1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B KOMMISSIONENS ANDET DIREKTIV
af 18. november 1971
om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til officiel kontrol af foderstoffer
(71/393/EØF)
(EFT L 279 af 20.12.1971, s. 7)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 73/47/EØF af 5. december 1972 L 83 35 30.3.1973
▼B
KOMMISSIONENS ANDET DIREKTIV
af 18. november 1971
om fastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til officiel kontrol af
foderstoffer
(71/393/EØF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab,
under henvisning til Rådets direktiv af 20. juli 1970 om indførelse af
fællesskabsregler for prøveudtagning og fællesskabsanalysemetoder til
den officielle kontrol af foderstoffer(1), særlig artikel 2, og
ud fra følgende betragtninger:Ovennævnte direktiv fastsætter, at officielle kontrolforanstaltninger af
foderstoffer med henblikpå at k onstatere, om de i medfør af admini-strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser foreskrevne betingelsermed hensyn til foderstoffers kvalitet og sammensætning er opfyldt,foretages under anvendelse af fællesskabsregler for prøveudtagning og
fællesskabsanalysemetoder;
ved Kommissionens direktiv nr. 71/250/EØF af 15. juni 1971(
2)e r
allerede en række fællesskabsanalysemetoder fastsat; det arbejde, dersiden da er udført, er nu så vidt fremskredet, at en ny række analyse-metoder bør fastsættes;
de i dette direktiv fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med
udtalelse fra den stående Foderstofkomité,
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Medlemsstaterne foreskriver, at analyser til officiel kontrol af foder-
stoffer med hensyn til disses indhold af vand, flygtige kvælstofholdige
baser, totalfosfor og råfedt udføres efter de i bilaget til dette direktiv
beskrevne metoder.
De almindelige bestemmelser i første del (indledning) af bilaget til
Kommissionens første direktiv nr. 71/250/EØF af 15. juni 1971 omfastsættelse af fællesskabsanalysemetoder til officiel kontrol af foder-stoffer finder anvendelse på de i bilaget til dette direktiv beskrevne
metoder.
Artikel 2
Senest 1. januar 1973 bringer medlemsstaterne de nødvendige admini-
strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i anvendelse for at
efterkomme dette direktivs bestemmelser. De underretter straksKommissionen herom.
Artikel 3
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. L 170 af 3.8.1970, s. 2.
(2) EFT nr. L 155 af 12.7.1971, s. 13.
▼B
BILAG
1.BESTEMMELSE AF VANDINDHOLD
1.Formål og anvendelsesområde
Metoden gør det muligt at bestemme vandindholdet i foderstoffer.
►M1Den er ikke beregnet på undersøgelse af mejeriprodukter, der
anvendes selvstændigt som foderstoffer, mineralske stoffer og blandinger,
der overvejende består af mineralske stoffer, ej heller på undersøgelse af
animalske og vegetabilske fedtstoffer og olier eller olieholdige frø og oliehol-
dige frugter i henhold til Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september
1966 om oprettelsen af en fælles markedsordning for fedtstoffer(1).◄
Metoden til bestemmelse af vandindholdet i olieholdige frø samt olieholdige
frugter er fastlagt i bilag III til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1470 68
af 23. september 1968 om udtagning og findeling af prøver samt bestem-
melse af indholdet af olie, urenheder og vand(2) i olieholdige frø.
2.Princip
Prøven tørres under nærmere angivne betingelser, som er afhængige af foder-
stoffets art. Vægttabet udregnes. Ved faste foderstoffer med højt vandindhold
er yderligere en fortørring nødvendig.
3.Apparatur
3.1 Findelingsapparat bestående af et materiale, som ikke er fugtabsorbe-
rende, og som er let at gøre rent, muliggør en hurtig og ensartet
findeling uden mærkbar varmeudvikling, så vidt muligt forhindrer
kontakt med den omgivende luft og opfylder de under 4.1.1 og 4.1.2 stil-
lede krav (f. eks. mikrohammermøller, mikrofindelingsapparater med
vandkøling, demontable keglemøller, langsomtløbende keglemøller og
tandskivemøller).
3.2 Analysevægt med 0,5 mg aflæsningsnøjagtighed.
3.3 Tørre vejekar af korrosionsbestandigt metal eller glas, med lufttæt slut-
tende låg; nyttearealet skal muliggøre en fordeling af prøven med ca.
0,3 g pr. 1 cm2.
3.4 Elektrisk opvarmet, temperaturreguleret tørreskab (± 1º C), som sikrer
hurtig regulering af temperaturen og med god ventilation(3).
3.5 Elektrisk opvarmet justerbart vakuumtørreskab med oliepumpe, som
enten er forsynet med en anordning for tilførsel af tørret varmluft eller
med et tørringsmiddel (f. eks. kalciumoxid).
3.6 Ekssikkator med tyk, perforeret plade af metal eller porcelæn indehol-
dende et virksomt tørringsmiddel.
4.Fremgangsmåde
NB: De i dette afsnit beskrevne arbejdsprocesser skal udføres straks efter
åbningen af de pakninger, som indeholder prøverne.
Analyserne skal foretages mindst to gange.
4.1Forberedelse
4.1.1Foderstoffer, bortset fra de under 4.1.2 og4.1.3 nævnte
Der udtages mindst 50 g af prøven, som — om nødvendigt —
findeles på fornøden vis, for at undgå varierende fugtighedsgrader
(se punkt 6).1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 3
(1) EFT nr. 172 af 30.9.1966, s. 3025 66.
(2) EFT nr. L 239 af 28.9.1968, s. 2.
(3) Til tørring af korn, mel, gryn og grutning skal tørreskabet have en sådan varmekapa-
citet, at det, når det er indstillet på en temperatur på 131 º C, igen når op på denne
temperatur på mindre end 45 minutter, efter at det maksimale antal af prøver, somskal tørres samtidig, er indsat i skabet. Ventilationen skal være af en sådan beskaf-fenhed, at hvis samtlige prøver af blød hvede, som skabet kan rumme, tørres samtidigi to timer, må resultaterne sammenlignet med de efter 4 timers tørring tørring opnåede
resultater differere maksimalt med 0,15 %.
▼B
4.1.2Korn ogg ryn
Der udtages mindst 50 g af prøven. Den formales på en sådan
måde, at kornstørrelsen ved sigtning med masker på 0,5 mm
tillader passage af mindst 50 %, og at der ved sigtning med runde
masker på 1 mm bliver højst 10 % tilbage.
4.1.3Flydende eller grødagtige foderstoffer; foderstoffer, overvejende
bestående af fedt
Der udtages ca. 25 g af prøven, afvejet med 10 mg nøjagtighed,
som blandes med en tilsvarende mængde vandfrit sand, afvejet
med 10 mg nøjagtighed, indtil der fremkommer en homogen vare.
4.2Tørring
4.2.1Foderstoffer, bortset fra de under 4.2.2 og4.2.3. nævnte
Et vejekar med låg (3.3) vejes med 0,5 mg nøjagtighed. Ca. 5 g af
prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed i det tarerede kar og fordeles
jævnt. Karret stilles efteraftagning af låget ind i et til 103º C
opvarmet tørreskab. For at temperaturen ikke skal falde for stærkt
i tørreskabet, skal karret stilles hurtigt ind i skabet. Der tørres i 4
timer, idet tørringstiden regnes fra det tidspunkt, hvor temperaturen
i tørreskabet atter er kommet op på 103º C. Efter åbning af tørre-
skabet lukkes karret med låget, tages ud af skabet, henstilles til
afkøling i 30 til 45 minutter i ekssikkatoren og vejes derefter med
1 mg nøjagtighed.
Ved prøver overvejende bestående af fedt foretages yderligere en
tørring på 30 minutter i tørreskabet ved 103º C. Forskellen mellem
de to vejeresultater må ikke overstige mere end 0,1 % vandind-
hold.
4.2.2Korn, mel, gryn og grutning
Et vejekar (3.3) med låg vejes med 0,5 mg nøjagtighed. Ca. 5 g af
den findelte prøve afvejes med 1 mg nøjagtighed i det tarerede karog fordeles jævnt. Karret stilles efter aftagning af låget ind i et til
130º C opvarmet tørreskab. For at temperaturen i tørreskabet ikke
skal falde for stærkt, skal karret stilles hurtigt ind i skabet. Der
tørres i 2 timer, idet tørringstiden regnes fra det tidspunkt, hvor
temperaturen i tørreskabet atter er nået op på 103º C. Efter åbning
af tørreskabet lukkes karret med låget, tages ud af skabet,
henstilles til afkøling i 30 til 45 minutter i ekssikkatoren (3.6) og
vejes derefter med 1 mg nøjagtighed.
4.2.3Foderblandinger indeholdende mere end 4 % saccharose eller
laktose samt følgende ublandede foderstoffer: Johannesbrødskrå,
hydrolyserede kornprodukter, maltspirer, sukkerroesnitter, fiske-
pressevand, ogsukker, samt foderblanding er med mineralske
stoffer indeholdende mere end 25 % krystalvand.
Et vejekar (3.3) med låg vejes med 0,5 mg nøjagtighed. Ca. 5 g af
prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed i det tarerede kar og fordeles
jævnt. Karret stilles efter aftagning af låget ind i et til 80—85º C
opvarmet vakuumtørreskab (3.5). For at temperaturen i vakuumtør-
reskabet ikke skal falde for stærkt, skal karret stilles hurtigt ind i
skabet.
Trykket indstilles til 100 torr, og prøven tørres i 4 timer ved dette
trykenten under tilførsel af varm, tør luft eller ved hjælp af et
tørringsmiddel (ca. 300 g til 20 prøver). I sidstnævtne tilfælde
afbrydes forbindelsen til vakuumpumpen, så snart det foreskrevne
tryker nået. Tørringstiden regnes fra det tidspunk t, hvor tempera-
turen i tørreskabet atter er kommet op på 80 til 85º C. Efter
tørringstidens udløb bringes vakuumtørreskabet forsigtigt op på
atmosfærisk tryk. Efter åbning af vakuumtørreskabet lukkes karret
straks med låget, tages ud af skabet, henstilles til afkøling i 30 til
45 minutter i ekssikkatoren (3.6) og vejes derefter med 1 mgnøjagtighed. Der tørres i yderligere 30 minutter under vakuum i
tørreskabet ved 80 til 85º C, og derefter vejes på ny. Forskellen
mellem de to vejeresultater må ikke overstige mere end 0,1 %
vandindhold.
4.3Fortørring
4.3.1Foderstoffer, bortset fra de under 4.3.2 nævnte
Fortørring af faste foderstoffer med højt vandindhold, og hvis
findeling er vanskelig, foretages som følger:1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 4
▼B
50 g, afvejet med 10 mg nøjagtighed, af den uformalede prøve (en
grov findeling foretages — om nødvendigt — ved pressede eller
klumpede foderstoffer) afvejes i en egnet beholder (f. eks. en
aluminiumskål på 20 × 12 cm med en kant på 0,5 cm). Der tørres
i tørreskab ved en temperatur på 60 til 70º C, indtil vandindholdet
har nået en værdi på mellem 8 og 12 %. Beholderen tages ud af
tørreskabet, og der afkøles i 1 time ved henstand i luften, hvorefter
der vejes med 10 mg nøjagtighed. Alt efter foderstoffets art fore-
tages, som beskrevet under 4.1.1, derefter straks en findeling, og
der tørres som beskrevet under 4.2.1 eller 4.2.3.
4.3.2Korn
Korn, hvis vandindhold er mere end 17 %, skal fortørres som
følger:
50 g af de uformalede korn afvejes med 10 mg nøjagtighed i en
egnet beholder (f. eks. en aluminiumskål på 20 × 12 cm med enkant på 0,5 cm), tørres i tørreskab i 5 til 7 minutter ved en tempe-
ratur på 130º C, hvorefter prøven tages ud af tørreskabet. Der
afkøles i 2 timer ved henstand i luften, hvorefter der vejes med
10 mg nøjagtighed. Straks efter formales som under 4.1.2 og tørres
som beskrevet under 4.2.2.
5.Beregning af resultaterne
Prøvens vandindhold i procent udregnes efter følgende formler:
5.1Tørringuden fortørring
E/C0M ðÞ /C1 100
E
hvor:
E = prøvens begyndelsesmasse i gram,
m = den tørre prøves masse i gram,
5.2Tørringmed fortørring
M0/C0m ðÞ M
M0 þE/C0M/C12/C12/C12/C12/C12/C12/C12/C12/C1100
E¼100 1 /C0Mm
EM0/C18/C19
hvor:
E = prøvens begyndelsesmasse i gram,
M = prøvens masse i gram efter fortørringen,
M′= prøvens masse i gram efter findelingen og formalingen,
m = den tørre prøves masse i gram.
5.3Reproducerbarhed
Differencen mellem to parallelbestemmelser må for én og samme prøve
ikke overstige 0,2 % vandindhold.
6.Bemærkning
Hvis det viser sig at være nødvendig med en findeling og der i den forbin-
delse må regnes med en ændring af materialets vandindhold, skal de øvrige
analyseresultater for foderstoffets bestanddele omregnes til originalprøvens
vandindhold.
2.BESTEMMELSE AF FLYGTIGE KVÆLSTOFHOLDIGE BASER
A. BESTEMMELSE VED MIKRODIFFUSION
1.Formål og anvendelsesområde
Metoden gør det muligt at bestemme indholdet af flygtige kvælstofholdige
baser, udtrykt som ammoniak, i foderstoffer.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 5
▼B
2.Princip
Prøven ekstraheres med vand, opløsningen klares og filtreres. De flygtige
kvælstofholdige baser udskilles efter tilsætning af kaliumkarbonatopløsning
ved mikrodiffusion, opfanges i en borsyreopløsning og titreres med svovl-
syre.
3.Reagenser
3.1 Trikloreddikesyreopløsning 20 % (w/v)
3.2 Indikator: 33 mg bromkresolgrønt og 65 mg metylrødt opløses i 100 ml
ethanol 95 til 96 % (v/v).
3.3 Borsyreopløsning: 10 g borsyre p.a. opløses i en 1 liter målekolbe inde-
holdende 200 ml ethanol 95 til 96 % og 700 ml vand. Det tilsættes 10 ml
af indikatoren (3.2). Opløsningen blandes og bringes om nødvendigt
under tilsætning af natriumhydroxydopløsning til at antage en lyserød
farve. 1 ml af denne opløsning kan binde op til 300 µg NH3.
3.4 Mættet kaliumkarbonatopløsning: 100 g kaliumkarbonat p.a. opløses i
100 ml kogende vand; efter afkøling filtreres opløsningen.
3.5 0,02 N svovlsyre.
4.Apparatur
4.1 Mekanisk rysteapparat: cirka 35 til 40 omdr./min.
4.2 Conwayskåle (se skitse) af glas eller plastic.
4.3 Mikroburetter1
100ml aflæsningsnøjagtighed.
5.Fremgangsmåde
10 g af prøven, afvejet med 1 mg nøjagtighed, kommes sammen med 100 ml
vand i en 200 ml malekolbe og omrystes i 30 minutter i rysteapparatet.
Derefter tilsættes 50 ml trikloreddikesyreopløsning (3.1), og der fyldes op
med vand til mærket, rystes kraftigt og filtreres gennem et foldefilter.
1 ml borsyreopløsning (3.3) afpipetteres i Conwayskålens midte, derefter 1 ml
af prøvefiltratet over i skålens ring. Skålen tildækkes delvist med det let
indfedtede låg, derpå kommer man hurtigt 1 ml af den mættede kaliumkarbo-
natopløsning (3.4) ned i ringen og lukker skålen lufttæt. For med sikkerhed at
få en blanding af de to reagenser drejes skålen forsigtigt i vandret stilling.
Derpå lader man det hele henstå i mindst 4 timer ved stuetemperatur eller 1
time ved 40º C.
De i borsyreopløsningen indeholdte flygtige baser titreres derefter med 0,02 N
svovlsyre (3.5) ved anvendelse af en mikroburette (4.3).
På samme måde udføres et blindforsøg under udeladelse af analyseprøven.
6.Beregning af resultaterne
1 ml 0,02 N svovlsyre svarer til 0,34 mg ammoniak.Resultatet udtrykkes i % af prøven.
Reproducerbarhed.
Differencen mellem to parallelbetemmelser må for én og samme prøve ikke
være over:
10 % i relativ værdi ved indhold på mindre end 1,0 % ammoniak;0,1 % i absolut værdi ved indhold på 1,0 % ammoniakog derover.
7.Bemærkning
Har prøven et indhold på mere end 0,6 % ammoniak, skal det oprindelige
filtrat fortyndes.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 6
▼B
CONWAY-SKÅL
Målestok 1/1
1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 7
▼B
B. BESTEMMELSE VED DESTILLATION
1.Formål og anvendelsesområde
Metoden gør det muligt at bestemme indholdet af flygtige kvælstofholdige
baser, udtrykt som ammoniak, i fiskemel, som praktisk taget ikke inde-
holder urinstof. Metoden er kun anvendelig ved indhold på mindre end
0,25 % ammoniak.
2.Princip
Prøven ekstraheres med vand, opløsningen klares og filtreres. De flygtige
kvælstofholdige baser udskilles efter tilsætning af magnesiumoxyd ved
kogetemperatur og opfanges i en bestemt mængde svovlsyre, hvis over-
skud tilbagetitreres med natriumhydroxydopløsning.
3.Reagenser
3.1 Trikloreddikesyreopløsning 20 % (w/v).
3.2 Magnesiumoxyd p.a.3.3 Antiskumemulsion (f. eks. silikone).
3.4 0,1 N svovlsyre.
3.5 0,1 N natriumhydroxydopløsning.
3.6 Metylrødtopløsning 0,3 % (w/v) i ethanol 95 — 96 % (v/v).
4.Apparatur
4.1 Mekanisk rysteapparat, cirka 35 til 40 omdr./min.
4.2 Destillationsapparatur af Kjeldahl-typen.
5.Fremgangsmåde
10 g af prøven, afvejet med 1 mg nøjagtighed, hældes sammen med
100 ml vand i en 200 ml målekolbe og omrystes i 30 minutter i rysteap-
paratet.
Derpå tilsættes 50 ml trikloreddikeopløsning (3.1), fyldes op med vand til
mærket, rystes kraftigt og filtreres gennem et foldefilter.
Afhængigt af det formodede indhold af flygtige kvælstofholdige baser
udtages en mængde af det klare filtrat (normalt 100 ml). Det fortyndes
til 200 ml, og der tilsættes 2 g magnesiumoxyd (3.2) samt nogle dråber
antiskumemulsion (3.3). Opløsningen skal reagere alkalisk over for
lakmuspapir; i modsat fald tilsættes yderligere magnesiumoxyd (3.2). I
Kjeldahl-apparaturet destilleres ca. 150 ml af opløsningen, og destillatet
opfanges i en Erlenmeyerkolbe, som indeholder en nøje afmålt mængde
(mellem 25 og 50 ml) 0,1 N svovlsyre (3.4). Ved destillationen skal over-
ophedning af kolbevæggen undgås. Den svovlsure opløsning koges i 2
minutter, derpå afkøles; overskuddet af svovlsyre tilbagetitreres med
0,1 N natriumhydroxydopløsning (3.5) efter tilsætning af metylrødt (3.6)
som indikator.
På samme måde udføres et blindforsøg under udeladelse af analyseprøven.
6.Beregning af resultaterne
1 ml 0,1 N svovlsyre svarer til 1,7 mg ammoniak.
Resultatet udtrykkes i procent af prøven.
Reproducerbarhed
Differencen mellem to parallelbestemmelser må ved én og samme prøve
ikke overstige 10 % (relativt) ammoniak.
3.BESTEMMELSE AF TOTALFOSFOR
Fotometriskmetode
1.Formål og anvendelsesområde
Metoden gør det muligt at bestemme indholdet af totalfosfor i foderstoffer.
Metoden er specielt egnet til undersøgelse af foderstoffer med et ringe fosfor-1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 8
▼B
indhold. I bestemte tilfælde (fosforrige produkter) kan der anvendes en gravi-
metriskmetode.
2.Princip
Prøven destrueres enten i tør tilstand (især ved organiske foderstoffer) eller i
våd tilstand (især ved mineralske stoffer og flydende foderstoffer) og opløses
i syre. Opløsningen behandles med vanadatmolybdat-reagenset. Ekstinktionen
af den gulfarvede opløsning måles ved 430 nm i spektrofotometeret.
3.Reagenser
3.1 Kalciumkarbonat p.a.
3.2 Saltsyre p.a., mf. 1,1 (ca. 6 N).
3.3 Salpetersyre p.a., mf. 1,045.3.4 Salpetersyre p.a., mf. 1,38 til 1,42.3.5 Svovlsyre p.a., mf. 1,84.3.6 Vanadatmolybdat-reagens: 200 ml ammoniumheptamolybdatopløsning
(3.6.1) blandes med 200 ml ammoniummonovandatopløsning (3.6.2) og
134 ml salpetersyre (3.4) i en 1 liter målekolbe, hvorefter der fyldes op
med vand til mærket.
3.6.1 Ammoniumheptamolybdatopløsning: 100 g ammoniumheptamo-
lybdat p.a. (NH
4)6-Mo7O24·4 H2O opløses i varmt vand. 10 ml
ammoniak(mf. 0,91) tilsættes, og der fyldes op med vand til 1
liter.
3.6.2 Ammoniummonovanadatopløsning: 2,35 g ammoniummonova-
nadat p.a. NH4VO3, opløses i 400 ml varmt vand. 20 ml fortyndet
salpetersyre (7 ml HNO3(3.4) + 13 ml H2O) tilsættes langsomt
under omrøring, og der fyldes op med vand til 1 liter.
3.7 Fosfor-standardopløsning 1 mg pr. ml: 4,387 g kaliumdihydrogenfosfat
p.a. KH2PO4, opløses i vand, og der fyldes op med vand til 1 liter.
4.Apparatur
4.1 Digler af kvarts eller porcelæn.4.2 Elektrisk muffelovn med termostat indstillet på 550º C.4.3 Kjeldahlkolber, 250 ml.4.4 Målekolber og mikromålepipette.4.5 Spektrofotometer.4.6 Reagensglas, ca. 16 mm diameter med NS 14,5; rumindhold: 25—30 ml.
5.Fremgangsmåde
5.1Tilberedningaf opløsning en
Alt efter prøvens art tilberedes opløsningen som angivet under 5.1.1 eller
5.1.2.
5.1.1Normal metode
1 g eller mere af prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed og hældes i
en Kjeldahlkolbe. Der tilsættes 20 ml svovlsyre (3.5); derpå omry-
stes der, for at gennemvæde materialet med syren og for at
forhindre at materialet sætter sig fast på kolbens inderside; derpå
opvarmes blandingen og holdes i kog i 10 minutter. Efter en let
afkøling tilsættes der 2 ml salpetersyre (3.4); der opvarmes svagt
og afkøles atter noget. Herefter tilsættes på ny lidt salpetersyre
(3.4), opvarmes til kogetemperatur, og dette gentages, indtil opløs-
ningen er farveløs. Derpå afkøles der; der tilsættes lidt vand, og
væsken overføres kvantitativt til en 500 ml målekolbe ved skylning
af Kjeldahlkolben med varmt vand. Efter afkøling fyldes op med
varmt vand til mærket, omrystes og filtreres.
5.1.2Metode for prøver, som indeholder organiske stoffer, men er fri for
kalciumresp. magnesium-dihydrogenfosfater.
Ca. 2,5 g af prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed i en digel og
blandes omhyggeligt med 1 g kalciumkarbonat (3.1). I muffe-1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 9
▼B
lovnen foraskes der ved 550º C ± 5º C, indtil asken er hvid eller
grå (små mængder kul skader ikke).
Asken hældes i et 250 ml bægerglas; der tilsættes 20 ml vand og
saltsyre, indtil opbrusningen ophører; til slut tilsættes et overskud
på 10 ml saltsyre (3.2). Derpå stilles bægerglasset i et sandbad,
og der inddampes til fuldstændig tørhed for at gøre kiselsyren
uopløselig. Resten optages i 10 ml salpetersyre (3.3) og opvarmes
til kogetemperatur i 5 minutter i sandbadet, idet dog resten ikke
skal tørre helt. Væsken overføres til en 500 ml målekolbe, idet
bægerglasset gentagne gange skylles med varmt vand. Efter afkø-
ling fyldes der op med vand til mærket, omrystes og filtreres.
5.2Udviklingaf farvning en ogmålingaf ekstinktionen
En alikvot del af det ifølge 5.1.1 eller 5.1.2 udvundne filtrat fortyndes,
for at få en koncentration af fosfor på højst 40 µg/ml. 10 ml af denne
opløsning afpipetteres i et reagensglas (4.6), og der tilsættes 10 ml vana-
datmolybdat-reagens (3.6). Blandingen rystes og henstilles i mindst 10
minutter ved en temperatur på 20º C. Derpå måles ekstinktionen i spek-
trofotometeret ved 430 nm i forhold til en opløsning af 10 ml vand og
10 ml vanadatmolybdat-reagens.
5.3Standardkurve
Af standardopløsningen (3.7) fremstilles opløsninger, som indeholder 5,
10, 20, 30 og 40 µg fosfor pr. ml. Til hver 10 ml af disse opløsninger
sættes 10 ml vanadatmolybdat-reagens(3.6). Der omrystes, og blandingen
henstilles mindst 10 minutter ved en temperatur på 20º C. Derpå måles
ekstinktionen under de ovenfor under 5.2 beskrevne betingelser. Stan-
dardkurven opstilles, idet ekstinktionsværdierne indtegnes i ordinaten og
den tilsvarende fosformængde i abscissen. Kurven er lineær for koncen-
trationen af fosfor fra 0 til 40 µg/ml.
6.Beregning af resultaterne
Indholdet af fosfor i analyseprøven bestemmes ved benyttelse af standard-
kurven.
Resultatet udtrykkes i procent af prøven.
Reproducerbarhed.Differencen mellem to parallelbestemmelser må for én og samme prøve ikke
være over:
3 % i relativ værdi ved indhold på mindre end 5 % fosfor;0,15 % i absolut værdi ved indhold på 5 % fosfor og derover.
4.BESTEMMELSE AF RÅFEDT
1.Formål og anvendelsesområde
Metoden tjener til bestemmelse af råfedtindholdet i foderstoffer. Den er ikke
beregnet på undersøgelse af olieholdige frø og olieholdige frugter i henhold
til Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966. Bestemmelsen
af olieindholdet i disse varer er fastlagt i bilag V til Kommissionens forord-
ning (EØF) nr. 1470/68 af 23. september 1968. Alt efter foderstoffets art
anvendes to metoder.
1.1Metode A (æterekstrakt): Skal anvendes ved alle foderstoffer, med undta-
gelse af de i 1.2 nævnte.
1.2Metode B: Skal anvendes ved foderstoffer, hvis fedt ikke kan ekstraheres
fuldstændigt med diætylæter uden forudgående hydrolyse, foderstoffer af
animalskoprindelse, gluten, tørret k artoffelpulp, tørret bryggeri- og
brænderimask, tørgær, rester af kiks, brød og kogte næringsmidler, meje-
riprodukter samt ved foderblandinger med højt indhold af sådanne varer
(mindst 40 %) og ved foderblandinger, som er beriget med fedt.
2.Princip
2.1Metode A: Fedtet ekstraheres med diætylæter. Opløsningsmidlet afdestil-
leres, og æterekstrakten tørres og vejes.
2.2 Prøven hydrolyseres ved varme med saltsyre. Opløsningen afkøles og
filtreres. Den vaskede og tørrede rest ekstraheres ved hjælp af diætylæter
som anført under metode A.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 10
▼B
3.Reagenser
3.1 Diætylæter, vandfri, mf. 0,720, kp. 34,5º C, praktisk taget fri for pero-
xyder.
3.2 Natriumsulfat p.a., vandfrit.
3.3 3 N saltsyre.
3.4 Filtreringsmiddel, f. eks. kiselgur, Hyflo-supercel.3.5 Tetraklorkulstof p.a.
4.Apparatur
4.1 Soxhlet's ekstraktionsapparat eller tilsvarende apparat.
4.2 Varmekilde med temperaturregulering, eksplosionssikker.4.3 Vakuumtørreskab (under 100 torr).
5.Fremgangsmåde
5.1Metode A (se bemærkninger 7.1)
5 g af prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed og blandes med 2 til 3 g
(om nødvendigt mere) vandfrit natriumsulfat (3.2). Blandingen fyldes i
en fedtfri ekstraktionshætte, som tildækkes med en affedtet vatprop.
Hætten anbringes i ekstraktionsapparatet (4.1), og der ekstraheres i seks
timer med diætylæter (3.1). Ved anvendelse af Soxhlet's ekstraktionsap-
parat skal varmekilden indstilles således, at der sker overløb fra
ekstraktionsrøret mindst 15 gange i timen. Ekstrakten opfanges i en tør,
tareret kolbe indeholdende nogle stykker pimpsten(
1).
Æteren fradestilleres, og destillationsresten tørres derpå i halvanden time
i vakuumtørreskabet (4.3) ved 75º C. Efter afkøling i ekssikkator vejes
resten. Ved en yderligere tørring på 30 minutter kontrolleres, om fedtets
vægt er ændret (vægttabet skal ligge under 1 mg).
5.2Metode B
2,5 g af prøven (se bemærkninger 7.2) afvejes med 1 mg nøjagtighed og
hældes i et 400 ml bægerglas eller en 300 ml Erlenmeyerkolbe. Derpå
tilsættes 100 ml 3 N saltsyre (3.3) og nogle stykker pimpsten. Bæger-
glasset tildækkes med et urglas, eller hvis der anvendes en
Erlenmeyerkolbe, forsynes denne med en tilbageløbskøler.
Blandingen bringes over en lille flamme eller på en varmeplade til let
kogning i ca. en time. Materialet må ikke sætte sig fast på glassets væg.
Derpå afkøles, og der tilsættes så meget filtreringsmiddel (3.4), at der
ikke optræder noget fedttab ved filtreringen.
Der filtreres under anvendelse af et fugtigt, fedtfri dobbelt papirfilter.
Resten udvaskes med koldt vand, indtil den sure reaktion forsvinder.
Derefter kontrolleres, at filtratet ikke indeholder noget fedt. Tilstedevæ-
relse af fedt i filtratet viser, at der før hydrolysen skal foretages en
ekstraktion af prøven med diætylæter efter den under 5.1 beskrevne
metode.
Det dobbelte filter med filtreringsresten lægges på et urglas og tørres i
tørreskab ved 95 til 98º C i halvanden time.
Den tørre filtreringsrest og det dobbelte filter anbringes i en ekstraktions-
hætte og ekstraheres med diætylæter. Derefter fortsættes som beskrevet
under 5.1, andet afsnit.
6.Beregning af resultaterne
Resultatet udtrykkes i % af prøven.
Reproducerbarhed.
Differencen mellem to parallelbestemmelser må ved én og samme prøve ikke
ov0erstige 0,3 % fedt.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 11
(1) Såfremt fedtet senere skal undersøges kvalitativt, skal pimpstenen erstattes af glas-
perler.
▼B
7.Bemærkninger
7.1 Ved varer med højt fedtindhold, som er vanskelige at findele, eller som
ikke egner sig til udtagning af en reduceret homogen prøve, anvendes
følgende fremgangsmåde: 20 g af prøven afvejes med 1 mg nøjagtighed
og blandes med 10 g eller mere af vandfrit natriumsulfat (3.2). Derpå
ekstraheres med diætylæter (3.1) som beskrevet under 5.1. Den herved
opfangede ekstrakt suppleres med tetraklorkulstof (3.5) til 500 ml og
blandes. Af opløsningen udtages 50 ml, som hældes i en lille, tør og
tateret kolbe indeholdende pimpsten(1). Opløsningsmidlet fradestilleres;
derpå tørres og fortsættes som beskrevet under 5.1, sidste afsnit. Ekstrak-
tionsresten i hætten befries for opløsningsmidlet og findeles til en
kornstørrelse på 1 mm. Materialet hældes tilbage i ekstraktionshætten
(der tilsættes ikke natriumsulfat) og ekstraheres med diætylæter; derpå
fortsættes der som beskrevet under 5.1, andet og tredje afsnit.
Slutresultatet findes under hensyntagen til den alikvote del ved den første
ekstraktion og udtrykkes i procent af prøven som følger:
(10 a + b) · 5
a = æterekstrakt i gram efter den første ekstraktion i den alikvote del,
b = æterekstrakt i gram efter den anden ekstraktion.
7.2 Ved fedtfattige varer kan der arbejdes med en afvejning på 5 g.1971L0393 — DA — 15.12.1972 — 001.001 — 12