2008L0001 — DA — 25.06.2009 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (kodificeret udgave) (EØS-relevant tekst) (EFT L 024, 29.1.2008, p.8)

Ændret ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2008/1/EF

af 15. januar 2008

om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening

(kodificeret udgave)

(EØS-relevant tekst)







EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 175, stk. 1, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ( 1 ), efter høring af Regionsudvalget, efter proceduren i traktatens artikel 251 ( 2 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening ( 3 ) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder ( 4 ). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres. (2) Målene og principperne for Fællesskabets miljøpolitik går, som fastlagt i traktatens artikel 174, navnlig ud på at forebygge, begrænse og, så vidt det er muligt, fjerne forurening, fortrinsvis ved kilden, og at sikre en forsigtig udnyttelse af naturressourcerne i overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler, og forebyggelsesprincippet. (3) I femte handlingsprogram på miljøområdet, hvis hovedlinjer Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, godkendte i deres resolution af 1. februar 1993 om et program for Fællesskabets politik og virke inden for miljø og bæredygtig udvikling ( 5 ), blev der lagt særlig vægt på integreret forureningsbekæmpelse som et vigtigt led i processen frem mod en mere bæredygtig balance mellem menneskets aktiviteter og den samfundsøkonomiske udvikling på den ene side og naturens ressourcer og regenerationsevne på den anden side. (4) Gennemførelsen af integreret forureningsbekæmpelse kræver handling på fællesskabsplan for at ændre og supplere gældende fællesskabsforskrifter vedrørende forebyggelse og bekæmpelse af forurening fra industrianlæg. (5) Ved Rådets direktiv 84/360/EØF af 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg ( 6 ) indførtes et generelt krav om forhåndsgodkendelse af drift eller væsentlige ændringer af industrianlæg, som kan forårsage luftforurening. (6) Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/11/EF af 15. februar 2006 om forurening, der er forårsaget af udledning af bestemte farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø ( 7 ) fastsattes krav om tilladelse til udledning af sådanne stoffer. (7) Der findes ganske vist fællesskabsforskrifter om bekæmpelse af luftforurening og om forebyggelse eller begrænsning af udledning af farlige stoffer i vandmiljøet, men der har aldrig været fastsat tilsvarende forskrifter til forebyggelse eller begrænsning af emissioner til jord. (8) Særskilte strategier til bekæmpelse af emissioner til luft, vand eller jord hver for sig vil kunne fremme overførsel af forurening mellem de forskellige miljømedier frem for at beskytte miljøet som helhed. (9) Formålet med en integreret forureningsbekæmpelse er under hensyn til affaldshåndteringen at undgå udledninger til luft, vand og jord, overalt hvor dette er praktisk muligt, og, hvor det ikke er muligt, at begrænse dem for at opnå et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. (10) Direktivet bør indføre en generel ramme for integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening. Det bør fastsætte de foranstaltninger, der er nødvendige for at kunne gennemføre den integrerede forebyggelse og bekæmpelse af forureningen med henblik på at opnå et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. Gennemførelsen af princippet om en bæredygtig udvikling bør fremmes ved en integreret forureningsbekæmpelse. (11) Bestemmelserne i dette direktiv bør anvendes, uden at det berører bestemmelserne i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet ( 8 ). Hvis der ved meddelelsen af godkendelsen skal tages hensyn til oplysninger eller konklusioner, der er fremkommet ved anvendelsen af sidstnævnte direktiv, bør nærværende direktiv ikke berøre gennemførelsen af direktiv 85/337/EØF. (12) Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at driftslederen for de i dette direktiv omhandlede industrielle aktiviteter opfylder de generelle principper i visse grundlæggende krav. Det er i den forbindelse tilstrækkeligt, at de kompetente myndigheder tager hensyn til disse generelle principper, når de udarbejder godkendelsesvilkårene. (13) De foranstaltninger, der træffes i medfør af dette direktiv, skal anvendes på bestående anlæg for visse af bestemmelsernes vedkommende efter 30. oktober 2007 eller har for andres vedkommende skullet anvendes straks fra 30. oktober 1999. (14) For at behandle forureningsproblemerne så effektivt og rentabelt som muligt skal driftslederen tage hensyn til miljøet. De miljøhensyn, der tages, bør meddeles den eller de kompetente myndigheder, så de inden meddelelse af godkendelsen kan sikre sig, at der er truffet alle relevante foranstaltninger til forebyggelse eller bekæmpelse af forurening. Alt for forskellige ansøgningsprocedurer kan give anledning til forskellige miljøbeskyttelsesniveauer og forskellige grader af offentlig opmærksomhed. Ansøgningerne om godkendelse i henhold til dette direktiv bør derfor omfatte et minimum af oplysninger. (15) En tilstrækkelig samordning af godkendelsesproceduren og godkendelsesvilkårene mellem de kompetente myndigheder bør bidrage til at opnå det højest mulige beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. (16) Den eller de kompetente myndigheder bør kun meddele eller ændre en godkendelse, såfremt der er truffet integrerede miljøbeskyttelsesforanstaltninger, for så vidt angår luft, vand og jord. (17) Godkendelsen bør omfatte alle de foranstaltninger, der er nødvendige for opfyldelsen af vilkårene i godkendelsen for således at nå et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. Uden at godkendelsesproceduren berøres heraf, kan disse foranstaltninger ligeledes gøres til genstand for generelle bindende forskrifter. (18) Grænseværdier for emission, parametre eller tilsvarende tekniske foranstaltninger bør baseres på den bedste tilgængelige teknik, uden at der foreskrives anvendelse af en bestemt teknik eller teknologi, og under hensyn til det pågældende anlægs tekniske karakteristika, geografiske beliggenhed og de lokale miljøforhold. Godkendelsesvilkårene bør under alle omstændigheder indeholde vilkår om begrænsning af langtrækkende eller grænseoverskridende forurening i videst mulig omfang, samtidig med at der sikres et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. (19) Det påhviler medlemsstaterne at afgøre, hvordan der om fornødent kan tages hensyn til de tekniske kendetegn ved det pågældende anlæg, dets geografiske beliggenhed og den lokale miljøsituation. (20) Når en miljøkvalitetsnorm nødvendiggør strengere betingelser end dem, der kan nås ved anvendelse af den bedste tilgængelige teknik, bør der bl.a. opstilles yderligere vilkår i godkendelsen, uden at det berører andre foranstaltninger, der kan træffes med henblik på at overholde miljøkvalitetsnormerne. (21) Da den bedste tilgængelige teknik ændrer sig med tiden, særlig på baggrund af de tekniske fremskridt, bør de kompetente myndigheder følge med i eller holde sig underrettet om sådanne fremskridt. (22) Ændringer af et anlæg kan forårsage forurening, og derfor bør den eller de kompetente myndigheder meddeles enhver ændring, der vil kunne få konsekvenser for miljøet. En væsentlig ændring af anlægget skal i overensstemmelse med dette direktiv underkastes en forhåndsgodkendelse. (23) Godkendelsesvilkårene bør regelmæssigt revurderes og om fornødent ajourføres. Under visse omstændigheder bør de under alle omstændigheder blive revurderet. (24) En effektiv offentlig deltagelse i beslutningsprocessen bør give offentligheden mulighed for at fremsætte udtalelser og give udtryk for betænkeligheder, som kan være relevante for beslutningerne, og som beslutningstageren kan tage hensyn til, således at ansvarlighed og gennemsigtighed i beslutningsprocessen fremmes, og offentlighedens opmærksomhed omkring miljøspørgsmål og dens støtte til beslutningerne øges. Offentligheden bør navnlig have adgang til oplysninger om driften af anlæg og om de virkninger, driften af anlæg kan få for miljøet, og offentligheden bør forud for enhver afgørelse have adgang til oplysninger om ansøgninger om godkendelse af nye anlæg eller væsentlige ændringer af anlæg, om selve godkendelserne og ajourføring og måledata i forbindelse hermed. (25) En sådan deltagelse, herunder deltagelse af sammenslutninger, organisationer og grupper, især ikke-statslige organisationer, som fremmer miljøbeskyttelse, bør derfor fremmes, herunder ved at fremme uddannelse af offentligheden på miljøområdet. (26) Den 25. juni 1998 undertegnede Det Europæiske Fællesskab UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (Århus-konventionen). Et af Århus-konventionens formål er at sikre retten til offentlig deltagelse i beslutningstagning på miljøområdet med henblik på at bidrage til at beskytte ethvert menneskes ret til at leve i et miljø, der er passende for den pågældendes sundhed og trivsel. (27) Indsamling og udveksling af oplysninger på fællesskabsplan om den bedste tilgængelige teknik bør medvirke til at udligne skævhederne i den teknologiske udvikling i Fællesskabet, bidrage til verdensomspændende formidling af kendskabet til de grænseværdier, der er fastsat, og de teknikker, der anvendes i Fællesskabet, og hjælpe medlemsstaterne med at gennemføre direktivet korrekt. (28) Der bør regelmæssigt udarbejdes beretninger om dette direktivs gennemførelse og effektivitet. (29) Dette direktiv vedrører anlæg, hvor der er stor fare for forurening, og dermed for grænseoverskridende forurening. Der bør foretages høringer på tværs af grænserne, når der ansøges om godkendelse af nye anlæg, eller om væsentlige ændringer af anlæg, som sandsynligvis vil få negative og væsentlige miljøvirkninger. Ansøgninger vedrørende sådanne forslag eller væsentlige ændringer bør være offentligt tilgængelige i den medlemsstat, der må formodes at blive berørt. (30) Der vil på fællesskabsplan kunne identificeres et behov for en indsats med henblik på at fastsætte emissionsgrænseværdier for visse kategorier af anlæg og forurenende stoffer, som er omhandlet i dette direktiv. Europa-Parlamentet og Rådet bør fastsætte disse emissionsgrænseværdier i overensstemmelse med traktatens bestemmelser. (31) Ingen af kravene i dette direktiv bør indskrænke anvendelsen af fællesskabsbestemmelser vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. (32) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag VI, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

Dette direktiv tager sigte på integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening fra de aktiviteter, der er omhandlet i bilag I. Det indeholder foranstaltninger med henblik på at forebygge eller, hvis dette ikke er muligt, at begrænse emissioner fra ovennævnte aktiviteter i luft-, vand- og jordbundsmiljøet, herunder foranstaltninger vedrørende affald, for generelt at nå et højt miljøbeskyttelsesniveau, uden at dette berører direktiv 85/337/EØF og andre fællesskabsbestemmelser på området.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1) »stof«: grundstoffer og kemiske forbindelser, undtagen radioaktive stoffer som omhandlet i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling ( 9 ) og genetisk modificerede organismer som omhandlet i Rådets direktiv 90/219/EØF af 23. april 1990 om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer ( 10 ) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer ( 11 )

2) »forurening«: direkte eller indirekte udledning som følge af menneskelige aktiviteter af stoffer, rystelser, varme eller støj i luft-, vand- og jordbundsmiljøet, der kan skade menneskers sundhed eller miljøets kvalitet, medføre skade på materielle værdier eller forringelse eller forstyrrelse af naturfaciliteter og andre legitime anvendelser af miljøet

3) »anlæg«: en stationær teknisk enhed, hvor der gennemføres én eller flere af de aktiviteter, som er nævnt i bilag I, og enhver anden hermed direkte forbundet aktivitet, der teknisk er knyttet til de aktiviteter, der udføres på denne lokalitet, og som kan have indvirkning på emissioner og forurening

4) »bestående anlæg«: anlæg, der den 30. oktober 1999 i overensstemmelse med den lovgivning, der var gældende inden den dato, var i drift, eller som var godkendt, eller for hvilke der efter den kompetente myndigheds opfattelse var indgivet en komplet ansøgning om godkendelse, under forudsætning af at anlægget var sat i drift senest 30. oktober 2000

5) »emission«: direkte eller indirekte udledning til luft, vand eller jord af stoffer, rystelser, varme eller støj fra punktkilder eller diffuse kilder på et anlæg

6) »emissionsgrænseværdi«: den masse, udtrykt i relation til bestemte parametre, koncentration og/eller niveau for en emission, som ikke må overskrides i et eller flere bestemte tidsrum; der kan også fastsættes emissionsgrænseværdier for bestemte grupper, familier eller kategorier af stoffer, herunder navnlig for de stoffer, der er anført i bilag III. Emissionsgrænseværdierne for stofferne gælder normalt på det punkt, hvor emissionerne udledes fra anlægget, idet der ses bort fra enhver fortynding ved fastsættelsen af grænseværdier; ved tilledning af spildevand til et rensningsanlæg kan der ved fastsættelse af emissionsgrænseværdierne for anlægget tages hensyn til effekten af dette behandlingsanlæg, under forudsætning af at der opnås en tilsvarende beskyttelse af miljøet som helhed, og at der ikke påføres miljøet en højere forureningsbelastning, uden at dette berører overholdelsen af bestemmelserne i direktiv 2006/11/EF og i direktiverne om gennemførelse heraf

7) »miljøkvalitetsnorm«: den række krav, som et bestemt miljø eller en særlig del heraf skal opfylde på et bestemt tidspunkt ifølge Fællesskabets retsforskrifter

8) »kompetent myndighed«: den eller de myndigheder eller de organer, der i henhold til medlemsstaternes lovgivning skal udføre de opgaver, der følger af dette direktiv

9) »godkendelse«: en eller flere skriftlige afgørelser eller en del heraf, hvorved der gives tilladelse til drift af et anlæg eller en del heraf på visse vilkår med det formål at sikre, at anlægget opfylder dette direktivs krav. En godkendelse kan omfatte et eller flere anlæg eller dele af anlæg beliggende på samme område og drevet af samme driftsleder

10) »driftsændring«: en ændring i et anlægs art eller funktion eller en udvidelse af anlægget, der kan få konsekvenser for miljøet

11) »væsentlig ændring«: en driftsændring, som efter den kompetente myndigheds opfattelse kan have negativ og betydelig indvirkning på mennesker eller miljø; i forbindelse med denne definition anses enhver ændring eller udvidelse af et anlæg for at være væsentlig, når ændringen eller udvidelsen i sig selv opfylder de eventuelle tærskelværdier i bilag I

12) »den bedste tilgængelige teknik«: det mest effektive og avancerede trin i udviklingen af aktiviteter og driftsmetoder, som er udtryk for en given tekniks principielle praktiske egnethed som grundlag for emissionsgrænseværdier med henblik på at forhindre eller, hvor dette ikke er muligt, generelt begrænse emissionerne og indvirkningen på miljøet som helhed, hvor a) »teknik« er både den anvendte teknologi og den måde, hvorpå anlæg konstrueres, bygges, vedligeholdes, drives og lukkes ned b) »tilgængelig teknik« betyder teknik, der er udviklet i en målestok, der medfører, at den pågældende teknik kan anvendes i den relevante industrisektor på økonomisk og teknisk mulige vilkår, idet der tages hensyn til omkostninger og fordele, uanset om teknikken anvendes eller produceres i den pågældende medlemsstat eller ej, når blot driftslederen kan disponere over teknikken på rimelige vilkår c) »bedste« betyder mest effektive til opnåelse af et højt generelt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed. Når den bedste tilgængelige teknik skal bestemmes, skal der især tages hensyn til punkterne i bilag IV

13) »driftsleder«: en fysisk eller juridisk person, der driver eller ejer anlægget, eller som efter national lovgivning har eller har fået overdraget den afgørende økonomiske dispositionsret med hensyn til driften heraf

14) »offentligheden«: en eller flere fysiske eller juridiske personer og i henhold til national lovgivning eller praksis disses foreninger, organisationer eller grupper

15) »den berørte offentlighed«: den del af offentligheden, som er berørt af, kan blive berørt af eller har en interesse i beslutningsprocesser om udstedelse eller ajourføring af en godkendelse eller af vilkårene herfor; med sigte på denne definition skal ikke-statslige organisationer, der arbejder for at fremme miljøbeskyttelse, og som opfylder alle krav efter national lovgivning, anses for at have en interesse.

Artikel 3

Generelle principper for driftslederens grundlæggende forpligtelser

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige bestemmelser, for at de kompetente myndigheder sikrer sig, at anlægget drives på en sådan måde:

a) at der træffes alle de nødvendige forebyggende foranstaltninger mod forurening, navnlig ved anvendelse af den bedste tilgængelige teknik

b) at der ikke forårsages nogen væsentlig forurening

c) at affaldsfrembringelse undgås i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald ( 12 ); hvis dette ikke kan lade sig gøre, skal det genanvendes, og hvis dette er teknisk og økonomisk umuligt, skal det bortskaffes på en sådan måde, at indvirkning på miljøet forebygges eller begrænses

d) at der sikres en effektiv energiudnyttelse

e) at der træffes de nødvendige foranstaltninger til at forebygge uheld og begrænse følgerne heraf

f) at der ved endeligt ophør af aktiviteterne træffes de nødvendige foranstaltninger for at undgå forureningsfare og for at bringe stedet tilbage i en tilfredsstillende stand.

2. For at efterkomme denne artikel er det tilstrækkeligt, at medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder tager hensyn til de i stk. 1 definerede generelle principper, når de fastsætter godkendelsesvilkårene.

Artikel 4

Godkendelse af nye anlæg

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at intet nyt anlæg tages i drift uden en godkendelse i henhold til dette direktiv, med forbehold for de undtagelser, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg ( 13 ).

Artikel 5

Godkendelsesvilkår for bestående anlæg

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser i overensstemmelse med artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg senest 30. oktober 2007 drives i overensstemmelse med kravene i artikel 3, 7, 9, 10 og 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2, dog uden at anden særlig fællesskabslovgivning berøres heraf.

2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at bestemmelserne i artikel 1, 2, 11 og 12, artikel 14, litra c), artikel 15, stk. 1 og 3, samt artikel 17, 18 og artikel 19, stk. 2, anvendes på bestående anlæg straks fra 30. oktober 1999.

Artikel 6

Ansøgning om godkendelse

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at ansøgninger til den kompetente myndighed indeholder en beskrivelse af

a) anlægget og dets aktiviteter

b) de råstoffer og hjælpematerialer, andre stoffer samt den energi, der anvendes i eller produceres af anlægget

c) kilderne til emission fra anlægget

d) stedets tilstand

e) arten og mængden af forudselige emissioner fra anlægget til de enkelte miljømedier samt en redegørelse for emissionernes signifikante miljøpåvirkninger

f) den valgte teknologi og andre teknikker, som kan forebygge eller, såfremt dette ikke er muligt, nedbringe emissionerne fra anlægget

g) foranstaltninger til forebyggelse og nyttiggørelse af affald, der produceres på anlægget, hvis der er behov herfor

h) andre foranstaltninger til opfyldelse af de generelle principper for driftslederens grundlæggende forpligtelser i medfør af artikel 3

i) de foreslåede vilkår om foretagelse af emissionsmålinger

j) de væsentligste af de eventuelle alternativer, som ansøgeren har undersøgt, i form af et resumé.

Ansøgningen skal ligeledes indeholde en ikke-teknisk sammenfatning af de i litra a)-j) anførte oplysninger.

2. Såfremt oplysninger meddelt i overensstemmelse med kravene i direktiv 85/337/EØF eller en sikkerhedsrapport indgivet i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer ( 14 ) eller andre oplysninger meddelt i medfør af andre retsforskrifter opfylder nogle af kravene i denne artikel, kan disse oplysninger indgå i eller vedlægges ansøgningen.

Artikel 7

Integreret fremgangsmåde for meddelelse af godkendelser

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at godkendelsesproceduren og -betingelserne koordineres fuldstændigt, hvis mere end én kompetent myndighed medvirker, så der sikres en effektiv, integreret fremgangsmåde fra alle de myndigheders side, som er kompetente i forbindelse med denne procedure.

Artikel 8

Afgørelser

Uden at det berører andre krav i medfør af nationale retsforskrifter eller fællesskabsforskrifter, meddeler den kompetente myndighed en godkendelse for anlægget indeholdende vilkår, der sikrer, at anlægget opfylder kravene i dette direktiv, eller hvis dette ikke er muligt, afslår den at meddele en sådan godkendelse.

Enhver meddelt eller ændret godkendelse skal omfatte de bestemmelser om beskyttelsen af luft, vand og jord, der er fastsat i dette direktiv.

Artikel 9

Vilkår i godkendelsen

1. Medlemsstaterne sørger for, at godkendelsen omfatter alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde de i artikel 3 og 10 omhandlede vilkår for udstedelse af en godkendelse for at sikre beskyttelse af luft, vand og jord og således opnå et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed.

2. Ved nye anlæg eller væsentlige ændringer, hvor artikel 4 i direktiv 85/337/EØF finder anvendelse, skal der i forbindelse med meddelelse af godkendelsen tages hensyn til alle relevante oplysninger eller konklusioner, der er fremkommet i forbindelse med anvendelsen af artikel 5, 6 og 7 i nævnte direktiv.

3. Godkendelsen skal omfatte emissionsgrænseværdier for forurenende stoffer, navnlig de på listen i bilag III opførte, som under hensyn til deres art og deres potentielle evne til at overføre forurening fra et miljø til et andet (vand, luft og jord) vil kunne udledes fra det pågældende anlæg i betydelige mængder. Om nødvendigt skal godkendelsen indeholde passende forskrifter til beskyttelse af jord og grundvand og foranstaltninger vedrørende forvaltning af affald, der produceres på anlægget. Grænseværdierne kan eventuelt suppleres eller erstattes med tilsvarende parametre eller tekniske foranstaltninger.

For de i punkt 6.6 i bilag I nævnte anlæg skal der for de emissionsgrænseværdier, der er fastlagt i henhold til dette stykke, tages hensyn til de praktiske forhold, der gælder for disse grupper af anlæg.

Er drivhusgasemissioner fra et anlæg anført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet ( 15 ) i tilknytning til en aktivitet i det pågældende anlæg, skal godkendelsen ikke omfatte en emissionsgrænseværdi for direkte emissioner af denne gas, medmindre det er nødvendigt for at forhindre betydelig lokal forurening.

For så vidt angår aktiviteter, der er anført i bilag I til direktiv 2003/87/EF, kan medlemsstaterne vælge ikke at fastsætte energieffektivitetskrav for forbrændingsenheder eller andre enheder, som udsender kuldioxid på stedet.

Om nødvendigt ændrer de kompetente myndigheder godkendelsen i overensstemmelse hermed.

Tredje, fjerde og femte afsnit finder ikke anvendelse på anlæg, der midlertidigt er udelukket fra Fællesskabets ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i overensstemmelse med artikel 27 i direktiv 2003/87/EF.

4. Uden at artikel 10 berøres heraf, fastsættes emissionsgrænseværdierne, de tilsvarende parametre og tekniske foranstaltninger (jf. stk. 3) på grundlag af den bedste tilgængelige teknik, uden at der foreskrives anvendelse af en bestemt teknik eller teknologi, og under hensyn til det pågældende anlægs tekniske karakteristika, geografiske beliggenhed og de lokale miljøforhold. Godkendelsesvilkårene skal i alle tilfælde indeholde krav om størst mulig begrænsning af forurening over store afstande eller grænseoverskridende forurening og sikre et højt beskyttelsesniveau for miljøet som helhed.

5. Godkendelsen skal indeholde passende krav til emissionsmålinger med angivelse af målemetode, målingernes hyppighed og evalueringsprocedure, samt omfatte pligt til at give den kompetente myndighed de oplysninger, der er nødvendige for kontrollen med, at vilkårene i godkendelsen overholdes.

For de i punkt 6.6 i bilag I nævnte anlæg kan der ved fastsættelsen af krav efter dette stykke tages hensyn til omkostninger og fordele.

6. Godkendelsen skal indeholde foranstaltninger vedrørende driftsvilkårene bortset fra normale driftsvilkår. Der skal således, hvis der er risiko for, at miljøet berøres, tages passende hensyn til opstart, udslip, svigt, momentane standsninger og nedlukning af anlægget.

Godkendelsen kan ligeledes indeholde midlertidige undtagelser fra kravene i stk. 4, såfremt en af den kompetente myndighed godkendt rehabiliteringsplan sikrer, at disse krav overholdes inden for seks måneder, og at projektet fører til en nedsættelse af forureningen.

7. Godkendelsen kan i dette direktivs øjemed indeholde andre særlige vilkår, såfremt medlemsstaten eller den kompetente myndighed finder dem hensigtsmæssige.

8. Uden at det berører forpligtelsen til at gennemføre en godkendelsesprocedure i medfør af dette direktiv, kan medlemsstaterne fastsætte bestemte krav til bestemte kategorier af anlæg i almindelige bindende forskrifter i stedet for i godkendelsesvilkårene, under forudsætning af at de garanterer, at der anvendes en integreret fremgangsmåde, og at miljøbeskyttelsesniveauet i sin helhed bliver tilsvarende højt.

Artikel 10

Den bedste tilgængelige teknik og miljøkvalitetsnormer

Hvor miljøkvalitetsnormer kræver strengere betingelser end dem, der kan opnås ved anvendelsen af den bedste tilgængelige teknik, skal der især fastlægges yderligere vilkår i godkendelsen, uden at andre foranstaltninger, der kan træffes for at overholde miljøkvalitetsnormerne, berøres heraf.

Artikel 11

Udvikling inden for den bedste tilgængelige teknik

Medlemsstaterne sørger for, at den kompetente myndighed følger med i eller underrettes om udviklingen inden for den bedste tilgængelige teknik.

Artikel 12

Driftsledernes ændringer af anlæg

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at driftslederen oplyser de kompetente myndigheder om enhver planlagt driftsændring. I påkommende tilfælde ajourfører de kompetente myndigheder godkendelsen eller betingelserne.

2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at driftslederen ikke foretager planlagte væsentlige ændringer, førend ændringen er godkendt i henhold til dette direktiv. Ansøgningen om godkendelse og den kompetente myndigheds afgørelse skal omfatte de dele af anlægget og de elementer af artikel 6, der kan blive påvirket af ændringen. De relevante forskrifter i artikel 3, artikel 6-10 og artikel 15, stk. 1, 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 13

Den kompetente myndigheds revurdering og ajourføring af godkendelsesvilkårene

1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder med mellemrum revurderer og om nødvendigt ajourfører vilkårene i godkendelsen.

2. Godkendelsen skal under alle omstændigheder tages op til revurdering, hvis:

a) den forurening, som anlægget forårsager, er så omfattende, at det er nødvendigt at revidere godkendelsens emissionsgrænseværdier eller indføje nye

b) væsentlige ændringer i den bedste tilgængelige teknik skaber mulighed for en betydelig nedbringelse af emissionerne, uden at det medfører uforholdsmæssigt store omkostninger

c) det af hensyn til driftssikkerheden i forbindelse med processen eller aktiviteten er påkrævet, at der anvendes andre teknikker

d) nye lovbestemmelser i Fællesskabet eller medlemsstaten kræver det.

Artikel 14

Overholdelse af vilkårene i godkendelsen

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at:

a) driftslederen overholder vilkårene i godkendelsen under driften af anlægget

b) driftslederen regelmæssigt underretter den kompetente myndighed om resultaterne af egenkontrollen med udledningerne og straks underretter den om hændelser eller uheld, der mærkbart berører miljøet

c) anlæggenes driftsledere yder den kompetente myndigheds repræsentanter al fornøden bistand, så den kan gennemføre eventuelle inspektioner af anlægget, udtage prøver og indsamle alle oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver i forbindelse med dette direktiv.

Artikel 15

Adgang til oplysninger og offentlighedens indsigt i godkendelsesproceduren

1. Medlemsstaterne sikrer, at den berørte offentlighed tidligt og på en effektiv måde får mulighed for at deltage i proceduren vedrørende

a) udstedelse af en godkendelse til nye anlæg

b) udstedelse af en godkendelse til enhver grundlæggende ændring

c) ajourføring af en godkendelse eller godkendelsesvilkårene for anlæg i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, litra a).

Proceduren i bilag V finder anvendelse i forbindelse med denne deltagelse.

2. Resultaterne af enhver overvågning af udledninger, som kræves ifølge vilkårene i godkendelsen som omhandlet i artikel 9, og som myndigheden er i besiddelse af, stilles til rådighed for offentligheden.

3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse med de begrænsninger, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, 2 og 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger ( 16 ).

4. Når der er truffet en afgørelse, underretter den kompetente myndighed i overensstemmelse med de relevante procedurer offentligheden og stiller følgende oplysninger til rådighed for den:

a) afgørelsens indhold, herunder en kopi af godkendelsen og af vilkårene samt eventuelle senere ajourføringer, og

b) efter at have undersøgt de betænkeligheder og synspunkter, som den berørte offentlighed har givet udtryk for, de begrundelser og overvejelser, som ligger til grund for afgørelsen, herunder information om proceduren for offentlig deltagelse.

Artikel 16

Adgang til klage og domstolsprøvelse

1. Medlemsstaterne sikrer inden for rammerne af deres relevante nationale lovgivning, at medlemmerne af den berørte offentlighed har adgang til ved en domstol eller ved et andet uafhængigt og upartisk ved lov nedsat organ at få prøvet den materielle og processuelle lovlighed af enhver afgørelse, handling eller undladelse, der er omfattet af dette direktivs bestemmelser om offentlig deltagelse, når:

a) de har tilstrækkelig interesse, eller

b) de gør gældende, at en rettighed er krænket, når dette er en forudsætning i henhold til en medlemsstats forvaltningsretlige regler.

2. Medlemsstaterne afgør, på hvilket stadium der kan rejses indsigelse mod afgørelser, handlinger eller undladelser.

3. Medlemsstaterne fastsætter, hvad der forstås ved tilstrækkelig interesse og krænkelse af en rettighed, i overensstemmelse med målet om at give den berørte offentlighed vidtgående adgang til klage og domstolsprøvelse. Med henblik herpå anses den interesse, som enhver ikke-statslig organisation, der arbejder for at fremme miljøbeskyttelse, og som opfylder alle krav efter national lovgivning, måtte have, for tilstrækkelig, jf. stk. 1, litra a).

Sådanne organisationer anses også for at have rettigheder, der kan krænkes, jf. stk. 1, litra b).

4. Denne artikel udelukker ikke muligheden for at indgive en foreløbig klage til en administrativ myndighed og påvirker ikke kravet om, at de administrative klagemuligheder skal være udtømt, inden sagen kan påklages eller indbringes for domstolene, såfremt et sådant krav findes i den nationale lovgivning.

Disse procedurer skal være fair, rimelige, betimelige og ikke uoverkommeligt dyre.

5. Med henblik på at gøre bestemmelserne i denne artikel mere effektive sikrer medlemsstaterne, at praktiske oplysninger om adgang til klage- og domstolsprøvelse stilles til rådighed for offentligheden.

Artikel 17

Udveksling af oplysninger

1. Med henblik på udveksling af oplysninger træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger, således at de hvert tredje år og første gang inden 30. april 2001 kan sende Kommissionen disponible repræsentative data om grænseværdierne for de enkelte kategorier af aktiviteter i bilag I og eventuelt underretning om den bedste tilgængelige teknik, som disse værdier bygger på, i overensstemmelse navnlig med artikel 9. I forbindelse med senere fremsendelser af disse oplysninger suppleres de i overensstemmelse med procedurerne i stk. 3 i denne artikel.

2. Kommissionen sørger for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og de berørte industrier om den bedste tilgængelige teknik, om overvågningsbestemmelserne i forbindelse hermed og udviklingen i begge dele.

Kommissionen offentliggør hvert tredje år resultaterne af denne udveksling af oplysninger.

3. Hvert tredje år og første gang for perioden 30. oktober 1999 til og med 30. oktober 2002 sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv i form af en rapport. Rapporten udarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller en formular, som Kommissionen udformer efter proceduren i artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver ( 17 ). Spørgeskemaet eller formularen sendes til medlemsstaterne seks måneder før starten på den periode, som rapporten dækker. Rapporten sendes til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den treårsperiode, som den dækker.

Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en samlet rapport for Fællesskabet om gennemførelsen af direktivet.

Kommissionen forelægger den samlede rapport, eventuelt ledsaget af forslag, for Europa-Parlamentet og Rådet.

4. Medlemsstaterne opretter eller udpeger den eller de myndigheder, der skal være ansvarlige for udveksling af oplysninger i henhold til stk. 1, 2 og 3, og underretter Kommissionen herom.

Artikel 18

Grænseoverskridende virkninger

1. Konstaterer en medlemsstat, at driften af et anlæg vil kunne få en betydelig, negativ indvirkning på miljøet i en anden medlemsstat, eller anmoder en medlemsstat, der kunne blive berørt i betydelig grad, herom, sender den medlemsstat, på hvis område der blev ansøgt om godkendelse i henhold til artikel 4 eller artikel 12, stk. 2, den anden medlemsstat de oplysninger, der skal gives eller stilles til rådighed i henhold til bilag V, samtidig med at den stiller disse til rådighed for sine egne statsborgere. Disse oplysninger danner grundlag for nødvendige konsultationer som led i de bilaterale forbindelser mellem de to medlemsstater på baggrund af princippet om gensidighed og lige behandling.

2. Medlemsstaterne sørger som led i deres bilaterale forbindelse for, at der i de i stk. 1 omhandlede tilfælde også gives offentligheden i den stat, der kan blive berørt, adgang til ansøgningerne i et passende tidsrum, således at den får ret til at udtale sig herom, før den kompetente myndighed træffer sin afgørelse.

3. Den kompetente myndighed skal tage hensyn til resultaterne af de konsultationer, der omhandles i stk. 1 og 2, når den træffer afgørelse vedrørende ansøgningen.

4. Den kompetente myndighed underretter enhver medlemsstat, som er blevet hørt i henhold til stk. 1, om den afgørelse, der er blevet truffet vedrørende ansøgningen, og sender den de oplysninger, der omhandles i artikel 15, stk. 4. Den pågældende medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at disse oplysninger stilles til rådighed på passende vis for den berørte offentlighed på dens eget område.

Artikel 19

Fællesskabets emissionsgrænseværdier

1. Når det bl.a. på grundlag af den i artikel 17 omhandlede udveksling af oplysninger er konstateret, at der er behov for en fællesskabsaktion, fastsætter Europa-Parlamentet og Rådet på forslag af Kommissionen i overensstemmelse med de i traktaten fastsatte procedurer emissionsgrænseværdier for:

a) de kategorier af anlæg, der er nævnt i bilag I, bortset fra deponeringsanlæg omfattet af punkt 5.1 og 5.4 i samme bilag og

b) de forurenende stoffer, der er nævnt i bilag III.

2. Hvis der ikke er fastsat nogen EF-emissionsgrænseværdier i henhold til dette direktiv, gælder de relevante emissionsgrænseværdier, som anført i de i bilag II nævnte direktiver og andre fællesskabsbestemmelser, for de i bilag I nævnte anlæg som minimumsemissionsgrænseværdier i henhold til dette direktiv.

3. Uanset kravene i dette direktiv er de tekniske krav, der gælder for deponeringsanlæg omfattet af punkt 5.1 og 5.4 i bilag I, blevet fastsat i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald ( 18 ).

Artikel 20

Overgangsbestemmelser

1. Bestemmelserne i direktiv 84/360/EØF, bestemmelserne i artikel 4 og 5 og artikel 6, stk. 2, i direktiv 2006/11/EF samt de relevante bestemmelser vedrørende godkendelses- eller tilladelsesordninger i de direktiver, der er nævnt i bilag II, finder med forbehold af de undtagelser, der er fastsat i direktiv 2001/80/EF, anvendelse på bestående anlæg, der hører under aktiviteterne i bilag I, så længe de kompetente myndigheder ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 5 i dette direktiv.

2. De relevante bestemmelser vedrørende godkendelses- eller tilladelsesordninger i de direktiver, der er nævnt i bilag II, finder ikke anvendelse på anlæg, der ikke er bestående anlæg, jf. artikel 2, nr. 4) for så vidt angår aktiviteterne i bilag I.

3. Direktiv 84/360/EØF ophæves med virkning fra 30. oktober 2007.

Rådet eller Europa-Parlamentet og Rådet ændrer om nødvendigt på forslag af Kommissionen de relevante bestemmelser i de direktiver, der er nævnt i bilag II, for at tilpasse dem til kravene i dette direktiv inden 30. oktober 2007.

Artikel 21

Meddelelse

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 22

Ophævelse

Direktiv 96/61/EF, som ændret ved de retsakter, der er nævnt i bilag VI, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag VI, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.

Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag VII.

Artikel 23

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 24

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.









BILAG I

DE I ARTIKEL 1 OMHANDLEDE KATEGORIER AF INDUSTRIELLE AKTIVITETER

1. Anlæg eller dele af anlæg, der benyttes til forskning, udvikling af og forsøg med nye produkter og processer, er ikke omfattet af dette direktiv.

2. De nedenfor nævnte tærskelværdier vedrører generelt produktionskapacitet eller ydelse. Hvis samme driftsleder i samme anlæg eller på samme område gennemfører flere aktiviteter henhørende under samme rubrik, skal kapaciteten af disse aktiviteter lægges sammen.

1. Energiindustri 1.1. Termiske kraftværker med en samlet effekt på mere end 50 MW. 1.2. Mineralolie- og gasraffinaderier. 1.3. Koksværker. 1.4. Kulforgasnings- og likvifraktionsanlæg.

2. Produktion og forarbejdning af metaller 2.1. Anlæg til ristning eller sintring af malm, herunder svovlholdigt malm. 2.2. Anlæg til produktion af støbejern eller stål (første eller anden smeltning) med dertil hørende strengstøbning og med en kapacitet på mere end 2,5 tons/h. 2.3. Anlæg til videreforarbejdning af jernmetaller ved hjælp af: a) varmvalsning med en råstålkapacitet på mere end 20 tons/h; b) smedning med hamre med slagenergi på mere end 50 kJ pr. hammer, når den afgivne varme er på mere end 20 MW; c) anbringelse af beskyttelseslag af smeltet metal med en råstålkapacitet på mere end 2 tons/h. 2.4. Smelteanlæg for jernmetaller med en produktionskapacitet på mere end 20 tons/dag. 2.5. Anlæg: a) til udvinding af non-ferro-råmetaller af malme, koncentrater eller sekundære råstoffer ved hjælp af metalprocesser, kemiske eller elektrolytiske processer; b) til smeltning af non-ferro-metaller inkl. legering, herunder genindvindingsprodukter (forædling, støbning osv.) med en smeltekapacitet på mere end 4 tons/dag (bly og cadmium) eller 20 tons/dag (alle andre metaller). 2.6. Anlæg til overfladebehandling med metaller og plastmaterialer ved en elektrolytisk eller kemisk proces, hvis de anvendte kars volumen er på mere end 30 m3.

3. Mineralindustri 3.1. Anlæg til fremstilling af klinker (cement) i roterovne med en produktionskapacitet på mere end 500 tons/dag, eller kalk i rotationsovne med en produktionskapacitet på mere end 50 tons/dag eller i andre ovne med en produktionskapacitet på mere end 50 tons/dag. 3.2. Anlæg til udvinding af asbest og fremstilling af produkter af asbest. 3.3. Anlæg til fremstilling af glas inklusive glasfibre, med en smeltekapacitet på mere end 20 tons/dag. 3.4. Anlæg til smeltning af mineralske stoffer, inklusive fremstilling af mineraluldsfibre, med en smeltekapacitet på mere end 20 tons/dag. 3.5. Anlæg til fremstilling af keramiske produkter ved brænding, navnlig tagsten, mursten, ildfaste sten, fliser, stentøj og porcelæn, med en produktionskapacitet på mere end 75 tons/dag og/eller en ovnkapacitet på mere end 4 m3 og en sættetæthed pr. ovn på mere end 300 kg/m3.

4. Kemisk industri Ved fremstilling for så vidt angår kategorierne af aktiviteterne i dette afsnit forstås fremstilling i industriel målestok ved kemisk forarbejdning af de i punkt 4.1-4.6 nævnte stoffer eller grupper af stoffer. 4.1. Kemiske anlæg til fremstilling af organiske grundkemikalier, som f.eks.: a) simple kulbrinter (lineare eller ringformede, mættede eller umættede, alifatiske eller aromatiske); b) iltholdige kulbrinter, som f.eks. alkohol, aldehyder, ketoner, kulstofsyrer, estere, acetater, ethere, peroxider, epoxyresiner; c) svovlholdige kulbrinter; d) kvælstofholdige kulbrinter, som f.eks. aminer, amider, nitrøse forbindelser, nitro- eller nitratforbindelser, nitriler, cyanater, isocyanater; e) fosforholdige kulbrinter; f) halogenholdige kulbrinter; g) organiske metalforbindelser; h) basisplastmaterialer (polymerer, kunstfibre, cellulosederivater); i) syntetisk gummi; j) farvestoffer og pigmenter; k) overfladeaktive stoffer og tensider. 4.2. Kemiske anlæg til fremstilling af uorganiske grundkemikalier, som f.eks.: a) gasser, som f.eks. ammoniak, klor eller hydrogenchlorid, fluor og fluorbrinte, kulilter, svovlforbindelser, kvælstofilter, brint, svovldioxid, carbonyldichlorid; b) syre, som f.eks. chromsyre, flussyre, fosforsyre, salpetersyre, saltsyre, svovlsyre, oléum, svovlholdig syre; c) baser, som f.eks. ammoniumhydroxid, kaliumhydroxid og kalilud, natriumhydroxid (ætsnatron), natronlud; d) salte, som f.eks. ammoniumklorid (salmiak), kaliumklorat, kaliumkarbonat (potaske), natriumkarbonat (soda), perborater, sølvnitrat; e) metalloider, metalilter eller andre uorganiske forbindelser som f.eks. kalciumkarbid, silicium, siliciumkarbid. 4.3. Kemiske anlæg til fremstilling af phosphat-, kvælstof- eller kaliumholdig kunstgødning (enkeltgødning eller blandingsgødning). 4.4. Kemiske anlæg til fremstilling af basisplantebeskyttelsesmidler og biocider. 4.5. Anlæg, der benytter en kemisk eller biologisk proces til fremstilling af farmaceutiske basisprodukter. 4.6. Kemiske anlæg til fremstilling af sprængstoffer.

5. Affaldshåndtering Uden at det berører artikel 11 i direktiv 2006/12/EF eller artikel 3 i Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald ( 19 ); 5.1. Anlæg til bortskaffelse eller genanvendelse af farligt affald som defineret i listen omtalt i artikel 1, stk. 4, i direktiv 91/689/EØF, som defineret i bilag II A og II B (operation R1, R5, R6, R8 og R9) til direktiv 2006/12/EF og i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald ( 20 ), med en kapacitet på mere end 10 tons/dag; 5.2. Anlæg til forbrænding af husholdningsaffald (husholdningsaffald og lignende handels-, industri- og institutionsaffald) med en kapacitet på mere end 3 tons/h; 5.3. Anlæg til bortskaffelse af ufarligt affald som defineret i bilag II A til direktiv 2006/12/EF i rubrik D8 og D9 med en kapacitet på mere end 50 tons/dag; 5.4. Deponeringsanlæg, som modtager over 10 tons/dag, eller med en samlet kapacitet på over 25 000 tons med undtagelse af anlæg til deponering af inert affald.

6. Andre aktiviteter 6.1. Industrianlæg til fremstilling af: a) papirmasse af træ eller andre fibermaterialer; b) papir og pap med en produktionskapacitet på mere end 20 tons/dag. 6.2. Anlæg til forudgående forarbejdning (vask, blegning, mercerisering) eller farvning af fibre eller tekstilstoffer med en behandlingskapacitet på mere end 10 tons/dag. 6.3. Anlæg til garvning af huder og skind med en behandlingskapacitet for færdige produkter på mere end 12 tons/dag. 6.4. a) Slagterier med en kapacitet til produktion af slagtekroppe på mere end 50 tons/dag; b) Behandling og forarbejdning med henblik på fremstilling af levnedsmidler på basis af: — animalske råstoffer (bortset fra mælk) med en kapacitet til produktion af færdige produkter på mere end 75 tons/dag; — vegetabilske råstoffer med en kapacitet til produktion af færdige produkter på mere end 300 tons/dag (gennemsnit på kvartalsbasis). c) Behandling og forarbejdning af mælk, når den modtagne mælkemængde er på over 200 tons/dag (gennemsnit på årsbasis). 6.5. Anlæg til destruktion eller udnyttelse af døde dyr eller dele heraf og animalsk affald med en kapacitet på mere end 10 tons/dag. 6.6. Anlæg til intensiv fjerkræavl eller svineavl med mere end: a) 40 000 pladser til fjerkræ; b) 2 000 pladser til avls-/fedesvin (over 30 kg), eller; c) 750 pladser til søer. 6.7. Anlæg til behandling af overflader på stoffer, genstande eller produkter under anvendelse af organiske opløsningsmidler, navnlig med henblik på grundig påtrykning, coating, affedtning, imprægnering, kachering, lakering, rensning eller vædning, med en forbrugskapacitet med hensyn til opløsningsmiddel på mere end 150 kg/h eller mere end 200 tons/år. 6.8. Anlæg til fremstilling af kulstof (fuldbrændt kul) eller elektrografit ved forbrænding eller grafitisering. ▼M1 6.9. Opsamling af CO2-strømme fra anlæg omfattet af dette direktiv, med henblik på geologisk lagring i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/31/EF af 23. april 2009 om geologisk lagring af kuldioxid ( 21 ). ▼B









BILAG II

LISTE OVER DE DIREKTIVER, DER ER ANFØRT I ARTIKEL 19, STK. 2 OG 3, OG ARTIKEL 20

1. Rådets direktiv 87/217/EØF af 19. marts 1987 om forebyggelse af miljøforurening med asbest

2. Rådets direktiv 82/176/EØF af 22. marts 1982 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af kviksølv fra elektrolyse af alkaliske klorider

3. Rådets direktiv 83/513/EØF af 26. september 1983 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af cadmium

4. Rådets direktiv 84/156/EØF af 8. marts 1984 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af kviksølv fra andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider

5. Rådets direktiv 84/491/EØF af 9. oktober 1984 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af hexachlorcyklohexan

6. Rådets direktiv 86/280/EØF af 12. juni 1986 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af visse farlige stoffer, der er opført på liste I i bilaget til direktiv 76/464/EØF

7. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/76/EF af 4. december 2000 om forbrænding af affald

8. Rådets direktiv 92/112/EØF af 15. december 1992 om fastsættelse af nærmere regler for harmonisering af programmer for nedbringelse af forureningen fra affald fra titandioxidindustrien med henblik på at bringe den til ophør

9. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg

10. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/11/EF af 15. februar 2006 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø

11. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald

12. Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald

13. Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald

14. Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald.









BILAG III

VEJLEDENDE LISTE OVER DE VIGTIGSTE FORURENENDE STOFFER, DER SKAL TAGES HENSYN TIL, HVIS DE ER RELEVANTE FOR FASTSÆTTELSEN AF EMISSIONSGRÆNSEVÆRDIER

Luft

1. Svovldioxider og andre svovlforbindelser

2. Nitrogenoxider og andre nitrogenforbindelser

3. Carbonmonoxid

4. Flygtige organiske forbindelser

5. Metaller og forbindelser heraf

6. Støv

7. Asbest (svævestøv, fibre)

8. Chlor og chlorforbindelser

9. Fluor og fluorforbindelser

10. Arsen og arsenforbindelser

11. Cyanider

12. Stoffer og præparater, hvis kræftfremkaldende, mutagene eller eventuelt forplantningspåvirkende egenskaber gennem luft er påvist

13. Polychlordibenzodioxin og polychlordibenzofuraner

Vand

1. Organiske halogenforbindelser og stoffer, der kan danne sådanne forbindelser i vand

2. Organiske phosphorforbindelser

3. Organiske tinforbindelser

4. Stoffer og præparater, hvis kræftfremkaldende, mutagene eller eventuelt forplantningspåvirkende egenskaber i eller gennem vand er påvist

5. Persistente carbonhydrider og persistente og bioakkumulerbare giftige organiske stoffer

6. Cyanider

7. Metaller og metalforbindelser

8. Arsen og arsenforbindelser

9. Biocider og plantebeskyttelsesmidler

10. Opslemmede materialer

11. Stoffer, der bidrager til eutrofiering (især nitrater og phosphater)

12. Stoffer, der har en negativ indflydelse på iltbalancen (og som kan måles med parametre som f.eks. BOD, COD)









BILAG IV

Overvejelser, der skal gøres generelt eller i særlige tilfælde ved fastlæggelsen af de bedste tilgængelige teknikker som defineret i artikel 2, nr. 12, idet der tages hensyn til omkostningerne og fordelene ved en aktion og princippet om forsigtighed og forebyggende indsats:

1. anvendelse af teknologi, der resulterer i mindst muligt affald

2. anvendelse af mindre farlige stoffer

3. fremme af teknikker til genindvinding og genanvendelse af stoffer, der produceres og forbruges i processen, og i affald, hvor det er hensigtsmæssigt

4. sammenlignelige processer, indretninger eller driftsmetoder, som er gennemprøvet med et tilfredsstillende resultat i industriel målestok

5. teknologiske fremskridt og udviklingen i den videnskabelige viden

6. de pågældende emissioners art, virkninger og omfang

7. datoerne for nye eller bestående anlægs ibrugtagning

8. den tid, der er nødvendig for indførelse af bedst tilgængelig teknik

9. forbruget og arten af råstoffer (herunder vand), der forbruges i processen, og energieffektiviteten

10. behovet for at forhindre eller begrænse emissionernes samlede indvirkning på og risiko for miljøet til et minimum

11. behovet for at forhindre uheld og begrænse følgerne for miljøet

12. de oplysninger, som offentliggøres af Kommissionen i henhold til artikel 17, stk. 2, andet afsnit, eller af internationale organisationer.









BILAG V

OFFENTLIG DELTAGELSE I BESLUTNINGSPROCESSEN

1. Offentligheden informeres tidligt i en beslutningsprocedure (ved offentlig bekendtgørelse eller ved egnede midler såsom elektroniske medier, hvor det er muligt), eller senest så snart oplysningerne med rimelighed kan foreligge, om følgende: a) ansøgningen om godkendelse eller eventuelt forslaget om ajourføring af en godkendelse eller godkendelsesvilkårene i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, herunder en beskrivelse af de punkter, der er anført i artikel 6, stk. 1 b) i relevante tilfælde det forhold, at en afgørelse er omfattet af en national eller grænseoverskridende procedure til vurdering af virkningerne på miljøet eller konsultationer mellem medlemsstater i overensstemmelse med artikel 18 c) oplysninger om de kompetente myndigheder, der har ansvaret for at træffe afgørelsen, hvorfra alle relevante oplysninger kan indhentes, hvortil kommentarer eller spørgsmål kan rettes, og nærmere oplysninger om fristerne for fremsendelse af bemærkninger og spørgsmål d) karakteren af mulige afgørelser eller udkast til afgørelsen, hvis en sådan foreligger e) eventuelt oplysninger vedrørende et forslag til ajourføring af en godkendelse eller vilkårene for godkendelsen f) angivelse af hvornår, hvor og hvordan de relevante oplysninger vil blive stillet til rådighed g) oplysninger om, hvilke foranstaltninger der er truffet for offentlig deltagelse og konsultation i henhold til punkt 5.

2. Medlemsstaterne sikrer, at den berørte offentlighed får adgang til følgende inden for passende tidsfrister: a) i overensstemmelse med national lovgivning til de vigtigste rapporter og anbefalinger, der er indgivet til den eller de kompetente myndigheder, når den berørte offentlighed skal informeres i henhold til punkt 1 b) i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 2003/4/EF til andre oplysninger end de i punkt 1 omhandlede, som har relevans for afgørelsen i overensstemmelse med artikel 8, og som først er til rådighed, efter at den berørte offentlighed blev informeret i henhold til punkt 1.

3. Den berørte offentlighed har ret til at fremsætte kommentarer og udtalelser til den kompetente myndighed, inden der træffes en afgørelse.

4. Ved den endelige afgørelse skal der tages behørigt hensyn til resultaterne af de konsultationer, der er afholdt i henhold til dette bilag.

5. De detaljerede ordninger til information af offentligheden (f.eks. ved opslag inden for en vis radius eller offentliggørelse i lokale dagblade) og høring af den berørte offentlighed (f.eks. ved skriftlige forelæggelser eller ved offentlig høring) fastlægges af medlemsstaterne. Der skal fastsættes rimelige tidsrammer for de forskellige faser, der giver tilstrækkelig tid til at informere offentligheden og til, at den berørte offentlighed kan forberede sig på og opnå reel deltagelse i de miljøbeslutningsprocedurer, der er omfattet af dette bilag.









BILAG VI







DEL A Ophævet direktiv med ændringer (jf. artikel 22) Rådets direktiv 96/61/EF (EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (EUT L 156 af 25.6.2003, s. 17) udelukkende artikel 4 og bilag II Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 275 af 25.10.2003, s. 32) udelukkende artikel 26 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1) udelukkende nr. 61 i bilag III Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 166/2006 (EUT L 33 af 4.2.2006, s. 1) udelukkende artikel 21, stk. 2







DEL B Liste over frister for gennemførelse i national ret (jf. artikel 22) Direktiv Gennemførelsesfrist 96/61/EF 30. oktober 1999 2003/35/EF 25. juni 2005 2003/87/EF 31. december 2003









BILAG VII







SAMMENLIGNINGSTABEL Direktiv 96/61/EF Nærværende direktiv Artikel 1 Artikel 1 Artikel 2, indledning Artikel 2, indledning Artikel 2, nr. 1-9 Artikel 2, nr. 1-9 Artikel 2, nr. 10, litra a) Artikel 2, nr. 10 Artikel 2, nr. 10, litra b) Artikel 2, nr. 11 Artikel 2, nr. 11, første afsnit, indledning Artikel 2, nr. 12, første afsnit, indledning Artikel 2, nr. 11, første afsnit, første led Artikel 2, nr. 12, første afsnit, litra a) Artikel 2, nr. 11, første afsnit, andet led Artikel 2, nr. 12, første afsnit, litra b) Artikel 2, nr. 11, første afsnit, tredje led Artikel 2, nr. 12, første afsnit, litra c) Artikel 2, nr. 11, andet afsnit Artikel 2, nr. 12, andet afsnit Artikel 2, nr. 12 Artikel 2, nr. 13 Artikel 2, nr. 13 Artikel 2, nr. 14 Artikel 2, nr. 14 Artikel 2, nr. 15 Artikel 3, første afsnit Artikel 3, stk. 1 Artikel 3, andet afsnit Artikel 3, stk. 2 Artikel 4 Artikel 4 Artikel 5 Artikel 5 Artikel 6, stk. 1, første afsnit, indledning Artikel 6, stk. 1, første afsnit, indledning Artikel 6, stk. 1, første afsnit, første til tiende led Artikel 6, stk. 1, første afsnit, litra a)-j) Artikel 6, stk. 1, andet afsnit Artikel 6, stk. 1, andet afsnit Artikel 6, stk. 2 Artikel 6, stk. 2 Artikel 7 til 12 Artikel 7 til 12 Artikel 13, stk. 1 Artikel 13, stk. 1 Artikel 13, stk. 2, indledning Artikel 13, stk. 2, indledning Artikel 13, stk. 2, første til fjerde led Artikel 13, stk. 2, litra a)-d) Artikel 14, indledning Artikel 14, indledning Artikel 14, første til tredje led Artikel 14, litra a)-c) Artikel 15, stk. 1, første afsnit, indledning Artikel 15, stk. 1, første afsnit, indledning Artikel 15, stk. 1, første afsnit, første til tredje led Artikel 15, stk. 1, første afsnit, litra a)-c) Artikel 15, stk. 1, andet afsnit Artikel 15, stk. 1, andet afsnit Artikel 15, stk. 2 Artikel 15, stk. 2 Artikel 15, stk. 4 Artikel 15, stk. 3 Artikel 15, stk. 5 Artikel 15, stk. 4 Artikel 15a, første afsnit, indledning og afslutning Artikel 16, stk. 1 Artikel 15a, første afsnit, litra a) og b) Artikel 16, stk. 1, litra a) og b) Artikel 15a, andet afsnit Artikel 16, stk. 2 Artikel 15a, tredje afsnit, første og andet punktum Artikel 16, stk. 3, første afsnit Artikel 15a, tredje afsnit, tredje punktum Artikel 16, stk. 3, andet afsnit Artikel 15a, fjerde afsnit Artikel 16, stk. 4, første afsnit Artikel 15a, femte afsnit Artikel 16, stk. 4, andet afsnit Artikel 15a, sjette afsnit Artikel 16, stk. 5 Artikel 16 Artikel 17 Artikel 17 Artikel 18 Artikel 18, stk.1, indledning og afslutning Artikel 19, stk. 1 Artikel 18, stk. 1, første og andet led Artikel 19, stk. 1, litra a) og b) Artikel 18, stk. 2, første afsnit Artikel 19, stk. 2 Artikel 18, stk. 2, andet afsnit Artikel 19, stk. 3 Artikel 19 — Artikel 20, stk. 1 Artikel 20, stk. 1 Artikel 20, stk. 2 Artikel 20, stk. 2 Artikel 20, stk. 3, første afsnit Artikel 20, stk. 3, første afsnit Artikel 20, stk. 3, andet afsnit — Artikel 20, stk. 3, tredje afsnit Artikel 20, stk. 3, andet afsnit Artikel 21, stk. 1 — Artikel 21, stk. 2 Artikel 21 — Artikel 22 Artikel 22 Artikel 23 Artikel 23 Artikel 24 Bilag I Bilag I Bilag II Bilag II Bilag III Bilag III Bilag IV Bilag IV Bilag V Bilag V — Bilag VI — Bilag VII