Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2038/1999
af 13. september 1999
om den fælles markedsordning for sukker
(EFT L 252 af 25.9.1999, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Kommissionens forordning (EF) nr. 1527/2000 af 13. juli 2000 L 175 59 14.7.2000
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 115 af 16.5.2000, s. 22 (2038/1999)1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2038/1999
af 13. september 1999
om den fælles markedsordning for sukker
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelsen af Det Europæiske Fællesskab,
særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles
markedsordning for sukker (3) har ved flere lejligheder været
underkastet omfattende (4) ændringer; forordningen bør derfor kodi-
ficeres, således at dens bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt;
(2) sideløbende med funktionen og udviklingen af fællesmarkedet for
landbrugsprodukter bør der udformes en fælles landbrugspolitik, ogdenne bør navnlig omfatte en fælles markedsordning for landbrugs-produkter, som alt efter produkternes art kan antage forskellige
former; isoglucose og inulinsirup er produkter, der direkte kan
substituere flydende sukker fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør;derfor er markederne for sukker, isoglucose og inulinsirup indbyrdestæt forbundne; situationen i Fællesskabet med hensyn til sødemidler er
præget af strukturoverskud, og enhver fællesskabsafgørelse vedrørende
det ene af disse produkter får nødvendigvis virkninger for de øvrige;det er således nødvendigt, at der udformes en fælles ordning forsukker, isoglucose og inulinsirup, som tager passende hensyn til de tre
produkters særlige karakteristika;
(3) for at sukkerroe- og sukkerrørproducenterne inden for Fællesskabet
fortsat kan sikres de fornødne garantier med hensyn til beskæftigelse
og levestandard, bør der træffes passende foranstaltninger tilstabilisering af sukkermarkedet, og der bør med henblik herpå årligtfastsættes en indikativpris for hvidt sukker og for områder, der ikke er i
underskud, en interventionspris for hvidt sukker samt en interventions-
pris for råsukker og endvidere for hvert område med underskud enafledet interventionspris for hvidt sukker og i givet fald for råsukker;
dette mål kan nås ved, at interventionsorganerne køber til inter-
ventionspriserne; et system til udligning af oplagringsomkostningerfor sukker, der dels er fremstillet af et basismateriale med fælles-skabsoprindelse, herunder melasse, og dels af præferencesukker, vil
ligeledes tilgodese ovennævnte målsætning; disse prisgarantier for
sukker kommer også saccharosesirup, isoglucose og inulinsirup tilgode, idet priserne på disse er afhængige af priserne på sukker;
(4) for ikke at influere på de ovenfor omhandlede priser, bestemmes det, at
interventionsorganerne kun kan sælge sukker til en pris, der ligger overinterventionsprisen, når sukkeret ikke udføres i uforarbejdet stand eller
som forarbejdede produkter, eller når det ikke er bestemt til foderbrug;
på grund af denne bestemmelse er det i givet fald ikke muligt at stillesukker bestemt til konsum i Fællesskabet til rådighed for velgørendeorganisationer; der bør derfor åbnes mulighed derfor, når det drejer sig
om punktvise nødhjælpsforanstaltninger, der garanterer forsynings-
sikkerheden og således samtidig udgør en humanitær aktion; for atsådanne foranstaltninger kan blive effektive, må de iværksætteshurtigt; derfor bør der i sådanne tilfælde anvendes den mest velegnede
procedure;
(5) det er nødvendigt, at disse regler giver såvel fabrikanter som
producenter af basisproduktet rimelige garantier; derfor bør der for
sukkerroer ud over en basispris også fastsættes minimumspriser for!B
(1) EFT C 219 af 30.7.1999.
(2) EFT C 138 af 18.5.1999, s. 18.
(3) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4. Forordningen er senest ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 1148/98 (EFT L 159 af 3.6.1998, s. 38).
(4) Se bilag III, del B.1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 2
A-sukkerroer, der forarbejdes til A-sukker, og for B-sukkerroer, der
forarbejdes til B-sukker, og som sukkerfabrikanterne skal overholdeved køb; for at sikre en retfærdig ligevægt mellem landbrugs-producenternes rettigheder og forpligtelser bør der indføres de hertil
fornødne regler, navnIig rammebestemmelser for Fællesskabet ved-
rørende kontraktforholdene mellem køber og sælger af sukkerroer ogpassende bestemmelser for at nå dette mål hvad angår sukkerrør,
(6) under hensyn til de især generelle indvirkninger på virkemåden af den
fælles markedsordning for sukker bør anvendelsen af Rådets forord-
ning (EF) nr. 952/97 af 20. maj 1997 om producentsammenslutningerog foreninger af sådanne (
1) stilles i bero i den periode, hvor
sukkerkvoteringsordningen finder anvendelse;
(7) virkeliggørelsen af et fællesskabsmarked for både sukker, isoglucose
og inulinsirup forudsætter, at der indføres fælles regler for samhan-delen ved Fællesskabets ydre grænse; en samhandelsordning med et
system af importafgifter og eksportrestitutioner bidrager til at
stabilisere fællesskabsmarkedet, idet det især undgås, at svingningernei sukkerpriserne på verdensmarkedet indvirker på priserne på disse toprodukter i Fællesskabet; der bør derfor åbnes adgang til ved indførsel
fra tredjelande at opkræve en importafgift og ved udførsel til disse
lande at betale en eksportrestitution, begge med det formål forsukkersektorens vedkommende dels at udligne forskellen mellem de
uden for og inden for Fællesskabet gældende priser for sukker, såfremt
verdensmarkedspriserne ligger under Fællesskabets priser, dels forisoglucose- og inulinsirupsektorens vedkommende at sikre en visbeskyttelse af de industrier, der i Fællesskabet forarbejder disse
produkter;
(8) i tilslutning til disse fælles regler for samhandelen bør der, i det
omfang det er nødvendigt, for at systemet kan fungere bedst muligt,åbnes adgang til at fastsætte regler for benyttelsen af proceduren for
aktiv forædling, og i det omfang, markedssituationen kræver det, til at
forbyde sådan benyttelse;
(9) indførelsen af en ordning med mindstelager er et effektivt middel til at
sikre den normale forsyning af et enkelt eller alle områder inden for
Fællesskabet; for at nå dette mål er der ligeledes grund til at fastsættebestemmelser, som på visse betingelser gør det muligt at træffepassende interventionsforanstaltninger; minimumslagerordningen er
ikke tilstrækkelig til at skabe forsyningssikkerhed i en eller flere
regioner, hvis disse regioner rammes af naturkatastrofer; virksomhe-derne i disse regioner bør derfor kunne anvende deres indefrysteoverførselsdage ved, at de tillades at afsætte dette sukker før udløbet af
den obligatoriske oplagringsperiode;
(10) i tilfælde af en knaphedssituation på verdensmarkedet, som medfører
verdensmarkedspriser, der overstiger Fællesskabets priser, eller i
tilfælde af vanskeligheder for den normale forsyning af et enkelt eller
alle områder inden for Fællesskabet, bør der fastsættes egnedebestemmelser for i god tid at undgå, at regionale overskud frigørestil udførsel til tredjelande, og at unormale prisstigninger i Fællesskabet
forhindrer stabile forsyninger til forbrugerne til rimelige priser;
(11) de kompetente myndigheder må have mulighed for til stadighed at
følge bevægelserne i samhandelen med tredjelande for at kunnebedømme dennes udvikling og i givet fald anvende de i denne
forordning hjemlede foranstaltninger, som udviklingen måtte kræve;
derfor bør der åbnes adgang til at udstede import- og eksportlicenser iforbindelse med sikkerhedsstillelse, som garanterer gennemførelsen afde import- henholdsvis eksportforretninger, for hvilke sådanne licenser
er begæret;
(12) toldordningen gør det muligt at se bort fra enhver anden beskyttelses-
foranstaltning ved Fællesskabets ydre grænse; det fælles pris- og
toldsystem kan dog under særlige omstændigheder vise sig util-
strækkeligt; for at fællesskabsmarkedet ikke i sådanne tilfælde skalforblive ubeskyttet mod forstyrrelser, som en sådan situation eventueltkan medføre, bør Fællesskabet hurtigt kunne træffe alle nødvendige
foranstaltninger; disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse
med forpligtelserne, der følger af de aftaler, som er resultatet af demultilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, herefter!B
(1) EFT L 142 af 2.6.1997, s. 30. Forordningen er ophævet ved forordning (EF) nr.
1257/1999 (EFT L 160 af 26.6.1999, s. 80).1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 3
benævnt »GATT -aftalerne«; for at undgå at der opstår problemer med
forsyning af EF-markedet, er det i øvrigt nødvendigt at tillade, attoldsatserne suspenderes for bestemte produkter i sukkersektoren;
(13) GATT -aftalerne er blevet godkendt ved afgørelse 94/800/EF (
1); i
henhold til landbrugsaftalen, i det følgende benævnt »aftalen«, skal der
navnlig foretages en gradvis nedsættelse af den støtte, som Fælles-
skabet yder til eksporten af landbrugsprodukter, især sukker, der eromfattet af en garanti i form af produktionskvoter; ifølge aftalen skalnedsættelsen af eksportstøtten gælde både mængder og bevillinger, og
den skal ske i løbet af en overgangsperiode;
(14) årsagerne til, at Fællesskabet hidtil har fastholdt en produktions-
kvotering for sukker, isoglucose og inulinsirup, består fortsat;ordningen er imidlertid ændret, for at der herved kan tages hensyn
til den seneste udvikling inden for produktionen, og for at tildele
Fællesskabet de fornødne instrumenter til på rimelig, men effektivmåde at sikre, at producenterne selv fuldt ud dækker omkostningerneved afsætningen af det overskud, der er en følge af uligevægten mellem
Fællesskabets produktion og forbrug; varigheden af en sådan ordning
bør dog begrænses og ordningen bør betragtes som en overgangs-løsning;
(15) den fælles markedsordning for sukker hviler dels (siden produktions-
året 1986/87) på princippet om fuldt finansielt producentmedansvar
for hvert produktionsår for de tab, der er forbundet med afsætningen af
overskud i Fællesskabets produktion under kvoteordningen i forhold tildet interne forbrug, dels på en ordning med pris- og afsætnings-
garantier, der er differentieret efter de produktionskvoter, som er tildelt
de enkelte virksomheder; inden for sukkersektoren tildeles produk-tionskvoterne til de enkelte virksomheder efter princippet om enfaktisk produktion i løbet af en bestemt referenceperiode; for så vidt
angår Portugals kontinentale område er der dog, fordi der på
tidspunktet for tiltrædelsen ikke blev dyrket sukkerroer i dette område,i tiltrædelsestraktaten åbnet mulighed for at tildele kvoter til envirksomhed uden hensyntagen til produktionen, hvis den er i stand til
straks at påbegynde en produktion, dvs. at den har den nødvendige
tekniske kapacitet;
(16) da forpligtelsen til at nedsætte eksportstøtten skal opfyldes i løbet af en
overgangsperiode, bør de gældende basismængder for sukker og
isoglucose og kvoterne for inulinsirup opretholdes uændrede, idet det
dog bør fastsættes, at de hermed forbundne garantier i givet fald kanjusteres, for at de forpligtelser, der er indgået i forbindelse med aftalen,kan opfyldes under hensyntagen til de grundlæggende forhold i
sektoren i Fællesskabet; det er derfor ønskeligt, at systemet med
sektorens selvfinansiering og ordningen med produktionskvotervidereføres i en periode, der svarer til førnævnte overgangsperiode,dvs. seks produktionsår;
(17) princippet om finansielt produktmedansvar sikres stadig gennem
producenternes bidrag, der opkræves i form af en basisproduktions-
afgift, der finder anvendelse på den samlede produktion af A- ogB-sukker, men er begrænset til 2 % af interventionsprisen for hvidt
sukker, samt en B-afgift, der er pålagt produktionen af B-sukker, men
højst kan udgøre 37,5 % af nævnte pris; isoglucose- og inulinsirup-producenterne deltager under visse betingelser i disse bidrag; dissegrænser giver ikke mulighed for under ovennævnte omstændigheder at
opnå den tilstræbte selvfinansiering for sektoren i det enkelte
produktionsår; der bør derfor i dette tilfælde foreskrives opkrævningaf en tillægsafgift;
(18) tillægsafgiften bør, bl.a. ud fra ønsket om ligebehandling, fastsættes
for den enkelte virksomhed under hensyntagen til virksomhedens
bidrag til afgiftsprovenuet via de produktionsafgifter, den har erlagt for
det pågældende produktionsår; der bør med henblik herpå fastsættesen koefficient gældende for hele Fællesskabet, som for det givne
produktionsår repræsenterer forholdet mellem dels det samlede
konstaterede tab, og dels det samlede provenu, der hidrører fraafgifterne for den pågældende produktion; endvidere bør der fastsættesbestemmelser vedrørende sukkerroe- og sukkerrørsælgernes deltagelse
i absorptionen af det udækkede tab for det pågældende produktionsår;!B
(1) EFT L 336 af 23.12.1994, s. 1.1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 4
(19) de produktionskvoter, der er tildelt de enkelte virksomheder i
sukkersektoren, kan for et givet produktionsår medføre, at eks-portmængden, set i forhold til forbruget, produktionen, indførslen,lagrene og overførslerne samt det gennemsnitlige forventede tab, der
skal afholdes ifølge selvfinansieringsordningen, overstiger den mæng-
de, som er fastsat i aftalen; det bør derfor fastsættes, at de garantier,der følger af kvoterne, justeres for et eller flere produktionsår, så deforpligtelser, Fællesskabet har indgået, kan opfyldes;
(20) for at garantijusteringen kan gennemføres, bør i første omgang den
forskel, som er konstateret for et produktionsår mellem den mængde,der kan udføres fra Fællesskabet, og den mængde, som er fastsat iaftalen, fordeles mellem sukker, isoglucose og inulinsirup i forhold til
den procentdel, som kvoterne for de enkelte produkter udgør af den
samlede sum af de kvoter, der er fastsat for de tre produkter forFællesskabet;
(21) denne første fordeling pr. produkt bør følges af en fordeling pr.
medlemsstat for at tage hensyn til de garantier, som følger af de kvoter,
der er tildelt de producerende virksomheder i den enkelte medlemsstat,
således at garantijusteringen ikke anfægter den eksisterende ligevægtinden for kvoter og byrdefordeling; derfor bør der for hver medlems-
stat fastsættes en nedsættelseskoefficient for A-garantien og B-garan-
tien på grundlag af de maksimale byrder, der er specifikke for dissegarantier; endelig bør hver berørt medlemsstat foretage fordelingen pr.virksomhed, således at der tages hensyn til de garantier, der for den
enkelte virksomhed følger af dens kvoter;
(22) under den fælles markedsordning for sukker findes der en ordning for
udligning af lageromkostninger; det bør fastsættes, at der for sukker,som har været genstand for garantijustering som følge af forpligtelser,
som skyldes aftaler, der er indgået under aftalen, fortsat kan ydes
refusion af lageromkostninger;
(23) på grund af nødvendigheden af at muliggøre en vis strukturel
tilpasning af forarbejdningsindustrien samt af sukkerroe- og sukker-rørsdyrkningen, medens kvotaordningen er i kraft, bør der indføres en
udsvingsmargen, der gør det muligt for medlemsstaterne at ændre
virksomhedernes kvoter inden for 10 %; i betragtning af den særligesituation på dette område i Spanien, Italien og de franske oversøiskedepartementer bør denne begrænsning ikke gælde for disse egne,
såfremt der er iværksat omstruktureringsplaner;
(24) da de produktionskvoter, der tildeles virksomhederne, er et middel, der
skal garantere producenterne, at de kan afsætte deres produktion tilfællesskabspriser, må kvotaoverførsler kun finde sted, efter at samtlige
berørte parters interesser, navnlig sukkerroe- og sukkerrørsproducen-
ternes, er taget i betragtning;
(25) for at øge afsætningsmulighederne for sukker og isoglucose på
Fællesskabets interne marked bør sukker og isoglucose, der skalanvendes i Fællesskabet til anden produktion end fremstilling af
levnedsmidler, kunne undtages fra kvotaordningen på betingelser, der
skal fastlægges;
(26) ifølge erklæringen fra Det Europæiske økonomiske Fællesskab om
forsyning af sukkerraffineringsindustrien i Portugal, der er knyttet til
akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, er Fællesskabet
rede til at foretage en samlet undersøgelse af forsyningssituationen forraffineringsindustrien i Fællesskabet og navnlig for den portugisiskeindustri; en sådan undersøgelse skal også ske for Finland;
(27) undersøgelsen viser, at det, navnlig for at sikre at alle raffinaderierne i
Fællesskabet kan forsynes mere regelmæssigt og harmonisk, ernødvendigt klart at bestemme det forventede, traditionelle maksi-mumsbehov for den raffineringsindustri, der forarbejder råsukker til
hvidt sukker, for hver af de berørte medlemsstater, dvs. Finland,
Frankrig, Portugal og Det Forenede Kongerige, på grundlag afobjektive referenceoplysninger og under hensyntagen til de mængdersukker bestemt til direkte konsum, der er konstateret for produktions-
året 1994/95; med henblik på en sådan regelmæssig harmonisk
forsyning bør raffineringsindustrien inden for sit forventede behov påvisse betingelser kunne få adgang til alt råsukker af såvel EF- somA VS-oprindelse og/eller andre nærmere fastsatte traditionelle oprin-
delser på grundlag af prognoser, idet der overholdes en vis prioritering,
der går fra EF-sukker og præferencesukker som omhandlet i protokol!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 5
nr. 8 der er knyttet til fjerde A VS-EF-Lomé-konvention (1) til sukker,
der er indført fra A VS-landene og/eller andre traditionelle leverandør-lande; for råsukker, der indføres fra de A VS-lande, der er nævnt iprotokol nr. 8, og fra Indien, bortset fra egentligt præferencesukker,
bør der fastsættes en særlig præferenceordning for adgangen til
raffineringsmarkedet i Fællesskabet;
(28) ifølge artikel 1 i nævnte protokol og i aftalen mellem Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab og Republikken Indien om rørsukker (
2) skal
disse præferenceimportordninger forvaltes inden for rammerne af denfælles markedsordning for sukker;
(29) det er nødvendigt at skabe midler til at sikre, at råsukker af sukkerrør,
der indfures under nævnte præferenceordninger, raffineres under de
mest lige konkurrencevilkår;
(30) raffinering er en vigtig aktivitet både inden for sukkerbranchen som
sådan og i Fællesskabet, og navnlig for de raffinaderier, der forarbejder
råsukker til hvidt sukker; set fra et teknisk synspunkt opnås der vedraffineringen af rørsukker produkter af høj kvalitet, der imødekommermarkedets behov; raffinaderierne er desuden etableret direkte i
områder med stort forbrug; for Fællesskabet udgør raffinerings-
industrien i havneområder således et værdifuldt supplement til denindustri, der forarbejder sukkerroer, navnlig i Finland, i denkontinentale del af Portugal, i Det Forenede Kongerige og i den
sydlige og vestlige del af Frankrig;
(31) ifølge en fælleserklæring om sukker på det portugisiske marked, der er
knyttet til slutakten til fjerde A VS-EØF-Lomé-konvention, er A VS-
staterne og Fællesskabet enige om efter konventionens relevante
bestemmelser, især artikel 168, stk. 2, at fortsætte behandlingen afansøgninger fra A VS-staterne om øget præferenceadgang for A VS-sukker til det portugisiske marked; på grundlag af en gennemgang af
disse ansøgninger, der reelt gælder forsyningen af alle havner-
affinaderier i Fællesskabet, bør det fastsættes, at der i henhold tilsæraftaler, der er indgået mellem Fællesskabet og de lande, der ernævnt i protokol nr. 8, og/eller andre lande, kan åbnes en særlig
fortrinsadgang til indførsel af rårørsukker med oprindelse i de
A VS-lande, der er parter i protokol nr. 8, og i Indien; adgangen åbnespå grundlag af en EF-opgørelse og efter anvendelse til raffinering af de
mængder sukker af sukkerrør og sukkerroer, der er til rådighed i
Fællesskabet, og af præferencesukker;
(32) indtil produktionsåret 1994/95 er der ydet EF-tilpasningsstøtte til den
industri, der raffinerer præferencerårørsukker, og til raffinering af
råsukker af sukkerrør og sukkerroer, der er høstet i Fællesskabet;
støtten har hidtil kunnet justeres for et givet produktionsår underhensyntagen til størrelsen af den for det pågældende produktionsår
fastsatte lagerafgift og/eller under hensyntagen til en ændring i
raffineringsmargenen som følge af de for det pågældende produktions-år fastsatte priser; erfaringen viser, at det er berettiget at opretholdedenne støtteordning; som følge af den direkte indvirkning, udviklingen
i lagerafgiften har på raffineringsmargenen, bør der fastsættes en
ordning med obligatorisk justering af tilpasningsstøtten i forhold tiludviklingen i denne afgift, når der er tale om raffinering af råsukker,som er omfattet af EF-prisgarantier eller er indført fra A VS-lande som
præferencesukker,
(33) den fælles markedsordning for sukker bør på passende måde tage
hensyn til både de i traktatens artikel 33 og 131 nævnte mål;
(34) det kan blive nødvendigt at indføre visse overgangsforanstaltninger,
hvilket også kan blive påkrævet ved hver overgang til et nytproduktionsår; der bør derfor tilvejebringes hjemmel for at vedtagepassende foranstaltninger;
(35) for at lette iværksættelsen af bestemmelserne i denne forordning, bør
der fastsættes en procedure, ved hvilken der inden for rammerne af enforvaltningskomité for sukker etableres et snævert samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen;
(36) den italienske sukkerroeproduktion støder på grund af sektorens
særlige forhold og landbrugsbedrifternes størrelse stadig på van-!B
(1) EFT L 229 af 17.8.1991, s. 3.
(2) EFT L 190 af 22.7.1975, s. 36.1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 6
skeligheder i det nordlige dyrkningsområde, omend i aftagende grad,
og i det centrale dyrkningsområde; vanskelighederne gælder navnliganvendelsen af moderne produktionsmetoder; der er fortsat van-skeligheder af strukturelle grunde i det sydlige dyrkningsområde, der i
øvrigt er anerkendt som et område med udviklingsefterslæb og
forsinket strukturtilpasning; sukkerroeavlen er nødvendig i disseområder, for at den særligt lerholdige jord kan regenerere, og dersåledes kan undgås en tilbagevenden til monokultur; Italien bør derfor
bemyndiges til for sine nordlige og centrale dyrkningsområder at yde
en national støtte, som nedsættes gradvis over fem produktionsår, ogfor sit sydlige område en støtte, der nedsættes gradvis over seks
produktionsår i forhold til produktionsåret 1994/95;
(37) i henhold til artikel 110 i akten vedrørende Spaniens og Portugals
tiltrædelse kan Spanien yde en national tilpasningsstøtte til pro-
ducenter af A- og B-sukkerroer indtil den 31. december 1995; for attage hensyn til visse vanskeligheder, som stadig findes, børbemyndigelsen til at, yde en national støtte opretholdes efter den 31.
december 1995 for en begrænset periode og for en gradvis aftagende
støtte;
(38) produktionsgrenen sukkerrør i Spanien har særlige vanskeligheder ved
at klare sig i forhold til andre afgrøder; for at gøre det muligt at bevaredenne begrænsede produktion bør det tillades at yde en national støtte
på 6 EUR pr. 100 kg hvidt sukker produceret af denne afgrøde;
(39) Fællesskabets tiltrædelse af den internationale sukkeraftale kan gøre
det nødvendigt at vedtage særlige foranstaltninger, der gør det muligt
for Fællesskabet at opfylde forpligtelserne som følge af dennetiltrædelse; med henblik herpå bør forordningen hjemle mulighed forat vedtage passende foranstaltninger;
(40) de udgifter, som medlemsstaterne afholder som følge af gennem-
førelsen af denne forordning, påhviler Fællesskabet i henhold til artikel
2 og 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om
finansieringen af den fælles landbrugspolitik (
1)—
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
1. Den fælles markedsordning for sukker, der indføres ved denne
forordning, gælder for følgende varer:
KN-kode Varebeskrivelse
a) 1701 Rør- og roesukker samt kemisk ren saccharose, i fast form
b) 1212 91 Sukkerroer
1212 92 00 Sukkerrør
c) 1703 Melasse hidrørende fra udvinding eller raffinering af sukker!B
(1) EFT L 94 af 28.4.1970, s. 13. Forordningen er ophævet ved forordning (EF) nr.
1258/1999 (EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103).1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 7
KN-kode Varebeskrivelse
d) 1702 20 Ahornsukker og ahornsirup
1702 60 95
1702 90 99Andet sukker, i fast form, og sukkersirup uden indhold af
tilsatte smagsstoffer eller farvestoffer, men eksklusive lactose,glucose, maltodekstrin og isoglucose
1702 90 60 Kunsthonning, også blandet med naturlig honning
1702 90 71 Karamel, med et saccharoseindhold i tør tilstand på 50
vægtprocent og derover
2106 90 59 Sirup og andre sukkeropløsninger, tilsat smagsstoffer eller
farvestoffer, undtagen isoglucose, lactose, glucose og malto-dekstrinsirup
e) 2303 20 Roeaffald, bagasse og andre affaldsprodukter fra sukkerfrem-
stilling
f) 1702 30 10
1702 40 101702 60 101702 90 30Isoglucose
g) 2106 90 30 Isoglucoserirup, tilsat smagsstoffer eller farvestoffer
h) 1702 60 80
1702 90 80Inulinsirup
2. I denne forordning forstås ved:
a) »hvidt sukker«: sukker, ikke tilsat smagsstoffer, farvestoffer eller andre
stoffer, med et saccharoseindhold i tør tilstand på 99,5 vægtprocent ellerderover, beregnet ved polarisation
b) »råsukker«: sukker, ikke tilsat smagsstoffer, farvestoffer eller andre
stoffer, med et saccharoseindhold i tør tilstand på under 99,5 vægt-
procent, beregnet ved polarisation
c) »isoglucose«: et produkt fremstillet på basis af glucose eller polymerer
heraf, med et indhold i tør tilstand på mindst 10 vægtprocent fructose
d) »inulinsirup«: et produkt, der opnås umiddelbart efter hydrolyse af inulin
eller oligofructose, og som har et indhold i tør tilstand på mindst 10
vægtprocent fructose i fri form eller i form af saccharose
e) »A-sukker eller A-isoglucose«: enhver mængde sukker eller isoglucose,
der inden for et bestemt produktionsår fremstilles inden for denpågældende virksomheds A-kvota
f) »B-sukker eller B-isoglucose«: enhver mængde sukker eller isoglucose,
der fremstilles inden for et bestemt produktionsår, og som ligger ud overden pågældende virksomheds A-kvota, men inden for virksomhedens A-
og B-kvoter tilsammen
g) »C-sukker eller C-isoglucose«: enhver mængde sukker eller isoglucose,
der fremstilles inden for et bestemt produktionsår, og som overstigersummen af den pågældende virksomheds A- og B-kvoter, eller som
produceres af en virksomhed, der ikke råder over kvoter
h) »A-sukkerroer«: sukkerroer, der forarbejdes til A-sukkeri) »B-sukkerroer«: sukkerroer, der forarbejdes til B-sukker
j) »A-inulinsirup«: enhver mængde inulinsirup udtrykt som sukker/isoglu-
coseækvivalenter, der produceres i løbet af et bestemt produktionsårinden for den pågældende virksomheds A-kvote
k) »B-inulinsirup«: enhver mængde inulinsirup, udtrykt som sukker/isog-
lucoseækvivalenter, der produceres i løbet af et bestemt produktionsår, ogsom overstiger A-kvoten uden at overskride summen af den pågældendevirksomheds A- og B-kvoter
l) »C-inulinsirup«: enhver mængde inulinsirup, udtrykt som sukker/isog-
lucoseækvivalenter, der produceres i løbet af et bestemt produktionsår, og!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 8
som enten overstiger summen af den pågældende virksomheds A- og
B-kvoter, eller produceres af en virksomhed uden kvoter.
KAPITEL II
PRISORDNING
Artikel 2
1. Produktionsåret begynder den 1. juli og slutter den 30. juni i det følgende
år for alle de i artikel 1 omhandlede varer.
2. Der fastsættes årligt en indikativpris for hvidt sukker. Denne indikativpris
gælder for hvidt sukker af den standardkvalitet, for hvilken interventions-
prisen gælder, uemballeret, ab fabrik og lastet på et transportmiddel efterkøberens valg.
3. Indikativprisen for hvidt sukker fastsættes hvert år samtidig med
interventionsprisen for hvidt sukker efter den fremgangsmåde, der er fastsat
i traktatens, artikel 37, stk. 2.
Artikel 3
1. Der fastsættes hvert år for hvidt sukker
a) en interventionspris for de områder, som ikke har underskudb) en afledt interventionspris for hvert af de områder, som har underskud.2. Der fastsættes hvert år en interventionspris for råsukker. Denne pris
beregnes på grundlag af interventionsprisen for hvidt sukker under
hensyntagen til faste beløb til forarbejdning og til udbytte.
Hvis det viser sig nødvendigt at bringe råsukker, som er fremstillet i et
område med underskud, i handelen, kan der fastsættes en afledt interventions-pris for dette sukker.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede interventionspriser gælder for en uemballeret
vare, ab fabrik, pålæsset et transportmiddel efter køberens valg.
De gælder for hvidt sukker og råsukker af en bestemt standardkvalitet.4. Interventionsprisen for hvidt sukker fastsættes inden den 1. august for det
produktionsår, der begynder den 1. juli det følgende år efter proceduren itraktatens artikel 37, stk. 2.
Efter samme procedure fastsætter Rådet den standardkvalitet, som prisen
gælder for.
5. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen
hvert år interventionsprisen for råsukker og de afledte interventionsprisersamtidig med interventionsprisen for hvidt sukker.
Efter samme procedure fastsætter Rådet den standardkvalitet, som inter-
ventionsprisen for råsukker gælder for.
Artikel 4
1. Der fastsættes årligt en basispris for sukkerroer. Prisen gælder for et
bestemt leveringstrin og en bestemt standardkvalitet.
2. Den i stk. 1 omhandlede basispris for sukkerroer beregnes under
hensyntagen til interventionsprisen for hvidt sukker samt til forud anslåedefaste værdier for.
— forarbejdningsmargenen— udbyttet— virksomhedernes indtægter ved salg af melasse, og— eventuelt omkostningerne ved sukkerroernes levering til virksomhederne.3. Basisprisen for sukkerroer fastsættes samtidig med interventionsprisen
for hvidt sukker efter procedure i traktatens artikel 37, stk. 2.
Efter samme procedure fastsætter Rådet leveringstrin og standardkvalitet for
sukkerroer.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 9
Artikel 5
1. Der fastsættes hvert år samtidigt med interventionsprisen på hvidt sukker
minimumspris for A-sukkerroer og en minimumspris for B-sukkerroer.
Begge priser, gælder for det leveringstrin og den standardkvalitet, der fastsat
for basisprisen for sukkerroer.
2. Minimumsprisen for A-sukkerroer er lig med 98 % af basisprisen for
sukkerroer.
Med forbehold af artikel 33 er minimumsprisen for B-sukkerroer lig med 68 %
af basisprisen for sukkerroer.
3. For de områder, for hvilke der fastsættes en afledt interventionpris for
hvidt sukker, forhøjes minimumspriserne for A-sukkerroer og B-sukkerroer
med et beløb svarende til forskellen mellem den afledte interventionspris i det
pågældende område og interventionsprisen, idet dette beløb berigtiges medkoefficienten 1,30.
4. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen
minimumspriserne for sukkerroer.
Artikel 6
1. Med forbehold af artikel 39 samt de i medfør af artikel 32 fastsatte
bestemmelser er sukkerfabrikanterne forpligtet til ved køb af sukkerroer, som
er
a) egnede til forarbejdning til sukker, og
b) bestemt til forarbejdning til sukkermindst at betale en minimumspris med tillæg eller fradrag svarende til
kvalitetsforskellene i forhold til standardkvaliteten.
2. Den i stk. 1 nævnte minimumspris svarera) for så vidt angr de områder, som ikke har underskud
— for sukkerroer, der forarbejdes til A-sukker, til minimumsprisen for
A-sukkerroer
— for sukkerroer, der forarbejdes til B-sukker, til minimumsprisen for
B-sukkerroer
b) for så vidt angår de områder, som har underskud
— for sukkerroer, der forarbejdes til A-sukker, til minimumsprisen for
A-sukkerroer forhøjet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3
— for sukkerroer, som forarbejdes til B-sukker, til minimumsprisen for
B-sukkerroer forhøjet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel samt tillæggene og
fradragene fastsættes efter proceduren i artikel 48.
Artikel 7
1. Brancheaftaler samt kontrakter indgået mellem sælgere og købere af
sukkerroer skal være i overensstemmelse med rammebestemmelserne,
navnlig med hensyn til vilkårene for køb, levering, aftagelse og betaling afsukkerroer.
2. Betingelserne for køb af sukkerrør fastslægges ved brancheaftaler
mellem Fællesskabets sukkerrørsdyrkere og sukkerfabrikanter.
Betingelserne for køb af de landbrugsbasisprodukter, der anvendes til
fremstilling af inulinsirup, fastlægges ved brancheaftaler mellem Fælles-
skabets producenter af landbrugsbasisprodukterne og inulinsirupsfabrikanter-
ne.
3. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for anvendelsen af denne artikel herunder navnlig de i stk.1 omhandlede rammebestemmelser.
4. Om fornødent fastsættes gennemførelsesbestemmelserne til stk. 1 og 2
efter proceduren i artikel 48.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 10
5. Såfremt brancheaftaler ikke findes, kan den pågældende medlemsstat
inden for denne forordnings rammer træffe de nødvendige foranstaltninger tilvaretagelse af de berørte parters interesser.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om de foranstaltninger, der
er truffet i henhold til første afsnit.
6. Forordning (EØF) nr. 952/97 gælder ikke for sukkerroer i det i artikel 26,
stk. 1, anførte tidsrum.
Artikel 8
1. På de i denne artikel anførte betingelser fastsættes der en ordning for
udligning af lageromkostninger omfattende refusion med et fast beløb og
finansiering heraf ved en afgift.
2. Medlemsstaterne refunderer med et fast beløb lageromkostningerne for:— hvidt sukker
— råsukker
— sirup, som fremkommer inden det stadium, på hvilket der produceres
sukker i fast form
— sirup, der fremstilles ved opløsning af sukker i fast form
fremstillet på grundlag af sukkerroer høstet inden for Fællesskabet.
Afhængig af de enkelte tilfælde opkræver medlemsstaten en afgift af hver
sukkerfabrikant:
— pr. vægtenhed fremstillet sukker
— pr. vægtenhed af de i første afsnit nævnte former for sirup, som er
fremkommet inden det stadium, på hvilket der produceres sukker i fastform, og som afsættes i uforarbejdet stand.
Refusionsbeløbet er det samme i hele Fællesskabet. Denne regel om
ensartethed gælder ligeledes for afgiften.
3. Stk. 2 gælder hverken for sukker tilsat smagsstoffer eller farvestoffer
henhørende under KN-kode 1701 eller for sirup og andre sukkeropløsninger
tilsat smagsstoffer eller farvestoffer henhørende under KN-kode 2106 90 59.
4. Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af
Kommissionen,
a) vedtager de almindelige regler for anvendelsen af denne artikel
b) fastsætter refusionsbeløbet samtidig med de afledte interventionspriser.5. Afgiftsbeløbet fastsættes hvert år efter proceduren i artikel 48. Samme
procedure anvendes ved fastsættelsen af de øvrige gennemførelsesbestem-
melser til denne artikel.
Artikel 9
1. Det interventionsorgan, som hver sukkerproducerende medlemsstat
udpeger, er i hele produktionsåret forpligtet til i overensstemmelse medbetingelser, der skal fastlægges i henhold til stk. 5 og 6, at købe hvidt sukker
og råsukker fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør høstet inden for
Fællesskabet, som tilbydes det, for så vidt der for det pågældende sukkerforinden er indgået en oplagringskontrakt mellem sælgeren og nævnte organ.
Interventionsorganerne køber til henholdsvis den interventionspris eller den
afledte interventionspris, som gælder for det område, hvor sukkeret befinder
sig ved købet. Hvis sukkerets kvalitet afviger fra den standardkvalitet, forhvilken interventionsprisen er fastsat, reguleres interventionsprisen ved tillæg
eller fradrag.
2. Det kan vedtages at yde præmier for sukker, som er gjort uegnet til
konsum, og som opfylder bestemmelserne i traktatens artikel 23, stk. 2.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 11
3. Det kan, såfremt bestemmelserne i traktatens artikel 23, stk. 2, er opfyldt,
vedtages at yde produktionsrestitutioner for de i artikel 1, stk. 1, litra a), f) ogh), omhandlede varer og for de i artikel 1, stk. 1, litra d), omhandlede formerfor sirup og sukkeropløsninger, som anvendes til fremstilling af visse varer
inden for den kemiske industri.
4. Der træffes passende foranstaltninger med hensyn til transport- og
lageromkostninger for sukker produceret i de franske oversøiske departe-menter, således at dette kan finde afsætning i Fællesskabets europæiske
områder.
I det omfang, det er nødvendigt for forsyningerne til raffinaderierne, kan det
bestemmes, at de i første afsnit nævnte foranstaltninger også skal gælde forråsukker fremstillet af sukkerroer høstet i Fællesskabet.
I denne artikel forstås ved raffinaderi: et anlæg, hvis virksomhed udelukkende
består i raffinering af råsukker eller af sirup, som er fremkommet inden det
stadium, på hvilket der produceres sukker i fast form.
5. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for anvendelsen af stk. 1 til 4, idet der i disse regler ved
anvendelsen af stk. 4 kan afviges fra artikel 8, samt de i stk. 3 omhandlede
varer inden for den kemiske industri.
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter pro-
ceduren i artikel 48, herunder bestemmelser vedrørende:
— de minimumskvaliteter og -mængder, som kræves for intervention
— de tillæg og fradrag, der gælder ved intervention— fremgangsmåden ved og betingelserne for interventionsorganernes over-
tagelse
— betingelserne for ydelse af præmier samt disse præmiers størrelse— betingelserne for ydelse af produktionsrestitutioner samt disse restitutio-
ners størrelse
— de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 4, andet afsnit.
Artikel 10
1. For at bidrage til at sikre forsyningen af alle eller af et enkelt af
Fællesskabets områder, fastsætter Rådet med kvalificeret flertal på forslag af
Kommissionen betingelserne for at træffe særlige interventionsforanstaltnin-ger, hvis artikel 22 anvendes.
Dog kan disse foranstaltninger ikke bevirke, at Fællesskabets sukkerfa-
brikanter er forpligtet til at sælge sukker til interventionsorganerne.
2. Sådanne interventionsforanstaltningers art og anvendelse vedtages efter
proceduren i artikel 48.
Artikel 11
1. Interventionsorganerne kan kun sælge sukker til en pris, der ligger over
interventionsprisen.
Det kan dog vedtages, at interventionsorganerne sælger sukker til en pris, der
er lig med eller lavere end interventionsprisen, såfremt sukkeret er bestemt til
— foderbrug, eller
— udførsel i uforarbejdet stand eller efter forarbejdning til en af de i
"C1bilag I til traktaten 3opregnede varer eller til en af de i bilag I til
denne forordning anførte varer.
2. Uanset stk. 1 kan der træffes afgørelse om, at interventionsorganerne
stiller sukker i uforarbejdet stand, som de ligger inde med, til rådighed for
velgørende organisationer — anerkendt af den pågældende medlemsstat eller,hvis anerkendelse af sådanne organisationer ikke har fundet sted i denne
medlemsstat, af Kommissionen — der handler inden for punktvise
nødhjælpsforanstaltninger, til en pris, der er lavere end interventionsprisen,eller helt gratis, til konsum, på Fællesskabets interne marked.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 12
3. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for salg af varer, der har været genstand for interventions-foranstaltninger.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og den i stk. 2 nævnte
afgørelse om at stille sukker til rådighed vedtages efter proceduren i artikel48.
Artikel 12
1. For at sikre den normale forsyning af alle Fællesskabets områder eller et
enkelt af disse fastsættes der vedvarende pligt til at opretholde et mindstelager
på Fællesskabets europæiske område:
a) for roesukker produceret i Fællesskabetb) for rørsukker produceret i de franske oversøiske departementer og for det
i artikel 40 omhandlede præferencesukker.
Mindstelageret for det i stk. 1, litra a) omhandlede sukker er på en bestemt
dato lig med en procentdel af hver sukkervirksomheds A-kvote eller med den
samme procentdel af dens produktion af A-sukker, såfremt produktionen er
lavere end dens A-kvote.
Den fastsatte procentdel kan reduceres.
Mindstelageret for det i stk. 1, litra b) omhandlede sukker er lig med en
procentdel af det kvantum af det pågældende sukker, som en virksomhed harraffineret i løbet af en bestemt periode.
2. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for anvendelsen af denne artikel og navnlig den i stk. 1,andet afsnit, omhandlede dato og procentdel, samt den i stk. 1, fjerde afsnit,
omhandlede procentdel og periode.
Efter samme procedure kan der for de i artikel 1, stk. 1, litra f) og h),
omhandlede varer fastsættes en pligt, der svarer til pligten til at opretholde etmindstelager.
3. Gennemførelsesbestemmelserne for denne artikel, herunder nedsættelse
af den i stk. 1, tredje afsnit, omhandlede procentdel, fastsættes efterproceduren i artikel 48.
KAPITEL III
ORDNING FOR SAMHANDELEN MED TREDJELANDE
Artikel 13
1. Ved import til Fællesskabet eller ved eksport fra Fællesskabet af de i
artikel 1, stk. 1, litra a), b), c), d), f), g) og h), nævnte produkter skal derfremlægges import- eller eksportlicens.
Licensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, uanset
hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt anfægteranvendelsen af artikel 17 og 18.
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen
er betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til atgennemføre importen eller eksporten inden for licensens gyldighedsperiode;sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis
har fundet sted inden for nævnte frist, undtagen i tilfælde af force majeure.
2. Efter proceduren i artikel 48:
a) kan den ordning, der er fastsat i stk. 1, udvides til at omfatte de produkter,
som er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra e)
b) fastsættes licensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelses-
bestemmelser til denne artikel; disse bestemmelser kan navnlig fastsætte
en frist for licensernes udstedelse.
Artikel 14
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i
den fælles toldtarif for de i artikel 1 nævnte produkter.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 13
2. Uanset stk. 1 kan Kommissionen for ved import fra tredjelande at sikre en
rimelig forsyning af Fællesskabets marked med råsukker bestemt tilraffinering, henhørende under KN-kode 1701 11 10 og 1701 12 10 ogmelasse, henhørende under KN-kode 1703, helt eller delvis suspendere
anvendelsen af importtold for disse produkter og fastlægge de nærmere
bestemmelser for denne suspension efter proceduren i artikel 48.
Suspension kan finde sted i den periode, hvor verdensmarkedsprisen forhøjet
med importtolden, i den fælles toldtarif:
— for råsukker overstiger interventionsprisen for dette produkt— for melasse overstiger det prisniveau, der svarer til den pris på melasse,
der i det pågældende sukkerproduktionsår har dannet grundlag for
fastsættelsen af indtægter fra salg af melasse i henhold til bestemmel-
serne i artikel 4, stk. 2.
Artikel 15
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af
import af bestemte landbrugsprodukter pålægges importen til toldsatsen i denfælles toldtarif af et eller flere af disse produkter en tillægsimporttold, hvis
betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug, der er indgået i
overensstemmelse med traktatens artikel 300 under de multilaterale handels-forhandlinger i Uruguayrundens regi, er opfyldt, undtagen i tilfælde hvor
importen ikke risikerer at skabe forstyrrelser på EF-markedet, eller
virkningerne ikke står i forhold til det mål, der søges opnået:
2. De udløsningspriser, under hvilke der kan pålægges en tillægsimporttold,
er dem, Fællesskabet meddeler Verdenshandelsorganisationen.
De mængder, der skal overskrides, for at der pålægges tillægsimporttold,
fastlægges navnlig på grundlag af importen til Fællesskabet i de tre år, der gårforud for det år, hvori de i stk. 1 nævnte skadelige virkninger opstår eller vil
kunne opstå.
3. De importpriser, der tages i betragtning ved pålæggelse af tillægs-
importtold, fastlægges på grundlag af cif-importpriserne for den pågældendesending.
Med henblik herpå kontrolleres cif-importpriserne på grundlag af de
repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller
EF-importmarkedet.
4. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne
artikel efter proceduren i artikel 48. De omfatter navnlig:
a) de produkter, for hvilke der kan anvendes tillægsimporttold i henhold til
artikel 5 i landbrugsaftalen
b) de øvrige udløsningskriterier, som er nødvendige for at sikre, at stk. 1
anvendes i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte aftale.
Artikel 16
For så vidt angår melasse, finder:
— den i artikel 14, stk. 2, nævnte verdensmarkedspris, og— den i artikel 15, stk. 3, nævnte repræsentative prisanvendelse på en standardkvalitet.Standardkvaliteten kan fastlægges efter proceduren i artikel 48.
Artikel 17
1. De toldkontingenter for de i artikel 1 nævnte produkter, der følger af
aftaler, som er indgået under de multilaterale handelsforhandlinger i
Uruguay-rundens regi, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der vedtages
efter proceduren i artikel 48.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 14
2. Forvaltningen af kontingenterne kan gennemføres efter en af følgende
metoder eller ved en kombination af disse metoder:
— en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge af indgivelsen
af ansøgninger (efter »først til mølle«-princippet)
— en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er
indgivet ansøgning om (efter den såkaldte metode med »samtidigbehandling«)
— en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme
(efter den såkaldte metode »traditionelle/nye mønstre«).
Der kan fastsættes andre hensigtsmæssige metoder.De må ikke medføre forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende.3. Forvaltningsmetoden skal i givet fald tage hensyn til forsyningsbehovene
på Fællesskabets marked og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette
marked, og idet der dog kan tages udgangspunkt i metoder, der tidligere erblevet anvendt til forvaltning af kontingenter svarende til dem, der eromhandlet i stk. 1, jf. dog de rettigheder, der følger af de aftaler, der er indgået
inden for rammerne af handelsforhandlingerne under Uruguay-runden.
4. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser fastsætter åbning af årlige
kontingenter, fastlægger om nødvendigt, med en hensigtsmæssig tidsfor-deling, den forvaltningsmetode, der skal anvendes, og omfatter, hvis dette er
relevant:
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted og
oprindelse
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af
garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes gyldigheds-
periode.
Artikel 18
1. For at muliggøre eksport af de i artikel 1, stk. 1, litra a), c) og d), nævnte
produkter i uændret stand eller i form af varer, som er anført i bilag I, pågrundlag af de noteringer eller priser, der gælder på verdensmarkedet for de i
samme stykke, litra a) og c), nævnte produkter, og inden for de grænser, der
følger af aftaler, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 300,kan forskellen mellem disse noteringer eller priser og priserne i Fællesskabet ifornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution.
Eksportrestitutionen for råsukker kan ikke være større end den, der ydes for
hvidt sukker.
2. Der kan ydes restitution ved eksport af de i artikel 1, stk. 1, litra f), g) og
h), omhandlede produkter i uændret stand eller i form af varer, som er anført i
bilag I.
Restitutionens størrelse bestemmes for hver 100 kg tørstof under hensyntagen
til navnlig:
a) den restitution, der finder anvendelse ved eksport af produkter
henhørende under KN-kode 1702 30 91
b) den restitution, der finder anvendelse ved eksport af produkter omhandlet
i artikel 1, stk. 1, litra d)
c) de påtænkte udførslers økonomiske aspekt.
3. Eksportrestitutionen for de i artikel 1 nævnte produkter i form af varer,
der er anført i bilag I, kan ikke være større end den, der gælder for disseprodukter, når de eksporteres i uændret stand.
4. For tildeling af de mængder, der kan eksporteres med restitution, skal den
fremgangsmåde, der fastlægges, være:
a) den, der passer bedst til produktets art og til situationen på det
pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes såeffektivt som muligt, under hensyn til EF-eksportens effektivitet og
struktur, uden at dette dog må føre til forskelsbehandling mellem store og
små erhvervsdrivende!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 15
b) den, der administrativt set er mindst byrdefuld for de erhvervsdrivende
under hensyn til kravene til forvaltningen
c) af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling
mellem de berørte erhvervsdrivende.
5. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet. Den kan differentieres efter
destination, når situationen på verdensmarkedet eller særlige krav på vissemarkeder gør det nødvendigt.
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 48. Fastsættelsen kan ske:
a) med regelmæssige tidsintervallerb) ved licitation for de produkter, som denne metode hidtil har været fastsat
for.
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige tidsintervaller, kan om
påkrævet, ændres af Kommissionen i løbet af tidsintervallet på begæring afen medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.
Tilbud indgivet ved en licitation tages kun i betragtning, såfremt der er stillet
sikkerhed. Med undtagelse af tilfælde af force majeure forfalder sikkerheden
helt eller delvis, såfremt de forpligtelser, der påhviler licitationsdeltagerne,ikke eller kun delvis opfyldes.
Bestemmelserne i artikel 19, 20 og 21 om ikke denaturerede produkter, der
udføres i uændret stand, og som er omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra a), c) ogd), finder supplerende anvendelse.
6. Ved restitutionens fastsættelse tages der især hensyn til nødvendigheden
af at skabe ligevægt mellem anvendelsen af basisprodukter fra Fællesskabet
med henblik på eksport af forarbejdede produkter til tredjelande oganvendelsen af produkter fra disse lande, der tillades importeret underproceduren for forædling.
7. For produkter, der er nævnt i artikel 1, og som eksporteres i uændret
stand, ydes restitutionen kun på begæring og mod fremlæggelse af denpågældende eksportlicens.
8. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes ved eksport af de i artikel 1
nævnte produkter i uændret stand, er det, der gælder på dagen forlicensansøgningen, og, hvis der er tale om differentierede restitutioner, somgælder samme dag:
a) for den i licensen angivne destination, eller
b) for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination, der er
anført på licensen. I så fald må beløbet ikke overstige det beløb, dergælder for den i licensen angivne destination.
Der kan træffes passende foranstaltninger for at undgå misbrug af
fleksibiliteten i dette stykke.
9. Stk. 7 og 8 kan efter proceduren i artikel 16 i forordning (EF) nr.
3448/93 (
1) udvides til at omfatte de i artikel 1 nævnte produkter, når de
eksporteres i form af varer, som er anført i bilag I.
10. Stk. 7 og 8 kan efter proceduren i artikel 48 fraviges for de i artikel 1
nævnte produkter, hvis der ydes restitution for disse i forbindelse med
fødevarehjælp.
11. Restitutionen ydes, når det godtgøres, at produkterne:— er udført fra Fællesskabet, og
— hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den destination,
der er anført på licensen eller en anden destination, for hvilkenrestitutionen var fastsat, uden at dette berører stk. 8, første afsnit, litrab). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog finde sted i over-
ensstemmelse med proceduren i artikel 48, såfremt der fastlægges
betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
Supplerende bestemmelser kan vedtages efter proceduren i artikel 48.!B
(1) (EFT L 318 af 20.12.1993, s. 18. Forordningen er senest ændret ved Kommis-
sionens forordning (EF) nr. 2491/98 (EFT L 309 af 19.11.1998, s. 28).1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 16
12. Ved udførsel af ikke denaturerede produkter i uændret stand, der er nævnt
i artikel 1, stk. 1, litra a), ydes der kun restitution, såfremt de er.
a) fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør, høstet inden for Fællesskabet
b) importeret til Fællesskabet i overensstemmelse med artikel 40, ellerc) fremstillet af et af de produkter, der er importeret i henhold til artikel 40.
13. Der ydes ikke restitution ved udførsel af ikke-denaturerede varer i
uændret stand, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra c) og d), som ikke er af
fællesskabsoprindelse, eller som ikke er fremstillet af sukker importeret til
Fællesskabet i medfør af bestemmelserne i stk. 12, litra b), eller af produkteromhandlet i stk. 12, litra c).
14. Overholdelse af de mængdemæssige begrænsninger, der er en følge af de
aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 300, sikres på grundlag afde eksportlicenser, der udstedes for de deri fastsatte referenceperioder, og som
gælder for de pågældende produkter.
15. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder bestemmelser
vedrørende genfordeling af de ikke tildelte eller ikke opbrugte mængder, der
kan eksporteres, og ændringer af bilag I vedtages efter proceduren i artikel 48.De nærmere bestemmelser med hensyn til anvendelsen af stk. 6 for de i artikel1 omhandlede produkter, der udføres i form af de varer, der er anført i bilag I,
vedtages efter proceduren i artikel 16 i forordning (EF) nr. 3448/93.
Artikel 19
1. Denne artikel finder anvendelse på fastsættelse af restitutioner for de i
artikel 1, stk. 1, litra a), nævnte ikke-denaturerede produkter, der udføres i
uændret stand.
2. Hvis restitutionerne for de i artikel 1, stk. 1, litra a), nævnte produkter
fastsættes med regelmæssige tidsintervaller:
a) finder fastsættelsen sted hver anden uge.
Denne fastsættelse kan dog suspenderes efter proceduren i artikel 48, hvis
det konstateres, at der inden for Fællesskabet ikke er overskud af sukkertil udførsel på grundlag af verdensmarkedsprisen. I dette tilfælde ydes der
ingen restitution
b) sker fastsættelsen af restitutionen under hensyntagen til situationen på
fællesskabsmarkedet og på verdensmarkedet for sukker, og navnlig under
hensyn til følgende faktorer:
— den i området med det største overskud inden for Fællesskabet
gældende interventionspris for hvidt sukker eller den interventions-
pris for råsukker, der gælder i det område inden for Fællesskabet, dermed hensyn til udførsel af dette sukker anses for repræsentativt
— de omkostninger, der er forbundet med transporten af sukker fra de i
første led nævnte områder til Fællesskabets eksporthavne eller andreudførselssteder
— de med sukkerets afsætning på verdensmarkedet forbundne handels-
samt i givet fald omladnings-, transport- og emballeringsomkost-ninger
— de på verdensmarkedet konstaterede noteringer eller priser for sukker— de påtænkte udførslers økonomiske aspekt.
3. Hvis restitutionen for de i artikel 1, stk. 1, litra a), nævnte produkter
fastsættes ved udbydelse i licitation:
a) Er formålet med licitationen at bestemme restitutionens størrelse.b) Licitationen afholdes af medlemsstaternes kompetente myndigheder i
overensstemmelse med en retsakt, der er bindende for alle medlemsstater.Denne retsakt fastsætter licitationsbetingelserne. Disse betingelser skalsikre alle inden for Fællesskabet etablerede personer lige adgang til
deltagelse.
c) Licitationsbetingelserne omfatter en frist for indgivelse af bud. Inden for
tre arbejdsdage efter indgivelsesfristens udløb fastsættes for den
pågældende licitation et maksimumsbeløb for restitutionen på grundlagaf de fremkomne bud og i overensstemmelse med proceduren i artikel 48.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 17
Ved beregningen af maksimumsbeløbet tages hensyn til forsynings- og
prissituationen inden for Fællesskabet, priserne og afsætningsmulighe-derne på verdensmarkedet samt omkostningerne ved udførsel af sukker.
Efter samme procedure kan der fastsættes en maksimumsmængde.
d) Når det er muligt at gennemføre udførslen med en lavere restitution end
den, der fremkommer, når forskellen mellem priserne inden for
Fællesskabet og verdensmarkedspriserne tages i betragtning, samt nårudførslen finder sted med en særlig destination, kan det fastsættes, atmedlemsstaternes kompetente myndigheder afholder en speciel licitation,
hvis betingelser
— åbner mulighed for at indgive bud, indtil licitationen afsluttes, og— fastsætter et maksimumsbeløb for restitutionen, beregnet i over-
ensstemmelse med hvad den pågældende udførsel måtte kræve.
e) Såfremt den i et bud angivne restitution
— overstiger det fastsatte maksimumsbeløb, forkastes buddet af
medlemsstaternes kompetente myndigheder
— ikke er højere end maksimumsbeløbet, er den restitution, der skal
fastsættes af disse myndigheder, lig med den i det pågældende bud
angivne.
4. For råsukker:a) fastsættes restitutionen for den i forordning (EØF) nr. 431/68 (
1), artikel
1, nævnte standardkvalitet
b) må den i henhold til stk. 2, litra a), med regelmæssige tidsintervaller
fastsatte restitution:
— ikke overstige 92 % af den for det samme tidsrum fastsatte restitution
for hvidt sukker. Denne begrænsning gælder dog ikke de restitutio-ner, der skal fastsættes for kandis
— bliver den ved hver udførsel multipliceret med en regulerings-
koefficient, der udregnes ved, at det udførte råsukkers udbytte
beregnet i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 431/68,artikel 1, divideres med 92
c) må det i henhold til stk. 3, litra c), fastsatte maksimumsbeløb i
forbindelse med en licitation ikke overstige 92 % af det i medfør af
samme stykke på samme tid fastsatte maksimumsbeløb for hvidt sukker.
Artikel 20
1. For de i artikel 1, stk. 1, litra c), nævnte ikke-denaturerede produkter, der
udføres i uændret stand, fastsættes restitutionen hver måned under hensyn til:
a) den pris for melasse, der for det pågældende sukkerproduktionsår er lagt
til grund ved fastsættelsen af indtægten ved salg af melasse i henhold tilartikel 4, stk. 2
b) priserne og afsætningsmulighederne for melasse på fællesskabsmarkedet
c) de på verdensmarkedet konstaterede noteringer eller priser for melasse
d) de påtænkte udførslers økonomiske aspekt.Denne periodiske fastsættelse kan dog suspenderes efter proceduren i artikel
48, hvis det konstateres, at der inden for Fællesskabet ikke er overskud afmelasse til udførsel på grundlag af verdensmarkedspriserne. I dette tilfælde
ydes der ingen restitution.
2. Under særlige omstændigheder kan restitutionen for bestemte mængder
og bestemte områder inden for Fællesskabet fastsættes gennem udbydelse ilicitation. Licitationens formål er at bestemme restitutionens størrelse.
Licitationen afholdes af de pågældende medlemsstaters kompetente myndig-
heder i medfør af en bemyndigelse, der fastsætter licitationsbetingelserne.
Disse betingelser skal sikre alle inden for Fællesskabet etablerede personerlige adgang til deltagelse.!B
(1) EFT L 89 af 10.4.1968, s. 3. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr.
3290/94 (EFT L 349 af 31.12.1994, s. 105).1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 18
Artikel 21
1. For de i artikel 1, stk. 1, litra d), nævnte ikke denaturerede produkter, der
udføres i uændret stand, fastsættes hver måned et basisbeløb for restitutionen.
Denne periodiske fastsættelse kan dog suspenderes efter proceduren i artikel
48, hvis den periodiske fastsættelse af restitutionen for hvidt sukker i uændretstand er suspenderet. I dette tilfælde ydes der ingen restitution.
2. Basisbeløbet for de i stk. 1 nævnte produkter, med undtagelse af sorbose,
er lig med en hundrededel af et beløb, der er beregnet under hensyn til:
a) forskellen mellem den interventionspris for hvidt sukker, der gælder i
området med det største overskud inden for Fællesskabet i den måned, forhvilken basisbeløbet fastsættes, og de på verdensmarkedet konstaterede
noteringer eller priser for hvidt sukker
b) nødvendigheden af at tilvejebringe ligevægt mellem
— anvendelsen af Fællesskabets basisprodukter med henblik på
udførsel af forarbejdede produkter til tredjelande, og
— anvendelsen af produkter fra disse lande, for hvilke forædling kan
finde sted under proceduren herfor.
3. Basisbeløbet for restitutioner for sorbose er lig med restitutionsbasis-
beløbet reduceret med en hundrededel af den produktionsrestitution, dergælder i henhold til forordning (EØF) nr. 1010/86 (
1), for de produkter, der er
anført i bilaget til nævnte forordning.
4. Basisbeløbet kan begrænses til at gælde for visse af de i artikel 1, stk. 1,
litra d), nævnte produkter.
Artikel 22
1. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for
sukker kan fungere bedst muligt, kan Rådet, der træffer afgørelse på forslag af
Kommissionen efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt
eller delvis udelukke anvendelsen af proceduren for aktiv forædling
— for de i artikel 1, stk. 1, litra a) og d), nævnte produkter
— i særlige tilfælde for de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter, når de er
bestemt til fremstilling af varer, der er nævnt i bilag I.
2. Hvis den i stk. 1 omhandlede situation er af særlig hastende karakter, og
Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af
proceduren for aktiv forædling, kan bestemmelserne i stk. 1 fraviges, og
Kommissionen træffer på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ denødvendige foranstaltninger, som meddeles Rådet og medlemsstaterne; depågældende foranstaltninger kan ikke anvendes i mere end seks måneder og
træder straks i kraft. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en
medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest en uge efter begæringensmodtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan indbringe den af Kommissionen trufne afgørelse
for Rådet inden for en frist på en uge efter meddelelsesdagen. Rådet, dertræffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan bekræfte, ændre eller ophæve
Kommissionens afgørelse. Såfremt Rådet ikke senest tre måneder efter, at det
har fået sagen forelagt, har truffet en afgørelse, anses Kommissionensafgørelse for ophævet.
Artikel 23
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur
og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af deprodukter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, derfølger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.
2. Medmindre andet er bestemt i denne forordning eller vedtaget i henhold
til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt i samhandelen med
tredjelande:
a) opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told!B
(1) EFT L 94 af 9.4.1986, s. 9. Forordningen er senest ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 2074/98 (EFT L 265 af 30.9.1998, s. 8).1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 19
b) anvendelse af kvantitative importrestriktioner eller foranstaltninger med
tilsvarende virkning.
Artikel 24
1. Overstiger verdensmarkedsprisen på sukker interventionsprisen, kan der
opkræves en eksportafgift for det pågældende sukker. Afgiften skal pålægges,
hvis cif-prisen for hvidt sukker eller for råsukker er højere end interventions-prisen forhøjet med et beløb, der svarer til summen af 10 % af deninterventionspris og den lagerafgift, der gælder i det pågældende afsætningsår.
Eksportafgiften kan fastsættes ved licitation. Når der ikke er tale om
licitation, er den afgift, der skal opkræves, den, der gælder på eksportdagen.
2. Hvis cif-prisen for hvidt sukker eller for råsukker er højere end
interventionsprisen forhøjet med et beløb, der svarer til summen af 10 % afden interventionspris og den lagerafgift, der gælder i det pågældende
afsætningsår, kan Rådet på forslag af Kommissionen efter afstemnings-
proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, beslutte at yde tilskud ved import afdet pågældende produkt.
Hvis det konstateres, at
a) Fællesskabets forsyning, eller
b) forsyningen af et vigtigt forbrugsområde i Fællesskabet
ikke længere kan sikres ved hjælp af Fællesskabets disponible mængder,
træffer Rådet på forslag af Kommissionen efter afstemningsproceduren i
traktatens artikel 37, stk. 2, afgørelse om ydelse af tilskud ved import samt omreglerne herfor. Disse regler vedrører navnlig mængden af hvidt sukker ellerråsukker, der skal ydes tilskud til, varigheden af tilskudsperioden og i givet
fald importområderne.
3. Efter proceduren i artikel 48 fastsættes:
a) de i stk. 1 og 2 nævnte cif-priser
b) de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel.
For de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra b), c), d), f), g) og h), kan
der fastsættes bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i stk. 1 og 2, efter
proceduren i artikel 48.
4. De beløb, der følger af anvendelsen af denne artikel, fastsættes af
Kommissionen. Eksportafgifter, der fastsættes ved licitation, fastsættes
imidlertid efter proceduren i artikel 48.
Artikel 25
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1 nævnte
produkter på grund af import eller eksport udsat for eller truet af alvorlige
forstyrrelser, som kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 33
nævnte mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelenmed tredjelande, indtil forstyrrelsen eller faren herfor er ophørt.
Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen efter afstemnings-
proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, vedtager de generelle gennem-førelsesbestemmelser til dette stykke og fastsætter de tilfælde, hvormedlemsstaterne kan træffe retsbevarende foranstaltninger samt begræns-
ningerne herfor.
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straksbringes i anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra enmedlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter
begæringens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning for
Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan ved kvalificeret flertal ændreeller ophæve den pågældende foranstaltning.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 20
4. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de
forpligtelser, der følger af de aftaler, som er indgået i overensstemmelsemed traktatens artikel 300, stk. 2.
KAPITEL IV
KVOTAORDNING
Artikel 26
1. Artikel 27 til 39 gælder for produktionsårene 1995/1996 til 2000/2001.
2. For den i stk. 1 omhandlede periode og med forbehold af stk. 5, artikel
27, stk. 3, artikel 30 og, afhængigt af tilfældet, artikel 28, stk. 5, er A- ogB-kvoterne for de sukkerproducerende virksomheder og de isoglucose-
producerende virksomheder lig med de kvoter, som medlemsstaterne har
tildelt for produktionsåret 1994/1995.
3. For den i stk. 1 omhandlede periode er de basismængder for A- og
B-produktion af sukker og isoglucose, der anvendes ved tildeling af kvoterne,lig med de mængder, der er fastsat i henholdsvis artikel 27, stk. 3, og artikel28, stk. 2.
4. For den i stk. 1 omhandlede periode og med forbehold af stk. 5 er A- og
B-kvoterne for de inulinsirupproducerende virksomheder lig med de kvoter,
som medlemsstaterne har tildelt endeligt ifølge artikel 29 for produktionsåret
1994/1995. Artikel 27 og 30 finder ikke anvendelse på disse virksomheder.
5. For at opfylde Fællesskabets forpligtelser i henhold til den landbrugs-
aftale, der er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 300, stk. 2,kan garantierne for afsætning af sukker, isoglucose og inulinsirup, der er
produceret inden for kvoter, nedsættes for et eller flere bestemte pro-
duktionsår.
Med henblik på anvendelse af første afsnit fastlægges inden den 1. oktober for
hvert produktionsår garantimængden inden for kvoterne på grundlag afprognoserne for produktion, indførsel, forbrug, oplagring, overførsel ogrestmængde, der kan udføres, samt det anslåede gennemsnitlige tab, der skal
afholdes ifølge selvfinansieringsordningen, jf. artikel 33, stk. 1, litra d). Viser
prognoserne, at der for det pågældende produktionsår er en restmængde, derkan udføres, som er større end det maksimum, der er fastsat i aftalen,nedsættes garantimængden med forskellen efter proceduren i artikel 48.
Forskellen fordeles mellem sukker, isoglucose og inulinsirup efter den
procentdel, som udgøres af summen af A- og B-kvoterne for hvert produkt iFællesskabet. Den fordeles derefter pr. medlemsstat og pr. produkt under
anvendelse af den tilsvarende fordelingskoefficient, som er fastsat i følgende
tabel:
Regioner123
Koefficient for sukker ud-
trykt i hvidt sukkerKoefficient for isoglucose i
tørstofKoefficient for inulinsirup i
sukker-/isoglucoseækivalent
A-sukker B-sukker A-isoglucose B-isoglucose A-inulinsirup B-inulinsirup
BLØU (1) 0,046201 0,009920 0,225547 0,062024 0,556265 0,130955
Danmark 0,027206 0,008015 — — — —Tyskland 0,169608 0,052188 0,104246 0,024551 — —
Tyskland (artikel 28-område) 0,055204 0,016986 — — — —
Grækenland 0,012352 0,001235 0,037978 0,008944 — —Spanien 0,026459 0,001102 0,166138 0,017721 — —
Frankrig (hovedlandet) (
2) 0,213231 0,063239 0,061081 0,015898 0,058922 0,013847
Frankrig (OD) (2) 0,019298 0,002063 — — — —
Irland 0,007752 0,000775 — — — —
Italien 0,082491 0,015514 0,059803 0,014083 — —!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 21
Regioner123
Koefficient for sukker ud-
trykt i hvidt sukkerKoefficient for isoglucose i
tørstofKoefficient for inulinsirup i
sukker-/isoglucoseækivalent
A-sukker B-sukker A-isoglucose B-isoglucose A-inulinsirup B-inulinsirup
Nederlandene 0,053393 0,014083 0,026804 0,006313 0,194365 0,045646
Portugal (den kontinentale del) 0,002323 0,000232 0,029213 0,006880 — —Portugal (den autonome region Azorerne) 0,000387 0,000039 — — — —
Det Forenede Kongerige 0,044297 0,004430 0,084713 0,022596 — —
Østrig 0,022673 0,005292 — — — —Sverige 0,014327 0,001433 — — — —
Finland 0,005683 0,000568 0,023151 0,002316 — —
(
1)Den Belgisk-Luxembourgske Økonomiske Union.
(2)Under hensyntagen til anvendelsen af artikel 30, stk. 3, andet afsnit.
Medlemsstaten fordeler derefter den forskel, som gælder for den, mellem de
procedurende virksomheder, der er etableret på dens område, efter forholdet
mellem deres A-kvote og deres B-kvote for det pågældende produkt og
medlemsstatens A-basismængde og B-basismængde eller, afhængigt aftilfældet, summen af de A-kvoter og summen af de B-kvoter for detteprodukt, der er tildelt de virksomheder, som er etableret på den pågældende
medlemsstats område.
Sukker, isoglucose og inulinsirup, der er produceret ud over garantimængden,
betragtes som C-sukker, C-isoglucose eller C-inulinsirup.
De nærmere bestemmelser for anvendelsen af første afsnit samt nedsættelsen
af garantimængden og eventuel ændring af denne med henblik på fast-sættelsen af garantimængden for det følgende produktionsår vedtages efter
proceduren i artikel 48.
6. Rådet fastsætter inden den 1. januar 2001 efter proceduren i traktatens
artikel 37, stk. 2, den ordning, der fra 1. juli 2001 skal gælde for produktion afsukker, isoglucose og inulinsirup.
Artikel 27
1. Medlemsstaterne tildeler på de i dette kapitel fastsatte betingelser en
A-kvote og en B-kvote til hver virksomhed, som er etableret på deres område,
som fremstiller sukker eller isoglucose, og som:
— enten i produktionsåret 1994/1995 har fået tildelt en A-kvote eller
B-kvote,
— eller for Østrigs, Finlands eller Sveriges vedkommende i kalenderåret
1994 har fremstillet sukker eller isoglucose.
2. For så vidt angår Portugal tildeler dette land for sit kontinentale område,
på betingelserne i dette kapitel og inden for de A- og B-basismængder, der er
fastsat for dette område i stk. 3, A kvoten og B-kvoten til hver virksomhed,
der er etableret i dette område, og som vil kunne begynde en sukker-produktion her.
Inden en sådan tildeling kan Portugal anvende indtil 10 % af de A- og
B-basismængder, der er fastsat for Portugal for sit kontinentale område, til
fordel for A- og B-kvoterne til den virksomhed, der er etableret i den
autonome region Azorerne.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 22
3. Med henblik på tildelingen af de i stk. 1 nævnte kvoter fastsættes
følgende basiskvoter:
I.A-basismængder
Områdea) A-basismængder
for sukker (1)b) A-basismængder for
isoglucose (2)
Danmark 328 000,0 —
Tyskland 1 990 000,0 288 82,0
Grækenland 290 000,0 10 522,0Spanien 960 000,0 75 000,0Frankrig (hovedlandet) 2 530 000,0 15 887,0
Frankrig (OD) 466 000,0 —
Irland 182 000,0 —Italien 1 320 000,0 16 569,0
Nederlandene 690 000,0 7 426,0
Østrig 316 529,0 —Portugal (det kontinentale område) 63 636,4 8 093,9
Den autonome region Azorerne 9 090,9 —
Finland 133 433,0 10 845,0Sverige 336 364,0 —
Den Belgisk-Luxembourgske Økonomiske Union 680 000,0 56 667,0
Det Forenede Kongerige 1 040 000,0 21 696,0
(
1)I tons hvidt sukker.
(2)I tons tørstof.
II. B-basismængder
Områdea) B-basismængder
for sukker (1)b) B-basismængder for
isoglucose (2)
Danmark 96 629,3 —
Tyskland 612 312,9 6 802,0Grækenland 29 000,0 2 478,0Spanien 40 000,0 8 000,0
Frankrig (hovedlandet) 759 232,8 4 135,0
Frankrig (OD) 46 600,0 —Irland 18 200,0 —
Italien 248 250,0 3 902,0
Nederlandene 182 000,0 1 749,0Østrig 73 881,0 —
Portugal (det kontinentale område) 6 363,6 1 906,1
Den autonome region Azorerne 909,1 —Finland 13 343,0 1 085,0!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 23
Områdea) B-basismængder
for sukker (1)b) B-basismængder for
isoglucose (2)
Sverige 33 636,0 —
Den Belgisk-Luxembourgske Økonomiske Union 146 000,0 15 583,0
Det Forenede Kongerige 104 000,0 5 787,0
(1)I tons hvidt sukker.
(2)I tons tørstof.
4. For den i artikel 26, stk. 1, omhandlede periode og med forbehold af stk.
2 samt artikel 28 og 30 er hver sukkerproducerende virksomheds og hver
isoglucoseproducerende virksomheds A-kvote og B-kvote henholdsvis lig
med den A-kvote og den B-kvote, der blev tildelt den for produktionsåret1994/1995.
For så vidt angår sukkerproducerende virksomheder i:a)Østrig er A-kvoten og B-kvoten for den pågældende sukkerproducerende
virksomhed lig med henholdsvis den A-basismængde og den B-basis-mængde, der er fastsat i stk. 3, nr. I, litra a), og nr. II, Iitra a), for Østrig
b)Finland er A-kvoten og B-kvoten for den pågældende sukkerproduce-
rende virksomhed lig med henholdsvis den A-basismængde og den
B-basismængde, der er fastsat i stk. 3, nr. I, litra a), og nr. II, litra a), for
Finland
c)Sverige er A-kvoten og B-kvoten for den pågældende sukkerproduce-
rende virksomhed lig med henholdsvis den A-basismængde og denB-basismængde, der er fastsat i stk. 3, nr. I, litra a), og nr. II, litra a), forSverige.
I Finland er A-kvoten og B-kvoten for den pågældende isoglucosepro-
ducerende virksomhed lig med henholdsvis den A-basismængde og den
B-basismængde, der er fastsat i stk. 3, nr. I, litra b), og nr. II, litra b), for
Finland.
5. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen om
nødvendigt standardkvaliteten for isoglucose og kriterierne for en ordning foromregning af de producerende mængder til mængder af denne standard-kvalitet.
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og navnlig til den i stk.
5 nævnte omregning fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 48.
Artikel 28
1. Med forbehold af artikel 27, stk. 3, oprettes der for Tyskland et yderligere
område for anvendelsen af kvoteordningen for de sukkerproducerende
virksomheder, der er etableret i dette område, og som producerede sukkerfør den 1. juli 1990 og fortsat producerer efter dette tidspunkt.
Med henblik på denne forordning svarer dette område til den tidligere Tyske
Demokratiske Republiks område.
2. Der fastsættes følgende basismængder for tildeling af A- og B-kvoter til
de i stk. 1 nævnte virksomheder:
a) A-basismængde: 647 703 tons hvidt sukkerb) B-basismængde: 199 297 tons hvidt sukker.
3. A-kvoten for hver enkelt af de i stk. 1 nævnte sukkerproducerende
virksomheder fastlægges ved, at den pågældende sukkerproducerende virk-
somheds gennemsnitlige årlige produktion i produktionsårene 1984/1985 til1988/1989, i det følgende benævnt »referenceproduktion«, justeres med enkoefficient, der udtrykker forholdet mellem den i stk. 2 omhandlede
A-basismængde og summen af referenceproduktionerne for de virksomheder,
der er etableret i det i stk. 1 nævnte område.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 24
4. B-kvoten for hver af de i stk. 1 nævnte sukkerproducerende virksomheder
er lig med 30,77 % af den A-kvote, der er fastlagt for virksomheden efter stk.3.
5. For de i stk. 1 nævnte virksomheder anvendes artikel 30 kun på
overførsler mellem de i nævnte stk. 1 omhandlede sukkerproducerendevirksomheder.
6. De fornødne gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes
efter proceduren i artikel 48.
Artikel 29
1. Med forbehold af stk. 3 er hver inulinsirupproducerende virksomheds
A-kvote lig med dens produktion i perioden 1. juli 1992 til 30. juni 1993 på et
særligt anlæg, der er beregnet på og forbeholdt hydrolyse af inulin iforbindelse med en fuldstændig og integreret forarbejdningsproces framodtagelsen af landbrugsbasisproduktet til den endelige produktion af
inulinsirup. Den pågældende medlemsstat konstaterer denne produktion på
betingelser, der skal fastlægges nærmere.
2. Hver inulinsirupproducerende virksomheds B-kvote er lig med 23,55 %
af dens A-kvote, fastlagt efter stk. 1 og 3.
3. Den i stk. 1 omhandlede A-kvote korrigeres om fornødent på en såden
måde, at summen af A-kvoten og B-kvoten:
— ikke er højere end 85 %, og— ikke er lavere end 65 %
af den pågældende virksomheds tekniske produktionskapacitet pr. 1. oktober
1992 for en kontinuerlig industriel produktion af inulinsirup i et særligt
anlæg, der i overensstemmelse med stk. 1 er beregnet på og forbeholdthydrolyse af inulin.
Den pågældende medlemsstat fastlægger produktionskapaciteten under
hensyntagen til den mængde landbrugsbasisprodukter, der dagligt forarbejdestil inulinsirup i en produktionsperiode på højst 100 dage om året.
4. Med henblik på den i stk. 1 omhandlede konstatering er enhver
inulinsirupsfabrikant fra 1. juli 1992 forpligtet til straks til den medlemsstat,
på hvis område hans virksomhed er beliggende, at anmelde ethvert
inulinhydrolyseanlæg, der i overensstemmelse med stk. 1 anvendes tilfremstilling af den i artikel 1, stk. 2, definerede vare. Medlemsstaten kan
kræve enhver supplerende oplysning af den pågældende.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere
rigtigheden af disse anmeldelser.
Når medlemsstaten tildeler A- og B-kvoterne, udtrykkes disse i sukker/
isoglucoseækvivalenter, ved multiplikation af den faktiske produktion af
tørstof med en koefficient på 1,9.
Medlemsstaterne meddeler de således tildelte kvoter og deres indehavere til
Kommissionen, der meddeler dem til de øvrige medlemsstater.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til nærværende artikel, bl.a. de i stk. 1
omhandlede betingelser, vedtages efter proceduren i artikel 48.
Artikel 30
1. Medlemsstaterne kan foretage overførsler af A- og B-kvoter mellem
virksomheder på betingelserne i denne artikel og under hensyntagen til hveraf de berørte parters interesser, navnlig sukkerroe- og sukkerrørproducenter-
nes interesser.
2. Medlemsstaterne kan nedsætte A-kvoten og B-kvoten for hver sukker-
producerende eller isoglucoseproducerende virksomhed på dennes område
med en mængde, som for det i artikel 26, stk. 1, nævnte tidsrum ikkeoverstiger 10 % af enten den A-kvota eller den B-kvota, som er fastsat fordem i overensstemmelse med artikel 27.
Den i første afsnit nævnte grænse på 10 % gælder ikke for Italien, for Spanien
og for de franske oversøiske departementer, når overdragelsen af kvoter sker i
forbindelse med projekter for omstrukturering af sukkerroe- eller rørsukker-sektorerne eller sukkersektoren i det pågældende område i den udstrækning,!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 25
det er nødvendigt til gennemførelsen af disse projekter. For så vidt angår
overdragelse af kvoter i Spanien i forbindelse med disse omstrukturerings-planer, finder artikel 9 i forordning (EØF) nr. 193/82 (
1) anvendelse.
Omstruktureringsprojekterne og de deraf følgende foranstaltninger, som
berører A- og B-kvoterne, meddeles straks Kommissionen.
3. Medlemsstaterne tildeler de frigjorte A- og B-kvotemængder til en eller
flere andre virksomheder, hvad enten disse allerede måtte have fået tildelt en
kvota eller ej, og som er beliggende i samme område i henhold til artikel 27,
stk. 3, som de virksomheder, hvis kvoter er blevet nedsat med disse mængder.
Dog kan Frankrig i overensstemmelse med artikel 27 nedsætte A-kvoterne
med indtil 30 000 t hvidt sukker for virksomhederne i de oversøiskedepartementer og tildele de således fratrukne mængder til en eller flere andre
virksomheder i hovedlandet. A-kvoten for hver af de pågældende virk-
somheder kan efter nedsættelsen ikke være mindre end den gennemsnitligesukkerproduktion inden for grænserne af basiskvoten, som er konstateret for
denne virksomhed i sukkerproduktionsårene 1977/1978, 1978/1979 og
1979/1980 som nævnt i forordning (EØF) nr. 3330/74 (
2).
4. Rådet vedtager med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for ændring af kvoterne navnlig i forbindelse medsammenlægning og afhændelse af virksomheder.
5. De fornødne gennemførelsesbestemmelser til denne artikel vedtages efter
proceduren i artikel 48.
Artikel 31
1. Med forbehold af stk. 2 må C-sukker, der ikke overføres i henhold til
artikel 32, C-isoglucose og C-inulinsirup ikke afsættes på Fællesskabets
interne marked, men skal udføres i uforandret stand inden den 1. januar efterudløbet af det pågældende produktionsår.
Artikel 8, 9, 18 og 24 gælder ikke for sådant sukker og artikel 9, 18 og 24 ikke
for sådan isoglucose og sådan inulinsirup.
2. Det kan undtagelsesvis bestemmes i det omfang, det er nødvendigt for at
sikre stabile sukkerforsyninger i Fællesskabet, at artikel 24 finder anvendelse
på C-sukker. I dette tilfælde bestemmes det samtidig, at hele den pågældendemængde C-sukker faktisk kan afsættes på det interne marked, uden at det i stk.3 i nærværende artikel fastsatte beløb opkræves.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter pro-
ceduren i artikel 48.
De skal især indeholde regler om opkrævning af en afgift på det i stk. 1
omhandlede C-sukker, C-isoglucose og C-inulinsirup, hvis det ikke inden foren dato, der skal fastlægges nærmere, godtgøres, at C-sukkeret ellerC-isoglucosen eller C-inulinsiruppen er udført i uforandret stand inden for
den fastsatte frist.
Artikel 32
1. Enhver virksomhed kan beslutte at overføre hele eller en del af sin
sukkerproduktion, der ligger ud over A-kvoten, til det følgende produktionsår,således at nævnte produktion henregnes under produktionen for dettefølgende produktionsår. Denne beslutning er uigenkaldelig.
Enhver virksomhed kan beslutte at overføre hele eller en del af den
produktion af A- og B-sukker, der i medfør af artikel 26, stk. 5, er blevet
produktion af C-sukker, til det følgende produktionsår som produktion i detteproduktionsår. Denne beslutning er ligeledes uigenkaldelig. Endvidere er denikke underkastet den eventuelle begrænsning, der er omhandlet i stk. 4 i
nærværende artikel.
2. De virksomheder, der træffer den i stk. 1 omhandlede beslutning,— meddeler den pågældende medlemsstat inden den 1. februar hvilken
mængde, der overføres, og!B
(1) EFT L 21 af 29.1.1982, s. 3.
(2) EFT L 359 af 31.12.1974, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EØF) nr. 1785/81.1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 26
— forpligter sig til at oplagre den eller de mængder, der skal overføres, i en
sammenhængende tolvmåneders periode, hvis begyndelse skal fast-lægges. Lageromkostningerne i denne periode refunderes efter artikel 8ligeledes for overført C-sukker og for A- og B-sukker, der i medfør af
artikel 26, stk. 5, er blevet overført C-sukker.
Datoen den 1. februar som anført i første afsnit, første led, erstattes dog:
a) for virksomheder i Spanien med den 15. april med hensyn til produktion
af roesukker og med den 20. juni med hensyn til produktion af rørsukker
b) for virksomheder i Det Forenede Kongerige med den 15. februar.For så vidt angår virksomhederne i de franske departementer Guadeloupe og
Martinique anvendes 1. maj i stedet for den i første afsnit, første led,omhandlede dato 1. februar.
Såfremt den endelige produktion i det pågældende produktionsår er mindre
end det overslag, der blev udarbejdet på tidspunktet for beslutningen omoverførsel, kan den overførte mængde reguleres med tilbagevirkende kraft
inden den 1. august det følgende produktionsår.
3. Rammes en region i Fællesskabet af en naturkatastrofe, som f.eks. tørke
eller oversvømmelse, og gør anvendelsen af artikel 12 det ikke muligt at sikrenormale forsyninger i den pågældende region, kan der efter proceduren iartikel 48 træffes afgørelse om, at den i stk. 2, andet afsnit, andet led,
omhandlede obligatoriske oplagringsperiode afkortes for en mængde, der gør
det muligt at sikre normale forsyninger i den pågældende region.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel som kan indeholde en
grænse for de mængder sukker, der kan overføres, vedtages efter proceduren iartikel 48.
De skal især indeholde regler om opkrævning af en afgift på den oplagrede
mængde, der er omhandlet i stk. 2, første afsnit, andet led, og som afsættes i
det foreskrevne oplagringstidsrum.
Artikel 33
1. Inden udgangen af hvert produktionsår konstateres:
a) den anslåede størrelse af produktionen af A- og B-sukker, A- og
B-isoglucose samt A- og B-inulinsirup i det løbende produktionsår
b) den anslåede størrelse af afsætningen til forbrug i Fællesskabet af sukker,
isoglucose og inulinsirup i det løbende produktionsår
c) størrelsen af det overskud, der kan eksporteres, ved at mængden under b)
fratrækkes mængden under a)
d) det anslåede gennemsnitlige tab eller den anslåede gennemsnitlige
indtægt pr. ton sukker for de eksportforpligtelser, der skal opfyldes for det
løbende produktiosår.
Dette gennemsnitlige tab eller denne gennemsnitlige indtægt er lig med
forskellen mellem det samlede restitutionsbeløb og det samlede afgifts-beløb i forhold til den pågældende samlede eksportforpligtelsestonnage.
e) det anslåede samlede tab eller den anslåede samlede indtægt, ved at det
under c) omhandlede overskud multipliceres med det gennemsnitlige tab
eller den gennemsnitlige indtægt under d).
2. Inden udgangen af produktionsåret 2000/2001 og med forbehold af
artikel 26, stk. 5, konstateres kumulativt for produktionsårene 1995/1996 til2000/2001:
a) størrelsen af det overskud, der kan eksporteres, fastlagt under hensyn til
dels den endelige produktion af A- og B-sukker samt af A- og
B-isoglucose og, fra produktionsåret 1994/1995, af A- og B-inulinsirup,
og dels den endelige mængde af sukker og isoglucose og, fraproduktionsåret 1994/1995, af inulinsirup, der afsættes til forbrug indenfor Fællesskabet
b) størrelsen af det gennemsnitlige tab eller den gennemsnitlige indtægt pr.
ton sukker som følge af de pågældende samlede eksportforpligtelser
udarbejdet henhold til de beregningsregler, der er omhandlet i stk. 1, litrad), andet afsnit!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 27
c) størrelsen af det gennemsnitlige tab eller den gennemsnitlige indtægt ved,
at det under a) omhandlede overskud multipliceres med det gennemsnit-lige tab eller den gennemsnitlige indtægt under b)
d) den samlede sum af de opkrævede basisproduktionsafgifter og B-afgifter.
Det samlede anslåede tab eller den samlede anslåede indtægt, der er nævnt
under stk. 1, litra e), justeres på grundlag af forskellen mellem de under litrac) og d) omhandlede konstateringer.
3. Når de i stk. 1 omhandlede konstateringer efter justering i over-
ensstemmelse med stk. 2 og under hensyntagen til artikel 36, stk. 1, resultereri et forventet samlet tab, divideres dette med den forventede mængde A- ogB-sukker, A- og B-isoglucose og A- og B-inulinsirup, der er produceret i det
løbende produktionsår. Det beløb, der fremkommer herved, skal opkræves hos
fabrikanterne som basisproduktionsafgift på deres produktion af A- ogB-sukker, A- og B-isoglucose og A- og B-inulinsirup.
Denne afgift må dog ikke overstige:
— for det pågældende sukker, et maksimumsbeløb lig med 2 % af
interventionsprisen for hvidt sukker
— for den pågældende inulinsirup, udtrykt i sukker/isoglucoseækvivalent
ved anvendelse af koefficienten 1,9, et maksimumsbeløb lig medmaksimumsbeløbet for hvidt sukker
— for den pågældende isoglucose den del af basisproduktionsafgiften, der
påhviler sukkerfabrikanterne.
4. Når loftet over basisproduktionsafgiften ikke gør det muligt fuldstændigt
at dække det i stk. 3, første afsnit, omhandlede samlede tab, divideres
restbeløbet med den forventede mængde B-sukker, B-isoglucose og
B-inulinsirup, der er produceret i det løbende produktionsår. Det beløb, derfølger heraf, skal opkræves af fabrikanterne som B-afgift på deres produktionaf B-sukker, B-isoglucose og B-inulinsirup.
Med forbehold af stk. 5 må denne afgift dog ikke overstige:
— for B-sukker et maksimumsbeløb lig med 30 % af interventionsprisen for
hvidt sukker
— for B-inulinsirup, udtrykt i sukker/isoglucoseækvivalent ved anvendelse
af koefficienten 1,9, et maksimumsbeløb lig med maksimumsbeløbet forB-sukker
— for B-isoglucose den del af B-afgiften, der påhviler sukkerfabrikanterne.
5. Hvis de i stk. 1 omhandlede konstateringer fører til, at der som følge af
det i stk. 3 og 4, fastsatte loft for basisproduktionsafgiften og B-afgiften erfare for, at det samlede forventede tab for det løbende produktionsår ikke kan
dækkes af det forventede provenu af disse afgifter, justeres den i stk. 4, første
led, omhandlede maksimale procentssats i det omfang, det er nødvendigt forat dække nævnte samlede tab, dog uden at den kan overstige 37,5 %.
Den justerede maksimale procentsats for B-afgiften fastsættes for det løbende
produktionsår inden den 15. september i det pågældende produktionsår.Samtidig ændres den i artikel 5, stk. 2, andet afsnit, omhandlede procentsats ioverensstemmelse hermed.
6. Rådet kan med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen træffe
afgørelse om, at der ved beregningen af det i stk. 1, litra e), i nærværendeartikel omhandlede samlede tab helt eller delvis tages hensyn til de tab, som
eventuel ydelse af de i artikel 9, stk. 3, omhandlede produktionsrestitutioner
har medført.
7. De i denne artikel omhandlede afgifter opkræves af medlemsstaterne.
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter pro-
ceduren i artikel 48, navnlig vedrørende:
— de afgiftsbeløb, der skal opkræves— justeringen af den maksimale procentsats for B-afgiften
— den ændring af minimumsprisen for B-sukkerroer, der svarer til
justeringen af den maksimale procentsats for B-afgiften.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 28
Artikel 34
1. Når det samlede tab, der er konstateret i henhold til artikel 33, stk. 1 og 2,
for et givet produktionsår ikke fuldt ud dækkes af provenuet af produktions-afgiften for samme produktionsår i henhold til artikel 33, stk. 3, 4 og 5,
opkræves der, med forbehold af artikel 5, hos fabrikanterne en tillægsafgift,
der fuldt ud kan dække den del af det pågældende samlede tab, som ikkedækkes ved nævnte provenu.
2. Tillægsafgiften beregnes for hver sukker-, isoglucose-, og inulinsirups-
producerende virksomhed ved at multiplicere det samlede beløb, somvirksomheden skal betale i produktionsafgifter for det pågældende pro-duktionsår med en koefficient, der skal fastsættes. Denne koefficient
repræsenterer for Fællesskabet forholdet mellem det i henhold til artikel 33,
stk. 1 og 2, konstaterede samlede tab for det pågældende produktionsår ogprovenuet af den basisproduktionsafgift og den B-afgift, som sukker-,
isoglucose- og inulinsirupsfabrikanterne skal betale for det pågældende
produktionsår, idet dette forhold nedsættes med 1.
3. Tillægsafgiften betales af de pågældende fabrikanter inden den 15.
december, der følger efter det produktionsår, for hvilket den skal erlægges.
Sukkerfabrikanterne kan, alt efter tilfældet, af sælgeren af sukkerroer eller
sukkerrør høstet i Fællesskabet, kræve godtgørelse af en del af den
pågældende opkrævede tillægsafgift. Denne godtgørelse kan højst være lig
med det maksimale bidrag, som sælgerne af sukkerroer eller sukkerrør ydertil den i artikel 33, fastsatte betaling af basisproduktionsafgiften og B-afgiftenfor det pågældende produktionsår, multipliceret med den i stk. 2 i nærværende
artikel omhandlede koefficient.
Den i andet afsnit omhandlede godtgørelse ydes for sukkerroer leveret i det
pågældende produktionsår. De berørte parter kan dog træffe aftale om, at
godtgørelsen ydes for sukkerroer til levering i det følgende produktionsår.
4. Ved de i artikel 33, stk. 2, foreskrevne konstateringer tages der hensyn til
provenuet af opkrævningen af den i stk. 1 i nærværende artikel omhandlede
tillægsafgift.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder den i stk. 2
omhandlede koefficient, vedtages efter proceduren i artikel 48.
Artikel 35
1. Inulinsirupsfabrikanterne kan kræve, at en del af den basisproduktions-
afgift, B-afgift og tillægsafgift, der opkræves af producenterne, påhvilersælgerne af det landbrugsbasisprodukt, der er anvendt til fremstilling af denpågældende inulinsirup. Denne del kan ikke overstige den del, som
sukkerroeavlerne bærer for det pågældende produktionsår. Den fastlægges
ved brancheaftaler eller kontrakter ud fra købsprisen for det landbrugsbasis-produkt, der er leveret for det pågældende produktionsår.
2. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til stk. 1 vedtages efter pro-
ceduren i artikel 48.
Artikel 36
1. Hvis det efter anvendelsen af artikel 33 og 34 i produktionsåret
1994/1995 konstateres, at det samlede faktiske tab i nævnte produktionsår:
a) ikke fuldt ud dækkes af provenuet af produktionsafgiften og i givet fald
tillægsafgiften, lægges den heraf følgende finansielle udgift til det iartikel 33, stk. 1, litra e), anslåede samlede tab for det produktionsår, i
hvilket nævnte konstatering finder sted
b) er mindre end provenuet af produktionsafgiften og i givet fald tillægs-
afgiften, skal et beløb lig med denne forskel trækkes fra det samlede
anslåede tab eller, alt efter tilfældet, lægges til den anslåede indtægt, der
følger af anvendelsen af artikel 33 og 34 for det produktionsår, i hvilketnævnte konstatering finder sted.
2. Når afgiftsbeløbet for basisproduktionen er mindre end det i artikel 33,
stk. 3, omhandlede maksimumsbeløb, eller når B-afgiftsbeløbet er mindre enddet under stk. 4 i ovennævnte artikel omhandlede maksimumsbeløb, eventueltændret i henhold til stk. 5 i samme artikel, er sukkerfabrikanterne forpligtet til
at betale sælgerne af sukkerroer 60 % af forskellen mellem det pågældende
maksimale afgiftsbeløb og det afgiftsbeløb, der skal opkræves:!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 29
Det beløb, der skal betales pr. ton sukkerroer, fastsættes for standard-
kvaliteten.
De tillæg og fradrag, der er omhandlet i artikel 6, anvendes på dette beløb.3. Fællesskabets sukkerfabrikanter kan af sælgerne af sukkerrør, som er
dyrket i Fællesskabet, for en sukkermængde, for hvilken den pågældendeafgift opkræves, kræve en godtgørelse af denne afgift på 60 % af denne.
4. Medlemsstaterne sikrer sig på grundlag af oplysninger fra sukkerfa-
brikanterne, at betalingen af sukkerroerne svarer til fællesskabsbestemmel-
serne på området.
5. Gennemførelsesbestemmelserne for denne artikel vedtages efter pro-
ceduren i artikel 48.
Artikel 37
1. I kontrakterne om levering af sukkerroer bestemt til sukkerfremstilling
skelnes der mellem sukkerroerne alt efter, om den mængde sukker, der skal
fremstilles af disse sukkerroer, er
a) A-sukker
b) B-sukkerc) andet sukker end A- eller B-sukker.Sukkerfabrikanterne giver for hver virksomhed den medlemsstat hvor den
pågældende virksomhed fremstiller sukker, meddelelse om:
— de under litra a) omhandlede sukkerroemængder, for hvilke de før
udsåningen har afsluttet kontrakter, samt det sukkerindhold, der er lagt til
grund i kontrakten
— det hertil svarende anslåede udbytte.Medlemsstaterne kan forlange supplerende oplysninger.2. Uanset artikel 6, stk. 2, litra b), og artikel 39, er hver sukkerfabrikant, der
ikke inden udsåningen har afsluttet leveringskontrakter for en sukkerroe-mængde svarende til A-kvoten til minimumsprisen for A-sukkerroer,forpligtet til at betale mindst den nævnte minimumspris for enhver
sukkerroemængde, som forarbejdes til sukker i den pågældende virksomhed.
3. Der kan dispenseres fra stk. 1 og 2 ved en af den pågældende stat
godkendt faglig aftale.
4. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
almindelige regler for anvendelsen af denne artikel.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og i givet fald de
kriterier, som fabrikanterne skal overholde ved fordeling på de enkelte
sukkerroesælgere af de mængder sukkerroer, der indgås kontrakt om inden
udsåningen i henhold til stk. 1, vedtages efter proceduren i artikel 48.
Artikel 38
1. Det kan besluttes, at sukker eller isoglucose, der er beregnet til
fremstilling af visse varer, ikke skal betragtes som produktion som omhandleti nærværende kapitel.
2. Rådet fastsætter med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de
generelle regler for anvendelsen af stk. 1 og fastlægger de varer, der er
omhandlet i samme stykke.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter pro-
ceduren i artikel 48.
Artikel 39
1. Sukkerfabrikanterne kan købe sukkerroer bestemt til den pågældende
virksomheds produktion af C-sukker eller af det i artikel 38 omhandlede
sukker til en pris, der ligger under de i artikel 5, stk. 1, omhandledeminimumspriser for sukkerroer.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 30
2. For den købte mængde sukkerroer, som svarer til den sukkermængde, der
er
— afsat på det interne marked i henhold til artikel 31, stk. 3, eller— overført til det følgende produktionsår i henhold til artikel 32regulerer fabrikanterne af det pågældende sukker i givet fald købsprisen
således, at den mindst er lig med minimumsprisen for A-sukkeroer.
3. De fornødne gennemførelsesbestemmelser til denne artikel vedtages efter
proceduren i artikel 48.
KAPITEL V
ORDNINGEN VEDRØRENDE PRÆFERENCEINDFØRSEL
Artikel 40
Artikel 41, 42 og 43 anvendes på rørsukker, i det følgende benævnt
»præferencesukker«, henhørende under KN-kode 1701, med oprindelse i de i
bilag II nævnte stater og indført i Fællesskabet i henhold til:
a) protokol nr. 8 om A VS-sukker, der er knyttet som bilag til fjerde
A VS-EF-konvention.
b) aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken
Indien om rørsukker.
Artikel 41
Når interventionsorganerne eller andre af Fællesskabet udpegede befuld-
mægtigede til garanterede priser opkøber præferencesukker, der er indført ihenhold til artikel 40, og hvis kvalitet afviger fra standardkvaliteten, reguleres
de garanterede priser ved tillæg eller fradrag.
Artikel 42
1. Ved indførsel af præferencesukker i medfør af bestemmelserne i artikel
40 anvendes der ingen importafgift.
2. De i artikel 23, stk. 2, nævnte forbud kan ikke gøres til genstand for
undtagelse, for så vidt angår præferencesukker.
Artikel 43
1. I produktionsårene 1995/1996 til 2000/2001 ydes der som interventions-
foranstaltning tilpasningsstøtte til den industri, der raffinerer præferencerå-
rørsukker, som med henblik herpå er indført i Fællesskabet i medfør af artikel
40.
2. Den i stk. 1 omhandlede støtte kan kun ydes inden for de mængder, der er
fastlagt efter artikel 40, og som raffineres til hvidt sukker i de raffinaderier,
der er defineret i artikel 9, stk. 4. For denne produktion af hvidt sukker
fastsættes støttebeløbet til 0,10 EUR/100 kg sukker udtrykt i hvidt sukker.
3. I den i stk. 1 nævnte periode ydes der en supplerende basisstøtte på
0,10 EUR/100 kg sukker udtrykt i hvidt sukker til raffinering i de i artikel
9, stk. 4, definerede raffinaderier af rårørsukker, som er produceret i de
oversøiske franske departementer, for at der kan skabes ligevægt iprisvilkårene mellem dette sukker og præferencesukker.
4. Tilpasningsstøtten og den supplerende støtte justeres for et givet
produktionsår under hensyntagen til størrelsen af den for samme år fastsatte
lagerafgift og de foregående justeringer.
5. Såfremt artikel 9, stk. 4, andet afsnit, anvendes, kan støtteordningen i
henhold til de i stk. 1 til 4 i nærværende artikel på nærmere fastsattebetingelser udvides til at omfatte råsukker af roer, der er høstet i Fællesskabet
og raffineret på de raffinaderier, der er defineret i nævnte artikel 9.
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og navnlig de i stk. 4
nævnte justeringer vedtages efter proceduren i artikel 48.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 31
Artikel 44
1. I den i artikel 43, stk. 1, nævnte periode opkræves der med henblik på en
hensigtsmæssig forsyning af EF-raffinaderierne som defineret i artikel 9, stk.
4, en nedsat afgift, i det følgende benævnt »særafgift«, ved indførsel afrårørsukker med oprindelse i de i artikel 40 nævnte stater og i andre stater i
henhold til aftaler, der er indgået med disse, i det følgende benævnt »særligt
præferencesukker«, og som indføres på de betingelser, der er fastsat iaftalerne, navnlig hvad angår den minimumskøbspris, raffinaderierne skalbetale.
2. Med henblik på anvendelsen af stk. 1 og med forbehold af stk. 5 udgør
det forventede maksimale forsyningsbehov pr. produktionsår, udtrykt i hvidtsukker, for raffineringsindustrien i:
a) Finland: 60 000 tonsb) Frankrig, hovedlandet: 297 000 tons
c) Portugal, den kontinentale del: 292 000 tons
d) Det Forenede Kongerige: 1 130 000 tons.3. Med forbehold af stk. 5 fastlægges på grundlag af en EF-forsynings-
prognose for råsukker for hvert produktionsår eller del af et produktionsår demængder råsukker af sukkerrør og sukkerroer høstet i Fællesskabet, med eller
uden oprindelsesskelnen, der er til rådighed for raffineringsindustrien.
Opgørelsen kan revideres i løbet af produktionsåret.
Med henblik på denne fastlæggelse er de mængder sukker fra de oversøiske
franske departementer og præferencesukker til direkte konsum, der skal tages
i betragtning ved den enkelte opgørelse, de mængder, der er konstateret for
produktionsåret 1994/1995 med fradrag af det anslåede stedlige forbrug inævnte departementer for det pågældende produktionsår. Fremgår det afopgørelsen, at disse mængder er utilstrækkelige til at opfylde de i stk. 2
nævnte maksimale behov, træffes de foranstaltninger, der er nødvendige for at
sikre, at de manglende mængder kan indføres som særligt præferencesukker ide berørte medlemsstater under den importordning med særafgift, der er
fastsat i de i stk. 1 nævnte aftaler.
4. Hvis de formodede maksimale behov for en medlemsstat som fastsat i
stk. 2 eller som ændret i henhold til stk. 5, er overskredet, opkræves der,medmindre der foreligger force majeure, for en mængde, der er lig med
overskridelsen, et beløb svarende til den gældende fulde afgift for det
pågældende produktionsår forhøjet med de i artikel 43 omhandlede støtte-former, og eventuelt forhøjet med den højeste tillægsafgift, der har væretanvendt i samme produktionsår.
I tilfælde af ændring efter stk. 5 vil de mængder præferenceråsukker, som
overstiger de ændrede formodede maksimale behov, dog kunne sælges til
interventionsorganer inden for de mængder, der er fastsat i stk. 2, på de iartikel 41 fastsatte betingelser, såfremt de ikke kan markedsføres i Fælles-
skabet.
5. Anvendes artikel 26, stk. 5, nedsættes de i stk. 2 i nærværende artikel
nævnte maksimale behov i det pågældende produktionsår med en mængdesvarende til summen af det særlige præferencesukker, der er nødvendigt til at
dække de formodede maksimale behov, som fastlagt på de i stk. 3 i
nærværende artikel omhandlede betingelser, og under anvendelse af densamme procentvise nedsættelse som den, der anvendes på summen afA-basismængderne for EF-sukker i henhold til stk. 5.
Nedsættelsen af de maksimale behov fordeles mellem de pågældende
medlemsstater på grundlag af forholdet mellem den mængde, der er fastsatfor hver enkelt af dem i stk. 2, og summen af de mængder, der er fastsat isamme stykke.
6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og navnlig bestemmel-
serne om gennemførelsen og forvaltningen af de i stk. 1 nævnte aftaler
vedtages efter proceduren i artikel 48.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 32
KAPITEL VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 45
De bestemmelser, der er nødvendige for at undgå, at der ved overgangen fra et
sukkerproduktionsår til et andet eller i samme produktionsår opstår
forstyrrelser på sukkermarkedet som følge af ændringer i prisniveauet, kan
fastsættes efter proceduren i artikel 48.
Artikel 46
Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er
nødvendige for anvendelsen af denne forordring.
Forskrifterne i forbindelse med meddelelse og formidling af disse oplysninger
fastsættes efter proceduren i artikel 48.
Artikel 47
Der nedsættes en forvaltningskomité for sukker, i det følgende benævnt
komitéen, som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har enrepræsentant for Kommissionen som formand.
Artikel 48
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden
sagen for komitéen, enten på eget initiativ eller på begæring af enmedlemsstats repræsentant.
2. Kommissionens repræsentant forelægger i komitéen et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver en udtalelse om dette
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor
meget, det pågældende spørgsmål haster. Den udtaler sig med det flertal, derer fastsat i
"C1traktatens artikel 205, stk. 2, 3for vedtagelse af de
afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved
afstemninger i komitéen tillægges de stemmer, der afgives af repræsentan-
terne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel.Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen træffer foranstaltninger, som straks skal finde anvendelse.
Såfremt disse foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med komitéens
udtalelse, meddeles de straks Rådet af Kommissionen; i dette tilfælde kan
Kommissionen udsætte anvendelsen af de foranstaltninger, den har vedtaget, iet tidsrum på højst en måned fra denne meddelelse.
Rådet kan med kvalificeret flertal inden for en måned træffe anden afgørelse.
Artikel 49
Komitéen kan undersøge ethvert andet spørgsmål, som formanden på eget
initiativ eller på begæring af en medlemsstats repræsentant forelægger den.
Artikel 50
De i artikel 1, stk. 1, nævnte varer, som fremstilles eller tilvejebringes på basis
af varer, der ikke er anført i traktatens artikel 23, stk. 2, og artikel 24, stk. 1, itraktaten, kan ikke frit omsættes på Fællesskabets interne marked
Artikel 51
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes artikel 87, 88 og 89 i
traktaten på fremstillingen af og handelen med de i artikel 1, stk. 1,omhandlede varer.
Artikel 52
Ved denne forordnings anvendelse skal der på passende måde tages hensyn
både til de i artikel 33 og artikel 131 i traktaten fastsatte mål.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 33
Artikel 53
1. Italien bemyndiges til på de i stk. 2 og 3 nævnte betingelser at yde en
tilpasningsstøtte i det tilfælde, der er nævnt i stk. 2, litra a) og b), til
sukkerroeproducenterne, og i det tilfælde, der er nævnt i stk. 2, litra c), tilsukkerroeproducenterne og efter omstændighederne til sukkerproducenterne idet pågældende produktionsområde.
2. Den i stk. 1 nævnte støtte kan kun ydes for produktion af den tilsvarende
mængde sukker, der finder sted inden for hver sukkerproducerendevirksomheds A- og Bkvote.
a) For den i første afsnit nævnte produktion i Italiens nordlige produktions-
område kan støttens enhedsbeløb ikke overstige følgende:
— for produktionsåret 1995/1996: 8,15 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 1996/1997: 5,43 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1997/1998: 3,80 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1998/1999: 2,17 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1999/2000: 1,09 EUR/100 kg hvidt sukker.
b) For den i første afsnit nævnte produktion i Italiens centrale produktions-
område kan støttens enhedsbeløb ikke overstige følgende:.
— for produktionsåret 1995/1996: 8,15 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1996/1997: 5,43 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 1997/1998: 4,35 EUR/100 kg hvidt sukker.
— for produktionsåret 1998/1999: 3,26 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1999/2000: 2,17 EUR/100 kg hvidt sukker.
c) For den i første afsnit nævnte produktion i Italiens sydlige produktions-
område kan støttens enhedsbeløb ikke overstige følgende:
— for produktionsåret 1995/1996: 8,15 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1996/1997: 7,61 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1997/1998: 7,06 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1998/1999: 6,52 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 1999/2000: 5,98 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 2000/2001: 5,43 EUR/100 kg hvidt sukker.
3. Italien kan for det sydlige produktionsområde alene og alt efter det
pågælgende produktionsår foretage en tilpasning af den i stk. 2, litra c),nævnte støtte, hvis dette er påkrævet som følge af usædvanlige forhold i
forbindelse med de planer for omstrukturering af sukkersektoren, der er under
gennemførelse i dette område. Ved anvendelse af traktatens artikel 87, 88 og89 vurderer Kommissionen navnlig, om disse støttebeløb er i overens-stemmelse med omstruktureringsplanerne.
4. I stk. 1, 2 og 3 forstås ved:
a) »det nordlige produktionsområde«: det område, der omfatter andre end
de i litra b) og c) nævnte områder
b) »det centrale produktionsområde«: det område, der omfatter Toscana,
Umbria, Lazio og Marche
c) det sydlige produktionsområde: det område, der omfatter Abruzzo,
Molise, Puglia, Sardegna, Campania, Basilicata, Calabria og Sicilia.
5. Italien forelægger Rådet de foranstaltninger, der træffes for hvert
produktionsår med henblik på anvendelse af stk. 1, 2 og 3, herunder navnligstøttens fordeling på produktionsområderne og mellem sukkerroeproducenterog sukkerproducenter i det sydlige område.
6. Spanien bemyndiges til på de nedenfor nævnte betingelser at yde en
tilpasningsstøtte til de sukkerproducerende virksomheder i produktionsårene1993/1994 til 1996/1997.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 34
Støtten ydes kun for A- og B-sukker og som led i strukturomlægningsplaner,
der tager sigte på at rationalisere sukkerindustrien i Spanien. Disse planermeddeles Kommissionen. Støtten kan højst andrage 45,65 mio. EUR i den iførste afsnit nævnte periode.
Fællesskabet afholder 50 % af den støtte, der ydes pr. produktionsår, som
interventionsforanstaltning.
7. Spanien bemyndiges til på de i stk. 8 nævnte betingelser at yde en
tilpasningsstøtte i det tilfælde, der er nævnt i stk. 8, litra a), til sukkerroe-
producenterne, og i det tilfælde, der er nævnt i stk. 8, litra b), til
sukkerrørproducenterne på sit område.
8. Den i stk. 7 nævnte støtte kan kun ydes for produktion af den tilsvarende
mængde sukker, der finder sted inden for hver sukkerproducerendevirksomheds A- og B-kvote.
a) For den i første afsnit nævnte produktion på grundlag af sukkerroer kan
støttens enhedsbeløb ikke overstige følgende
— for produktionsåret 1995/1996: 8,67 EUR/100 kg hvidt sukker— for produktionsåret 1996/1997: 5,43 EUR/100 kg hvidt sukker.— for produktionsåret 1997/1998: 4,35 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 1998/1999: 3,26 EUR/100 kg hvidt sukker
— for produktionsåret 1999/2000: 2,17 EUR/100 kg hvidt sukker.
b) For den i første afsnit nævnte sukkerproduktion på grundlag af sukkerrør
kan støttens enhedsbeløb ikke overstige 7,25 EUR/100 kg hvidt sukker i
produktionsårene 1995/1996 til 2000/2001.
9. Spanien forelægger Rådet de foranstaltninger, der træffes for hvert
produktionsår med henblik på anvendelse af stk. 7 og 8, herunder navnlig
støttens fordeling mellem sukkerroeproducenter og sukkerrørproducenter.
10. I produktionsårene 1995/1996 til 2000/2001 bemyndiges Det Forenede
Kongerige til, i det omfang det finder det nødvendigt, at yde tilpasningsstøttetil raffinering af præferencerårørsukker.
Den i første afsnit omhandlede støtte kan kun ydes inden for de mængder, der
er fastlagt ifølge de i artikel 40 omhandlede bestemmelser, og som raffinerestil hvidt sukker i Det Forenede Kongerige. For denne produktion af hvidt
sukker fastsættes det maksimale støttebeløb til 0,54 EUR/100 kg sukker
udtrykt i hvidt sukker.
Artikel 54
Såfremt særlige foranstaltninger måtte være nødvendige, for at forpligtelserne
i forbindelse med Fællesskabets tiltrædelse af den internationale sukkeraftalekan opfyldes inden for rammerne af denne forordning, træffer Rådet med
kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen sådanne foranstaltninger, der
kan afvige fra bestemmelserne i denne forordning.
Artikel 55
Forordning (EØF) nr. 1785/81 ophæves.
Henvisninger til omtalte forordning gælder som henvisninger til nærværende
forordning og læses i henhold til den i bilag III, del A, anførte
sammenligningstabel.
Artikel 56
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver
medlemsstat.!B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 35
BILAG I
KN-kode Varebeskrivelse
ex 0403 Kærnemælk, koaguleret mælk og fløde, yoghurt, kefir og anden fermenteret eller syrnet mælk og
fløde, også koncentreret, tilsat sukker eller andre sødemidler, aromatiseret eller tilsat frugt,nødder eller kakao:
0403 10 – Y oghurt:0403 10 51 til 0403 10 99 – – Aromatiseret eller tilsat frugt eller kakao
0403 90 – I andre tilfælde:
0403 90 71 til 0403 90 99 – – Aromatiseret eller tilsat frugt eller kakao
ex 0710 Grøntsager, også kogte i vand eller dampkogte, frosne:
0710 40 00 – Sukkermajs
ex 0711 Grøntsager, foreløbigt konserverede f.eks. med svovldioxid, i saltlage, svovlsyrlingvand eller
andre konserverende opløsninger, men ikke tilberedte til umiddelbar fortæring:
0711 90 – Andre grøntsager; blandinger af grøntsager:
– – Grøntsager
0711 90 30 – Sukkermajs
ex 1302 Plantesafter og planteekstrakter; pectinstoffer, pectinater og pectater; agar-agar og andre
planteslimer og gelatineringsmidler, også modificerede, udvundet af vegetabilske stoffer
1702 50 00 Kemisk ren fruktose
ex 1704 Sukkervarer uden indhold af kakao (herunder hvid chokolade), undtagen lakridssaft henhørende
under pos. 1704 90 10
1806 Chokolade og andre tilberedte næringsmidler med indhold af kakao
ex 1901 Maltekstrakt; tilberedte næringsmidler fremstillet af mel, stivelse eller maltekstrakt, også med
indhold af kakao, såfremt dette udgør mindre end 40 vægtprocent beregnet på et fuldstændigfedtfrit grundlag, ikke andetsteds tariferet; tilberedte næringsmidler fremstillet af produkter
henhørende under pos. 0401-0404, også med indhold af kakao, såfremt dette udgør mindre end 5
vægtprocent, beregnet på et fuldstændig fedtfrit grundlag, ikke andetsteds tariferet:
1901 10 00 – Tilberedte næringsmidler til børn, i pakninger til detailsalg1901 20 00 – Blandinger og dej til fremstilling af bagværk henhørende under pos. 1905
1901 90 – I andre tilfælde:
– – I andre tilfælde:
1901 90 99 – – – I andre tilfælde
ex 1902 Pastaprodukter, også kogte eller med fyld (af kød eller andre varer) eller på anden måde
tilberedt, f.eks. spaghetti, makaroni, nudler, lasagne, gnocchi, ravioli, cannelloni; couscous, ogsåtilberedt:
1902 20 – Pastaprodukter med fyld (også kogt eller på anden måde tilberedt):
– – I andre tilfælde:
1902 20 91 – – – Kogte1902 20 99 – – – I andre tilfælde1902 30 – Andre pastaprodukter
1902 40 – Couscous:
1902 40 90 – – I andre tilfælde1904 Tilberedte næringsmidler fremstillet ved ekspandering eller ristning af korn eller kornprodukter
(f.eks. cornflakes); korn undtagen majs, i form af kerner, flager eller andet bearbejdet korn
(undtagen mel), forkogt eller på anden måde tilberedt, ikke andetsteds tariferet!
M11999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 36
KN-kode Varebeskrivelse
ex 1905 Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk, også tilsat kakao; kirkeoblater, oblatkapsler af
den art der anvendes til lægemidler, segloblater, og lignende varer af mel eller stivelse:
1905 10 00 – Knækbrød1905 20 – Honningkager og lignende
1905 30 – Søde kiks, biscuits og småkager; vafler
1905 40 – Tvebakker og kryddere, ristet brød og lignende ristede1905 90 – I andre tilfælde:
– – I andre tilfælde:
1905 90 40 – – – Vafler med et vandindhold på over 10 vægtprocent
1905 90 45 – – – Biscuits1905 90 55 – – – Ekstruderede eller ekspanderede varer, krydrede eller saltede:
1905 90 60 – – – – Med tilsætning af sødemidler
1905 90 90 – –––I andre tilfælde
ex 2001 Grøntsager, frugter, nødder og andre spiselige plantedele, tilberedt eller konserveret med eddike
eller eddikesyre:
2001 90 – I andre tilfælde:2001 90 30 – – Sukkermajs ( Zea mays var. saccharata ):
2001 90 40 – – Y amsrødder, søde kartofler og lignende spiselige dele af planter, med indhold af stivelse på 5
vægtprocent og derover
ex 2004 Andre grøntsager, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre,
frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006:
2004 10 – Kartofler:
– – I andre tilfælde:
2004 10 91 – – – I form af mel eller flager2004 90 – Andre grøntsager og blandinger af grøntsager:
2004 90 10 – – Sukkermajs ( Zea mays var. saccharata ):
ex 2005 Andre grøntsager, tilberedt eller konserveret på anden måde end med eddike eller eddikesyre,
ikke frosne, undtagen varer henhørende under pos. 2006:
2005 20 – Kartofler:
2005 20 10 – – I form af mel eller flager
2005 80 00 – Sukkermajs ( Zea mays var. saccharata )
2008 Frugter, nødder og andre spiselige plantedele, tilberedt eller konserveret på anden måde, også
tilsat sukker, andre sødemidler eller alkohol, ikke andetsteds tariferet:
– Nødder, jordnødder samt andre kerner og frø, også blandede:
2008 11 – – Jordnødder
ex 2101 Ekstrakter, essenser og koncentrater af kaffe, te eller maté samt varer tilberedt på basis af disse
produkter eller på basis af kaffe, te eller maté; brændt cikorie og andre brændte kaffeerstatningersamt ekstrakter, essenser og koncentrater deraf:
– Ekstrakter, essenser og koncentrater af kaffe samt varer tilberedt på basis af disse ekstrakter,
essenser eller koncentrater eller på basis af kaffe:
– – Varer tilberedt på basis af disse ekstrakter, essenser eller koncentrater eller på basis af kaffe:
2101 12 98 – – – I andre tilfælde!
M11999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 37
KN-kode Varebeskrivelse
– Ekstrakter, essenser og koncentrater af te eller maté samt varer tilberedt på basis af disse
ekstrakter, essenser eller koncentrater eller på basis af te eller maté:
– – Tilberedte varer:
2101 20 98 – – – I andre tilfælde
– Brændt cikorie og andre brændte kaffeerstatninger samt ekstrakter, essenser og koncentrater
deraf:
– – Brændt cikorie og andre brændte kaffeerstatninger:
2101 30 19 – – – I andre tilfælde
– – Brændt cikorie og andre brændte kaffeerstatninger:
2101 30 99 – – – I andre tilfælde
ex 2102 Gær (levende eller inaktiv); andre inaktive encellede mikroorganismer (undtagen vacciner
henhørende under pos. 3002); tilberedte bagepulvere:
2102 10 – Levende gær:
– – Bagegær:
2102 10 31 – – – Tørgær
2102 10 39 – – – I andre tilfælde
2105 00 Konsumis, også med indhold af kakao
ex 2106 Tilberedte næringsmidler, ikke andetsteds tariferet:
2106 90 – I andre tilfælde:
2106 90 10 – – Ostefondue
– – I andre tilfælde:
2106 90 92 – – – Uden indhold af mælkefedt, saccharose, isoglucose, glucose eller stivelse, eller med
indhold af mælkefedt på under 1,5 vægtprocent, af saccharose på under 5 vægtprocent, afisoglucose på under 5 vægtprocent, af glucose på under 5 vægtprocent eller af stivelse på under 5vægtprocent
2106 90 98 – – – I andre tilfælde
2202 Vand, herunder mineralvand og vand tilsat kulsyre, tilsat sukker eller andre sødemidler eller
aromatiseret, og andre ikke-alkoholholdige drikkevarer, undtagen frugt- og grøntsagssafterhenhørende under pos. 2009
2205 Vermouth og anden vin af friske druer, tilsat aromatiske planter eller aromastoffer
ex 2208 Ethanol (ethylalkohol), ikke denatureret med et alkoholindhold på 80 % vol; spiritus, likør og
andre spiritusholdige drikkevarer:
2208 20 – Spiritus fremstillet ved destillation af druevin eller druekvas2208 50 91 til 2208 50 99 Genever
2208 70 Likør:
2208 90 41 til 2208 90 78 – Anden spiritus og andre spiritusholdige drikkevarer2905 43 00 Mannitol
2905 44 D-glucitol (sorbitol)
ex 3302 Blandinger af lugtstoffer samt blandinger (herunder alkoholiske opløsninger) på basis af et eller
flere af disse stoffer, af den art der anvendes som råvarer i industrien; andre tilberedninger påbasis af lugtstoffer, af den art der anvendes til fremstilling af drikkevarer:
3302 10 – Af den art der anvendes i næringsmiddel- eller drikkevareindustrien:
– – Af den art der anvendes i drikkevareindustrien:– – – Tilberedninger indeholdende samtlige de smagsstoffer, der kendetegner en bestemt drik:!
M11999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 38
KN-kode Varebeskrivelse
––––I andre tilfælde (med et virkeligt alkoholindhold på over 0,5 % vol):
3302 10 29 – ––––I andre tilfælde
ex Kapitel 38 Diverse kemiske produkter
3824 60 Sorbitol, undtagen varer henhørende under pos. 2905 44!M11999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 39
BILAG II
De i artikel 40 omhandlede stater, lande og territorier
Barbados
Belize
Côte d’Ivoire
Congo
Fiji
GuyanaIndien
Jamaica
Kenya
Madagaskar
Malawi
Mauritius
Saint Christopher og Nevis samt Anguilla
Surinam
SwazilandTanzania
Trinidad og Tobago
Uganda
Zambia
Zimbabwe!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 40
BILAG III
Del A
SAMMENLIGNINGSTABEL
Forordning (EØF) nr. 1785/81 Nærværende forordning
— Kapitel I
Artikel 1, stk. 1 Artikel 1, stk. 1Artikel 1, stk. 2, litra a) Artikel 1, stk. 2, litra a)
Artikel 1, stk. 2, litra b) Artikel 1, stk. 2, litra b)
Artikel 1, stk. 2, litra c) Artikel 1, stk. 2, litra c)Artikel 1, stk. 2, litra d) Artikel 1, stk. 2, litra d)
Artikel 24, stk. 1, andet afsnit, litra a) Artikel 1, stk. 2, litra e)
Artikel 24, stk. 1, andet afsnit, litra b) Artikel 1, stk. 2, litra f)Artikel 24, stk. 1, andet afsnit, litra c) Artikel 1, stk. 2, litra g)
Artikel 5, stk. 4 Artikel 1, stk. 2, litra h) og i)
Artikel 24 b, stk. 5, litra a) Artikel 1, stk. 2, litra j)Artikel 24 b, stk. 5, litra b) Artikel 1, stk. 2, litra k)
Artikel 24 b, stk. 5, litra c) Artikel 1, stk. 2, litra l)
Afsnit I Kapitel IIArtikel 2 Artikel 2Artikel 3 Artikel 3
Artikel 4 Artikel 4
Artikel 5, stk. 1, 2 og 3 Artikel 5, stk. 1, 2 og 3Artikel 5, stk. 5 Artikel 5, stk. 4
Artikel 6 Artikel 6
Artikel 7 Artikel 7Artikel 8, stk. 1, første afsnit Artikel 8, stk. 1
Artikel 8, stk. 1, andet afsnit —
Artikel 8, stk. 1, tredje afsnit —Artikel 8, stk. 2 Artikel 8, stk. 2
Artikel 8, stk. 2 a —
Artikel 8, stk. 3 Artikel 8, stk. 3Artikel 8, stk. 4 Artikel 8, stk. 4
Artikel 8, stk. 5 Artikel 8, stk. 5
Artikel 9, stk. 1 Artikel 9, stk. 1Artikel 9, stk. 2 Artikel 9, stk. 2
Artikel 9, stk. 3 Artikel 9, stk. 3
Artikel 9, stk. 4 Artikel 9, stk. 4Artikel 9, stk. 4 b —Artikel 9, stk. 4 c —!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 41
Forordning (EØF) nr. 1785/81 Nærværende forordning
Artikel 9, stk. 5 Artikel 9, stk. 5
Artikel 9, stk. 6, første led Artikel 9, stk. 6, første led
Artikel 9, stk. 6, andet led Artikel 9, stk. 6, andet ledArtikel 9, stk. 6, tredje led Artikel 9, stk. 6, tredje led
Artikel 9, stk. 6, fjerde led Artikel 9, stk. 6, fjerde led
Artikel 9, stk. 6, femte led Artikel 9, stk. 6, femte ledArtikel 9, stk. 6, sjette led Artikel 9, stk. 6, sjette led
Artikel 9, stk. 6, syvende led —
Artikel 10 Artikel 10Artikel 11, stk. 1 Artikel 11, stk. 1
Artikel 11, stk. 1 a Artikel 11, stk. 2
Artikel 11, stk. 2 Artikel 11, stk. 3Artikel 11, stk. 3 Artikel 11, stk. 4
Artikel 12 Artikel 12
Afsnit II Kapitel IIIArtikel 13 Artikel 13Artikel 14 Artikel 14
Artikel 15 Artikel 15
Artikel 15 a Artikel 16Artikel 16 Artikel 17
Artikel 17 Artikel 18
Artikel 17 a Artikel 19Artikel 17 b Artikel 20
Artikel 17 c Artikel 21
Artikel 18 Artikel 22Artikel 19 Artikel 23
Artikel 20 Artikel 24
Artikel 21 Artikel 25Afsnit III Kapitel IV
Artikel 23, stk. 1 Artikel 26, stk. 1
Artikel 23, stk. 2 Artikel 26, stk. 2Artikel 23, stk. 3 Artikel 26, stk. 3
Artikel 23, stk. 4 Artikel 26, stk. 4
Artikel 23, stk. 4 a Artikel 26, stk. 5Artikel 23, stk. 5 Artikel 26, stk. 6Artikel 24, stk. 1, første afsnit Artikel 27, stk. 1
Artikel 24, stk. 1 a, første afsnit Artikel 27, stk. 2, første afsnit
Artikel 24, stk. 1 a, andet afsnit Artikel 27, stk. 2, andet afsnit!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 42
Forordning (EØF) nr. 1785/81 Nærværende forordning
Artikel 24, stk. 1 a, tredje afsnit —
Artikel 24, stk. 1 a, fjerde afsnit —
Artikel 24, stk. 1 a, femte afsnit —Artikel 24, stk. 2 Artikel 27, stk. 3
Artikel 24, stk. 3 Artikel 27, stk. 4
Artikel 24, stk. 6 Artikel 27, stk. 5Artikel 24, stk. 8 Artikel 27, stk. 6
Artikel 24 a, stk. 1 Artikel 28, stk. 1
Artikel 24 a, stk. 2 Artikel 28, stk. 2Artikel 24 a, stk. 3, første afsnit Artikel 28, stk. 3
Artikel 24 a, stk. 3, andet afsnit —
Artikel 24 a, stk. 4 Artikel 28, stk. 4Artikel 24 a, stk. 5 Artikel 28, stk. 5
Artikel 24 a, stk. 6 Artikel 28, stk. 6
Artikel 24 b, stk. 1-4 Artikel 29, stk. 1-4Artikel 24 b, stk. 6 Artikel 29, stk. 5Artikel 25 Artikel 30
Artikel 26 Artikel 31
Artikel 27, stk. 1 Artikel 32, stk. 1Artikel 27, stk. 2 Artikel 32, stk. 2
Artikel 27, stk. 2 a Artikel 32, stk. 3
Artikel 27, stk. 3 Artikel 32, stk. 4Artikel 27, stk. 4 —
Artikel 28 Artikel 33
Artikel 28 a Artikel 34Artikel 28 b Artikel 35
Artikel 29 Artikel 36
Artikel 30 Artikel 37Artikel 31 Artikel 38
Artikel 32 Artikel 39
Afsnit III a —Artikel 32 a —
Afsnit IV Kapitel V
Artikel 33 Artikel 40Artikel 34 Artikel 41Artikel 35 Artikel 42
Artikel 36 Artikel 43
Artikel 37, stk. 1 Artikel 44, stk. 1!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 43
Forordning (EØF) nr. 1785/81 Nærværende forordning
Artikel 37, stk. 2, første afsnit Artikel 44, stk. 2
Artikel 37, stk. 2, andet afsnit —
Artikel 37, stk. 3 Artikel 44, stk. 3Artikel 37, stk. 4 Artikel 44, stk. 4
Artikel 37, stk. 5 Artikel 44, stk. 5
Artikel 37, stk. 6 Artikel 44, stk. 6Afsnit V Kapitel VI
Artikel 38 Artikel 45
Artikel 39 Artikel 46Artikel 40, stk. 1 Artikel 47
Artikel 40, stk. 2 —
Artikel 41, stk. 1 Artikel 48, stk. 1Artikel 41, stk. 2 og 3 Artikel 48, stk. 2
Artikel 42 Artikel 49
Artikel 43 Artikel 50Artikel 44 Artikel 51Artikel 45 Artikel 52
Artikel 46 Artikel 53
Artikel 47 Artikel 54Artikel 48 —
Artikel 49 —
— Artikel 55— Artikel 56
Bilag I Bilag I
Bilag II Bilag II— Bilag III!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 44
Del B
EFT
nr. side dato
Rådets forordning (EØF) nr. 192/82 af 26. januar 1982 L 21 1 29.1.1982
Rådets forordning (EØF) nr. 606/82 af 16. marts 1982 L 74 1 18.3.1982
Rådets forordning (EØF) nr. 1482/85 af 23. maj 1985 L 151 1 10.6.1985
Rådets forordning (EØF) nr. 3768/85 af 20. december 1985 (udelukkende hvad angår
dens artikel 1, stk. 1)L 362 8 31.12.1985
Rådets forordning (EØF) nr. 934/86 af 24. marts 1986 L 87 1 2.4.1986
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3666/86 af 1. december 1986 L 339 10 2.12.1986
Rådets forordning (EØF) nr. 229/87 af 26. januar 1987 L 25 1 28.1.1987Kommissionens forordning (EØF) nr. 3993/87 af 23. december 1987 L 377 24 31.12.1987
Rådets forordning (EØF) nr. 1107/88 af 25. april 1988 L 110 20 29.4.1988
Rådets forordning (EØF) nr. 2250/88 af 19. juli 1988 L 198 28 26.7.1988Kommissionens forordning (EØF) nr. 2306/88 af 26. juli 1988 L 201 65 27.7.1988
Rådets forordning (EØF) nr. 1069/89 af 18. april 1989 L 114 1 27.4.1989
Rådets forordning (EØF) nr. 3577/90 af 4. december 1990 (udelukkende hvad angår
dens artikel 1 og 2 samt bilag V)L 353 23 17.12.1990
Rådets forordning (EØF) nr. 305/91 af 4. februar 1991 L 37 1 9.2.1991
Kommissionens forordning (EØF) nr. 464/91 af 27. februar 1991 (udelukkende hvad
angår dens artikel 3)L 54 22 28.2.1991
Kommissionens forordning (EØF) nr. 61/92 af 10. januar 1992 (udelukkende hvad angår
dens artikel 2)L 6 19 11.1.1992
Rådets forordning (EØF) nr. 3484/92 af 27. november 1992 L 353 8 3.12.1992
Rådets forordning (EØF) nr. 3814/92 af 28. december 1992 L 387 7 31.12.1992Rådets forordning (EØF) nr. 1548/93 af 14. juni 1993 L 154 10 25.6.1993
Rådetes forordning (EF) nr. 133/94 af 24. januar 1994 L 22 7 27.1.1994
Rådets forordning (EF) nr. 3290/94 af 22. december 1994 (udelukkende hvad angår dens
artikel 1 og 2 samt bilag IV)L 349 105 31.12.1994
Kommissionens forordning (EF) nr. 283/95 af 13. februar 1995 L 34 3 14.2.1995
Rådets forordning (EF) nr. 1101/95 af 24. april 1995 (udelukkende hvad angår dens
artikel 1)L 110 1 17.5.1995
Kommissionens forordning (EF) nr. 1126/96 af 24. juni 1996 L 150 3 25.6.1996
Rådets forordning (EF) nr. 1599/96 af 30. juli 1996 L 206 43 16.8.1996
Kommissionens forordning (EF) nr. 1148/98 af 2. juni 1998 L 159 38 3.6.1998!
B1999R2038 — DA — 15.07.2000 — 001.001 — 45