1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M4 RÅDETS DIREKTIV
af 20. maj 1975
om radiostøjdæmpning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (elektromagnetisk kompatibilitet)
(75/322/EØF) ◄
(EFT L 147 af 9.6.1975, s. 28)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 82/890/EØF af 17. december 1982 L 378 45 31.12.1982
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/54/EF af 23. september 1997 L 277 24 10.10.1997
►M3Kommissionens direktiv 95/54/EF af 31. oktober 1995 L 266 1 8.11.1995
►M4Kommissionens direktiv 2000/2/EF af 14. januar 2000 L 21 23 26.1.2000
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 20. maj 1975
om radiostøjdæmpning af landbrugs- og skovbrugstraktorer (elek-
tromagnetisk kompatibilitet)
(75/322/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer skal opfylde i medfør af de
enkelte landes lovgivning, vedrører blandt andet radiostøjdæmpning;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor påkrævet, at alle medlemsstater, enten som supplement til elleri stedet for deres nuværende bestemmelser, vedtager ensartedeforskrifter, navnlig med henblik på at fremgangsmåden for EØF-stan-
dardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF af 4.
marts 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning omgodkendelse af landbrugs- eller skovbrugshjultraktorer(
3) kan anvendes
for alle traktorer —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved køretøjer forstås i dette direktiv de traktorer, som er defineret i
direktiv 74/150/EØF.
Artikel 2
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-typegodkendelse eller national
typegodkendelse af et køretøj, et system, en komponent eller en separat
teknisk enhed med begrundelse i elektromagnetisk kompatibilitet, hviskravene i dette direktiv er opfyldt.
Artikel 4
Fra den 1. oktober 2001 anses nærværende direktiv for et særdirektiv i
forbindelse med anvendelsen af artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 89/336/EØF(
4).
Artikel 5
Ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bilagene til den tekniske
udvikling, fastsættes i overensstemmelse med den fremgangsmåde, derer fastlagt i artikel 13, i direktiv 74/150/EØF.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 160 af 18. 12. 1969, s. 29.
(2) EFT nr. C 48 af 16. 4. 1969, s. 21.
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(4) EFT L 139 af 23.5.1989, s. 19.▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼B
Artikel 6
1. Medlemsstaterne sætter de bestemmelser, der er nødvendige for at
efterkomme dette direktiv, i kraft inden atten måneder efter dets
meddelelse og giver straks Kommissionen underretning herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
ordlyden af de vigtigste nationale retsforskrifter som de udsteder pådet område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 7
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 3
▼M4
BILAG I
KRAV TIL KØRETØJERNE OG TIL ELEKTRISKE/ELEKTRONISKE
ENHEDER MONTERET DERI
1.Formål
1.1. ►M4Direktivet omfatter elektromagnetisk kompatibilitet for de
køretøjer, der er omhandlet i artikel 1, og for komponenter og separate
tekniske enheder, der er beregnet til montering i køretøjer. ◄
2.Definitioner
2.1. I dette direktiv forstås ved:
2.1.1. »Elektromagnetisk kompatibilitet«: Et køretøjs, en komponents eller
en separat teknisk enheds evne til at fungere tilfredsstillende i sine
elektromagnetiske omgivelser uden at påføre disse omgivelser uaccep-
table elektromagnetiske forstyrrelser.
2.1.2. »Elektromagnetisk forstyrrelse«: Ethvert elektromagnetisk fænomen,
som kan nedsætte et køretøjs, en komponents eller en separat teknisk
enheds funktionsevne. Elektromagnetisk støj, uønskede signaler eller
enhver ændring af selve forplantningsmediet betragtes som elektro-
magnetiske forstyrrelser.
2.1.3. »Elektromagnetisk immunitet«: Et køretøjs, en komponents eller en
separat teknisk enheds evne til at arbejde under påvirkning af nærmere
angivne elektromagnetiske forstyrrelser uden nedsættelse af funktions-
evnen.
2.1.4. »Elektromagnetiske omgivelser«: Samtlige elektromagnetiske fæno-
mener, som er til stede i en given situation.
2.1.5. »Referencegrænse«: Det niveau, som både typegodkendelse af er
køretøj og kontrol af produktionens overensstemmelse refererer til.
2.1.6. »Referenceantenne«: I frekvensområdet 20-80 MHz, en symmetrisk
dipolantenne, der er en halvbølgedipol med udlignet resonans ved
80 MHz; i frekvensområdet over 80 MHz, en halvbølgedipol med
udlignet resonans afstemt efter den målte frekvens.
2.1.7. »Bredbåndsemission«: Emission med båndbredde større end en given
modtagers eller et givet måleapparats.
2.1.8. »Smalbåndsemission«: Emission med båndbredde mindre end en given
modtagers eller et givet måleapparats.
2.1.9. »Elektrisk/elektronisk system«: Elektrisk og/eller elektronisk kompo-
nent eller enhed af komponenter, herunder alle tilhørende elektriske
forbindelser og kabler, som er en del af et køretøj, men ikke beregnet
til at blive typegodkendt for sig.
2.1.10. »Elektrisk/elektronisk enhed«: Elektrisk og/eller elektronisk kompo-
nent eller enhed af komponenter, herunder alle tilhørende elektriske
forbindelser og kabler, som er beregnet til montering i et køretøj for
at udfylde en eller flere nærmere angivne funktioner. En elektrisk/
elektronisk enhed kan efter fabrikantens ønske typegodkendes enten
som en komponent eller en separat teknisk enhed (jf. ►M4direktiv
74/150/EØF ◄med senere ændringer).
2.1.11. »Køretøjstype« for så vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet køre-
tøjer, som ikke afviger væsentligt fra hinanden på bl.a. følgende
punkter:
2.1.11.1. motorrummets størrelse og form
2.1.11.2. den generelle placering af elektriske og/eller elektroniske komponenter
og af det samlede ledningsnet
2.1.11.3. det materiale, som hovedsagelig er anvendt til køretøjets karrosseri
(f.eks. stål, aluminium eller glasfiber). Tilstedeværelsen af plader af
et andet materiale ændrer ikke på køretøjstypen, forudsat at det mest
anvendte materiale er det samme. Sådanne varianter skal dog anføres.
2.1.12. »Type elektrisk/elektronisk enhed« for så vidt angår elektromagnetisk
kompatibilitet elektriske/elektroniske enheder, som ikke afviger fra
hinanden på væsentlige punkter, såsom:
2.1.12.1. den funktion, som den pågældende enhed udfylder1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 4
▼M4
2.1.12.2. placering af elektriske og/eller elektroniske komponenter.
3.Ansøgning om typegodkendelse
3.1. Ansøgning om typegodkendelse af et køretøj
3.1.1. Ansøgning om typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår elektro-
magnetiskk ompatibilitet i henhold til ►M4artikel 9a i direktiv 74/
150/EØF ◄, indgives af fabrikanten.
3.1.2. Oplysningsskemaet skal udformes som vist i bilag IIA.
3.1.3. Køretøjsfabrikanten skal opstille et program med alle forventede
kombinationer af relevante elektriske/elektroniske systemer eller elek-
triske/elektroniske enheder, karrosseriformer(1), varianter med hensyn
til karrosserimateriale (1), det samlede ledningsnet, motorvarianter,
højre-/venstrestyring og versioner med forskellig akselafstand. Elek-
triske/elektroniske systemer og elektriske/elektroniske enhederbetragtes som relevante, hvis de kan afgive nævneværdig bred- eller
smalbåndsstråling og/eller påvirke førerens direkte styring af køretøjet
(jf. punkt 6.4.2.3).
3.1.4. Fra dette program udvælger fabrikanten og den ansvarlige myndighed
efter fælles overenskomst et køretøj til prøvning. Køretøjet skal være
repræsentativt for køretøjstypen (se bilag IIA, tillæg 1). Valget af
køretøj skal baseres på de elektriske/elektroniske systemer, fabrikanten
tilbyder. Fabrikanten og den ansvarlige myndighed kan indbyrdes
aftale at udvælge endnu et køretøj fra programmet, hvis det menes, at
det indeholder andre elektriske/elektroniske systemer, således at køre-
tøjets elektromagnetiske kompatibilitet kan være væsentligt anderledes
end det først udvalgte køretøjs.
3.1.5. Der kan efter proceduren i punkt 3.1.4 kun udvælges køretøjer blandt
de kombinationer af køretøj og elektriske/elektroniske enheder, som
faktisk agtes produceret.
3.1.6. Fabrikanten kan supplere ansøgningen med en rapport over prøv-
ninger, der allerede er udført. Den godkendende myndighed kan
benytte data herfra til udarbejdelse af typegodkendelsesattesten.
3.1.7. Hvis den tekniske tjeneste, der star for typegodkendelsesprøvningen,
selv udfører prøvningen, skal der stilles et køretøj til rådighed, somer repræsentativt for den type, der søges godkendt, jf. punkt 3.1.4.
3.2. Typegodkendelse af elektriske/elektroniske enheder
3.2.1. Ansøgning om typegodkendelse af en elektrisk/elektronisk enhed for
så vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet i henhold til
►
M4artikel 9a i direktiv 74/150/EØF ◄, indgives af fabrikanten af
køretøjet eller den elektriske/elektroniske enhed.
3.2.2. Oplysningsskemaet skal udformes som vist i bilag IIB.3.2.3. Fabrikanten kan supplere ansøgningen med en rapport over prøv-
ninger, der allerede er udført. Den godkendende myndighed kan
benytte data herfra til udarbejdelse af typegodkendelsesattesten.
3.2.4. Hvis den tekniske tjeneste, der står for typegodkendelsesprøvningen,
selv udfører prøvningen, skal der stilles en elektrisk/elektronisk enhed
til rådighed, som er repræsentativ for den type, der søges godkendt,
om nødvendigt efter drøftelse med fabrikanten af f.eks. mulige variati-
oner i udformning, antal komponenter eller antal sensorer. Den
tekniske tjeneste kan udvælge endnu et eksemplar, hvis den finder
det påkrævet.
3.2.5. Prøveemnerne skal være tydeligt og uudsletteligt mærket med fabri-
kantens handelsnavn eller -mærke og typebetegnelse.
3.2.6. Eventuelle begrænsninger for anvendelsen skal anføres. De skal
fremgå af bilag IIB og/eller IIIB.
4.Typegodkendelse
4.1. Muligheder for opnåelse af typegodkendelse4.1.1. Typegodkendelse af køretøj
For typegodkendelse af et køretøj foreligger der følgende muligheder,
som fabrikanten frit kan vælge imellem:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 5
(1) Hvis relevant.
▼M4
4.1.1.1. Typegodkendelse af et komplet anlæg på køretøjet
Der kan direkte meddeles typegodkendelse af et komplet anlæg på
køretøjet i henhold til bestemmelserne i punkt 6. Vælger køretøjsfa-
brikanten denne mulighed, kræves der ingen særskilt prøvning af
elektriske/elektroniske systemer eller elektriske/elektroniske enheder.
4.1.1.2. Typegodkendelse af en køretøjstype på grundlag af uafhængig prøv-
ning af elektriske/elektroniske enheder
Køretøjsfabrikanten kan opnå typegodkendelse af køretøjet, hvis han
over for den ansvarlige myndighed kan godtgøre, at alle relevante (jf.
punkt 3.1.3) elektriske/elektroniske systemer eller elektriske/elektro-niske enheder hver for sig har opnået typegodkendelse efter
forskrifterne i dette direktiv, og at de er monteret som foreskrevet heri.
4.1.1.3. En fabrikant kan søge godkendelse efter dette direktiv, selv om køre-
tøjet ikke har noget udstyr af den type, der skal underkastes
immunitets- eller udstrålingsprøvning. Køretøjet må ikke være udstyret
med nogen af de i punkt 3.1.3 omhandlede systemer (immunitet) og
intet udstyr til styret tænding. Sådanne godkendelser kræver ingen
prøvning.
4.1.2. Typegodkendelse af en elektrisk/elektronisk enhed
Der kan meddeles typegodkendelse af en elektrisk/elektronisk enhed
til montering i enhver køretøjstype eller en eller flere bestemte køre-
tøjstyper efter fabrikantens ønske. Elektriske/elektroniske enheder, der
indvirker direkte på styringen af køretøjet, vil normalt blive typegod-
kendt i forbindelse med en køretøjsfabrikant.
4.2. Meddelelse af typegodkendelse
4.2.1. Køretøj
4.2.1.1. Der meddeles EØF-typegodkendelse i henhold til ►
M4artikel 4 i
direktiv 74/150/EØF ◄, hvis det repræsentative køretøj opfylder
kravene i nærværende direktiv.
4.2.1.2. EØF-typegodkendelsesattesten udformes som vist i bilag IIIA.4.2.2. Elektrisk/elektronisk enhed4.2.2.1. Der meddeles EØF-typegodkendelse i henhold til ►
M4artikel 4 i
direktiv 74/150/EØF ◄, hvis den repræsentative elektriske/elektro-
niske enhed opfylder kravene i nærværende direktiv.
4.2.2.2. EØF-typegodkendelsesattesten udformes som vist i bilag IIIB.
4.2.3. Ved udfærdigelsen af den i punkt 4.2.1.2 og 4.2.2.2. omhandlede type-
godkendelsesattest kan medlemsstatens ansvarlige myndighed benytte
en rapport, som er udarbejdet af et godkendt og anerkendt laborato-
rium eller i overensstemmelse med dette direktiv.
4.3. Ændringer af tygegodkendelse
4.3.1. Ved ændring af typegodkendelse, der er meddelt i henhold til dette
direktiv, finder bestemmelserne i ►M4artikel 6 i direktiv 74/150/
EØF◄anvendelse.
4.3.2. Ændring af typegodkendelse af et køretøj ved tilføjelse eller udskift-
ning af elektrisk/elektronisk enhed.
4.3.2.1. Ønsker en køretøjsfabrikant, der har opnået godkendelse af et komplet
anlæg i et køretøj, at erstatte eller supplere dette anlæg ved at montere
et andet elektrisk/elektronisk system eller en anden elektrisk/elektro-
nisk enhed, som allerede er godkendt i henhold til dette direktiv,
under iagttagelse af de særlige betingelser, der måtte gælde herfor,
kan køretøjsgodkendelsen ændres uden yderligere prøvning. Det nye
elektriske/elektroniske system eller den nye elektriske/elektroniske
enhed betragtes i henseende til produktionens overensstemmelse som
en del af køretøjet.
4.3.2.2. Hvis de nye elektriske/elektroniske dele ikke er godkendt efter dette
direktiv og prøvning anses for påkrævet, skal køretøjet som helhed
anses for at opfylde kravene, hvis det kan godtgøres, at de nye eller
ændrede dele opfylder kravene i punkt 6, eller hvis det ved en
sammenlignende prøvning kan godtgøres, at de nye dele sandsynligvis
ikke vil påvirke køretøjstypens overensstemmelse ugunstigt.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 6
▼M4
4.3.2.3. Køretøjsgodkendelsen bliver ikke ugyldig ved, at køretøjsfabrikanten
monterer sædvanligt privat udstyr eller kontorudstyr — bortset fra
mobilkommunikationsudstyr(1), der opfylder kravene i direktiv 89/
336/EØF — i overensstemmelse med udstyrs- og køretøjsfabrikantens
anvisninger eller afmonterer eller udskifter sådant udstyr. Dette
udelukker ikke, at køretøjsfabrikanten monterer kommunikationsudstyr
efter passende retningslinjer, der er fastlagt af køretøjs- og/eller
udstyrsfabrikanten. Køretøjsfabrikanten skal på prøvningsmyndighe-
dens forlangende fremlægge dokumentation for, at køretøjets
funktionsevne ikke påvirkes ugunstigt af sådanne radiosendere. Det
kan ske i form af en erklæring om, at sendeeffekten og anlægget er
af en sådan beskaffenhed, at dette direktivs immunitetsniveau yder
tilstrækkelig beskyttelse, når der kun er tale om transmission, dvs.
bortset fra transmission i forbindelse med prøvningen i punkt 6. Dette
direktiv tillader ikke brug af radiosendere, for hvilke der gælder andre
krav til udstyret selv eller dets brug. En køretøjsfabrikant kan nægte at
montere sædvanligt privat udstyr eller kontorudstyr, der opfylder
bestemmelserne i direktiv 89/336/EØF, i sit køretøj.
5.Mærkning
5.1. Enhver elektrisk/elektronisk enhed, der svarer til en godkendt type,
skal være forsynet med et EØF-typegodkendelsesmærke.
5.2. Mærket består af et rektangel, hvori der er anbragt et lille »e«, efter-
fulgt af kendingsnummer eller kendingsbogstaver for den medlemsstat,
der har meddelt typegodkendelsen, nemlig
1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for
Sverige, 6 for Belgien, 9 for Spanien, 11 for Det Forenede Kongerige,
12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 17 for Finland, 18 for Danmark, 21
for Portugal, 23 for Grækenland og 24 for Irland.
I nærheden af rektanglet anbringes det firecifrede løbenummer (i givet
fald udfyldt med foranstillede nuller), som i det følgende er benævnt
basisgodkendelsesnummer, og som udgør del 4 af typegodkendelses-
nummeret på den EØF-typegodkendelsesattest, der er udstedt for den
pågældende type enhed (jf. bilag IIIB), og foran dette de to cifre, der
angiver nummeret på den seneste større tekniske ændring af
►M4direktiv 75/322/EØF ◄, der var foretaget, da EØF-typegod-
kendelsen blev meddelt. I nærværende direktiv er dette nummer 02.
5.3. EØF-typegodkendelsesmærket skal fastgøres til den elektriske/elektro-
niske enheds vigtigste del (f.eks. den elektroniske styreenhed), så det
er let læseligt og uudsletteligt.
5.4. I tillæg 7 er vist et eksempel på et EØF-typegodkendelsesmærke.
5.5. Der kræves ikke mærkning af elektriske/elektroniske systemer, der
indgår i køretøjer, der er typegodkendt i henhold til nærværende
direktiv.
5.6. Mærkning, der er anbragt i overensstemmelse med punkt 5.3, behøver
ikke at være synlig, når enheden er monteret i køretøjet.
6.Krav
6.1. Almindelige krav
6.1.1. Køretøjer (og elektiske/elektroniske systemer eller elektriske/elektro-
niske enheder deri) skal være således konstrueret, udført og monteret,
at køretøjet ved normal anvendelse opfylder de i dette direktiv stillede
krav.
6.2. Krav til bredbåndsstråling fra køretøjer med styret tænding
6.2.1. Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som frembringes af det køretøj, der er
repræsentativt for typen, måles efter metoden i bilag IV ved en af
antennepositionerne, efter køretøjsfabrikantens valg.
6.2.2. Referencegrænser for bredbåndsstråling fra køretøjet.
6.2.2.1. Ved måling efter metoden i bilag IV og med en afstand mellem
køretøj og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen
34 dBµV/m (50 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-45 dBµV/
m (50-180 µV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 11975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 7
(1) F.eks. radiotelefon eller CB-radio.
▼M4
stiger grænsen logaritmiskfor frek venser over 75 MHz. I
frekvensbåndet 400-1 000 MHz er grænsen konstant 45 dBµV/m
(180 µV/m).
6.2.2.2. Ved måling efter metoden i bilag IV og med en afstand mellem
køretøj og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strålingsreferencegrænsen
44 dBµV/m (160 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 44-
55 dBµV/m (160-562 µV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz. Som
anført i tillæg 2 stiger grænsen logaritmiskfor frek venser over
75 MHz. I frekvensbåndet 400-1 000 MHz er grænsen konstant
55 dBµV/m (562 µV/m).
6.2.2.3. For det køretøj, der er repræsentativt for typen, skal de målte værdier,
angivet i dBµV/m (µV/m), være mindst 2,0 dB (20 %) under referen-
cegrænsen.
6.3. Krav til smalbåndsstråling fra køretøjer
6.3.1. Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som frembringes af det køretøj, der er
repræsentativt for typen, måles efter metoden i bilag V ved en af
antennepositionerne, efter køretøjsfabrikantens valg.
6.3.2. Referencegrænser for smalbåndsstråling fra køretøjet.
6.3.2.1. Ved måling efter metoden i bilag V og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen 24 dBµV/m
(16 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 24-35 dBµV/m (16-56 µV/
m) i frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 3 stiger grænsen
logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet 400-
1 000 MHz er grænsen konstant 35 dBµV/m (56 µV/m).
6.3.2.2. Ved måling efter metoden i bilag 5 og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strålingsreferencegrænsen 34 dBµV/m
(50 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-45 dBµV/m (50-
180 µV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz. Som anført i tillæg 4 stiger
grænsen logaritmisk for frekvenser over 75 MHz. I frekvensbåndet
400-1 000 MHz er grænsen konstant 45 dBµV/m (180 µV/m).
6.3.2.3. For det køretøj, der er repræsentativt for typen, skal de målte værdier,
angivet i dBµV/m (µV/m), være mindst 2,0 dB (20 %) under referen-
cegrænsen.
6.3.2.4. Uanset grænseværdierne i punkt 6.3.2.1, 6.3.2.2 og 6.3.2.3 anses køre-
tøjet for at opfylde kravene til smalbåndsemission, hvis man under
første prøve efter den i bilag V, punkt 1.3, beskrevne metode konsta-
terer, at signalstyrken målt ved køretøjets radioantenne er mindre end
20 dBµV (10 µV) i frekvensbåndet 88-108 MHz, og køretøjet behøver
således ikke gennemgå en fuldstændig prøvning.
6.4. Krav til køretøjers immunitet over for elektromagnetisk stråling
6.4.1. Målemetode
Det for typen repræsentative køretøjs elektromagnetiske immunitet
prøves efter metoden i bilag VI.
6.4.2. Referencegrænser for køretøjets immunitet
6.4.2.1. Ved måling efter metoden i bilag VI er referencegrænsen for felt-
styrken 24 V/m effektiv i mindst 90 % af frekvensbåndet 20-
1 000 MHz og 20 V/m effektiv i hele frekvensbåndet 20-1000 MHz.
6.4.2.2. Det for køretøjstypen repræsentative prøveeksemplar anses for at
opfylde immunitetskravene, hvis der ikke optræder nogen unormal
ændring af de drivende hjuls omdrejningshastighed, ikke optræder
noget funktionsevnetab, som kan forvirre de øvrige trafikanter, og
ikke sker nogen forringelse af den direkte styring af køretøjet, som
vil kunne bemærkes af føreren eller af nogen anden trafikant, når
køretøjet prøves som anført i bilag VI og udsættes for en feltstyrke,
som udtrykt i V/m er 25 % over referencegrænsen.
6.4.2.3. Den direkte styring af køretøjet sker f.eks. ved hjælp af styreapparat,
bremser og regulering af motorens omdrejningstal.
6.5. Krav til bredbåndsstråling fra elektriske/elektroniske enheder
6.5.1. Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som den for typen repræsentative
elektriske/elektroniske enhed frembringer, måles efter metoden i bilag
VII.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 8
▼M4
6.5.2. Referencegrænser for bredbåndsstråling fra elektriske/elektroniske
enheder.
6.5.2.1. Ved måling efter metoden i bilag VII er strålingsreferencegrænsen 64-
54 dBµV/m (1 600-500 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet
grænsen falder logaritmisk, og 54-65 dBµV/m (500-1 800 µV/m) i
frekvensbåndet 75-400 MHz, idet grænsen stiger logaritmisk, som
anført i tillæg 5. I frekvensbåndet 400-1 000 MHz, er grænsen
konstant 65 dBµV/m (1 800 µV/m).
6.5.2.2. For den for typen repræsentative elektriske/elektroniske enhed skal de
målte værdier, angivet i dBµV/m (µV/m), være mindst 2,0 dB (20 %)
under referencegrænsen.
6.6. Krav til smalbåndsstråling fra elektroniske/elektriske enheder
6.6.1. Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som den for typen repræsentative
elektriske/elektroniske enhed frembringer, måles efter metoden i bilag
VIII.
6.6.2. Referencegrænser for smalbåndsstråling fra elektriske/elektroniske
enheder.
6.6.2.1. Ved måling efter metoden i bilag VIII er strålingsreferencegrænsen
54-44 dBµV/m (500-160 µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet
grænsen falder logaritmisk, og 44-55 dBµV/m (160-560 µV/m) i
frekvensbåndet 75-400 MHz, idet grænsen stiger logaritmisk, som
anført i tillæg 6. I frekvensbåndet 400-)1 000 MHz er grænsen
konstant 55 dBµV/m (560 µV/m).
6.6.2.2. For den for typen repræsentative elektriske/elektroniske enhed skal de
målte værdier, angivet i dBµV/m (µV/m), være mindst 2,0 dB (20 %)
under referencegrænsen.
6.7. Krav til elektriske/elektroniske enheders elektromagnetiske immunitet
6.7.1. Målemetode
Den for typen repræsentative elektroniske/elektriske enheds elektro-
magnetiske immunitet prøves efter metoderne i bilag IX.
6.7.2. Referencegrænser for elektriske/elektroniske enheders immunitet.
6.7.2.1. Ved måling efter metoden i bilag IX er referencenivauet 48 V/m, hvis
der benyttes 150 mm stripline-metoden, 12 V/m, hvis der benyttes
800 mm stripline-metoden, 60 V/m, hvis der benyttes TEM-celleme-
toden, 48 mA, hvis der benyttes stromindkoblingsmetoden, og 24 V/
m, hvis der benyttes fritfeltmetoden.
6.7.2.2. Det for den elektriske/elektroniske enhed repræsentive prøveeksemplar
må ikke udvise nogen fejlfunktion med deraf følgende præstationsned-
gang, som vil kunne forvirre de øvrige trafikanter eller forårsage
nogen forringelse af den direkte styring af køretøjet, som vil kunne
bemærkes af føreren eller af nogen anden trafikant, ved en feltstyrke
eller stromstyrke, som udtrykt i passende lineære enheder er 25 %
over referencegrænsen.
7.Produktionens overensstemmelse
7.2. Produktionens overensstemmelse i henseende til et køretøjs, en
komponents eller en separat teknisk enheds elektromagnetiske kompa-
tibilitet afgøres på grundlag af oplysningerne i
typegodkendelsesattesten, jf. bilag IIIA og/eller IIIB.
7.3.1. Ved kontrol af seriefremstillede køretøjer, komponenter eller separate
tekniske enheder anses produktionen for at være i overensstemmelse
med dette direktivs krav med hensyn til emission af bredbånds- og
smalbåndsstråling, hvis de målte værdier ikke er mere end 2 dB
(25 %) over referencegrænserne i henholdsvis punkt 6.2.2.1 eller
6.2.2.2 og 6.3.2.1 eller 6.3.2.2.
7.3.2. Ved kontrol af seriefremstillede køretøjer, komponenter eller separate
tekniske enheder anses produktionen for at være i overensstemmelse
med dette direktivs krav med hensyn til immunitet over for elektro-
magnetisk stråling, hvis der ikke sker en sådan forringelse af den
direkte styring af køretøjet, at den vil kunne bemærkes af føreren eller
af nogen anden trafikant, når køretøj, komponent eller separat teknisk1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 9
▼M4
enhed befinder sig i den i bilag VI, punkt 4, specificerede tilstand og
udsættes for en feltstyrke, som udtrykt i V/m, er højst 80 % af de i
punkt 6.4.2.1 anførte referencegrænser.
8.Undtagelser
8.1. Et køretøj, et elektrisk/elektronisk system eller en elektrisk/elektronisk
enhed, der ikke omfatter en elektronisk oscillator med arbejdsfrekvens
over 9 kHz, skal anses for at være i overensstemmelse med kravene i
bilag I, punkt 6.3.2 eller 6.6.2 og bilag V og VIII.
8.2. Køretøjer, hvor der ikke indgår elektriske/elektroniske systemer eller
elektriske/elektroniske enheder i den direkte styring af køretøjet,
kræves ikke prøvet for immunitet og anses for at opfylde kravene i
bilag I, punkt 6.4, og bilag VI.
8.3. Elektriske/elektroniske enheder, der ikke indgår i den direkte styring
af køretøjet, kræves ikke prøvet for immunitet og anses for at opfylde
kravene i bilag I, punkt 6.7, og bilag IX.
8.4. Elektrostatisk udladning
For køretøjer med dæk kan karrosseri/chassis betragtes som en elek-
trisk isoleret struktur. Betydende elektrostatiske kræfter i forhold til
dets eksterne miljø optræder kun, når fører og/eller passagerer stiger
ind og ud af køretøjet. Eftersom køretøjet holder stille på dette tids-
punkt, anses typegodkendelse med hensyn til elektrostatisk udladning
ikke for nødvendig.
8.5. Transienter fra elektriske ledere
Da der under normal kørsel ikke forefindes nogen elektrisk tilslutning
til køretøjet udefra, genereres der ingen transienter fra elektriske ledere
i forhold til det eksterne miljø. Ansvaret for, at udstyret kan tåle tran-
sienter fra elektriske ledere i køretøjet, f.eks. fra omskiftning af
belastninger og indbyrdes påvirkninger mellem systemer, påhviler
fabrikanten. Typegodkendelse med hensyn til transienter fra elektriske
ledere anses ikke for nødvendig.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 10
▼M4
Tillæg 1
Referencegrænser for bredbåndsstråling fra køretøjet
Afstand mellem antenne og køretøj: 10 m
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.2.2.11975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 11
▼M4
Tillæg 2
Referencegrænser for bredbåndsstråling fra køretøjet
Afstand mellem antenne og køretøj: 3 m
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.6.2.11975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 12
▼M4
Tillæg 3
Referencegrænser for smalbåndsstråling fra køretøjet
Afstand mellem antenne og køretøj: 10 m
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.3.2.11975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 13
▼M4
Tillæg 4
Referencegrænser for smalbåndsstråling fra køretøjet
Afstand mellem antenne og køretøj: 3 m
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.3.2.21975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 14
▼M4
Tillæg 5
Referencegrænser for bredbåndsstråling fra elektrisk/elektronisk enhed
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.5.2.11975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 15
▼M4
Tillæg 6
Referencegrænser for smalbåndsstråling fra elektrisk/elektronisk enhed
Frekvens — MHz — Logaritmisk skala
Se bilag I, punkt 6.2.2.21975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 16
▼M4
Tillæg 7
Model for EØF-typegodkendelsesmærke
Den elektriske/elektroniske enhed med ovenstående EØF-typegodkendelses-
mærke er godkendt i Tyskland (e1) med basisgodkendelsesnummer 0148. De
første to cifre (02) viser, at enheden opfylder kravene i direktiv 72/245/EØF
som ændret ved nærværende direktiv.
De viste tal er kun vejledende.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 17
▼M4
BILAG IIA
Oplysningsskema nr. … i henhold til bilag I til Rådets direktiv 74/150/EØF
vedrørende EF-typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår elektromag-
netisk kompatibilitet (direktiv 75/322/EØF), senest ændret ved direktiv
2000/2/EF
0. Almindelige oplysninger
0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse):
0.2. Type og almindelig(e) handelsbetegnelse(r):0.3. Typeidentifikationsmærker som markeret på køretøjet (
b):
0.3.1. Mærkets anbringelsessted:0.4. Køretøjets klasse (
c):
0.5. Fabrikantens navn og adresse:0.8. Adresse på samlefabrik(ker):
1. Køretøjets almindelige specifikationer
1.1. Fotografier og/eller tegninger af et repræsentativt køretøj:
1.6. Motorens placering og montering:
3. Motor (
q)
3.1. Fabrikant:
3.1.1. Fabrikantens motorkode (som markeret på motoren, eller andre iden-
tifikationsformer):
3.2.1.1. Funktionsprincip: styret tænding/kompressionstænding, firetakt/
totakt(1)
3.2.1.2. Antal cylindre og cylinderarrangement:3.2.1.8. Største nettoeffekt (
t): … kW ved … min−1
3.2.4. Brændstoftilførsel3.2.4.1. Ved karburator(er): ja/nej (
1)
3.2.4.1.3. Antal:3.2.4.2. Ved brændstofindsprøjtning (kun kompressionstænding): ja/nej (
1)
3.2.4.2.1. Beskrivelse af systemet3.2.4.3. Ved brændstofindsprøjtning (kun styret tænding): ja/nej (
1)
3.2.4.3.4. Beskrivelse af systemet3.2.5. Elektrisk system3.2.5.1. Nominel spænding: … V, positiv/negativ tilslutning til stel (
1)
3.2.5.2. Generator3.2.5.2.1. Type:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 18
(1) Det ikke gældende overstreges.
▼M4
3.2.5.2.2. Nominel effekt: … VA
3.2.6. Tænding
3.2.6.2. Type(r):
3.2.6.3. Funktionsprincip:
3.3. Elektromotor3.3.1. Type (vinding, magnetisering):
3.3.1.1. Maksimal timeeffekt: … kW
4. Transmission (
v)
4.2. Type (mekanisk/hydraulisk/elektrisk osv.):
4.2.1. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter:
6. Hjulophæng
6.2.2. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter:
7. Styreapparat
7.2.2.1. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter:
7.2.6. Eventuelt indstillingsmuligheder og indstillingsmade for styreappara-
tets betjeningsorgan(er):
8. Bremser
8.5. For køretøjer med blokeringsfrie bremser, beskrivelse af systemets
funktion (herunder elektroniske dele), blokdiagram over de elek-
triske forbindelser samt diagram over hydraulik- eller
trykluftkredsløbet:
9. Karrosseri
9.1. Karrosseriets art:
9.5. Forrude og andre ruder9.5.2.3. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter
rudeoplukningsmekanismen:
9.6. Forrudevisker(e)
9.6.1. Detaljeret teknisk beskrivelse (herunder fotografier eller tegninger):
9.8. Afrimnings- og afdugningsanlæg9.8.1. Detaljeret teknisk beskrivelse (herunder fotografier eller tegninger):
9.9. Førerspejle (angiv for hvert spejl)
9.9.6. Kort beskrivelse af eventuelle elektroniske komponenter i indstil-
lingssystemet:
9.10.3. Sæder9.10.3.4. Karakteristik: beskrivelse og tegninger af:
9.10.3.4.2. indstillingssystem:
9.10.3.4.3. system for justering i længderetningen og låsesystem:
9.12. Sikkerhedsseler og/eller andre fastholdelsesanordninger
9.12.3. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter:9.18. Radiostøjdæmpning
9.18.1. Beskrivelse og tegninger/fotografier af udformning og bestanddele af
den del af karrosseriet, der udgør motorrummet, og den del af
kabinen, der ligger tættest op ad dette:
9.18.2. Tegninger eller fotografier af placeringen af metalkomponenter, der
er monteret i motorrummet (f.eks. dele til varmeanlæg, reservehjul,
luftfilter, styreapparat osv.):
9.18.3. Oversigt over og tegning af radiostøjdæmpende udstyr:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 19
▼M4
9.18.4. Nærmere oplysninger om nominel værdi af jævnstrømsmodstande og
for tændkabler med indbygget radiostøjmodstand af den nominelle
modstand pr. meter:
10. Lygter og lyssignaler
10.5. Kort beskrivelse af eventuelle andre elektriske/elektroniske kompo-
nenter end lamper:
12. Forskelligt
12.2. Tyverisikringsanordninger
12.2.5. Kort beskrivelse af eventuelle elektriske/elektroniske komponenter:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 20
▼M4
Tillæg 1
Beskrivelse af det køretøj, der er udvalgt som repræsentativt for typen:
Karrosserieform:Højre- eller venstrestyring:
Akselafstand:
Valgfrie komponenter:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 21
▼M4
Tillæg 2
Relevante prøvningsrapporter, som fabrikanten eller godkendte/anerkendte labo-
ratorier har fremlagt til støtte for udarbejdelse af typegodkendelsesattesten.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 22
▼M4
BILAG IIB
Oplysningsskema nr. … vedrørende EF-typegodkendelse af en elektrisk/
elektronisk enhed for så vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet
(direktiv 75/322/EØF), senest ændret ved direktiv 2000/2/EF
0.Almindelige oplysninger
0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse):
0.2. Type og almindelig(e) handelsbetegnelse(r):0.5. Fabrikantens navn og adresse:
0.7. Anbringelsessted og -måde for EØF-typegodkendelsesmærket for kompo-
nenter og separate tekniske enheder:
0.8. Adresse på samlefabrik(ker):
1.Denne elektriske/elektroniske enhed søges godkendt som komponent/
separat teknisk enhed (*)
2.Begrænsninger for anvendelsen og monteringsforskrifter:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 23
(*) Det ikke gældende overstreges.
▼M4
Tillæg 1
Beskrivelse af den elektriske/elektroniske enhed, der er udvalgt som repræsen-
tativ for typen:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 24
▼M4
Tillæg 2
Relevante prøvningsrapporter, som fabrikanten eller godkendte/anerkendte labo-
ratorier har fremlagt til støtte for udarbejdelse af typegodkendelsesattesten.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 25
▼M4
BILAG IIIA
MODEL
(største format: A4 (210 × 297 mm)
EF-TYPEGODKENDELSESATTEST
Meddelelse vedrørende:
— typegodkendelse(1)
— udvidelse af typegodkendelse (1)
— nægtelse af typegodkendelse (1)
— inddragelse af typegodkendelse (1)
for en type køretøj/komponent/separat teknisk enhed (1) i henhold til
►M4direktiv 75/322/EØF ◄, senest ændret ved direktiv …/…/EF.
Typegodkendelse nr.:
Arsag til udvidelse:
DEL I
0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse):
0.2. Type og handelsbetegnelse(r):0.3. Typeidentifikationsmærker, som er anført på køretøjet/komponenten/den
separate tekniske enhed (
1)(2):
0.3.1. Mærkets anbringelsessted:0.4.►
M4Køretøj◄:
0.5. Fabrikantens navn og adresse:
0.7. Anbringelsessted og fastgørelsesmåde for EØF-typegodkendelsesmærket
for komponenter og separate tekniske enheder:
0.8. Adresse på samlefabrik(ker):
DEL II
1. Supplerende oplysninger: se tillæg
2. Teknisk tjeneste, der forestår prøvningerne:
3. Dato for prøverapport:4. Prøverapportens nummer:
5. Eventuelle bemærkninger: se tillæg
6. Sted:7. Dato:
8. Underskrift:
9. Indholdsfortegnelsen til den informationspakke, der er indgivet til den
godkendende myndighed, og som kan fås ved henvendelse dertil, er
vedlagt.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 26
(1) Det ikke gældende overstreges.
(2) Hvis typeidentifikationsmærket indeholder tegn, der ikke er relevante for beskrivelse af
det køretøj, den komponent eller den separate tekniske enhed, som dette oplysnings-skema/denne typegodkendelsesattest omfatter, anføres symbolet »?« i stedet for dette
tegn i dokumentationsmaterialet (f.eks. ABC??123???).
▼M4
Tillæg til EF-typegodkendelsesattest nr. …
om typegodkendelse af køretøj i henhold til direktiv 75/322/EØF, senest ændret
ved direktiv 2000/2/EF
1. Supplerende oplysninger.
1.1. Eventuelt specialudstyr, jf. bilag IV: (f.eks. …).
1.2. Det elektriske systems nominelle spænding: V. pos./neg. til stel.
1.3. Karrosseritype:1.4. Liste over elektroniske systemer monteret i det/de undersøgte køretøj(er),
ikke begrænset til punkterne i oplysningsskemaet (jf. bilag II, tillæg 1).
1.5. Godkendt/anerkendt laboratorium (i henseende til dette direktiv), som har
forestået prøvningen:
5. Bemærkninger: (f.eks. gyldig for både højre- og venstrestyrede køretøjer).1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 27
▼M4
BILAG IIIB
MODEL
(største format: A4 (210 × 297 mm)
EF-TYPEGODKENDELSESATTEST
Meddelelse vedrørende:
— typegodkendelse(1)
— udvidelse af typegodkendelse (1)
— nægtelse af typegodkendelse (1)
— inddragelse af typegodkendelse (1)
for en type køretøj/komponent/separat teknisk enhed (1) i henhold til
►M4direktiv 75/322/EØF ◄, senest ændret ved direktiv …/…/EF.
Typegodkendelse nr.:
Arsag til udvidelse:
DEL I
0.1. Fabriksmærke (firmabetegnelse):0.2. Type og handelsbetegnelse(r):
0.3. Typeidentifikationsmærker, som er anført på køretøjet/komponenten/den
separate tekniske enhed (
1)(2):
0.3.1. Mærkets anbringelsessted:
0.4.►M4Køretøj◄:
0.5. Fabrikantens navn og adresse:
0.7. Anbringelsessted og fastgørelsesmåde for EØF-typegodkendelsesmærket
for komponenter og separate tekniske enheder:
0.8. Adresse på samlefabrik(ker):
DEL II
1. Supplerende oplysninger: se tillæg2. Teknisk tjeneste, der forestår prøvningerne:
3. Dato for prøverapport:
4. Prøverapportens nummer:5. Eventuelle bemærkninger: se tillæg6. Sted:
7. Dato:
8. Underskrift:9. Indholdsfortegnelsen til den informationspakke, der er indgivet til den
godkendende myndighed, og som kan fås ved henvendelse dertil, er
vedlagt.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 28
(1) Det ikke gældende overstreges.
(2) Hvis typeidentifikationsmærket indeholder tegn, der ikke er relevante for beskrivelse af
det køretøj, den komponent eller den separate tekniske enhed, som dette oplysnings-skema/denne typegodkendelsesattest omfatter, anføres symbolet »?« i stedet for dette
tegn i dokumentationsmaterialet (f.eks. ABC??123???).
▼M4
Tillæg til EF-typegodkendelsesattest nr. …
om typegodkendelse af elektrisk/elektronisk enhed i henhold til direktiv 75/322/
EØF, senest ændret ved direktiv 2000/2/EF
1. Supplerende oplysninger.
1.1. Det elektriske systems nominelle spænding: V. pos./neg. til stel.
1.2. Denne elektriske/elektroniske enhed må kun benyttes i enhver køretøjs-
type med følgende begrænsninger:
1.2.1. Eventuelle monteringsforskrifter:
1.3. Denne elektriske/elektroniske enhed må kun benyttes i følgende køretøj-
styper:
1.3.1. Eventuelle monteringsforskrifter:
1.4. Følgende specifikke prøvningsmetode(r) og følgende frekvensbånd er
benyttet til bestemmelse af immunitet (det anføres, hvilken af metoderne
i bilag IX der er benyttet).
1.5. Godkendt/anerkendt laboratorium (i henseende til dette direktiv), som har
forestået prøvningen:
5. Bemærkninger:1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 29
▼M4
BILAG IV
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBÅNDS-
STRÅLING FRA KØRETØJER
1.Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder kun for køretøjer.1.2. Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93), fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR). Til
måling af elektromagnetisk bredbåndstråling benyttes der en kvasispids-
detektor. Anvendes der en spidsværdidetektor, skal der benyttes en
passende korrektionsfaktor, afhængig af gnistimpulsfrekvensen.
1.3. Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af bredbåndsemission fra gnisttændingssy-
stemer og elmotorer, der er fast monteret i køretøjet (køremotor,
motorer i varme- og afdugningsanlæg, brændstofpumper, hydraulik-
pumper, mv.).
Der tillades to værdier for afstanden fra referenceantennen til køretøjet,
10 eller 3 meter. I begge tilfælde skal forskrifterne i punkt 3 være
opfyldt.
2.Måleresultater
Måleresultaterne udtrykkes i dB µV/m (µV/m) for båndbredder på
120 kHz. Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz) fra
120 kHz, henføres de aflæste værdier i µV/m til en båndbredde på
120 kHz ved multiplikation med en faktor 120/B.
3.Prøvningsbetingelser
3.1. Målepladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være fri
for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en cirkel med
radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem køretøjet og
antennen (se fig. 1 i tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleappara-
turet er placeret, kan befinde sig på målepladsen men kun inden for
det i tillæg 1, fig. 1, angivne tilladte område.
Det tillades, at der befinder sig andre måleantenner inden for
måleområdet i en afstand af mindst 10 m fra både modtageantennen
og det undersøgte køretøj, hvis det kan godtgøres, at prøveresultaterne
ikke påvirkes deraf.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at
der er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads. Sådanne
anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i tillæg 1, fig. 1, bortset
fra bestemmelsen om køretøjets afstand til antennen og dennes højde.
Der kræves heller ikke kontrol af baggrundsstrålingen for og efter prøv-
ningen som anført i punkt 3.4.
3.4. Omgivelser
For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke,
som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles før og
efter selve prøvningen. Hvis køretøjet er til stede ved måling af
baggrundsstrålingen, skal det sikres, at ingen emission fra køretøjet
kan påvirke målingerne nævneværdigt, f.eks. ved, at køretøjet fjernes
fra målepladsen, tændingsnøglen tages ud eller batteriet afbrydes. Ved
begge målinger skal støj eller fremmedsignaler være mindst 10 dB
under de i henholdsvis punkt 6.2.2.1 og 6.2.2.2 i bilag I anførte
grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4.Køretøjets tilstand under prøvningen
4.1. Motor
Motoren skal have normal driftstemperatur, og en eventuel gearkasse
skal være i frigear. Kan dette af praktiske grund ikke lade sig gøre,
skal fabrikanten og den tekniske tjeneste i fællesskab finde frem til
alternative løsninger. Man skal sikre sig, at gearskiftemekanismen ikke1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 30
▼M4
influerer på den elektromagnetiske stråling fra køretøjet. Ved hver
måling skal motoren bringes til at gå på følgende måde:
MotortypeMålemetode
Kvasispidsmåling Spidsmåling
Gnisttænding Omdrejningstal Omdrejningstal
Encylindret 2 500 o/min ± 10 % 2 500 o/min ± 10 %
Flercylindret 1 500 o/min ± 10 % 1 500 o/min ± 10 %
4.2. Prøven må ikke finde sted i regnvejr eller anden nedbør, og der skal
forudgående være en tørvejrsperiode på mindst ti minutter.
5.Type, placering og retning af antennen
5.1. Antennetype
Der kan benyttes en antenne af vilkårlig type, forudsat at denne kan
normaliseres med en referenceantenne. Metoden i CISPR-publikation
nr. 12, 3. udgave, appendix A, kan benyttes til kalibrering.
5.2. Måleafstand og -højde5.2.1. Målehøjde5.2.1.1. Prøve i 10 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,0 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Prøve i 3 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.3. Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.2. Måleafstand5.2.2.1. Prøve i 10 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens spids eller et andet passende punkt,
der er bestemt under normaliseringsproceduren i punkt 5.1, til køretøjets
ydre overflade skal være 10,0 ± 0,02 m.
5.2.2.2. Prøve i 3 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens spids eller et andet passende punkt,
der er bestemt under normaliseringsproceduren i punkt 5.1, til køretøjets
ydre overflade skal være 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 1,0 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og det undersøgte køretøj.
5.3. Antennens placering i forhold til køretøjet
Antennen skal placeres på først venstre, derefter højre side af køretøjet,
parallelt med køretøjets symmetriplan i længderetningen og ud for
motorens midtpunkt (jf. tillæg 1, fig. 1) ►
M4og ud for køretøjets
midtpunkt, der defineres som det punkt på køretøjets hovedakse, som
har samme afstand til forakslens og bagakslens midtpunkt ◄.
5.4. Antennens retning
Der måles i hvert målepunkt, både med antennen i vandret og i lodret
polarisation (jf. tillæg 1, fig. 2).
5.5. Målinger
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver enkelt-
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende
frekvens.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 31
▼M4
6.Frekvenser
6.1. Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1 000 MHz. Til kontrol af, at
køretøjet opfylder kravene i dette bilag, skal prøvningsinstansen under-
søge op til 13 frekvenser i dette område, f.eks. 45, 65, 90, 120, 150,190, 230, 280, 380, 450, 600, 750 og 900 MHz. Hvis grænsen over-
skrides under prøvningen, skal det kontrolleres, at denne overskridelse
skyldes køretøjet og ikke stråling fra omgivelserne.
6.1.1. Grænserne gælder i hele frekvensområdet 30-1000 MHz.
6.1.2. Målingen kan foretages med enten en kvasispidsdetektor eller en spids-
værdidetektor. Grænseværdierne i bilag I, punkt 6.2 og 6.5, gælder for
kvasispidsmåling. Ved spidsmåling skal der lægges 38 dB til ved en
båndbredde på 1 MHz eller trækkes 22 dB fra ved en båndbredde på
1 kHz.
6.2. Tolerancer
Enkeltfrekvens
(MHz)Tolerance
(MHz)
45, 65, 90, 120, 150, 190 og 230 ± 5
280, 380, 450, 600, 750 og 900 ± 20
Tolerancerne på ovennævnte frekvenser har til formål at undgå interfe-
rens med udsendelser på eller nær de nominelle enkeltfrekvenser under
målingen.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 32
▼M4
Tillæg 1
Figur 1
MÅLEPLADS
Vandret plads, fri for elektromagnetisk refleksion1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 33
▼M4
Figur 2
ANTENNES PLACERING I FORHOLD TIL KØRETØJET
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 34
▼M4
BILAG V
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBÅNDS-
STRÅLING FRA KØRETØJER
1.Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder kun for køretøjer.
1.2. Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93), fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR). Til
måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en middel-værdidetektor eller en spidsværdidetektor.
1.3. Prøvemetode
1.3.1. Prøven er beregnet til måling af smalbåndsemission som den, der kan
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer eller andre smal-
båndskilder.
1.3.2. Indledningsvis måles emissionen i FM-bandet (88-108 MHz) ved køre-
tøjets radioantenne med det udstyr, der er specificeret i punkt 1.2.
Overskrides det niveau, der er specificeret i bilag I, punkt 6.3.2.4,
ikke, anses køretøjet for at opfylde kravene i dette bilag inden for dette
frekvensbånd, og fuldstændig prøvning behøver ikke at foretages.
1.3.3. Ved den fuldstændige prøvning tillades der to værdier for afstanden fra
antennen til køretøjet, 10 eller 3 meter. I begge tilfælde skal forskrif-
terne i punkt 3 være opfyldt.
2.Måleresultater
Måleresultaterne udtrykkes i dBµV/m (µV/m).
3.Prøvningsbetingelser
3.1. Målepladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være fri
for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en cirkel med
radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem køretøjet og
antennen (se fig. 1 i bilag IV, tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleappara-
turet er placeret, skal være anbragt på målepladsen inden for det i
bilag IV, tillæg 1, fig. 1, angivne område.
Det tillades, at der befinder sig andre måleantenner inden for
måleområdet i en afstand afmindst 10 m fra både modtagerantennen
og det undersøgte køretøj, hvis det kan godtgøres, at prøveresultaterne
ikke påvirkes deraf.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at
der er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads. Sådanne
anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i bilag IV, tillæg 1, fig.
1, bortset fra bestemmelsen om køretøjets afstand til antennen og
dennes højde. Der kræves heller ikke kontrol af baggrundsstrålingen
før og efter prøvningen som anført i punkt 3.4.
3.4. Omgivelser
For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke,
som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles før og
efter selve prøvningen. Det skal sikres, at ingen emission fra køretøjet
kan påvirke målingerne nævneværdigt, f.eks. ved, at køretøjet fjernes
fra målepladsen, tændingsnøglen tages ud eller batteriet afbrydes. Ved
begge målinger skal støj eller fremmedsignaler være mindst 10 dB
under de i henholdsvis punkt 6.3.2.1 og 6.3.2.2 i bilag 1 anførte
grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4.Køretøjets tilstand under prøvningen
4.1. Køretøjets elektroniske systemer skal være i normal driftstilstand, og
køretøjet skal holde stille.
4.2. Tændingen skal være tilsluttet. Motoren må ikke være i gang.
4.3. Prøven må ikke finde sted i regnvejr eller anden nedbør, og der skal
forudgående være en tørvejrsperiode på mindst ti minutter.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 35
▼M4
5.Type, placering og retning af antennen
5.1. Antennetype
Der kan benyttes en antenne af vilkårlig type, forudsat at denne kan
normaliseres med en referenceantenne. Metoden i CISPR-publikation
nr. 12, 3. udgave, appendix A, kan benyttes til kalibrering.
5.2. Måleafstand og -højde
5.2.1. Højde
5.2.1.1. Prøve i 10 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,00 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Prøve i 3 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.3. Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.2. Måleafstand5.2.2.1. Prøve i 10 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens spids eller et andet passende punkt,
der er bestemt under normaliseringsproceduren i punkt 5.1, til køretøjets
ydre overflade skal være 10,0 ± 0,2 m.
5.2.2.2. Prøve i 3 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens spids eller et andet passende punkt,
der er bestemt under normaliseringsproceduren i punkt 5.1, til køretøjets
ydre overflade skal være 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 1,0 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og det undersøgte køretøj.
5.3. Antennens placering i forhold til køretøjet
Antennen skal placeres på først venstre og derefter højre side af køre-
tøjet, parallelt med køretøjets symmetriplan i længderetningen og ud for
motorens midtpunkt (jf. bilag IV, tillæg 1, fig. 2).
5.4. Antennens retning
Der måles i hvert målepunkt, både med antennen i vandret og i lodret
polarisation (jf. bilag IV, tillæg 1, fig. 2).
5.5. Målinger
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver enkelt-
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende
frekvens.
6.Frekvenser
6.1. Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Dette frekvensområde
opdeles i 13 frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en måling ved
én frekvens til kontrol af, at strålingsemissionen ligger inden for de
fastsatte grænser. Til kontrol af, at køretøjet opfylder kravene i dettebilag, skal prøvningsinstansen undersøge en sådan frekvens i hvert af
følgende 13 frekvensbånd: 30-50, 50-75, 75-100, 100-130, 130-165,
165-200, 200-250, 250-320, 320-400, 400-520, 520-660, 660-820 og
820-1000 MHz.
Hvis grænsen overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, at
denne overskridelse skyldes køretøjet og ikke stråling fra omgivelserne.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 36
▼M4
BILAG VI
METODE TIL KONTROL AF KØRETØJERS ELEKTROMAGNETISKE
IMMUNITET
1.Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder kun for køretøjer.
1.2. Prøvemetode
Prøven har til formål at påvise, at køretøjet ikke er følsomt over for
noget, der kan indvirke negativt på den direkte styring. Køretøjet
udsættes for elektromagnetiske felter som beskrevet i dette bilag og
iagttages under prøvningen.
2.Måleresultater
Feltstyrker skal angives i V/m ved de prøver, der er beskrevet i dette
bilag.
3.Prøvningsbetingelser
Prøveapparaturet skal kunne frembringe de nødvendige feltstyrker ved
de i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende (nationale)
lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske signaler. Der skal
sørges for, at udstyr til styring og iagttagelse ikke påvirkes af strålings-
felterne, således at prøverne bliver ugyldige.
4.Køretøjets tilstand under prøvningen
4.1. Køretøjets masse skal være som i ubelastet stand, bortset fra det påkræ-
vede måleudstyr.
4.1.1.►M4Motoren skal drive de trækkende hjul med en konstant hastighed
på 3/4 af køretøjets maksimalhastighed, medmindre fabrikanten har en
teknisk begrundelse for at foretrække en anden hastighed. Køretøjets
motor skal være belastet med et passende drejningsmoment. Om
nødvendigt kan transmissionsaksler kobles fra (f.eks. køretøjer med
flere end to aksler), forudsat at de ikke driver komponenter, der
udsender radiostøj. ◄
4.1.2. Nærlyset skal være tændt.
4.1.3. Venstre eller højre retningsviserblink skal være i funktion.4.1.4. Alle øvrige systemer, som påvirker førerens direkte styring af køretøjet,
skal være i køretøjets normale driftstilstand.
4.1.5. Køretøjet må ikke være elektrisk forbundet med hverken jorden eller
udstyret, medmindre dette foreskrives efter punkt 4.1.1 eller 4.2.
Hjulenes berøring med jorden anses ikke for elektrisk forbindelse.
4.2. Forefindes der elektriske/elektroniske systemer, som indgår i den
direkte styring af køretøjet, men som ikke er i funktion under de i punkt
4.1 beskrevne omstændigheder, kan fabrikanten forelægge prøvningsin-
stansen en supplerende rapport eller anden dokumentation for, at det
pågældende elektriske/elektroniske system opfylder direktivets krav.
Sådan dokumentation skal indgå i typegodkendelsesdokumentationen.
4.3. Medens prøvningen af køretøjet står på, må kun benyttes udstyr, som
ikke medfører forstyrrelser. Køretøjets ydre og passagerkabinen skal
holdes under observation for, om kravene i dette bilag er opfyldt
(f.eks. ved hjælp af videokamera(er)).
4.4. Normalt skal køretøjet vende med fronten mod antennen. Hvis de elek-
troniske styreenheder og tilhørende ledninger overvejende befinder sig
bag i køretøjet, bør prøven dog normalt udføres med fronten væk fra
antennen. For lange køretøjer (dvs. ikke personbiler og varebiler), hvis
elektroniske styreenheder og tilhørende ledninger overvejende befinder
sig midt i køretøjet, kan der fastlægges et referencepunkt (jf. punkt 5.4)
på køretøjets højre eller venstre side. Referencepunktet skal være enten
midt for køretøjet i længderetningen eller et andet sted på køretøjssiden,
som vælges af fabrikanten og den ansvarlige myndighed i fællesskab på
grundlag af de elektroniske systemers placering og ledningsføringen.
Sådanne prøver må kun gennemføres, hvis den fysiske udformning af
kammeret tillader det. Antennens placering skal anføres i prøverap-
porten.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 37
▼M4
5.Type, placering og retning af feltgeneratoren
5.1. Feltgeneratorens type
5.1.1. Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet fore-
skrevne feltstyrke (jf. punkt 5.4) ved de pågældende frekvenser.
5.1.2. Feltgeneratoren kan enten være en antenne eller en transmissionslinje.
5.1.3. Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, at det
frembragte felt er polariseret enten i lodret eller vandret retning i
frekvensområdet 20-1000 MHz.
5.2. Målehøjde og -afstand5.2.1. Målehøjde
5.2.1.1. Antennens fasemidtpunkt skal være mindst 1,5 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt, dog — hvis køretøjets taghøjde er over 3 m —
mindst 2,0 m over det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
over det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.2. Måleafstand
5.2.2.1. Den bedste tilnærmelse til sædvanlige driftsforhold opnås, når feltgene-
ratoren er placeret så langt fra køretøjet som praktisk muligt. Afstanden
vil typiskvære mellem 1 og 5 m.
5.2.2.2. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende dele
ikke befinde sig mindre end 1,0 m fra nogen type materiale, der absor-
berer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende
anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale
mellem feltgeneratoren og det undersøgte køretøj.
5.3. Antennens placering i forhold til køretøjet5.3.1. Feltgeneratorens udstrålende dele må ikke være mindre end 0,5 m fra
nogen del af køretøjets ydre overflade.
5.3.2. Feltgeneratoren skal placeres på køretøjets centerlinje (symmetriplan i
længderetningen).
5.3.3. Ingen del af transmissionslinjen, bortset fra det plan, som køretøjet
befinder sig på, må være mindre end 0,5 m fra nogen del af køretøjet.
5.3.4. Enhver feltgenerator over køretøjet skal befinde sig midt over køretøjet
og dække mindst 75 % af dets længde.
5.4. Referencepunkt
5.4.1. Referencepunktet er det punkt, hvori feltstyrken måles; det fastlægges
således:
5.4.1.1. Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller mindst
1 m fra transmissionslinjens udstrålende dele i lodret retning.
5.4.1.2. På køretøjets centerlinje (symmetriplan i længderetningen).
5.4.1.3. I en højde af 1,0 ± 0,05 m over det plan, hvorpå køretøjet er anbragt,
eller — hvis alle køretøjsmodellers taghøjde er over 3 m — 2,0 m over
det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.4.1.4. Ved bestråling forfra:
— enten 1,0 ± 0,2 m bag skæringspunktet mellem køretøjets forrude og
motorhjelm (punkt C i tillæg 1)
— eller 0,2 ± 0,2 m bag den forreste aksels centerlinje (punkt D i
tillæg 2)
idet den værdi lægges til grund, som placerer referencepunktet nærmest
ved antennen.
5.4.1.5. Ved bestråling bagfra:
— enten 1,0 ± 0,2 m bag skæringspunktet mellem køretøjets forrude og
motorhjelm (punkt C i tillæg 1)
— eller 0,2 ± 0,2 m foran den bageste aksels centerlinje (punkt D i
tillæg 2)
idet den værdi lægges til grund, som placerer referencepunktet nærmest
ved antennen.
5.5. Hvis det vælges at udsætte den bageste del af køretøjet for stråling,
anvendes det i punkt 5.4 fastlagte referencepunkt. Køretøjet anbringes1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 38
▼M4
dernæst med forenden i retning modsat antennen, som om det var drejet
180º omkring sit midtpunkt, dvs. på en sådan måde, at afstanden fra
antennen til den nærmeste ydre overflade af køretøjet er uændret. Dette
er vist i tillæg 3.
6.Fremgangsmåde ved prøvningen
6.1. Frekvensområde, prøvens varighed, polarisering.
Køretøjet udsættes for elektromagnetisk stråling i frekvensområdet
mellem 20 og 1 000 MHz.
6.1.1. Til kontrol af, at køretøjet opfylder bilagets krav, udføres prøvningen af
køretøjet ved op til 14 enkeltfrekvenser i dette område, f.eks. 27, 45,
65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750 og 900 MHz. Det
undersøgte udstyrs responstid skal tages i betragtning, og prøven skal
vare så længe, at det undersøgte udstyr kan reagere under normale
omstændigheder.
Varigheden må i ingen tilfælde være kortere end 2 sek.
6.1.2. For hver frekvens skal den ene polarisationsmåde anvendes, jf. punkt
5.1.3.
6.1.3. Alle andre prøveparametre er de i dette bilag fastsatte.
6.1.4. Tilfredsstiller et køretøj ikke de i punkt 6.1.1 beskrevne prøver, skal det
kontrolleres, at de pågældende tilfælde af svigt er optrådt under normale
betingelser og ikke skyldes ukontrollerede felter.
7.Frembringelse af den foreskrevne feltstyrke
7.1. Prøvemetode7.1.1. Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte substitu-
tionsmetode.
7.1.2. Kalibreringsfase
For hver af de ønskede frekvenser indstilles feltgeneratoren på en
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke i referencepunktet (som
defineret i punkt 5), når køretøjet ikke er til stede. Man måler og regi-
strerer dette effektniveau eller en anden parameter, der hænger direkte
sammen med feltstyrken. Prøvefrekvenserne skal ligge inden for
området 20-1000 MHz. Kalibreringen påbegyndes ved 20 MHz og
derefter ved højere frekvenser i spring på højst 2 % af den nærmest
foregående frekvens, sidste gang ved 1 000 MHz. Disse resultater
benyttes dernæst til godkendelsesprøverne, medmindre der er sket
ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en gentagelse af
proceduren.
7.1.3. Testfase
Køretøjet føres ind på målepladsen og anbringes efter bestemmelserne i
punkt 5. Feltgeneratoren bringes derefter til at arbejde med den effekt,
der er bestemt i punkt 7.1.2, for hver af de i punkt 6.1.1 angivne
frekvenser.
7.1.4. Uanset hvilken parameter der er valgt til at definere der krævede felt
efter punkt 7.1.2, skal samme parameter benyttes til fastlæggelse af
den ønskede feltstyrke under hele prøvningen.
7.1.5. Der skal ved prøven anvendes samme feltgenerator og samme placering
af udstyret som ved udførelse af proceduren i punkt 7.1.2.
7.1.6. Feltstyrkemåler
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens kalibre-
ringsfase skal anvendes en egnet feltstyrkemåler.
7.1.7. Under substitutionsmetodens kalibreringsfase skal feltstyrkemaleren
anbringes med fasemidtpunktet i referencepunktet.
7.1.8. Anvendes der en kalibreret modtageantenne som feltstyrkemåler,
aflæses der i tre indbyrdes ortogonale retninger, og den tilsvarende
isotrope værdi af disse målinger anses for at være feltstyrkens størrelse.
7.1.9. For at tage hensyn til køretøjernes forskellige geometriske form kan det
være nødvendigt, at der fastlægges flere antenne- eller referencepunkter
for et givet prøveanlæg.
7.2. Feltets udbredelse1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 39
▼M4
7.2.1. I substitutionsmetodens kalibreringsfase (inden køretøjet fores ind på
målepladsen) skal der på mindst 80 % af kalibreringstrinnene være en
feltstyrke på mindst 50 % af den nominelle feltstyrke:
a) 0,5 ± 0,05 m på hver side af referencepunktet på en linje gennem
dette punkt vinkelret på køretøjets symmetriplan i længderetningen,
for alle feltgeneratorers vedkommende
b) 1,50 ± 0,05 m på en vandret linje gennem referencepunktet i køretø-
jets symmetriplan i længderetningen, for transmissionslinjers
vedkommende.
7.3. Kammerets resonansforhold
Uanset bestemmelserne i punkt 7.2.1 foretages der ingen prøvning ved
kammerets resonansfrekvenser.
7.4. Egenskaber ved det genererede prøvesignal7.4.1. Kurvens største udsving
Prøvesignalets største udsving skal være det samme som for en ikke
moduleret sinusbølge med en effektivværdi i V/m som fastlagt i bilag
I, punkt 6.4.2 (jf. tillæg 4).
7.4.2. Prøvesignalets kurveform
Prøvesignalet skal være en sinusbølge med radiofrekvens, amplitudemo-
duleret med en sinusbølge på 1 med en modulationsgrad m på 0,8 ± 0,04.
7.4.3. Modulationsgrad
Modulationsgraden m defineres således:
m¼
Kurvens største udsving /C0mindste udsving
Kurvens største udsving þmindste udsving1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 40
▼M4
Tillæg 1
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 41
▼M4
Tillæg 2
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 42
▼M4
Tillæg►M43◄
Egenskaber ved det genererede prøvesignal
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 43
▼M4
BILAG VII
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBÅNDS-
STRÅLING FRA ELEKTRISKE/ELEKTRONISKE ENHEDER
1.Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder for elektriske/elektroniske enheder, der
efterfølgende kan monteres i køretøjer, der opfylder kravene i bilag IV.
1.2. Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93) fra den
internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling benyttes der en kvasis-
pidsdetektor. Anvendes der en spidsværdidetektor skal der benyttes en
passende korrektionsfaktor, afhængig af interferensimpulsernes frekvens.
1.3. Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af elektromagnetisk bredbåndsemission fra
elektriske/elektroniske enheder.
2.Måleresultater
Måleresultaterne udtrykkes i dB µV/m (µV/m) for båndbredder på
120 kHz. Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz), henføres
de aflæste værdier i µV/m til en båndbredde på 120 kHz ved multiplika-
tion med en faktor 120/B.
3.Prøvningsbetingelser
3.1. Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93) fra den
internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR) (jf. tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleapparaturet
er placeret, skal befinde sig uden for det i tillæg 1 viste område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at der
er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads. Sådanne anlæg
er ikke underkastet dimensionskravene i tillæg 1, bortset fra bestem-
melsen om den elektriske/elektroniske enheds afstand til antennen og
dennes højde (jf. figur 1 og 2 i tillæg 2).
3.4. Omgivelser
For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke, som
kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles før og efter
selver prøvningen. Ved begge målinger skal støj eller fremmedsignaler
være mindst 10 dB under de i bilag I, punkt 6.5.2.1, anførte grænser,
bortset fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4.Den elektriske/elektroniske enheds tilstand under prøvningen
4.1. Den elektriske/elektroniske enhed skal være i normal driftstilstand.
4.2. Prøven må ikke finde sted i regnvejr eller anden nedbør, og der skal
forudgående være en tørvejrsperiode på mindst ti minutter.
4.3. Prøveopstilling
4.3.1. Den elektriske/elektroniske enhed og tilhørende ledninger anbringes på et
træbord eller lignende ikke-ledende underlag i en afstand af 50 ± 5 mm.
Hvis imidlertid en del af den elektriske/elektroniske enhed er beregnet til
at være elektrisk forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del
hvile på en stelplade og være elektrisk forbundet dertil. Stelpladen består
af en mindst 0,5 mm tykmetalplade. Pladens mindste dimensioner
afhænger af, hvor stor den undersøgte elektriske/elektroniske enhed er,
men der skal være plads til at anbringe enhedens komponenter og
ledninger på den. Stelpladen forbindes til jord. Den skal være anbragt
1,0 ± 0,1 m over prøveanlæggets gulv parallelt hermed.
4.3.2. Den elektriske/elektroniske enhed skal være forskriftsmæssigt placeret og
tilsluttet. Strømforsyningsledninger anbringes parallelt med og højst
100 mm fra den af stelpladens/bordets kanter, der er nærmest antennen.
4.3.3. Den elektriske/elektroniske enhed forbindes til jord i overensstemmelse
med fabrikantens monteringsforskrifter. Der tillades ingen andre forbin-
delser til jord.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 44
▼M4
4.3.4. Afstanden mellem den elektriske/elektroniske enhed og alle andre elek-
triske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset fra den
stelplade/bordplade, som den undersøgte enhed befinder sig på) skal
være mindst 1,0 m.
4.4. Den elektriske/elektroniske enhed forsynes med strøm fra et 5µH/50 Ω
kunstigt net, som forbindes elektrisk til stelpladen. Spændingen skal ligge
inden for ± 10 % af enhedens nominelle driftsspænding. Spændingspulsa-
tioner (ripple) målt ved et særligt udtag på strømkilden, må højst være
1,5 % af enhedens nominelle driftsspænding.
4.5. Hvis den elektriske/elektroniske enhed består af flere komponenter,
forbindes de bedst med hinanden med de ledninger, der er beregnet til
anvendelse i køretøjet. Er sådanne ledninger ikke til rådighed, skal
afstanden mellem den elektronikse styreenhed og det kunstige være
1 500 ± 75 mm. Alle ledninger skal termineres så realistisk som muligt
og helst forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer. Hvis andet
udstyr er påkrævet for normal drift af den elektriske/elektroniske enhed,
skal der kompenseres for dets bidrag til den målte emission.
5.Type, placering og retning af antennen
5.1. Antennetype
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, forudsat
at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2. Måleafstand og -højde
5.2.1. Målehøjde
Antennens fasemidtpunkt skal være 150 ± 10 mm over stelpladen.
5.2.2. Måleafstand
Den vandrette afstand mellem antennens fasemidtpunkt eller spids og
stelpladens kant skal være 1,00 ± 0,05 m. Ingen af antennens dele må
befinde sig mindre end 0,5 m fra stelpladens kant.
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på stelpladen
og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne ligger langs
med.
5.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 1,0 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og den elektriske/elektroniske enhed, der undersøges.
5.3. Antennens retning
Der måles i hvert enkelt målepunkt, både med antennen i vandret og i
lodret polarisation.
5.4. Målinger
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver enkeltfrekvens
betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende frekvens.
6.Frekvenser
6.1. Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1 000 MHz. En elektrisk/elektronisk
enhed anses for at være i overensstemmelse med de fastsatte grænser i
hele frekvensområdet, hvis den overholder de fastsatte grænser ved
følgende 13 frekvenser, f.eks. 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380,450, 600, 750 og 900 MHz. Hvis grænsen overskrides under prøvningen,
skal det kontrolleres, at denne overskridelse skyldes den elektriske/elek-
troniske enhed og ikke stråling fra omgivelserne.
6.1.1. Grænserne gælder i hele frekvensområdet 30-1000 MHz.6.1.2. Målingen kan foretages med enten en kvasispidsdetektor eller en spids-
værdidetektor. Grænseværdierne i punkt 6.2 og 6.5 gælder for
kvasispidsmåling. Ved spidsmåling skal der lægges 38 dB til ved en
båndbredde på 1 MHz eller trækkes 22 dB fra ved en båndbredde på
1 kHz.
6.2. Tolerancer1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 45
▼M4
Enkeltfrekvens
(MHz)Tolerance
(MHz)
45, 65, 90, 120, 150, 190 og 230 ± 5
280, 380, 450, 600, 750 og 900 ± 20
Tolerancerne på overnævnte frekvenser har til formal at indgå interferens
med udsendelser på eller nær de nominelle enkeltfrekvenser under
målingen.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 46
▼M4
Tillæg 1
Afgrænsning af måleplads for elektrisk/elektronisk enhed
Åbent område, frit for elektromagnetisk reflekterende flader
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 47
▼M4
Tillæg 2
Figur 1
Elektromagnetisk stråling fra en elektrisk/elektronisk enhed prøveopstilling (vandret snit)1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 48
▼M4
Tillæg 2
Figur 2
Elektromagnetisk stråling fra en elektrisk/elektronisk enhed lodret snit gennem prøvebænkens plan1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 49
▼M4
BILAG VIII
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBÅNDS-
STRÅLING FRA ELEKTRISKE/ELEKTRONISKE ENHEDER
1.Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder for elektriske/elektroniske enheder.
1.2. Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93) fra den
internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en middel-
værdidetektor.
1.3. Prøvemetode
1.3.1. Prøven er beregnet til måling af smalbåndsemission som den, der kan
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer.
1.3.2. Indledningsvis (de første 2-3 minutter) kan der, efter at polarisering af
antennen er valgt, foretages en gennemsøgning af frekvensområdet i
punkt 6.1 med en spektralanalysator til påvisning af frekvenser med
maksimal emission. Dette kan være til hjælp ved valg af, ved hvilke
frekvenser i de enkelte bånd måling skal ske (jf. punkt 6).
2.Måleresultater
Måleresultaterne udtrykkes i dBµV/m (µV/m).
3.Prøvningsbetingelser
3.1. Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16-1 (93), fra den
internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR) (jf. bilag VII,
tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori målapparaturet
er placeret, skal befinde sig uden for det i bilag VII, tillæg 1, viste
område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at der
er korrelation mellem dette anlæg og en aben måleplads. Sådanne anlæg
er ikke underkastet dimensionskravene i bilag VII, tillæg 1, bortset fra
bestemmelsen om den elektriske/elektroniske enheds afstand til antennen
og dennes højde (jf. bilag VII, tillæg 2, figur 1 og 2).
3.4. Omgivelser
For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke, som
kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles for og efter selveprøvningen. Ved begge målinger skal støj eller fremmedsignaler være
mindst 10 dB under de i bilag I. punkt 6.6.2.1, anførte grænser, bortset
fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4.Den elektriske/elektroniske enheds tilstand under prøvningen
4.1. Den elektriske/elektroniske enhed skal være i normal driftstilstand.4.2. Prøven må ikke finde sted i regnvejr eller anden nedbør, og der skal
forudgående være en tørvejrsperiode på mindst ti minutter.
4.3. Prøveopstilling
4.3.1. Den elektriske/elektroniske enhed og tilhørende ledninger anbringes på et
træbord eller lignende ikke-ledende underlag i en afstand af 50 ± 5 mm.
Hvis imidlertid en del af den elektriske/elektroniske enhed er beregnet til
at være elektrisk forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del
hvile på en stelplade og være elektrisk forbundet dertil. Stelpladen består
af en mindst 0,5 mm tykmetalplade. Plådens mindste dimensioner
afhænger af, hvor stor den undersøgte elektriske/elektroniske enhed er,
men der skal være plads til at anbringe enhedens komponenter og
ledninger på den. Stelpladen forbindes til jord. Den skal være anbragt
1,0 ± 0,1 m over prøveanlæggets gulv parallelt hermed.
4.3.2. Den elektriske/elektroniske enhed skal være forskriftsmæssigt placeret og
tilsluttet. Strømforsyningsledninger anbringes parallelt med og højst
100 mm fra den af stelpladens/bordets kanter, der er nærmest antennen.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 50
▼M4
4.3.3. Den elektriske/elektroniske enhed forbindes til jord i overensstemmelse
med fabrikantens monteringsforskrifter. Der tillades ingen andre forbin-
delser til jord.
4.3.4. Afstanden mellem den elektriske/elektroniske enhed og alle andre elek-
triske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset fra den
stelplade/bordplade, som den undersøgte enhed befinder sig på) skal
være mindst 1,0 m.
4.4. Den elektriske/elektroniske enhed forsynes med strøm fra et 5 µH/50 Ω
kunstigt net, som forbindes elektrisk til stelpladen. Spændingen skal ligge
inden for ± 10 % af enhedens nominelle driftsspænding. Spændingspulsa-
tioner (ripple) målt ved et særligt udtag på strømkilden må højst være
1,5 % af den separate tekniske enheds nominelle driftsspænding.
4.5. Hvis den elektriske/elektroniske enhed består af flere komponenter,
forbindes de bedst med hinanden med de ledninger, der er beregnet til
anvendelse i køretøjet. Er sådanne ledninger ikke til rådighed, skal
afstanden mellem den elektroniske styreenhed og det kunstige net være
1 500 ± 75 mm. Alle ledninger skal termineres så realistisk som muligt
og helst forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer. Hvis andet
udstyr er påkrævet for normal drift af den elektriske/elektroniske enhed,
skal der kompenseres for dets bidrag til den målte emission.
5.Type, placering og retning af antennen
5.1. Antennetype
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, forudsat
at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2. Måleafstand og -højde
5.2.1. Målehøjde
Antennens fasemidtpunkt skal være 150 ± 10 m over stelpladen.
5.2.2. Måleafstand
Den vandrette afstand mellem antennens fasemidtpunkt eller spids og
stelpladens kant skal være 1,00 ± 0,05 m. Ingen af antennens dele må
befinde sig mindre end 0,5 m fra stelpladens kant.
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på stelpladen
og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne ligger langs
med.
5.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og den elektriske/elektroniske enhed, der undersøges.
5.3. Antennens retning
Der måles i hvert enkelt målepunkt, både med antennen i vandret og i
lodret polarisation.
5.4. Målinger
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver enkeltfrekvens
betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende frekvens.
6.Frekvenser
6.1. Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1 000 MHz. Dette frekvensområde
opdeles i 13 frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en måling ved
én frekvens til kontrol af, at strålingsemissionen ligger inden for de fast-
satte grænser. Til kontrol af, at den elektriske/elektroniske enhed opfylder
kravene i dette bilag, skal prøvningsinstansen undersøge en sådan
frekvens i hvert af følgende 13 frekvensbånd: 30-50, 50-75, 75-100,
100-130, 130-165, 165-200, 200-250, 250-320, 320-400, 400-520, 520-
660, 660-820 og 820-1000 MHz. Hvis grænsen overskrides under prøv-
ningen, skal det kontrolleres, at denne overskridelse skyldes den
elektriske/elektroniske enhed og ikke stråling fra omgivelserne.
6.2. Hvis man under første prøve efter den i punkt 1.3 beskrevne metode
konstaterer, at smalbåndsemissionen i de i punkt 6.1 angivne bånd er
mindst 10 dB lavere end referencegrænsen, anses den elektriske/elektro-
niske enhed for at opfylde dette bilags krav for det pågældende1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 51
▼M4
frekvensområde og behøver således ikke gennemgå en fuldstændig prøv-
ning.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 52
▼M4
BILAG IX
METODER TIL KONTROL AF ELEKTRISKE/ELEKTRONISKE ENHE-
DERS ELEKTROMAGNETISKE IMMUNITET
1. Almindelige forhold
1.1. Prøvemetoden i dette bilag gælder for elektriske/elektroniske enheder.
1.2. Prøvemetoder
1.2.1. Elektriske/elektroniske enheder skal opfylde kravene i en eller en
kombination af nedenstående prøvemetoder efter fabrikantens valg,
når blot det betyder, at hele frekvensområdet i punkt 5.1 er dækket.
— Stripline-prøve, jf. tillæg 1
— Prøve med strømindkobling, jf. tillæg 2
— TEM-celleprøve, jf. tillæg 3— Prøvning i frit felt, jf. tillæg 4.
1.2.2. For at undgå udstråling af elektromagnetiske felter under prøvningen
skal den altid udføres i et afskærmet område. (TEM-cellen udgør et
afskærmet området.)
2. Måleresultater
Feltstyrker skal angives i V/m og indkoblet strøm i mA for alle de
prøver, der er beskrevet i dette bilag.
3. Prøvningsbetingelser
3.1. Prøveapparaturet skal kunne frembringe det nødvendige signal ved de
i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende (nationale)
lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske signaler.
3.2. Måleudstyr skal anbringes uden for kammeret.
4. Den elektriske/elektroniske enheds tilstand under prøvningen
4.1. Den elektriske/elektroniske enhed skal være i normal driftstilstand.
Den skal være anbragt som anført i dette bilag, undtagen hvis der
under den enkelte prøvningsmetode kræves andet.
4.2. Den elektriske/elektroniske enhed forsynes med strøm fra et 5 µH/
50Ωkunstigt net, som forbindes elektrisk til jord. Spændingen skal
ligge inden for ± 10 % af systemets nominelle driftsspænding. Spæn-dingspulsationer (ripple) målt ved et særligt udtag på strømkilden, må
højst være 1,5 % af systemets nominelle driftsspænding.
4.3. Under kalibreringen skal alt andet udstyr, som kræves til drift af den
undersøgte elektriske/elektroniske enhed, være installeret. Det skal
under kalibreringen befinde sig mindst 1 m fra referencepunktet.
4.4. For at sikre reproducerbare resultater ved gentagelse af prøvning og
måling skal signalgeneratorudstyret være indstillet og placeret som
ved den tilsvarende kalibrering (punkt 7.2, 7.3.2.3, 8.4, 9.2 og 10.2).
4.5. Hvis den elektriske/elektroniske enhed består af flere komponenter,
forbindes de bedst med hinanden med de ledninger, der er beregnet
til anvendelse i køretøjet. Er sådanne ledninger ikke til rådighed,
skal afstanden mellem den elektroniske styreenhed og det kunstige
net være 1 500 ± 75 mm. Alle ledninger skal termineres så realistisk
som muligt og helst forbindes til virkelige belastninger og aktuatorer.
5. Målefrekvenser og prøvningens varighed
5.1. Måling sker i frekvensområdet fra 20 til 1 000 MHz
5.2. Til kontrol af at den elektriske/elektroniske enhed opfylder bilagets
krav, udføres prøvningen ved op til 14 enkeltfrekvenser i dette
område, f.eks. 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450,
600, 750 og 900 MHz. Det undersøgte udstyrs responstid skal tages i
betragtning, og prøven skal være så længe, at det undersøgte udstyr
kan reagere under normale omstændigheder. Varigheden må i ingen
tilfælde være kortere end 2 s.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 53
▼M4
6. Egenskaber ved det genererede prøvesignal
6.1. Kurvens største udsving
Prøvesignalets største udsving skal være det samme som for en ikke-
moduleret sinusbølge med en effektivværdi i V/m som fastlagt i bilag
I, punkt 6.7.2 (jf. bilag VI, tillæg 4).
6.2. Prøvesignalets kurveform
Prøvesignalet skal være en sinusbølge med radiofrekvens, amplitude-
moduleret med en sinusbølge på 1 kHz med en modulationsgrad m på
0,8 ± 0,04.
6.3. Modulationsgrad
Modulationsgraden m defineres således:
m¼Kurvens største udsving /C0mindste udsving
Kurvens største udsving þmindste udsving
7. Stripline-prøve
7.1. Prøvemetode
Prøven består i, at de ledninger, der forbinder komponenterne i en
elektrisk/elektronisk enhed, udsættes for felter af en bestemt styrke.
7.2. Måling af feltstyrken i stripline-kredsløbet
For hver af de ønskede frekvenser tilføres stripline-kredsløbet en
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke på målestedet, når den
elektriske/elektroniske enhed ikke er til stede. Man måler og regi-
strerer dette effektniveau eller en anden parameter, der hænger
direkte sammen med feltstyrken. Disse resultater benyttes dernæst til
godkendelsesprøverne, medmindre der er sket ændringer i apparatur
eller udstyr, som nødvendiggør en gentagelse af proceduren. Under
proceduren holdes sondens målehoved under den aktive leder i langs-
gående, tværgående og lodret retning. Huset med sondens elektroniske
de e holdes så langt som muligt fra striplinens længdeakse.
7.3. Anbringelse af den elektriske/elektroniske enhed
7.3.1. 150 mm stripline-prøve
Metoden består i, at der genereres et homogent felt mellem en aktiv
leder (striplinen med en impedans på 50 Ω)og en stelplade (den
ledende overflade på arbejdsbordet), hvori en del af ledningerne kan
anbringes. Den elektriske/elektroniske enheds styreenhed(er)
anbringes på stelpladen uden for striplinen, idet en af dens kanter er
parallel med striplines aktive leder. Dens afstand til en linje i stelpla-
dens plan direkte under den aktive leders kant skal være 200 ± 10 mm.
Afstanden mellem enhver periferienhed, der benyttes til måling, og
alle de aktive lederes kanter skal være mindst 200 mm. Den elek-
triske/elektroniske enheds ledninger skal anbringes vandret mellem
den aktive leder og stelpladen (jf. tillæg 1, figur 1 og 2).
7.3.1.1. De ledninger, der anbringes under striplinen, og herunder strømforsy-
ningen til den elektroniske styreenhed, skal være mindst 1,5 m lange,
undtagen hvis længden i køretøjet er mindre end 1,5 m. I sidstnævnte
tilfælde skal ledningerne have samme længde som den længste
ledning i køretøjsinstallationen. Eventuelle forgreninger skal
anbringes vinkelret på striplinens længdeakse.
7.3.1.2. Alternativt skal den samlede længde af ledningerne inklusive den
længste forgrening være 1,5 m.
7.3.2. 800 mm stripline-prøve
7.3.2.1. Striplinen består af to parallelle metalplader med en indbyrdes afstand
på 800 mm. Det undersøgte udstyr anbringes midt mellem pladerne
og udsættes for et elektromagnetisk felt (jf. tillæg 1, figur 3 og 4).
Med denne metode kan man foretage prøvning af fuldstændige elek-
troniske systemer inklusive sensorer og aktuatorer, styreenhed og
ledningsføring. Den er egnet til apparatur med en største dimension
på højst en tredjedel af afstanden mellem pladerne.
7.3.2.2. Placering af striplinen
Striplinen skal være anbragt i et afskærmet rum (så emission af
stråling undgås) mindst 2 m fra vægge og eventuelle metaloverflader,1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 54
▼M4
så elektromagnetisk refleksion undgås. Der kan benyttes radio-
strålingsabsorberende materialer til dæmpning af sådan refleksion.
Striplinen anbringes mindst 0,4 m over gulvet på en ikke-ledende
understøtning.
7.3.2.3. Kalibrering af striplinen
Der anbringes en feltmålesonde i rummet mellem de parallelle plader
inden for dets midterste tredjedel i vandret, lodret og tværgående
retning, idet det system, der skal undersøges, ikke er til stede.
Tilknyttet måleudstyr anbringes uden for det afskærmede rum.
For hver af de ønskede frekvenser tilføres stripline-kredsløbet en
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke ved antennen. Dette
effektivniveau eller en anden parameter, der hænger direkte sammen
med feltstyrken, benyttes til godkendelsesprøverne, medmindre der er
sket ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en genta-
gelse af proceduren.
7.3.2.4. Anbrigelse af den elektriske/elektroniske enhed
Hovedstyreenheden anbringes i rummet mellem de parallelle plader
inden for dets midterste tredjedel i vandret, lodret og tværgående
retning. Den skal hvile på en understøtning af ikke-ledende materiale.
7.3.2.5. Vigtigste ledninger og føler/aktuatorledninger
De vigtigste ledninger og eventuelle føler/aktuatorledninger føres
lodret op fra styreenheden til den øverste stelplade (dette medvirker
til at opnå stærkest mulig kobling til det elektromagnetiske felt).
Derefter føres de langs pladens underside til en af dens frie kanter,
rundt om kanten og langs pladens overside til forbindelsen til stri-
pline-strømforsyningen. Derfra føres ledningerne til hjælpeudstyret,
der er anbragt uden for det elektromagnetiske felts indflydelse, f.eks.
på gulvet i det afskærmede rum, 1 m fra striplinen i dennes læng-
deakse.
8. Prøvning af en elektrisk/elektronisk enheds immunitet i frit felt
8.1. Prøvemetode
Metoden består i prøvning af en elektrisk/elektronisk enhed, mens den
udsættes for elektromagnetiske stråling fra en antenne.
8.2. Beskrivelse af prøvebænken
Prøven udføres på en prøvebænki et reflek sionsdæmpet rum.
8.2.1. Stelplade8.2.1.1. Den elektriske/elektroniske enhed og tilhørende ledninger anbringes
på et træbord eller lignende ikke-ledende underlag i en afstand af
50 ± 5 mm. Hvis imidlertid en del af den elektriske/elektroniske
enhed er beregnet til at være elektrisk forbundet til køretøjets metal-
karosseri, skal denne del hvile på en stelplade og være elektrisk
forbundet dertil. Stelpladen består af en mindst 0,5 mm tykmetal-
plade. Pladens mindste dimensioner afhænger af, hvor stor den
undersøgte elektriske/elektroniske enhed er, men der skal være plads
til at anbringe enhedens komponenter og ledninger på den. Stelpladen
forbindes til jord. Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m over prøvean-
læggets gulv parallelt hermed.
8.2.1.2. Den elektriske/elektroniske enhed skal være forskriftsmæssigt placeret
og tilsluttet. Strømforsyningsledninger anbringes parallelt med og
højst 100 mm fra den af stelpladens/bordets kanter, der er nærmest
antennen.
8.2.1.3. Den elektriske/elektroniske enhed forbindes til jord i overensstem-
melse med fabrikantens monteringsforskrifter. Der tillades ingen
andre forbindelser til jord.
8.2.1.4. Afstanden mellem den elektriske/elektroniske enhed og alle andre
elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset fra
den stelplade/bordplade, som den undersøgte enhed befinder sig på)
skal være mindst 1,0 m.
8.2.1.5. Stelpladen skal have et areal på mindst 2,25 m
2, idet den korteste side
er mindst 750 mm lang. Stelpladen forbindes til kammeret, således at
forbindelsens jævnstrømsmodstand er højst 2,5 m Ω.
8.2.2. Anbringelse af den elektriske/elektroniske enhed1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 55
▼M4
For større udstyr, der er monteret på et metalstativ, regnes sidstnævnte
for en del af stelpladen i forbindelse med prøvningen og forbindes i
overensstemmelse hermed. Prøveemnets flader skal være mindst
200 mm fra stelpladens kant. Alle ledninger og kabler skal være
mindst 100 mm fra stelpladens kant og (på ledningernes laveste sted)
mindst 50 ± 5 mm over stelpladen. Som strømforsyning til den elek-
triske/elektroniske enhed benyttes et kunstigt net (5 µH/50 Ω).
8.3. Type, placering og retning af feltgeneratoren
8.3.1. Feltgeneratorens type
8.3.1.1. Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet (jf.
punkt 8.3.4) foreskrevne feltstyrke ved de pågældende frekvenser.
8.3.1.2. Feltgeneratoren kan bestå af en eller flere antenner eller være en
pladeantenne.
8.3.1.3. Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, at
det frembragte felt er polariseret enten i vandret eller lodret retning i
frekvensområdet 20-1000 MHz.
8.3.2. Målehøjde og -afstand
8.3.2.1. Målehøjde
Antennens fasemidtpunkt skal være 150 ± 10 mm over stelpladen.
Ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end250 mm over prøveanlæggets gulv.
8.3.2.2. Måleafstand
8.3.2.2.1. Den bedste tilnærmelse til sædvanlige driftsforhold opnås, når feltge-
neratoren er placeret så langt fra den elektriske/elektroniske enhed
som praktisk muligt. Afstanden vil typisk være mellem 1 og 5 m.
8.3.2.2.2. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende dele
ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der
absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågæl-
dende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende
materiale mellem antennen og den undersøgte elektriske/elektroniske
enhed.
8.3.3. Antennens placering i forhold til den elektriske/elektroniske enhed8.3.3.1. Feltgeneratorens udstrålende dele må ikke befinde sig mindre end
0.5 m fra stelpladens kant.
8.3.3.2. Feltgeneratorens fasemidtpunkt skal befinde sig i et plan:
i) som er vinkelret på stelpladen
ii) som skærer stelpladens kant ud for midten af størstedelen af enhe-
dens ledninger
iii) som er vinkelret på den af stelpladens kanter, som størstedelen af
ledningerne ligger langs med.
Feltgeneratoren placeres parallelt med ovennævnte plan (jf. tillæg 4,
figur 1 og 2).
8.3.3.3. Enhver feltgenerator, der er placeret over stelpladen eller den elek-
triske/elektroniske enhed, skal dække hele enheden.
8.3.4. Referencepunkt
Referencepunktet er det punkt, hvori feltstyrken måles; det fastlægges
således:
8.3.4.1. Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller
mindst 1 m fra pladeantennens udstrålende dele i lodret retning.
8.3.4.2. I et plan:
i) som er vinkelret på stelpladen
ii) som er vinkelret på den af stelpladens kanter, som størstedelen af
ledningerne ligger langs med
iii) som skærer stelpladens kant ud for midten af størstedelen af
ledningerne, og
iv) referencepunktet ligger på midtpunktet af de ledninger, der ligger
langs den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen.
8.3.4.3. 150 ± 10 mm herover.8.4. Frembringelse af den foreskrevne feltstyrke: Prøvemetode1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 56
▼M4
8.4.2. Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte substi-
tutionsmetode.
8.4.1. Substitutionsmetoden
For hver af de ønskede frekvenser indstilles feltgeneratoren på en
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke i referencepunktet
(som defineret i punkt 8.3.4), når den elektriske/elektroniske enhed
ikke er til stede. Man maler og registrerer dette effektniveau eller en
anden parameter, der hænger direkte sammen med feltstyrken. Disse
resultater benyttes dernæst til godkendelsesprøverne, medmindre der
er sket ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en genta-
gelse af proceduren.
8.4.3. Under kalibreringen skal alt andet apparatur befinde sig mindst 1 m
fra referencepunktet.
8.4.4. Feltstyrkemåler
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens kalibre-
ringsfase anvendes en passende kompakt feltstyrkemåler.
8.4.5. Feltstyrkemåleren skal anbringes med fasemidtpunktet i reference-
punktet.
8.4.6. Den elektriske/elektroniske enhed, hvori der kan indgå endnu en stel-
plade, anbringes derefter i prøveanlægget efter bestemmelserne i
punkt 8.3. Hvis der indgår en ekstra stelplade, skal den befinde sig
mindre end 5 mm fra prøvebænkens stelplade og være elektrisk
forbundet dermed. Feltgeneratoren bringes derefter til at arbejde med
den effekt, der er bestemt i punkt 8.4.2, for hver af de i punkt 5
angivne frekvenser.
8.4.7. Uanset hvilken parameter der er valgt til at definere det krævede felt
efter punkt 8.4.2, skal samme parameter benyttes til fastlæggelse af
den ønskede feltstyrke under hele prøvningen.
8.5. Feltets udbredelse8.5.1. I substitutionsmetodens kalibreringsfase (inden den elektriske/elektro-
niske enhed føres ind på målestedet) må feltstyrken ikke være under
50 % af den nominelle feltstyrke i to punkter, der ligger 0,5 ± 0,05 m
på hver sin side af referencepunktet på en linje herigennem, som er
parallel med den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen.
9. TEM-cellemetode
9.1. Prøvemetode
TEM-cellen (TEM = Transverse Electromagnetic Mode) skaber et
homogent felt mellem en indre leder (skillevæg) og huset (stelplade).
Den benyttes til prøvning af elektriske/elektroniske enheder (jf. tillæg
3, figur 1).
9.2. Måling af feltstyrken i en TEM-celle
9.2.1. Feltstyrken i TEM-cellen bestemmes ved følgende formel:
Ejj ¼ ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ ﬃ
P/C2ZðÞp
d
hvor
E = feltstyrken af det elektriske felt (V/m)
P = cellens tilførte effekt (W)
Z = cellens impedans (50 Ω)
d = afstanden (i m) mellem den øverste væg og skillevæggen.
9.2.2. Alternativt kan der anbringes en egnet feltstyrkemåler i øverste
halvdel af TEM-cellen. Den elektroniske styreenhed har kun ringe
indflydelse på det påtrykte elektromagnetiske felt i denne del af
TEM-cellen. Feltstyrkemålerens udgangssignal tages som mål for felt-
styrken.
9.3. TEM-cellens dimensioner
Den undersøgte enheds højde må af hensyn til feltets homogenitet i
TEM-cellen og målingernes reproducerbarhed ikke være større end
en tredjedel af cellens indvendige højde. I tillæg 3, figur 2 og 3,
findes der anbefalede dimensioner for TEM-cellen.
9.4. Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 57
▼M4
TEM-cellen fastgøres til en monteringsplade med en koaksial bøsning
og forbindes med kortest mulige ledninger til en konnektor med
tilstrækkelig mange ben. Ledninger til strømforsyning og signaltrans-
mission fra konnektoren på cellens væg skal forbindes direkte til den
undersøgte enhed.
Eksterne komponenter, såsom sensorer, strømforsyning og styreo-
rganer, forbindes
i) til en afskærmet ydre enhed, eller
ii) til køretøjet i nærheden af TEM-cellen, eller
iii) direkte til den afskærmede tilslutningstavle.
Der skal benyttes afskærmede kabler til at forbinde TEM-cellen med
ydre enheder og køretøj, dersom disse ikke befinder sig i samme
afskærmede rum eller et tilstødende afskærmet rum.
10. Prøve med strømindkobling
10.1. Prøvemetode
Denne immunitetsprøve består i, at der direkte induceres strømme i
ledningsforbindelserne ved hjælp af en strømindkoblingsanordning,
der består af en tang, som den elektriske/elektroniske enheds tilslut-
ningledninger passerer igennem. Immunitetsprøven udføres ved, at de
inducerede signalers frekvens varieres.
Den elektriske/elektroniske enhed kan enten anbringes på en stelplade
som beskrevet i punkt 8.2.1 eller i et køretøj i overensstemmelse med
dettes konstruktionsforskrifter.
10.2. Kalibrering af strømindkoblingsstangen
Før prøvningen påbegyndes, anbringes strømindkoblingsstangen i en
kalibreringsopstilling. Mens hele prøvefrekvensområdet gennemsøges,
holdes der hele tiden øje med, hvor stor effekt der er nødvendig til at
inducere den i bilag I, punkt 6.7.2.1, anførte strømstyrke. På denne
måde bestemmer man før prøvningen sammenhængen mellem tilført
effekt og induceret strømstyrke; der kan da tilføres samme effekt til
strømindkoblingsstangen, når den er forbundet til den elektriske/elek-
troniske enhed via samme kabel, som er benyttet til kalibreringen. Det
bemærkes, at det er den effekt, der tilføres til strømindkoblings-
stangen, der skal registreres.
10.3. Anbringelse af den elektriske/elektroniske enhed
Hvis enheden monteres på en stelplade som angivet i punkt 8.2.1, skal
alle ledninger termineres så realistisksom muligt og helst forbindes til
virkelige belastninger og aktuatorer. Både for enheder, der er
monteret på stelpladen, og for enheder, der er monteret i et køretøj,
anbringes strømindkoblingsstangen successivt rundt om hver enkelt
tilslutningsledning i en afstand af 150 ± 10 mm fra den enkelte
konnektor til styreenheder, instrumentmoduler og aktive sensorer,
som vist i tillæg 2, figur 1.
10.4. Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring
For en elektrisk/elektronisk enhed, der er fastgjort til stelpladen som
angivet i punkt 8.2.1, forbindes den elektroniske hovedstyreenhed
med et kabel til et kunstigt net. Kablet placeres mindst 200 mm fra
stelpladens kant og parallelt hermed. Kablet består af den ledning,
der forsyner den elektroniske styreenhed med strøm fra køretøjets
batteri, og en eventuel returstrømsledning, hvis en sådan benyttes i
køretøjet.
Afstanden fra den elektroniske styreenhed til det kunstige net skal
være længden af det kabel, der i køretøjet benyttes til at forbinde
den elektroniske styreenhed med batteriet, hvis denne er kendt, dog
højst 1,0 ± 0,1 m. Hvis køretøjskablet benyttes, skal alle dets forgre-
ninger føres langs med stelpladen, men vinkelret bort fra dettes kant. I
andre tilfælde skal forgreninger fra den elektriske/elektroniske enheds
ledninger findes ved det kunstige net.1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 58
▼M4
Tillæg 1
Figur 1
150 mm stripline prøve
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 59
▼M4
Tillæg 1
Figur 2
150 mm stripline prøve1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 60
▼M4
Tillæg 1
Figur 3
800 mm stripline prøve
1 = stelplade
2 = hovedledninger og sensor/aktuatorledninger3 = træramme
4 = aktiv plade
5 = isolator6 = elektrisk/elektronisk enhed til undersøgelse1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 61
▼M4
Tillæg 1
Figur 4
800 mm stripline dimensioner
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 62
▼M4
Tillæg 2
Figur 1
Eksempel på BCI-prøveopstilling
Signaturer
1 = DUT2 = RF-målesonde (valgfri)
3 = RF-indkoblingstang
4 = Kunstigt net5 = Filter for afskærmet rum6 = Strømkilde
7 = DUT-grænseflade: stimulerings- og overvågningsudstyr
8 = Signalgenerator9 = Bredbåndsforstærker
10 = RF 50 retningskobler
11 = RF-effektmåler eller tilsvarende12 = Spektrumanalysator eller tilsvarende (valgfri)1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 63
▼M4
Tillæg 3
Figur 1
TEM-celleprøve
TEM- celleprøve
1 = ydre leder, afskærmning2 = indre leder (skillevæg)
3 = isolering
4 = indgang5 = isolering
6 = låge
7 = konnektorpanel8 = strømforsyning til den undersøgte enhed9 = 50 afslutningsmodstand
10 = isolering
11 = enhed til undersøgelse (maksimal højde: en tredjedel af afstanden fra cellens bund til skille-
væggen)1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 64
▼M4
Tillæg 3
Figur 2
TEM-celledimensioner
1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 65
▼M4
Tillæg 3
Figur 3
Nedenstående tabel viser dimensionerne for konstruktion af en celle med den
specificerede øvre frekvensgrænse:
Øvre frekvens
(MHz)Cellens formfaktor
W: bCellens formfaktor
L/WPladeafstand
b (cm)Skillevæg
S (cm)
200 1,69 0,66 56 70
200 1,00 1,00 60 50
Typiske TEM-celledimensioner1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 66
▼M4
Tillæg 4
Figur 1
Prøvning af elektrisk/elektronisk enheds immunitet i frit felt Prøveopstilling (vandret snit)1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 67
▼M4
Tillæg 4
Figur 2
Prøvning af elektrisk/elektronisk enheds immunitet i frit felt lodret snit gennem prøvebænkens plan1975L0322 — DA — 15.02.2000 — 003.001 — 68