller mere vidtgående
love eller administrative bestemmelser vedrørende mål og vægt eller1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 6
(1) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.
▼B
vedrørende præsentation, klassificering, emballering og mærkning af
farlige stoffer og præparater eller transport heraf.
Artikel 10
Medlemsstaterne må ikke fastsætte krav, som er mere detaljerede end
dem, der er indeholdt i artikel 7 og 8, for så vidt angår måden, hvorpåforeskrevne oplysninger skal være anført.
De i artikel 7 og 8 fastsatte oplysninger skal være affattet på et sprog,
der er let forståeligt for køberne, medmindre der er truffet andre foran-staltninger til at sikre, at køberen informeres. Denne bestemmelseforhindrer ikke, at de nævnte oplysninger angives på forskellige sprog.
Artikel 11
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden
og Dyresundhed nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002 (
1), i det følgende benævnt »komitéen«.
2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF (2), jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til at sikre,
at tilsætningsstoffer, der henhører under de i bilag I definerede katego-rier, kun markedsføres, hvis de er i overensstemmelse med dettedirektiv og dets bilag.
2. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre
markedsføringen af tilsætningsstoffer, levnedsmidler eller levnedsmid-
delingredienser af grunde, der vedrører tilsætningsstoffer, såfremt
disse er i overensstemmelse med dette direktiv, de gældende særdirek-tiver og det i artikel 3 nævnte globale direktiv.
3. Stk. 2 finder anvendelse med forbehold af de nationale bestem-
melser, der gælder, såfremt tilsvarende bestemmelser ikke er udstedtved direktivet, der er omhandlet i artikel 3.
Artikel 13
Foranstaltninger med henblik på at bringe eksisterende fællesskabsdi-
rektiver på linje med dette direktiv vedtages efter fremgangsmåden iartikel 11.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden for en frist på 18 måneder fra detsmeddelelse. De underretter straks Kommissionen herom. De såledestrufne foranstaltninger skal indebære, at det
— senest to år efter meddelelsen (
3) af dette direktiv er tilladt at
markedsføre og anvende tilsætningsstoffer, som er i overensstem-
melse med dette direktiv
— senest tre år efter meddelelsen af dette direktiv er forbudt at
markedsføre og anvende tilsætningsstoffer, som ikke er i overens-stemmelse med dette direktiv.1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 7
(1) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.
(2) Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de
nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges
Kommissionen (EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23).
(3) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 28. december 1988.▼M2
▼B
▼B
2. Stk. 1 griber ikke ind i de gældende fællesskabsbestemmelser
eller i de nationale bestemmelser, som gælder for visse grupper aftilsætningsstoffer, indtil det i artikel 3 nævnte globale direktiv fore-
ligger, eller som fastlægger, i eller på hvilke levnedsmidler de
tilsætningsstoffer, der er i overensstemmelse med dette direktiv, måanvendes.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 8
▼B
BILAG I
Kategorier af tilsætningsstoffer tiI levnedsmidler
Farvestof
KonserveringsmiddelAntioxidant
Emulgator
SmeltesaltFortykningsmiddelGeleringsmiddel
Stabilisator (
1)
SmagsforstærkerSyreSurhedsregulerende middel (
2)
Antiklumpningsmiddel
Modificeret stivelseSødestof
Hævemiddel
SkumdæmpningsmiddelOverfladebehandlingsmiddel (
3)
Melbehandlingsmiddel
Konsistensmiddel
BefugtningsmiddelKompleksdanner (
4)
Enzym (4)(5)
FyldemiddelGas (luftart)Drivgas og emballagegas1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 9
(1) Det bemærkes, at denne kategori ligeledes omfatter skumstabilisatorer.
(2) Det præciseres, at disse midler kan regulere surheden i såvel opad- som nedadgående
retning.
(3) Disse stoffer omfatter også glittemidler.
(4) Optagelsen af disse betegnelser på denne liste berører ikke en eventuel afgørelse med
hensyn til deres angivelse på etiketterne på levnedsmidler bestemt til den endeligeforbruger.
(
5) Der er kun tale om enzymer, der anvendes som tilsætningsstoffer.
▼B
BILAG II
Generelle kriterier for anvendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler
1. Tilsætningsstoffer til levnedsmidler kan kun godkendes,
— hvis det er påvist, at der er et tilstrækkelig stort teknisk begrundet behov
herfor, og det tilstræbte mål ikke kan nås ved hjælp af andre økonomisk
og teknologisk anvendelige metoder
— hvis de, så vidt det kan bedømmes på grundlag af foreliggende videnska-
belige data, ikke udgør nogen sundhedsfare for forbrugeren ved de
fastsatte anvendelsesniveauer
— hvis deres brug ikke vildleder forbrugeren.
2. Anvendelsen af tilsætningsstoffer til levnedsmidler kan kun komme på tale,
hvis det er påvist, at den foreslåede anvendelse af tilsætningsstoffer har
påviselige teknologiske, økonomiske eller andre fordele til gavn for forbru-
geren; det er med andre ord nødvendigt at fastslå tilstedeværelsen af, hvad
der generelt kaldes et »behov«. Anvendelsen af tilsætningsstoffer bør tjene
et eller flere af de i nedenstående litra a) til d) omhandlede formål, og er
kun berettiget, hvis disse formål ikke kan opfyldes ved hjælp af andre midler,
der i økonomisk henseende er praktisk gennemførlige, og som ikke udgør en
sundhedsfare for forbrugeren:
a) at bevare levnedsmidlets næringsværdi; en bevidst nedsættelse af et
levnedsmiddels næringsværdi vil kun være berettiget, hvis levnedsmidlet
ikke udgør en væsentlig del af en normal kost, eller hvis tilsætningsstoffet
er nødvendigt til produktion af levnedsmidler til forbrugergrupper med
specielle diætetiske behov
b) at tilføre nødvendige ingredienser eller bestanddele til levnedsmidler, der
fremstilles til forbrugergrupper med specielle diætetiske behov
c) at forbedre et levnedsmiddels holdbarhed eller stabilitet eller forbedre dets
organoleptiske egenskaber, forudsat at dette ikke ændrer levnedsmidlets
beskaffenhed eller kvalitet eller vildleder forbrugeren
d) at fungere som hjælpemiddel ved fremstilling, forarbejdning, tilberedning,
behandling, emballering, transport eller opbevaring af levnedsmidlet,
forudsat at tilsætningsstoffet ikke anvendes for at dække over virknin-
gerne af mangelfulde råvarer eller mindre heldige (herunder
uhygiejniske) fremgangsmåder eller teknikker i forbindelse med nogen af
disse aktiviteter.
3. Til konstatering af et tilsætningsstofs eller heraf afledte produkters eventuelle
skadelige virkninger skal dette underkastes en fyldestgørende toksikologisk
undersøgelse og vurdering. Ved denne vurdering skal der endvidere bl.a.
tages hensyn til stoffets kumulative, synergistiske eller forstærkende virk-
ninger, samt til den menneskelige følsomhed over for kropsfremmede stoffer.
4. Der skal løbende føres kontrol med alle tilsætningsstoffer til levnedsmidler,
og de skal tages op til ny vurdering, når det på baggrund af ændrede anven-
delsesbetingelser eller nye videnskabelige oplysninger skønnes nødvendigt
5. Tilsætningsstoffer til levnedsmidler skal altid opfylde de godkendte renheds-
kriterier.
6. Godkendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler skal
a) indeholde en angivelse af, hvilke levnedsmidler disse stoffer kan tilsættes
og betingelserne herfor
b) begrænses til det laveste niveau, der er nødvendigt for at opnå den
ønskede virkning
c) tage hensyn til eventuel ADI (acceptable daglige indtagelse) eller tilsva-
rende normer, der er gældende for tilsætningsstoffer, samt den
sandsynlige daglige indtagelse af dette tilsætningsstof fra alle nærings-
midler tilsammen. Såfremt tilsætningsstoffet skal anvendes i
levnedsmidler, der spises af særlige forbrugergrupper, bør der tages
hensyn til den mulige daglige indtagelse af tilsætningsstoffet hos forbru-
gere i disse grupper.1989L0107 — DA — 20.11.2003 — 002.001 — 10