1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 13. december 1976
om foranstaltninger med henblik på at lette den faktiske udøvelse af etableringsfriheden og den fri
udveksling af tjenesteydelser inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikringsmægler(ex gruppe 630 CITI), herunder navnlig overgangsforanstaltninger for disse former for virk-
somhed
(77/92/EØF)
(EFT L 26 af 31.1.1977, s. 14)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 13. december 1976
om foranstaltninger med henblik på at lette den faktiske udøvelse
af etableringsfriheden og den fri udveksling af tjenesteydelserinden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikringsmægler(ex gruppe 630 CITI), herunder navnlig overgangsforanstaltninger
for disse former for virksomhed
(77/92/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 49, 57, 66 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet diskrimine-
rende behandling inden for området etablering og tjenesteydelserforbudt fra overgangsperiodens udløb; det således gennemførte princip
for den nationale behandling vedrører navnlig optagelse i faglige orga-
nisationer i det omfang den pågældendes erhvervsmæssige virksomhedmedfører udnyttelse af denne rettighed;
der er ikke, med hensyn til virksomhed som forsikringsagent og forsik-
ringsmægler, i alle medlemsstater foreskrevet betingelser for adgangen
til og udøvelsen af disse former for virksomhed; snart er der fri adgang
hertil og fri udøvelse heraf, snart gælder der strenge bestemmelser medkrav om et kvalifikationsbevis for adgang til erhvervet;
på grund af de forskelle, der består mellem medlemsstaterne med
hensyn til afgrænsningen af virksomhed som forsikringsagent og som
forsikringsmægler, er det ønskeligt så nøjagtigt som muligt at fastsætte
de former for virksomhed, på hvilke dette direktiv finder anvendelse;
i øvrigt er det i artikel 57 i traktaten bestemt, at der for at lette
adgangen til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed
udstedes direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certi-
fikater og andre kvalifikationsbeviser og om samordning afmedlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser;
det forekommer dog ønskeligt — i mangel af en gensidig anerkendelse
af eksamensbeviser, og da en samordning ikke er umiddelbart fore-
stående — at lette den effektive udnyttelse af retten.til fri etablering
og fri udveksling af tjenesteydelser inden for de pågældende formerfor virksomhed, nemlig ved at træffe overgangsforanstaltninger somomhandlet i de almindelige planer(
3), med henblikpå at undgå usæd-
vanlige vanskeligheder for statsborgere i de medlemsstater, hvoradgangen til disse former for virksomhed ikke er undergivet nogen
betingelser;
for at imødegå eventuelle vanskeligheder skal overgangsforanstaltnin-
gerne gå ud på, at adgangen til de pågældende former for virksomhedi de værtsmedlemsstater, der har bestemmelser om sådan virksomhed,
alene gøres betinget af, at denne virksomhed i den tidligere opholds-
medlemsstat, når der ikke stilles krav om forudgående uddannelse,rent faktisk er blevet udøvet i et rimeligt tidsrum, som ikke ligger forlangt tilbage i tiden, med henblik på således at opnå sikkerhed for, atden begunstigede er i besiddelse af faglige kundskaber svarende tildem, der kræves af landets egne statsborgere;1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 78 af 2. 8. 1971, s. 13.
(2) EFT nr. C 113 af 9.11.1971, s. 6.
(3) EFT nr. 2 af 15. 1. 1962, s. 32/62 og 36/62.
▼B
under hensyn til forholdene i Nederlandene, hvor forsikringsmæglerne i
forhold til deres faglige kundskaber er opdelt i flere kategorier, bør derfastsættes et tilsvarende system for statsborgere fra de øvrige medlems-
stater, som ønsker at få adgang til en af de pågældende kategorier; det
bedst egnede og mest objektive kriterium herfor er antallet af ansatte,som er eller har været underordnet den begunstigede;
såfremt virksomhed som agent omfatter en stående fuldmagt fra et eller
flere forsikringsforetagender, således at den begunstigede er beføjet til ideres navn at forpligte foretagendet eller foretagenderne i alle eller en
del af de retshandler, som falder ind under den normale udøvelse af
foretagendernes virksomhed, skal den pågældende ligeledes kunne fåadgang til at udøve virksomhed som mægler i værtsstaten;
dette direktiv mister sin berettigelse, når samordningen af betingelserne
for adgang til og udøvelse af de pågældende former for virksomhedsamt den gensidige anerkendelse af diplomer, eksamensbeviser og
øvrige kvalifikationsbeviser er gennemført;
i det omfang medlemsstaterne også for lønmodtagere gør adgangen til
og udøvelsen af de i direktivet opregnede former for virksomhedbetinget af besiddelse af faglige kundskaber og færdigheder, skal dettedirektiv ligeledes finde anvendelse på denne kategori af personer meddet formål at fjerne en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighedog således udbygge de foranstaltninger, der er truffet inden for
rammerne af Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober
1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet(
1),
ændret ved forordning (EØF) nr. 312/76(2);
af samme grund bør de bestemmelser, der er fastsat med hensyn til
bevis for hæderlighed og bevis for, at den pågældende ikke er ellerhar været erklæret konkurs, ligeledes gælde for lønmodtagere —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne træffer de i dette direktiv fastlagte foranstalt-
ninger for så vidt angår etablering på deres område af de i i afsnit I i
de almindelige planer nævnte fysiske personer og selskaber og for så
vidt angår tjenesteydelser, som udføres af disse personer og selskaber,i det følgende benævnt »begunstigede«, inden for de i artikel 2 fastsatteformer for selvstændig virksomhed.
2. Dette direktiv finder ligeledes anvendelse på statsborgere i
medlemsstaterne, der i henhold til forordning (EØF) nr. 1612/68 somlønmodtagere vil udøve de i artikel 2 nævnte former for virksomhed.
Artikel 2
1. Dette direktiv gælder for følgende former for virksomhed, såfremt
disse henhører under CITI-gruppe ex 630 i bilag III til den almindelige
plan for ophævelse af begrænsninger i etableringsfriheden:
a) erhvervsudøvelse af personer, som med henblikpå ved forsik ring
eller genforsikring at tilvejebringe dækning af risici optræder somformidlere mellem forsikringstagere og frit valgte forsikrings- oggenforsikringsforetagender, som tilrettelægger tegning af forsik-ringer, og som eventuelt medvirker ved administration og
gennemførelse af disse, navnlig i skadestilfælde;
b) erhvervsudøvelse af personer, som i henhold til en eller flere
kontrakter eller fuldmagter har til opgave at forelægge, foreslå ogtilrettelægge eller afslutte forsikringskontrakter eller at medvirke
ved administrationen og gennemførelsen af sådanne kontrakter,
navnlig i skadestilfælde, i et eller flere forsikringsforetagendersnavn og for deres regning eller alene for deres regning;1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2.
(2) EFT nr. L 39 af 14. 2. 1976, s. 2.
▼B
c) virksomhed udøvet af andre personer end dem, der er nævnt under
litra a) og b), men som handler for sådanne personers regning ognavnlig udfører forberedende arbejde, forelægger forsikringskon-
trakter eller opkræver præmier, uden at disse handlinger kan
indebære overtagelse af forpligtelser over for offentligheden elleraf dennes forpligtelser.
2. Dette direktiv gælder navnlig for følgende former for virksomhed,
der udøves under nedennævnte betegnelser, som sædvanligvis anvendes
i medlemsstaterne:
a) for så vidt angår de i stykke 1, litra a), omhandlede former for virk-
somhed:
—i Belgien:
— Courtier d'assurance,
Verzekeringsmakelaar;
— Courtier de réassurance,
Herverzekeringsmakelaar;
—i Danmark:
— Juridiske og fysiske personer, som driver selvstændig virk-
somhed som formidler ved afsætning afforsikringskontrakter;
—i Tyskland:
— Versicherungsmakler,
— Rückversicherungsmakler;
—i Frankrig:
— Courtier d'assurance,
— Courtier d'assurance maritime,— Courtier de réassurance;
—i Irland:
— Insurance Broker,
— Reinsurance Broker;
—i Italien:
— Mediatore di assicurazioni,
— Mediatore di riassicurazioni;
—i Nederlandene:
— Makelaar,
— Assurantiebezorger,— Erkend assurantieagent,— Verzekeringsagent;
—i Det forenede Kongerige:
— Insurance Broker;
—i Spanien:
— Agentes libres de seguros,
— Corredores de reaseguro;
—i Portugal:
— Corretor de seguros,
— Corretor de resseguros;
b) for så vidt angår de i stykke 1, litra b), omhandlede former for virk-
somhed:
—i Belgien:
— Agent d'assurance,
Verzekeringsagent;
—i Danmark:
— Forsikringsagent;1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 4
▼A2
▼B
▼B
—i Tyskland:
— Versicherungsvertreter;
—i Frankrig:
— Agent général d'assurance;
—i Irland:
— Agent;
—i Italien:
— Agente di Assicurazioni;
—i Luxembourg:
— Agent principal d'assurance,
— Agent d'assurance;
—i Nederlandene:
— Gevolmachtigd agent,
— Verzekeringsagent;
—i Det forenede Kongerige:
— Agent;
—i Grækenland:
—Γενικός πράκτωρ,
—Πράκτωρ;
—i Spanien:
— Agentes afectos de seguros (representantes y no represen-
tantes);
—i Portugal:
— Agente de seguros;
c) for så vidt angår de i stykke 1, litra c), omhandlede former for virk-
somhed:
—i Belgien:
— Sous-agent,
Sub-agent;
—i Danmark:
— Underagent;
—i Tyskland:
— Gelegenheitsvermittler,
— Inkassant;
—i Frankrig:
— Mandataire,
— Intermédiaire,
— Sous-agent;
—i Irland:
— Sub-agent;
—i Italien:
— Subagente;
—i Luxembourg:
— Sous-agent;
—i Nederlandene:
— Sub-agent;
—i Det forenede Kongerige:
— Sub-agent;
—i Spanien:
— Subagentes de seguros;1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 5
▼A1
▼A2
▼B
▼A2
▼A2
—i Portugal:
— Submediador.
Artikel 3
De medlemsstater, i hvilke adgang til og udøvelse af de i artikel 2
omhandlede former for virksomhed er undergivet opfyldelse af vissekvalifikationsbetingelser, skal drage omsorg for, at en begunstiget,
som anmoder herom, før han etablerer sig eller begynder udøvelse af
midlertidig virksomhed, underrettes om de bestemmelser, under hvilkedet erhverv, som han har til hensigt at udøve, henhører.
Artikel 4
Er i en medlemsstat adgang til eller udøvelse af en af de i artikel 2, stk.
1, litra a) og b), omhandlede former for virksomhed betinget af besid-
delse af generelle, handelsmæssige eller faglige kundskaber og
færdigheder, anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevisfor disse kundskaber og færdigheder den faktiske udøvelse af en af depågældende former for virksomhed i en anden medlemsstat:
a) enten i fire på hinanden følgende år som selvstændig eller som leder
af en virksomhed;
b) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som leder af
en virksomhed, når den begunstigede godtgør, at han har væretansat i mindst 3 år hos en eller flere forsikringsagenter eller -
mæglere eller i et eller flere forsikringsforetagender;
c) eller i ét år som selvstændig eller som leder af en virksomhed, når
den begunstigede godtgør, at han med henblikpå den pågældende
form for virksomhed har fået en forudgående uddannelse, bekræftet
ved et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af en kompetentfaglig organisation som værende fuldt gyldig.
Artikel 5
1. Stiller en medlemsstat strengere betingelser for adgang til eller
udøvelse af en af de former for virksomhed, som er omhandlet i artikel
2, stk. 1, litra a), end for den i artikel 2, stk. 1, litra b), omhandlede
form for virksomhed, kan denne stat med henblik på adgang til ogudøvelse af den førstnævnte form for virksomhed kræve, at denne harværet udøvet i en anden medlemsstat inden for den i artikel 2, .stk. 1,litra a), nævnte erhvervsgren:
a) enten i fire på hinanden følgende år som selvstændig eller som leder
af en virksomhed;
b) eller i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som leder af
en virksomhed, når den begunstigede kan godtgøre, at han har været
ansat i mindst 3 år hos en eller flere forsikringsagenter eller -
mæglere i et eller flere forsikringsforetagender;
c) eller i ét år som selvstændig eller som leder af en virksomhed, når
den begunstigede godtgør, at han med henblikpå den pågældende
form far virksomhed har flået en forudgående uddannelse, bekræftetved et statsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af en kompetentfaglig organisation som værende fuldt gyldig.
Med den form for virksomhed, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra
a), sidestilles en form for virksomhed udøvet af den begunstigede i
overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra b), såfremt den omfatteren stående fuldmagt fra et eller flere forsikringsforetagender, såledesat den pågældende er beføjet til i deres navn at forpligte foretagendeteller foretagenderne i alle eller en del af de retshandler, som falder indunder den normale udøvelse af foretagendernes virksomhed.1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 6
▼B
▼B
2. I Nederlandene er adgang til eller udøvelse af den i artikel 2, stk.
1, litra a), omhandlede form for virksomhed dog yderligere betinget af,at den pågældende form for virksomhed er udøvet:
— i et foretagende, hvor den begunstigede har ledet mindst 10 ansatte,
såfremt han vil have adgang til virksomhed som »makelaar«;
— i et foretagende, hvor den begunstigede har ledet mindst 5 ansatte,
såfremt han vil have adgang til virksomhed som »assurantiebe-zorger«;
— i et foretagende, hvor den begunstigede har ledet mindst 2 personer,
såfremt han vil have adgang til virksomhed som »erkend assurantie-
agent«.
Artikel 6
1. Er i en medlemsstat adgang til eller udøvelse af den i artikel 2,
stk. 1, litra c), omhandlede form for virksomhed betinget af besiddelseaf generelle handelsmæssige eller faglige kundskaber og færdigheder,anerkender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis for disse kund-skaber og færdigheder den faktiske udøvelse af den pågældende form
for virksomhed i en anden medlemsstat:
a) enten i to på hinanden følgende år som selvstændig eller som ansat
hos en eller flere forsikringsagenter eller -mæglere eller i et ellerflere forsikringsforetagender;
b) eller i et år under de i litra a) anførte forhold, når den begunstigede
godtgør, at han med henblikpå den pågældende form for virk -
somhed har fået en forudgående uddannelse, bekræftet ved etstatsanerkendt eksamensbevis eller bedømt af en kompetent fagligorganisation som værende fuldt gyldigt.
2. Den faktiske udøvelse i mindst ét år af en af de i artikel 2, stk. 1,
litra a) eller b), omhandlede former for virksomhed og den uddannelse,
der er erhvervet med henblikpå en af disse former for virk somhed,
anses som ligestillet med de i stk. 1 anførte betingelser.
Artikel 7
I de i artikel 4, 5 og 6 nævnte tilfælde må de pågældende former for
virksomhed ikke være ophørt mere end ti år forud for datoen for indgi-velse af ansøgning i henhold til artikel 9, stk. 1. Er der i enmedlemsstat for dennes statsborgere fastsat en kortere frist, skal denne
frist dog ligeledes anvendes over for de begunstigede.
Artikel 8
1. Som leder af en virksomhed i henhold til artikel 4 og artikel 5,
stk. 1, anses enhver, der inden for den pågældende form for virk-somhed har været beskæftiget:
a) som leder af et foretagende eller som; leder af en filial;
b) som souschef under lederen af et foretagende eller som befuld-
mægtiget, hvis der med denne stilling er forbundet et ansvar
svarende til det ansvar, der påhviler lederen af det repræsenteredeforetagende.
2. Som leder af en virksomhed i henhold til artikel 4 anses ligeledes
enhver, der i et forsikringsforetagende har haft en stilling, som inde-bærer tilrettelæggelse eller tilsyn med agenternes arbejde.
3. De i artikel 4, litra b), og artikel 5, stk. 1, litra b) omhandlede
former for virksomhed skal indebære et ansvar med hensyn til akkvisi-tion, administration og opfyldelse af forsikringskontrakter.
Artikel 9
1. Bevis for, at de i artikel 4, 5, 6 og 7 anførte betingelser er
opfyldt, gives i form af en attest, som udstedes af den kompetentemyndighed eller organisation i den medlemsstat, der er hjemstat ellerseneste opholdsstat, og som den pågældende skal fremlægge til støtte1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 7
▼B
for sin ansøgning om at måtte udøve en af de pågældende former for
virksomhed i værtslandet,
2. Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 13 fastsatte frist
de myndigheder og organer, som er kompetente til at udstede den i stk.1 nævnte attest, og underretter straks de øvrige medlemsstater og
Kommissionen herom.
3. Ligeledes underretter hver medlemsstat inden for den i artikel 13
fastsatte frist de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, for hvilke
myndigheder og organisationer forelæggelse skal finde sted af ansøg-
ningen om i værtsmedlemsstaten at måtte udøve de i artikel 2 nævnteformer for virksomhed og af de dertil knyttede dokumenter.
Artikel 10
1. Såfremt en værtsmedlemsstat af sine egne statsborgere som betin-
gelse for adgang til en af de i artikel 2 nævnte former for virksomhed
kræver bevis for hæderlighed og bevis for, at den pågældende ikke er
eller har været erklæret konkurs, eller blot et af disse to beviser, skal'denne stat for statsborgere fra de øvrige medlemsstater som tilstrække-ligt bevis godkende fremlæggelse af en udskrift af strafferegistret, elleri mangel heraf et tilsvarende dokument, udstedt af en kompetent retligeller administrativ myndighed i den medlemsstat, der er hjemland eller
seneste opholdsland, hvoraf det fremgår, at disse krav er opfyldt.
2. Såfremt det i stk. 1 omhandlede dokument ikke udstedes i den
medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, kan det
erstattes af en erklæring under ed — eller i stater, hvor en sådan edsaf-læggelse ikke finder sted, en højtidelig erklæring — der afgives af denpågældende for en kompetent retlig eller administrativ myndighed, elleri givet fald for en notar i den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, som afgiver en attestation til bekræftelse af denne
edsaflæggelse eller højtidelige erklæring. Erklæringen om, at der ikke
foreligger eller har foreligget konkurs, kan ligeledes afgives for enkompetent erhvervsorganisation i samme land.
3. De i henhold til stk. 1 og 2 udstedte dokumenter må ved deres
forelæggelse ikke være ældre end 3 måneder.
4. Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 13 fastsatte frist
de myndigheder og organisationer, der er kompetente med hensyn tiludstedelse af de i stk. 1 og 2 i nærværende artikel omhandlede doku-menter, og underretter straks de øvrige medlemsstater ogKommissionen herom.
Ligeledes underretter hver medlemsstat inden for den i artikel 13 fast-
satte frist de øvrige medlemsstater og Kommissionen om, for hvilkemyndigheder og organisationer forelæggelse skal finde sted af de i
nærværende artikel nævnte dokumenter til støtte for ansøgningen om
tilladelse til i værtsmedlemsstaten at måtte udøve de i artikel 2 nævnteformer for virksomhed.
5. Skal der i den medlemsstat, som er værtsland, føres bevis for
finansiel formåen, skal denne stat betragte attestationer udstedt afbanker i hjemlandet eller det seneste opholdsland som ligestillet medattestationer udstedt inden for dets eget område.
Artikel 11
Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere
kræver en edsaflæggelse eller højtidelig erklæring som betingelse for
adgang til eller udøvelse af en af de i artikel 2 omhandlede former forvirksomhed, og i tilfælde af at udformningen af denne ed eller denneerklæring ikke kan anvendes af statsborgere fra de øvrige medlems-stater, drager denne stat omsorg for, at en passende affattelse aftilsvarende art forelægges for de pågældende.1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 8
▼B
Artikel 12
Dette direktiv finder anvendelse, indtil forskrifterne om samordning af
de enkelte landes bestemmelser vedrørende adgang til og udøvelse af
de pågældende former for virksomhed træder i kraft.
Artikel 13
Medlemsstaterne sætter de nødvendige foranstaltninger for at efter-
komme dette direktiv i kraft inden for en frist på 18 måneder fra dets
meddelelse og underretter straks Kommissionen herom.
Artikel 14
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste natio-
nale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet afdette direktiv.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1977L0092 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 9