02014R0003 — DA — 16.10.2016 — 001.005

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 3/2014 af 24. oktober 2013 om supplerende bestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 168/2013 om krav vedrørende køretøjers funktionelle sikkerhed med henblik på typegodkendelse af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler (EØS-relevant tekst) (EUT L 007 af 10.1.2014, s. 1)

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 3/2014

af 24. oktober 2013

om supplerende bestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 168/2013 om krav vedrørende køretøjers funktionelle sikkerhed med henblik på typegodkendelse af to- og trehjulede køretøjer samt quadricykler

(EØS-relevant tekst)







KAPITEL I

GENSTAND OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

Denne forordning opstiller en liste over FN/ECE-regulativer og ændringer hertil og fastlægger de detaljerede tekniske krav og prøvningsmetoder vedrørende funktionel sikkerhed med henblik på godkendelse og markedsovervågning af køretøjer i klasse L og systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, som er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 168/2013.

Artikel 2

Definitioner

Definitionerne i forordning (EU) nr. 168/2013 finder anvendelse. Derudover finder følgende definitioner anvendelse:

(1) »lydsignalanordning« : en anordning, som afgiver et lydsignal for at advare om et køretøjs tilstedeværelse eller manøvre i en farlig trafiksituation, bestående af en eller flere lydudgange, der aktiveres ved hjælp af en enkelt energikilde, eller af flere komponenter, som hver afgiver et lydsignal, og som fungerer samtidig, fordi de aktiveres af en enkelt betjeningsanordning

(2) »type elektrisk lydsignalanordning« : lydsignalanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, særlig med hensyn til følgende punkter: fabriksmærke eller betegnelse, funktionsprincip, energikilde (jævnstrøm, vekselstrøm, trykluft), husets ydre form, membranens form og dimension, lydåbningens form eller type, nominelle lydfrekvenser, nominel fødespænding og — i tilfælde af lydsignalanordninger koblet direkte til eksterne trykluftkilder — nominelt driftstryk

(3) »type mekanisk lydsignalanordning« : lydsignalanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, særlig med hensyn til følgende punkter: fabriksmærke eller betegnelse, funktionsprincip, type påvirkning, klokkens ydre form og størrelse og den interne konstruktion

(4) »køretøjstype med hensyn til lydsignaler« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til antallet af lydsignalanordninger, som er monteret på køretøjet, den eller de typer af lydsignalanordning(er), som er monteret på køretøjet, de ophæng, der anvendes til fastgørelse af lydsignalanordningen(rene) på køretøjet, placering og orientering af lydsignalanordningen(-erne) på køretøjet, afstivningen af de dele af konstruktionen, hvorpå lydsignalanordningen(-erne) er monteret, og udformning af og materialer til karrosseriet, der udgør den del af køretøjet, som kan påvirke det lydniveau, der udsendes af lydsignalanordningen(-erne), og som kan have en maskerende effekt

(5) »karosseri« : køretøjets ydre struktur, som omfatter fendere, døre, stolper, sidevægge, tag, gulv, forreste og bageste skilleplade og/eller andre eksterne paneler

(6) »køretøjstype med hensyn til bremsesystemet« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til den maksimale masse, massefordeling mellem akslerne, køretøjets konstruktivt bestemte maksimalhastighed, dækdimensioner og hjuldimensioner samt udformning af bremsesystemet og dets komponenter

(7) »køretøjstype med hensyn til elektrisk sikkerhed« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til placeringen af ledende dele og komponenter til hele det elektriske system monteret i køretøjet, monteringen af det elektriske fremdriftssystem og den galvanisk forbundne højspændingsbus samt arten og typen af elektrisk drivaggregat og galvanisk forbundne højspændingskomponenter

(8) »indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig« : en indstilling for køretøjet, når anvendelsen af den elektriske accelerationsstillingsføler, aktivering af en tilsvarende betjeningsanordning eller slækning af bremserne vil få det elektriske drivaggregat til at drive køretøjet

(9) »skærm« : den del, der yder beskyttelse mod direkte kontakt med strømførende dele i enhver adgangsretning

(10) »ledende forbindelse« : forbindelse, der ved hjælp af stik tilsluttes en ekstern strømforsyning, når det genopladelige energilagringssystem (REESS) oplades

(11) »REESS« : det genopladelige elektriske energilagringssystem, der leverer energi til elektrisk fremdrift

(12) »tilkoblingssystem til opladning af REESS« : det elektriske kredsløb, der anvendes til opladning af REESS fra en ekstern elektrisk strømforsyning, herunder tilkoblingen på køretøjet

(13) »direkte kontakt« : personers kontakt med strømførende dele

(14) »stel« : et sæt ledende dele, som er elektrisk forbundet, og hvis potentiale anvendes som reference

(15) »elektrisk kredsløb« : en samling indbyrdes forbundne strømførende dele, som er bestemt til at føre elektrisk energi under normale driftsforhold

(16) »system til konvertering af elektrisk energi« : et system, der genererer og leverer elektrisk energi til elektrisk fremdrift

(17) »elektrisk drivaggregat« : det elektriske kredsløb, som omfatter drivmotor(er) og REESS, systemet til konvertering af elektrisk energi, elektroniske konvertere, tilhørende ledninger og konnektorer og tilkoblingssystemet til opladning af REESS

(18) »elektronisk konverter« : en anordning, der muliggør styring og/eller konvertering af elektrisk energi til elektrisk fremdrift

(19) »indkapsling« : den del, der omslutter de interne enheder og yder beskyttelse mod direkte kontakt i enhver adgangsretning

(20) »blotlagt ledende del« : den ledende del, som kan berøres, jf. bestemmelserne om beskyttelsesgrad IPXXB, og som i tilfælde af svigtende isolering fører elektrisk energi

(21) »ekstern elektrisk strømforsyning« : en strømforsyning med vekselstrøm (AC) eller jævnstrøm (DC) placeret uden på køretøjet

(22) »højspænding« : klassificeringen af en elektrisk komponent eller et elektrisk kredsløb med en arbejdsspænding > 60 V og ≤ 1 500 V DC eller > 30 V og ≤ 1 000 V AC kvadratisk middelværdi (rms)

(23) »højspændingsbus« : det elektriske kredsløb, herunder tilkoblingssystemet til opladning af REESS, som kører på højspænding

(24) »indirekte kontakt« : personers kontakt med blotlagte ledende dele

(25) »strømførende del« : ledende del, der ved normal brug er beregnet til at føre elektrisk energi

(26) »bagagerum« : rummet til anbringelse af bagage, afgrænset af loft, motorhjelm, bagagerumsklap eller bagdør og gulv- og sidevægge samt af den barriere og aflukning, der skal afskærme drivaggregatet mod direkte kontakt med strømførende dele, der er adskilt fra passagerkabinen af den forreste eller bageste skillevæg

(27) »indbygget overvågningssystem for isolationsmodstand« : den anordning, som overvåger isolationsmodstanden mellem højspændingsbusserne og stel

(28) »traktionsbatteri af åben type« : en væskebatteritype, som kræver genpåfyldning med vand, og som genererer hydrogengas, der udledes i atmosfæren

(29) »passagerkabine« : rummet, hvori passagerer opholder sig, afgrænset af loft, gulv, sidevægge, døre, vinduesglas, forreste og bageste skilleplade, eller bagklap samt af afskærmning og indkapsling, der skal afskærme drivaggregatet mod direkte kontakt med strømførende dele

(30) »beskyttelsesgrad« : den beskyttelsesgrad, som en afskærmning og indkapsling yder ved en prøvesondes kontakt med strømførende dele; f.eks. en prøvefinger med led (IPXXB) eller en prøveledning med adgangssonde (IPXXD)

(31) »serviceafbryder« : anordning til deaktivering af det elektriske kredsløb i forbindelse med vedligeholdelse eller kontrol af elektriske komponenter, f.eks. REESS og brændselscellestak

(32) »massiv isolering« : den isolerende beklædning på ledninger, som isolerer strømførende dele mod direkte kontakt i enhver adgangsretning, omfatter isolering af konnektorers strømførende dele og lak eller maling med henblik på isolering

(33) »arbejdsspænding« : den højeste kvadratiske middelværdi (rms) i et elektrisk kredsløb som angivet af fabrikanten for hvert særskilt og galvanisk isoleret kredsløb, som kan forekomme mellem alle ledende dele ved åbne kredsløbsforhold eller ved normale driftsforhold

(34) »køretøjstype med hensyn til holdbarhed« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til de overordnede konstruktionsmæssige egenskaber samt køretøjets og komponenters fremstillings- og samlingsfaciliteter samt deres kvalitetskontrol- og kvalitetssikringsprocedurer

(35) »køretøjstype med hensyn til forreste og bageste beskyttelsesstruktur« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til form og placering af strukturer, dele og komponenter placeret på køretøjets front og bagende

(36) »projektion« : størrelse af en kant, som bestemt i overensstemmelse med punkt 2 i bilag 3 til FN/ECE-regulativ nr. 26 ( 1 )

(37) »gulvlinje« : en linje som defineret i punkt 2.4 i FN/ECE-regulativ nr. 26

(38) »køretøjets struktur« : de dele af køretøjet, herunder karrosseri, komponenter, fendere, beslag, sammenkoblinger, dæk, hjul, hjulafskærmning og vinduer, der består af materiale med en hårdhed på mindst 60 Shore (A)

(39) »køretøjstype for så vidt angår ruder, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanordninger« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle navnlig med hensyn til form, størrelse, tykkelse og forrudens karakteristika eller montering, rudevisker- og rudevaskersystem og afrimnings- og afdugningsanordningernes karakteristika

(40) »rudeviskersystem« : et system bestående af en anordning til viskning af forrudens yderside sammen med det nødvendige tilbehør og de nødvendige betjeningsanordninger til at tænde og slukke for systemet

(41) »viskerfelt« : det område/de områder af forruden, der bestryges af viskerbladet/-bladene ved rudeviskersystemets normale driftsforhold

(42) »forrudevaskersystem« : et system bestående af anordninger til opbevaring, overførsel og påføring af væske til forrudens yderside sammen med de nødvendige betjeningsanordninger til at tænde og slukke for systemet

(43) »betjeningsanordning til forrudevaskersystem« : en anordning til manuelt at tænde og slukke for vaskersystemet

(44) »vaskerpumpe« : en anordning til overførsel af væske fra vaskersystemets beholder til forrudens yderside

(45) »dyse« : en anordning til påføring af væske til forruden

(46) »fuldt spædet system« : et system, der er blevet aktiveret normalt for en bestemt periode, og hvor væsken er blevet overført gennem pumpen og rørsystemet og ud af dysen/dyserne

(47) »rengjort område« : det tidligere tilsmudsede område, hvor der efter tørring ikke længere er spor af dråber eller smuds

(48) »synsfelt A« : prøvningsområde A som defineret i punkt 2.2 i bilag 18 til FN/ECE-regulativ nr. 43 ( 2 )

(49) »køretøjets hovedkontakt« : den anordning, hvormed køretøjets indbyggede elektroniske system bringes fra at være slukket, som når køretøjet er parkeret uden fører, til normal driftsfunktion

(50) »køretøjstype for så vidt angår identificering af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer« : køretøjer, der ikke adskiller sig i sådanne væsentlige henseender som antal, placering og konstruktionsspecifikationer af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer samt tolerancer for hastighedsmålerens målemekanisme, hastighedsmålerens tekniske konstant, viste hastighedsinterval, total transmissionsudveksling, herunder eventuelle reduktionsdrev til hastighedsmåleren og de mindste og største dækdimensionsbetegnelser

(51) »betjeningsanordning« : en køretøjsdel, som kan påvirkes direkte af føreren, og som fremkalder en ændring af køretøjets eller af en af dets deles tilstand eller funktion

(52) »kontrolanordning« : et optisk signal, der angiver, at en anordning er aktiveret, eller angiver korrekt funktion eller tilstand eller mangelfuld eller manglende funktion

(53) »indikator« : en anordning, der giver oplysning om et systems eller delsystems funktion eller tilstand, f.eks. en væskestand eller -temperatur

(54) »hastighedsmåler« : en anordning, der oplyser føreren om køretøjets hastighed på et givet tidspunkt

(55) »kilometertæller« : en anordning, der angiver den strækning, der er tilbagelagt af køretøjet

(56) »symbol« : et diagram til identificering af en betjeningsanordning, en kontrolanordning eller en indikator

(57) »fællesfelt« : et område, hvor mere end én kontrolanordning, en indikator, et symbol eller andre oplysninger kan vises

(58) »køretøjstype med hensyn til montering af lysanordninger« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle navnlig med hensyn til køretøjets dimensioner og ydre form samt antal, placering og udformning af de monterede lys- og lyssignalanordninger

(59) »lysanordning« : en typegodkendt lygte eller typegodkendt refleksanordning

(60) »lyssignalanordning« : en lysanordning, der kan anvendes til signalering

(61) »enkelt (lysanordning)« : en anordning eller del af en anordning, som har én funktion, én lysflade og en eller flere lyskilder; det kan også være en kombination af to uafhængige eller grupperede lysanordninger med samme funktion, uanset om de er identiske eller ikke, hvis de er monteret således, at lysfladernes projektion på et givet tværplan dækker mindst 60 % af det mindste rektangel, der omringer de pågældende lysfladers projektioner

(62) »lysemitterende flade« : for en lysanordning: hele eller en del af den udvendige overflade af det gennemskinnelige materiale, som anført i ansøgningen om typegodkendelse; dette kan omfatte eller udelukkende bestå af lysfladen og kan også omfatte det område, der er fuldstændig afgrænset af lysanordningen

(63) »lysflade« for en lysanordning : en overflade som defineret i punkt 2.7 i FN/ECE-regulativ nr. 53 ( 3 )

(64) »uafhængig (lysanordning)« : en lysanordning med et særskilt lysflade, lyskilde og lygtehus

(65) »grupperede (lysanordninger)« : lysanordninger med særskilte lysflader og særskilte lyskilder, men med samme lygtehus

(66) »kombinerede (lysanordninger)« : lysanordninger med særskilte lysflader, men med samme lyskilde og samme lygtehus

(67) »indbyrdes indbyggede (lysanordninger)« : lysanordninger med særskilte lyskilder eller med en fælles lyskilde, som fungerer under forskellige betingelser (f.eks. optiske, mekaniske eller elektriske forskelle), helt eller delvis fælles lysflader og et fælles lygtehus

(68) »fjernlyslygte« : en anordning, der belyser en længere vejstrækning foran køretøjet (langt lys)

(69) »nærlyslygte« : en anordning, der har til formål at belyse vejen foran køretøjet uden at blænde eller volde unødig gene for førerne af modgående køretøjer eller andre trafikanter (nærlys)

(70) »positionsforlygte« : en anordning, der har til formål at angive køretøjets tilstedeværelse set forfra

(71) »kørelyslygte« : en fremadrettet lygte, der skal gøre køretøjet mere synligt under kørsel i dagslys

(72) »tågeforlygte« : en anordning, der skal forbedre belysningen af vejen i tilfælde af tåge, snevejr, regnvejr eller støvskyer

(73) »retningsviserblinklygte« : en anordning, som skal advare andre trafikanter om, at føreren har til hensigt at skifte retning til højre eller venstre

(74) »havariblink« : samtidig aktivering af alle køretøjets retningsviserblinklygter med det formål at advare andre trafikanter om, at køretøjet midlertidigt udgør en særlig fare

(75) »stoplygte« : en anordning, der har til formål at advare andre trafikanter bag køretøjet om, at dets fører betjener driftsbremsen

(76) »positionsbaglygte« : en anordning, der har til formål at angive køretøjets tilstedeværelse set bagfra

(77) »tågebaglygte« : en anordning, som anvendes til at gøre køretøjet mere synligt bagfra i tilfælde af tåge, snevejr, regnvejr eller støvskyer

(78) »baklygte« : en anordning, som tjener til at belyse vejen bag køretøjet og advare andre trafikanter om, at køretøjet bakker eller skal til at bakke

(79) »bagnummerpladebelysning« : en anordning, der har til formål at belyse det område, hvor bagnummerpladen skal placeres; den kan bestå af en optisk del eller flere forskellige optiske dele

(80) »refleksanordning« : en anordning, der skal angive et køretøjs tilstedeværelse ved at tilbagekaste lyset fra en lyskilde, som ikke er forbundet med køretøjet, idet iagttageren befinder sig nær denne kilde, undtagen reflekterende nummerplader eller hastighedsbegrænsningsplader

(81) »bagrefleksanordning« : en anordning, der skal gøre opmærksom på køretøjets tilstedeværelse, når det ses bagfra

(82) »siderefleksanordning« : en refleksanordning, der skal gøre opmærksom på køretøjets tilstedeværelse, når det ses fra siden

(83) »sidemarkeringslygte« : en anordning, der skal gøre opmærksom på køretøjets tilstedeværelse, når det ses fra siden

(84) »referenceakse« : en anordnings særegne akse som anført i dokumentationen for komponenttypegodkendelsen og som benyttes som referenceretning (H = 0°, V = 0°) for vinkler for fotometriske målinger og lygtens montering på køretøjet

(85) »referencecentrum« : skæringspunktet mellem referenceaksen og den lysemitterende flade, som fastlægges af lysanordningens fabrikant

(86) »geometrisk synlighed« : de vinkler, der afgrænser det kvadratiske område, hvor lysanordningens lysemitterende flade er fuldt synlig, når de relevante vinkler (α vertikal og β horisontal) måles ved den synlige overflades udvendige kontur og lygten observeres på afstand; hvis eventuelle hindringer ligger inden for dette område, og delvis spærrer den lysemitterende flade, kan den accepteres, hvis det bevises, at de fotometriske værdier, som er fastsat for lysanordningens komponenttypegodkendelse, selv med sådanne hindringer er opfyldt

(87) »køretøjets midterplan i længderetningen« : køretøjets symmetriplan eller, såfremt køretøjet ikke er symmetrisk, det vertikale plan i længderetningen, som skærer midtpunktet for køretøjets aksler

(88) »driftskontrolanordning« : en anordning, der afgiver et visuelt, auditivt eller andet tilsvarende signal til angivelse af, at en lysanordning er tændt, og at den fungerer korrekt

(89) »tilslutningskontrolanordning« : en anordning, der angiver, at en anordning er tændt, men ikke om den fungerer korrekt eller ikke

(90) »køretøjstype med hensyn til bagudrettet udsyn« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til deres dimensioner og ydre form samt antal, placering og udformning af de monterede anordninger til indirekte udsyn

(91) »køretøjstype med hensyn til førerværn mod væltning« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til de strukturer i køretøjet, der hovedsagelig har til formål at mindske eller undgå risiko for alvorlig skade for køretøjets fører og passagerer ved væltning af køretøjet under normal brug

(92) »friområde« : det område, der optages af en 50-percentil mandlig dukke repræsenteret ved den menneskelignende Hybrid III-prøvningsanordning i normal siddestilling på alle siddepladser

(93) »køretøjstype for så vidt angår sikkerhedsseler og deres forankringer« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til de vigtigste konstruktions- og designaspekter samt sikkerhedsseleforankringerne og de monterede sikkerhedsselers antal, placering og konfigurering

(94) »indstillingssystem« : en anordning, hvormed sædets forskellige dele kan indstilles for at opnå en siddestilling, der er tilpasset den siddende persons morfologi, herunder vertikal og horisontal tilpasning og tilpasning i bestemte vinkler

(95) »forskydningssystem« : et system til indstilling og blokering, herunder et bevægeligt ryglæn monteret på sæder foran andre sæder, der gør det muligt for passagerer at få adgang til og udgang fra sådanne bagsæder, når der ikke forefindes døre, der giver direkte adgang til disse bagsæder

(96) »sadel« : en siddeplads, hvor føreren eller passageren sidder overskrævs

(97) »sæde« : en siddeplads, som ikke er en sadel og som har et ryglæn til støtte for førerens eller passagerens ryg

(98) »ryglæn« : et konstruktionselement bag ved siddepladsens R-punkt i en højde på mere end 450 mm målt fra et vertikalt plan gennem R-punktet, hvor en siddende person kan hvile sin ryg fuldstændigt

(99) »50-percentil mandlig dukke« : en fysisk menneskelignende prøvningsanordning, som besidder specifikke dimensioner og en specifik masse, eller en virtuel model, der begge repræsenterer en gennemsnitlig mandlig krop

(100) »faktisk sikkerhedsseleforankring« : et punkt i køretøjets struktur eller sædets struktur eller enhver anden del af køretøjet, hvortil en sikkerhedssele fysisk kan monteres

(101) »effektiv sikkerhedsseleforankring« : et klart defineret punkt i køretøjet, som er tilstrækkeligt solidt til at kunne ændre placeringen, forløbet og retningen af en sikkerhedssele, som anvendes af køretøjets brugere og omfatter et punkt, der befinder sig tættest på den del af selen, som er i faktisk og direkte kontakt med brugeren

(102) »forsæde« : en siddeplads forrest i køretøjet, der kan grupperes i en række bestående af flere andre sæder

(103) »bagsæde« : en siddeplads beliggende fuldt ud bag rækken af forsæder, og som kan grupperes i en række bestående af flere andre sæder

(104) »torsoreferencelinje« : torsolinjen som fastsat af køretøjsfabrikanten for hver siddeplads og fastlagt i henhold til bilag 3 til FN/ECE-regulativ nr. 17 ( 4 )

(105) »torsovinkel« : vinklen mellem en vertikal linje og torsolinjen

(106) »designposition« : en position, hvortil en anordning som f.eks. et sæde kan tilpasses, så alle relevante indstillinger svarer så tæt som muligt til en specifik position

(107) »ISOFIX« : et system til forankring af barnefastholdelsesanordninger i køretøjer, som har to faste forankringer i køretøjet, to tilsvarende faste beslag på barnefastholdelsesanordningen og en anordning, som kan begrænse barnefastholdelsesanordningens rotation

(108) »type køretøj hvad angår siddepladser« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til sæders eller sadlers form, placering og antal

(109) »5-percentil voksenkvindedukke« : en fysisk menneskelignende prøvningsanordning, som besidder specifikke dimensioner og masse, eller en virtuel model, der begge repræsenterer en lille kvindekrop

(110) »type køretøj hvad angår styreegenskaber, kurveegenskaber og drejeegenskaber« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til styremekanismens, bakkeanordningens og blokeringsdifferentialers designegenskaber, hvis sådanne anordninger er monteret på køretøjet

(111) »drejecirkel« : den cirkel, inden for hvilken alle projektioner på grundplanet af alle køretøjets punkter befinder sig, med undtagelse af førerspejle, når køretøjet beskriver en cirkulær bane

(112) »unormal vibration« : en vibration, som afviger væsentligt fra en normal og konstant vibration, og som er karakteriseret ved et eller flere utilsigtede kraftige stigninger i vibrationens amplitude og fører til øgede styrekræfter, der ikke er konstante og af forudsigelig art

(113) »køretøjstype med hensyn til montering af dæk« : køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til dæktype, mindste og største dækdimensionsbetegnelser, hjuldimensioner og indpresningsdybder samt egnede hastigheds- og belastningsspecifikationer og hjulafskærmningens egenskaber

(114) »indpresningsdybde« : afstanden fra fælgens anlægsflade mod hjulnavet til fælgens midterlinje

(115) »reserveenhed til midlertidig brug« : en enhed med et dæk, der er forskelligt fra de dæk, som er beregnet til montering på et køretøj under normale kørselsforhold, men udelukkende beregnet til midlertidig brug under begrænsede kørselsforhold

(116) »tilladt maksimal belastning« : den masse, som dækket kan bære, når det anvendes i overensstemmelse med de af fabrikanten angivne anvendelseskrav, udtrykt som et belastningsindeks

(117) »belastningsindeks« : et tal, som er knyttet til dækkets tilladte maksimale belastning og tager udgangspunkt i definitionen i punkt 2.26 i FN/ECE-regulativ nr. 75 ( 5 ), punkt 2.28 i FN/ECE-regulativ nr. 30 ( 6 ), punkt 2.27 i FN/ECE-regulativ nr. 54 ( 7 ) og punkt 2.28 i FN/ECE-regulativ nr. 106 ( 8 )

(118) »hastighedskategorisymbol« : det symbol, der er defineret i punkt 2.28 i FN/ECE-regulativ nr. 75, punkt 2.29 i FN/ECE-regulativ nr. 30, punkt 2.28. i FN/ECE-regulativ nr. 54 og punkt 2.29 i FN/ECE-regulativ nr. 106

(119) »køretøjstype med hensyn til hastighedsbegrænsningsplade og dens placering på køretøjet« : køretøjer, der ikke udviser væsentlige forskelle med hensyn til den konstruktivt bestemte maksimale hastighed og materialet, placeringen og hastighedsbegrænsningspladens konstruktionsmæssige egenskaber

(120) »næsten plan overflade« : overflade af et fast materiale og med en krumningsradius på mindst 5 000 mm

(121) »køretøjstype, hvad angår indre indretning og døre« : køretøjer, der ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til konstruktionsmæssige egenskaber af køretøjets indvendige indretning samt antal og placering af sæder og døre

(122) »instrumentbrættets niveau« : den linje, der dannes af de vertikale tangenters berøringspunkter med instrumentbrættet eller på et horisontalt plan, som er sammenfaldende med R-punktet for førerens siddeplads, hvor sidstnævnte er placeret højere end et tangent kontaktpunkt

(123) »kontaktkanter« : kanter, som kan komme i berøring med en prøvningsanordnings overflade, og som kan bestå af strukturer, elementer eller komponenter overalt i køretøjet, herunder men ikke udelukkende kabinens gulv, sider, døre, vinduer, tag, tagstolper, tagribber, solskærme, instrumentbræt, rat, sæder, nakkestøtter, sikkerhedsseler, håndtag, knopper, dæksler, rum og lys

(124) »dør« : en struktur eller materiale, som skal åbnes, forskydes, foldes, løsnes, skubbes væk eller på anden måde manipuleres, for at en person kan komme ind i eller ud af køretøjet

(125) »dørmidte« : den dimensionelle placering i et vertikalt plan parallelt med køretøjets midterplan i længderetningen, som er sammenfaldende med dørens tyngdepunkt

(126) »køretøjstype med hensyn til maksimal kontinuerlig nominel effekt eller nettoeffekt og/eller konstruktivt bestemt hastighedsbegrænsning« : køretøjer, der ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til elektromotorens (-ernes) og/eller motorens maksimale kontinuerlige udgangseffekt, køretøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed og karakteristikaene for udstyr og metoder til effektivt at begrænse køretøjets opnåelige maksimale hastighed og/eller udgangseffekt

(127) »køretøjstype med hensyn til strukturel integritet« : køretøjer, der ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til de mekaniske samlingers konstruktive karakteristika, såsom svejsninger og skrueklemmer, samt køretøjets ramme, chassis og/eller karrosseri og den måde, hvorpå det er fastgjort.







KAPITEL II

FABRIKANTERNES FORPLIGTELSER

Artikel 3

Monterings- og demonstrationskrav vedrørende funktionel sikkerhed

1. Fabrikanterne skal udstyre køretøjer i klasse L med systemer, komponenter og separate tekniske enheder, som påvirker den funktionelle sikkerhed, der er udformet, konstrueret og samlet, således at køretøjet ved normal brug og vedligeholdt i overensstemmelse med fabrikantens forskrifter opfylder de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer. Fabrikanterne skal i overensstemmelse med artikel 6 til 22 ved hjælp af en fysisk prøvning påvise over for den godkendende myndighed, at køretøjer i klasse L, som er gjort tilgængelige på markedet, er registreret eller er taget i brug i Unionen, overholder de funktionelle sikkerhedskrav i artikel 18, 20, 22 og 54 i forordning (EU) nr. 168/2013 og de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer, der er fastsat i denne forordning.

2. ►M1 ◄ skal godtgøre, at reservedele og udstyr, som gøres tilgængelige på markedet eller tages i brug i Unionen, er godkendt i overensstemmelse med kravene i forordning (EU) nr. 168/2013 som fastsat i de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer, der er omhandlet i denne forordning. Et godkendt køretøj i klasse L, der er udstyret med en sådan reservedel eller sådant udstyr, skal opfylde samme krav vedrørende funktionel sikkerhed og grænseværdier for ydeevne som et køretøj, der er udstyret med en original del eller originalt udstyr, der opfylder holdbarhedskravene til og med dem, der er fastlagt i artikel 22, stk. 2, i forordning (EU) nr. 168/2013. Fabrikanterne af dele og udstyrskal godtgøre, at reservedele og udstyr, som gøres tilgængelige på markedet eller tages i brug i Unionen, er godkendt i overensstemmelse med kravene i forordning (EU) nr. 168/2013 som fastsat i de detaljerede tekniske krav og prøvningsprocedurer, der er omhandlet i denne forordning. Et godkendt køretøj i klasse L, der er udstyret med en sådan reservedel eller sådant udstyr, skal opfylde samme krav vedrørende funktionel sikkerhed og grænseværdier for ydeevne som et køretøj, der er udstyret med en original del eller originalt udstyr, der opfylder holdbarhedskravene til og med dem, der er fastlagt i artikel 22, stk. 2, i forordning (EU) nr. 168/2013.

3. Fabrikanten skal til den godkendende myndighed indsende en beskrivelse af de foranstaltninger, der er truffet for at forhindre indgreb i og ændring af drivaggregatet, herunder computere til kontrol af den funktionelle sikkerhed.

Artikel 4

Anvendelse af FN/ECE-regulativer

1. De FN/ECE-regulativer og ændringer hertil, der er anført i bilag I til denne forordning, finder anvendelse på typegodkendelse.

2. Henvisninger til køretøjer i klasse L 1 , L 2 , L 3 , L 4 , L 5 , L 6 og L 7 i FN/ECE-regulativerne læses som henvisninger til køretøjer i henholdsvis klasse L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e i denne forordning, herunder eventuelle underkategorier.

3. Køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på ≤ 25 km/t skal opfylde alle de relevante krav i de FN/ECE-regulativer, der finder anvendelse på køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på > 25 km/t.

Artikel 5

Tekniske specifikationer for funktionelle sikkerhedskrav og prøvningsprocedurer

1. Prøvningsprocedurerne for funktionel sikkerhed skal udføres i overensstemmelse med de prøvningskrav, der er fastsat i denne forordning.

2. Prøvningsprocedurerne skal udføres eller bevidnes af den godkendende myndighed eller, hvis den godkendende myndighed tillader dette, af den tekniske tjeneste.

3. Målemetoder og prøvningsresultater skal rapporteres til den godkendende myndighed i det prøvningsrapportformat, der er fastsat i artikel 72, litra g), i forordning (EU) nr. 168/2013.

Artikel 6

Krav vedrørende lydsignalanordninger

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav for lydsignalanordninger, der er omhandlet i bilag II (B1) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med bilag II til denne forordning.

Artikel 7

Krav vedrørende bremsning, herunder eventuelle blokeringsfri bremser og kombinerede bremsesystemer

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på bremsning, herunder eventuelle blokeringsfri bremser og kombinerede bremsesystemer, som er omhandlet i bilag II (B2) og bilag VIII til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag III til denne forordning.

Artikel 8

Krav vedrørende elektrisk sikkerhed

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på elektrisk sikkerhed, og som er omhandlet i bilag II (B3) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag IV til denne forordning.

Artikel 9

Krav vedrørende fabrikanters erklæring om holdbarhedsprøvning af funktionelle sikkerhedskritiske systemer, dele og udstyr

Fabrikantens erklæring om holdbarhedsprøvning af funktionelle sikkerhedssystemer, dele og udstyr, der er omhandlet i bilag II (B4) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal opfylde kravene i bilag V til denne forordning.

Artikel 10

Krav vedrørende beskyttelsesstrukturer fortil og bagtil

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på beskyttelsesstrukturer fortil og bagtil, og som er omhandlet i bilag II (B5) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag VI til denne forordning.

Artikel 11

Krav vedrørende ruder, forrudeviskere og -vaskere samt afrimnings- og afdugningssystemer

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, som finder anvendelse på ruder, forrudeviskere og -vaskere samt afrimnings- og afdugningssystemer, og som er omhandlet i bilag II (B6) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag VII til denne forordning.

Artikel 12

Krav vedrørende førerbetjente betjeningsanordninger, herunder identificering af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på førerbetjente betjeningsanordninger, herunder identificering af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer, og som er omhandlet i bilag II (B7) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag VIII til denne forordning.

Artikel 13

Krav vedrørende montering af lysanordninger og lyssignalanordninger, herunder automatisk tænding/slukning af lys

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på montering af lysanordninger og lyssignalanordninger, herunder automatiske tænding/slukning af lys, og som er omhandlet i bilag II (B8) og bilag VIII til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag IX til denne forordning.

Artikel 14

Krav vedrørende bagudrettet udsyn

De prøvningsprocedurer og -målinger, der finder anvendelse med henblik på at prøve de relevante krav vedrørende bagudrettet udsyn, og som er omhandlet i bilag II (B9) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag X til denne forordning.

Artikel 15

Krav vedrørende førerværn

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på førerværn, og som er omhandlet i bilag II, afsnit (B10) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XI til denne forordning.

Artikel 16

Krav vedrørende sikkerhedsseler og deres forankringer

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på sikkerhedsseleforankringer og sikkerhedsseler, og som er omhandlet i bilag II (B11) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XII til denne forordning.

Artikel 17

Krav vedrørende siddepladser (sadler og sæder)

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på siddepladser (sadler og sæder), og som er omhandlet i bilag II (B12) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XIII til denne forordning.

Artikel 18

Krav vedrørende styreegenskaber, kurveegenskaber og drejeegenskaber

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på styreegenskaber, kurveegenskaber og drejeegenskaber, og som er omhandlet i bilag II (B13) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XIV til denne forordning.

Artikel 19

Krav vedrørende montering af dæk

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på montering af dæk, og som er omhandlet i bilag II (B14) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XV til denne forordning.

Artikel 20

Krav vedrørende pladen med køretøjets maksimale hastighed og dens placering på køretøjet

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, som finder anvendelse på pladen med køretøjets maksimale hastighed og dens placering på køretøjer i klasse L, og som er omhandlet i bilag II (B15) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XVI til denne forordning.

Artikel 21

Krav vedrørende beskyttelse af køretøjets brugere, herunder indvendigt udstyr og døre

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på beskyttelse af køretøjets brugere, herunder indvendigt udstyr og døre, og som er omhandlet i bilag II (B16) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XVII til denne forordning.

Artikel 22

Krav vedrørende maksimal kontinuerlig nominel og/eller nettoeffekt og/eller konstruktivt bestemt hastighedsbegrænsning

De prøvningsprocedurer og ydeevnekrav, der finder anvendelse på den konstruktivt bestemte begrænsning af den kontinuerlige samlede nominelle og/eller nettoeffekt og/eller køretøjets hastighed for køretøjer i klasse L, og som er omhandlet i bilag II (B17) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres og kontrolleres i overensstemmelse med kravene i bilag XVIII til denne forordning.

Artikel 23

Krav vedrørende køretøjskonstruktionens integritet

Kravene til køretøjskonstruktionens integritet, som er omhandlet i bilag II (B18) og bilag VIII til forordning (EU) nr. 168/2013, skal gennemføres i overensstemmelse med kravene i bilag XIX til denne forordning.







KAPITEL III

MEDLEMSSTATERNES FORPLIGTELSER

Artikel 24

Typegodkendelse af køretøjer, systemer, komponenter og separate tekniske enheder

I overensstemmelse med artikel 22 i forordning (EU) nr. 168/2013 og med virkning fra de datoer, der er fastsat i bilag IV, skal de nationale myndigheder, hvis der er tale om nye køretøjer, der ikke er i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 168/2013 og de i nærværende forordning fastsatte bestemmelser, anse overensstemmelsesattester for ikke længere at være gyldige i henhold til artikel 43, stk. 1, i forordning (EU) nr. 168/2013, og de skal under henvisning til den funktionelle sikkerhed forbyde tilgængeliggørelse på markedet, registrering eller ibrugtagning af sådanne køretøjer.







KAPITEL IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 25

Ikrafttrædelse

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2016.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









BILAGSFORTEGNELSE







Bilagsnr. Bilagstitel I Liste over FN/ECE-regulativer, hvis anvendelse er obligatorisk II Prøvningsprocedurer og ydeevnekrav vedrørende lydsignalanordninger III Krav vedrørende bremsning, herunder blokeringsfri bremser og kombinerede bremsesystemer IV Krav vedrørende elektrisk sikkerhed V Krav vedrørende fabrikantens erklæring vedrørende holdbarhedsprøvning af funktionelle sikkerhedskritiske systemer, dele og udstyr VI Krav vedrørende beskyttelseskonstruktioner fortil og bagtil VII Krav vedrørende ruder, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanordninger VIII Krav vedrørende førerbetjente betjeningsanordninger, herunder identificering af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer IX Krav vedrørende lysanordninger og lyssignalanordninger, herunder automatisk tænding/slukning af lys X Krav vedrørende bagudrettet udsyn XI Krav vedrørende styrtsikkert førerværn (ROPS) XII Krav vedrørende sikkerhedsseler og sikkerhedsseleforankringer XIII Krav vedrørende siddepladser (sadler og sæder) XIV Krav vedrørende styreegenskaber, kurveegenskaber og drejeegenskaber XV Krav vedrørende montering af dæk XVI Krav vedrørende køretøjets hastighedsbegrænsningsplade og dens placering på køretøjet XVII Krav vedrørende beskyttelse af fører og passagerer, herunder indvendigt udstyr og døre XVIII Krav vedrørende maksimal kontinuerlig nominel effekt eller nettoeffekt og/eller maksimal konstruktivt bestemt hastighedsbegrænsning XIX Krav vedrørende køretøjskonstruktionens integritet

▼M1









BILAG I

Liste over FN/ECE-regulativer, hvis anvendelse er obligatorisk







FN/ECE-regulativ nr. Emne Ændringsserie EUT-henvisning Anvendelse 1 Forlygter til motorkøretøjer (R2, HS1) 02 EUT L 177 af 10.7.2010, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 3 Refleksanordninger Supplement 12 til ændringsserie 02 EUT L 323 af 6.12.2011, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 6 Retningsviserblinklys Supplement 25 til ændringsserie 01 EUT L 213 af 18.7.2014, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 7 Positionslygter fortil, baglygter og stoplygter Supplement 23 til ændringsserie 02 EUT L 285 af 30.9.2014, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 8 Forlygter til motorkøretøjer (H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, H11, HIR1, HIR2) 05 EUT L 177 af 10.7.2010, s. 71. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 16 Sikkerhedsseler, fastholdelsesanordninger og barnefastholdelsesanordninger Supplement 5 til ændringsserie 06 EUT L 304 af 20.11.2015, s. 1. L2e, L4e, L5e, L6e og L7e 19 Tågeforlygter Supplement 6 til ændringsserie 04 EUT L 250 af 22.8.2014, s. 1. L3e, L4e, L5e og L7e 20 Forlygter til motorkøretøjer (H4) 03 EUT L 177 af 10.7.2010, s. 170. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 28 Lydsignalanordninger Supplement 3 til ændringsserie 00 EUT L 323 af 6.12.2011, s. 33. L3e, L4e og L5e 37 Glødelamper Supplement 42 til ændringsserie 03 EUT L 213 af 18.7.2014, s. 36. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 38 Tågebaglygter Supplement 15 til ændringsserie 00 EUT L 4 af 7.1.2012, s. 20. L3e, L4e, L5e og L7e 39 Ensartede forskrifter vedrørende godkendelsen af køretøjer med hensyn til speedometerudstyr, herunder montering af dette Supplement 5 til regulativets oprindelige udgave EUT L 120 af 13.5.2010, s. 40. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 43 Sikkerhedsglas Supplement 2 til ændringsserie 01 EUT L 42 af 12.2.2014, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 46 Anordninger til indirekte udsyn (førerspejle) Supplement 1 til ændringsserie 04 EUT L 237 af 8.8.2014, s. 24. L2e, L5e, L6e og L7e 50 Lyskomponenter til køretøjer i klasse L Supplement 16 til ændringsserie 00 EUT L 97 af 29.3.14, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 53 Montering af lysanordninger (motorcykel) Supplement 14 til ændringsserie 01 EUT L 166 af 18.6.2013, s. 55. L3e 56 Forlygter til knallerter og køretøjer, der betragtes som knallerter 01 EUT L 89 af 25.3.2014, s. 1. L1e, L2e og L6e 57 Forlygter til motorcykler og køretøjer, der betragtes som motorcykler 02 EUT L 130 af 1.5.2014, s. 45. L3e, L4e, L5e og L7e 60 Identificering af betjeningsanordninger, kontrolanordninger og indikatorer Supplement 4 til ændringsserie 00 EUT L 297 af 15.10.2014, s. 23. L1e og L3e 72 Forlygter til motorcykler og køretøjer, der betragtes som motorcykler (HS1) 01 EUT L 75 af 14.3.2014, s. 1. L3e, L4e, L5e og L7e 74 Montering af lysanordning (knallert) ►C2 Supplement 7 til ændringsserie 01 ◄ EUT L 166 af 18.6.2013, s. 88. L1e 75 Dæk Supplement 13 til ændringsserie 01 EUT L 84 af 30.3.2011, s. 46. L1e, L2e, L3e, L4e og L5e 78 Bremsning, herunder blokeringsfri bremser og kombinerede bremsesystemer Korrigendum 2 til ændringsserie 03 EUT L 24 af 30.1.2015, s. 30. L1e, L2e, L3e, L4e og L5e 81 Førerspejle Supplement 2 til ændringsserie 00 EUT L 185 af 13.7.2012, s. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 82 Forlygter til knallerter og køretøjer, der betragtes som knallerter (HS2) 01 EUT L 89 af 25.3.2014, s. 92. L1e, L2e og L6e 87 Kørelyslygter Supplement 15 til ændringsserie 00 EUT L 4 af 7.1.2012, s. 24. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 90 Udskiftningsbremsebelægningsenheder og udskiftningstromlebremsebelægninger 02 EUT L 185 af 13.7.2012, s. 24. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 98 Forlygter udstyret med gasudladningslyskilde Supplement 4 til ændringsserie 01 EUT L 176 af 14.6.2014, s. 64. L3e 99 Gasudladningslyskilder Supplement 9 til ændringsserie 00 EUT L 285 af 30.9.2014, s. 35. L3e 112 Forlygter med asymmetriske lysbundter Supplement 4 til ændringsserie 01 EUT L 250 af 22.8.2014, s. 67. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e 113 Forlygter med symmetriske lysbundter Supplement 3 til ændringsserie 01 EUT L 176 af 14.6.2014, s. 128. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e og L7e

Forklarende bemærkning: At en komponent er medtaget på denne liste, gør det ikke obligatorisk at montere denne komponent. For visse komponenter er der dog fastsat obligatoriske monteringskrav i andre bilag til denne forordning.

▼B









BILAG II

Prøvningsprocedurer og ydeevnekrav vedrørende lydsignalanordninger

DEL 1

Krav vedrørende komponenttypegodkendelse af en type mekanisk eller elektrisk lydsignalanordning, som er beregnet til montering i køretøjer i klasse L1e, L2e og L6e

1. Generelle krav

1.1. Lydsignalanordninger skal afgive en kontinuerlig og ensartet lyd med et lydfrekvensspektrum, der ikke varierer hørligt i aktiveringsperioden. For lydsignalanordninger, der er tilsluttet vekselstrøm, finder dette krav kun anvendelse, når generatoren kører med konstant hastighed som specificeret i punkt 2.3.2.

1.2. Lydsignalanordninger skal have sådanne akustiske egenskaber (lydenergiens fordeling over spektret og størrelse af lydtryk) og mekaniske egenskaber, at de opfylder prøvningerne i punkt 2 til 3.4 i den anførte rækkefølge.

1.3. Elektriske lydsignalanordninger kan være forsynet med en funktion, der giver anordningen mulighed for at fungere med et betydeligt lavere lydtryksniveau.

1.4. Mekaniske lydsignalanordninger skal være udstyret med en tommelfingerbetjent vippeknap, enten af »puller bell« typen, der er sat op til hurtigt at bringe to løst monterede metalplader i rotation inde i klokkehuset, eller af enkeltslagsklokketypen.

2. Måling af lydtryk

2.1. Prøvning af lydsignalanordninger skal fortrinsvis finde sted i lyddøde omgivelser. Alternativt kan prøvningen foretages i et delvist lyddødt rum eller på et åbent område i det fri. I dette tilfælde skal der træffes passende foranstaltninger mod tilbagekastning af lyden fra jordoverfladen inden for målefeltet, f.eks. opstilling af lydabsorberende skærme. Det kontrolleres, at afvigelsen fra kugleform er mindre end 1 dB i en halvkugle med radius på mindst 5 m op til den højeste målefrekvens, især i måleretningen og i anordningens og mikrofonens højde. Omgivelsesstøjen skal være mindst 10 dB(A) lavere end det lydtryk, der skal måles.

Anordningen, der prøves, og mikrofonen skal være anbragt i samme højde, som skal være mellem 1,15 og 1,25 m. Den retning, hvor mikrofonens følsomhed er størst, skal falde sammen med den retning, hvor lydsignalanordningens støjniveau er på sit højeste.

Mikrofonen anbringes med membranen i en afstand af 2 ± 0,01 m fra det plan, hvor anordningens lydåbning findes. For anordninger med flere udgange skal denne afstand fastlægges i forhold til den åbning, der er nærmest mikrofonen.

2.2. Måling af lydtrykket finder sted med en præcisionslydmåler (klasse 1), der opfylder kravene i IEC-publikation nr. 651, første udgave (1979).

Alle målinger foretages med tidskonstanten »hurtig«. Ved måling af det samlede lydtryk benyttes der frekvensvejning »A«.

Spektret af den udsendte lyd måles ved Fourier-transformation af det akustiske signal. Alternativt kan der benyttes filtre på 1/3 oktav, som opfylder kravene i IEC-publikation nr. 225, første udgave (1966), og i så fald bestemmes lydtrykniveauet inden for centralfrekvensbåndet på 2 500 Hz, ved at tilføje den kvadratiske middelværdi af lydtrykniveauet i 1/3-oktav frekvensbåndet med centerfrekvenser på 2 000 , 2 500 og 3 150 Hz.

Under alle omstændigheder kan kun metoden med Fourier-transformation betragtes som referencemetode.

2.3. Den elektriske lydsignalanordning skal forsynes med en af følgende spændinger, afhængigt af, hvad der er mest hensigtsmæssigt:

2.3.1. For lydsignalanordninger, der forsynes med jævnstrøm, anvendes en prøvespænding på 6,5, 13,0 eller 26,0 V, målt ved spændingskildens udgangsside og svarende til en nominel spænding på henholdsvis 6, 12 eller 24 V.

2.3.2. Når en lydsignalanordning forsynes med jævnstrøm fra en elektrisk generator af den type, der normalt anvendes med denne type anordning, registreres anordningens akustiske karakteristika ved generatorhastigheder svarende til 50 %, 75 % og 100 % af den af generatorfabrikanten oplyste maksimumhastighed for kontinuerlig drift. Under prøvningen udsættes generatoren ikke for andre elektriske belastninger. Holdbarhedsprøvning under punkt 3 til 3.4 foretages ved den hastighed, fabrikanten foreskriver, inden for ovennævnte intervaller.

2.3.3. Benyttes der ensrettet strøm ved prøvning af en lydsignalanordning, der forsynes med jævnstrøm, må forskellen mellem spændingspulserne målt fra top til top ved strømkildens poler ikke være større end 0,1 V.

2.3.4. Modstanden i den elektriske leder for lydsignalanordninger, der forsynes med jævnstrøm, herunder modstanden i terminaler og kontakter, skal være så tæt som muligt på 0,05 Ω for en nominel spænding på 6 V, 0,10 Ω for en nominel spænding på 12 V og 0,20 Ω for en nominel spænding på 24 V.

2.4. Mekaniske lydsignalanordninger prøves som følger.

2.4.1. Den anordning, der skal prøves, skal betjenes af en person eller ved andre eksterne anordninger, som bevæger styrestangen som anbefalet af fabrikanten. Tilstedeværelsen af en operatør skal ikke have nogen mærkbar indflydelse på prøvningsresultaterne. Én målingssekvens består af ti på hinanden følgende bevægelser inden for styrestangens fulde bevægelsesbane inden for 4 ± 0,5 s. Der gennemføres fem sekvenser med en pause mellem hver sekvens. Den fuldstændige procedure udføres fem gange.

2.4.2. Det A-vægtede lydtryk registreres for hver af de 25 målingssekvenser og skal være inden for 2,0 dB(A), og der foretages et gennemsnit af hver måling til beregning af det endelige resultat.

2.5. Ved hjælp af de(t) af fabrikanten foreskrevne beslag fastgøres lydsignalanordningen uelastisk til en sokkel med en masse på mindst ti gange lydsignalanordningens, dog mindst 30 kg. Soklen skal være udformet på en sådan måde, at refleksionerne fra dens sider og vibrationerne herfra er uden nævneværdig indflydelse på måleresultaterne.

2.6. Under de ovenfor beskrevne betingelser må det A-vægtede støjniveau ikke overstige 115 dB(A) for elektriske lydsignalanordninger og 95 dB(A) for mekaniske lydsignalanordninger.

2.7. Lydtryksniveauet for elektriske lydsignalanordningers frekvensbånd i området fra 1 800 til 3 550 Hz skal være større end lydtrykket fra alle frekvenskomponenter over 3 550 Hz og under alle omstændigheder mindst 90 dB(A). Lydtryksniveauet for mekaniske lydsignalanordninger skal være mindst 80 dB(A).

2.8. Karakteristikaene i punkt 2.6 til 2.7 skal også gælde for lydsignalanordninger, der har været underkastet den holdbarhedsprøvning, der er foreskrevet i punkt 3 til 3.4.

2.8.1. Eventuelle variationer i spænding skal ligge mellem 115 % og 95 % af den nominelle værdi for elektriske lydsignalanordninger til jævnstrøm eller mellem 50 % og 100 % af den maksimale generatorhastighed, som generatorfabrikanten anbefaler til kontinuerlig drift for elektriske lydsignalanordninger til vekselstrøm.

2.9. Tidsintervallet mellem aktivering og det tidspunkt, hvor lyden når op på den minimale værdi som foreskrevet i punkt 2.6 til 2.7, må ikke overskride 0,2 sekunder målt ved en temperatur på 293 K ± 5 K (20 °C ± 5 °C). Dette krav gælder især for pneumatiske eller elektropneumatiske lydsignalanordninger.

2.10. Pneumatiske eller elektropneumatiske lydsignalanordninger skal med den af fabrikanten specificerede energiforsyning opfylde samme krav vedrørende lydafgivelse som normale elektriske lydsignalanordninger.

2.11. Den minimale værdi som krævet i punkt 2.6 til 2.7 skal opnås for hver enkelt komponent af en flertoneanordning, som eventuelt kan afgive uafhængige lyde. Maksimalværdien for det samlede lydniveau skal opnås, når alle komponenter er i funktion samtidig.

3. Holdbarhedsprøvning

3,1. Den omgivende temperatur skal være mellem 288 K og 303 K (15 °C og 30 °C).

3,2. Den elektriske lydsignalanordning skal forsynes med den nominelle spænding ved den i punkt 2.3.1 til 2.3.4 specificerede modstand, og skal være i overensstemmelse med punkt 2.8.1, og betjenes 10 000 gange, hver gang med en aktivering på 1 s efterfulgt af en ikke-aktivering på 4 s. Under prøvningen ledes der køleluft forbi lydsignalanordningen med en hastighed på 10 m/s ± 2 m/s.

3.2.1. Ved holdbarhedsprøvning i lyddødt rum skal dette være tilstrækkelig stort til, at den udviklede varme kan bortledes normalt under prøvningen.

3.3. Når halvdelen af det samlede antal operationer, der kræves, er afsluttet, kan den elektriske lydsignalanordning nulstilles, hvis lydstyrkens karakteristika har ændret siden før prøvningen. Når det samlede antal operationer, der kræves, er afsluttet, kan lydsignalanordningen nulstilles igen, og den skal derefter opfylde de prøvningskrav, der er angivet i punkt 2.8.

3.4. Fire enheder af en type mekanisk lydsignalanordning skal underkastes holdbarhedsprøvning. Hver anordning skal være i ny tilstand og må ikke smøres under prøvningen. Den skal aktiveres 30 000 gange over betjeningsarmens fulde vandring med en frekvens på 100 ± 5 aktiveringer pr. minut. De fire anordninger skal derefter underkastes en salttåge i henhold til EN ISO 9227: 2012. Tre af de fire enheder skal opfylde de prøvningskrav, der er fastsat i punkt 2.8.

DEL 2

Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til lydsignalanordninger

1. Monteringsforskrifter

1.1. Køretøjer i klasse L1e-B, L2e og L6e skal være forsynet med mindst én elektrisk lydsignalanordning, som er blevet komponenttypegodkendt i henhold til denne forordning eller FN/ECE-regulativ nr. 28 ( 9 ).

1.2. Køretøjer i klasse l1e-B med en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på ≤ 25 km/t og en maksimal kontinuerlig nominel eller netto effekt på ≤ 500 W kan alternativt udstyres med en mekanisk lydsignalanordning, som er typegodkendt i henhold til denne forordning, i hvilket tilfælde de betingelser, der er anført i punkt 2.1.1 til 2.1.7, ikke finder anvendelse.

1.3. Køretøjer i klasse L3e, L4e og L5e skal opfylde alle relevante monteringskrav i FN/ECE-regulativ nr. 28.

1.3.1. Hvis ikke andet er fastsat, skal udtrykket »motorcykler« i nævnte regulativ læses som en henvisning til køretøjer i klasse L3e, L4e og L5e.

1.4. Køretøjer i klasse L7e skal opfylde alle relevante monteringskrav i FN/ECE-regulativ nr. 28 som foreskrevet for køretøjsklasse L5e.

1.5. Hvis ikke andet er fastsat i FN/ECE-regulativ nr. 28, og som fastsat i punkt 1.3 i del 1, kan akustiske advarselsanordninger eller supplerende anordninger, der er monteret på køretøjer, og som drives ved hjælp af en eller flere elektriske motorer, have en funktion, der gør det muligt for anordningen at blive periodisk aktiveret, således at den fungerer ved et betydeligt lavere lydtrykniveau end påkrævet for lydsignalanordninger, der udsender en konstant, ensartet lyd med et spektrum, der ikke varierer hørligt i aktiveringsperioden, f.eks. med henblik på at advare fodgængere om, at køretøjet nærmer sig.

2. Ydeevnekrav for installerede elektriske lydsignalanordninger 2.1. For køretøjer af klasse L1e-B, L2e og L6e: 2.1.1 Prøvespændingen skal være som angivet i punkt 2.3 til 2.3.2 i del 1. 2.1.2. Lydtrykket måles under betingelserne i punkt 2.2 i del 1. 2.1.3. Det A-vægtede lydtryk, som fremkaldes af lydsignalanordningen(-erne), måles på en afstand af 7,0 m foran køretøjet, som anbringes på et åbent område på så jævn en overflade som muligt, og for anordninger, der forsynes med jævnstrøm, gennemføres prøven med motoren stoppet. 2.1.4. Mikrofonen på måleapparatet placeres i køretøjets langsgående midterplan. 2.1.5. Lydtryksniveauet fra baggrundsstøj og vindstøj skal være mindst 10 dB(A) lavere end det lydtryk, der måles. 2.1.6. Det maksimale lydtryk skal måles mellem 0,5 og 1,5 m over jorden. 2.1.7. Når det måles efter betingelserne i punkt 2.1.1 til 2.1.5, skal det maksimale lydniveau, som fastsat i punkt 2.1.6, være mellem 75 dB(A) og 112 dB(A). 2.2. Køretøjer i klasse L3e, L4e og L5e skal opfylde alle relevante ydeevnekrav i FN/ECE-regulativ nr. 28. 2.2.1. Foreligger der ikke særlige anvisninger, skal udtrykket »motorcykler« i nævnte regulativ læses som en henvisning til køretøjer i klasse L3e, L4e og L5e. 2.3. Køretøjer i klasse L7e skal opfylde alle relevante ydevnekrav i FN/ECE-regulativ nr. 28 som foreskrevet for køretøjsklasse L5e.









BILAG III

Krav vedrørende bremsning, herunder blokeringsfri bremser og kombinerede bremsesystemer

1. Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til bremsning

1.1. Køretøjer i klasse L1e, L2e, L3e, L4e og L5e skal opfylde alle relevante krav i FN/ECE-regulativ nr. 78.

1.1.1. Uanset kravene i punkt 1.1, finder punkt 1.1.1.1. til 1.1.1.3. anvendelse for køretøjer i klasse L1e med en masse i køreklar stand på ≤ 35 kg, som er forsynet med følgende udstyr:

1.1.1.1. For bremseanordninger med hydraulisk transmission skal beholdere, der indeholder reservevæske, undtages fra kravene om nem kontrol af væskeniveau i ovennævnte FN/ECE-regulativ.

1.1.1.2. For fælgbremser, for så vidt angår de særlige bestemmelser om prøvning med våde bremser i ovennævnte FN/ECE-regulativ, skal vandet ledes ind i den del af hjulfælgen, hvor friktionen foregår, med dyser placeret 10 til 30 mm bag bremseklodserne.

1.1.1.3. For køretøjer med fælgebredder på 45 mm eller derunder (kode 1.75), hvad angår bremsevirkning med forhjulsbremse alene, når belastet med den teknisk tilladte totalmasse, skal standselængden eller den tilsvarende gennemsnitlige fuldt udviklede deceleration (MFDD) være som foreskrevet i ovennævnte FN/ECE-regulativ. Hvis dette krav ikke kan opfyldes på grund af begrænset greb mellem dæk og vejbelægning, skal bremselængden S ≤ 0,1 + V2/115 med tilsvarende gennemsnitlige fuldt udviklede deceleration på 4,4 m/s2 anvendes for en prøvning på et køretøj, der er belastet med den teknisk tilladte totalmasse ved anvendelse af begge bremseanordninger samtidig.

1.1.2. For godkendelse af en køretøjstype finder de bestemmelser, der er fastsat i bilag VIII til forordning (EU) nr. 168/2013 om obligatorisk montering af avancerede bremsesystemer anvendelse.

1.2. Køretøjer i klasse L6e skal opfylde alle de relevante krav i FN/ECE-regulativ nr. 78 som foreskrevet for køretøjsklasse L2e.

1.3. Køretøjer i klasse L7e skal opfylde alle de relevante krav i FN/ECE-regulativ nr. 78 som foreskrevet for køretøjsklasse L5e.









BILAG IV

Krav vedrørende elektrisk sikkerhed

1. Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår elektrisk sikkerhed

1.1. Køretøjer, som fremdrives ved hjælp af en eller flere elektriske motorer, herunder rene og hybridelektriske køretøjer, skal opfylde kravene i dette bilag.

2. Generelle krav vedrørende beskyttelse mod elektrisk stød og elektrisk sikkerhed for højspændingsbusser, når disse ikke er forbundet til eksterne højspændingsstrømforsyninger. 2.1. Beskyttelsen mod direkte kontakt med strømførende dele skal være i overensstemmelse med nedenstående krav. Eventuelle beskyttelsesanordninger (f.eks. massiv isolering, afskærmning, indkapsling) må ikke kunne åbnes, adskilles eller fjernes uden brug af værktøj. Beskyttelse mod adgang til strømførende dele prøves i overensstemmelse med bestemmelserne i tillæg 3 — Beskyttelse mod direkte kontakt med spændingsførende dele. 2.1.1. Til beskyttelse af strømførende dele i den lukkede fører- og passagerkabine eller bagagerummet skal beskyttelsesgrad IPXXD være opfyldt. 2.1.2. Til beskyttelse af strømførende dele i andre områder end den lukkede fører- og passagerkabine eller bagagerummet skal beskyttelsesgrad IPXXB være opfyldt. 2.1.3. Til beskyttelse af strømførende dele i køretøjer, hvor der ikke forefindes nogen lukket fører- og passagerkabine, skal beskyttelsesgrad IPXXD være opfyldt for hele køretøjet. 2.1.4. Stik (herunder tilkoblingen på køretøjet) anses at opfylde disse krav, hvis: — de også opfylder beskyttelsesgrad IPXXB, når de frakobles uden brug af værktøj, — de er anbragt under køretøjets gulv og er forsynet med en låsemekanisme (f.eks. skruelås, bajonetlås), — de er forsynet med en låsemekanisme, og der først skal fjernes andre komponenter med brug af værktøj for at frakoble stikket, eller — spændingen i de strømførende dele bliver ≤ DC 60 V eller ≤ AC 30 V (rms) inden for 1 sekund efter, at stikket frakobles. 2.1.5. For en eventuel serviceafbryder, som kan åbnes, adskilles eller fjernes uden brug af værktøj, skal beskyttelsesgrad IPXXB være opfyldt under alle disse betingelser. 2.1.6. Specifikke mærkningsbestemmelser 2.1.6.1. I tilfælde af en REESS med højspændingskapacitet skal symbolet i figur 4-1 være anbragt på eller i nærheden af REESS. Symbolbaggrunden skal være gul, kanterne og pilen sort. Figur 4-1 Mærkning af højspændingsudstyr 2.1.6.2. Symbolet skal også være synligt på alle indkapslinger og afskærmninger, som, hvis de fjernes, blotlægger strømførende dele af højspændingskredsløb. Denne bestemmelse kan frivilligt benyttes for konnektorer til højspændingsbusser, og finder ikke anvendelse på følgende tilfælde: — hvis afskærmninger eller indkapslinger ikke fysisk kan tilgås, åbnes eller fjernes, medmindre andre køretøjskomponenter fjernes ved brug af værktøj, eller — hvis afskærmninger eller indkapslinger er placeret under køretøjets gulv. 2.1.6.3. Kabler til højspændingsbusser, som ikke er fuldstændigt placeret i indkapslinger, skal angives med en ydre orange kappe. 2.2. Beskyttelsen mod indirekte kontakt med strømførende dele skal være i overensstemmelse med nedenstående krav. 2.2.1. Blotlagte ledende dele, herunder den ledende afskærmning eller indkapsling, skal med henblik på beskyttelse mod elektriske stød ved indirekte kontakt have en sikker galvanisk forbindelse til stel i form af en elektrisk ledning, et jordkabel eller en svejset eller boltet forbindelse osv., således at der ikke frembringes potentielle elektriske farer. 2.2.2. Modstanden mellem alle blotlagte ledende dele og stel skal være lavere end 0,1 Ω, hvis strømstyrken er mindst 0,2 A. Dette krav anses for opfyldt, hvis den galvaniske forbindelse er sikret ved svejsning. 2.2.3. Ved motorkøretøjer, som er beregnet til at blive tilsluttet en jordet ekstern elektrisk strømforsyning gennem en ledende forbindelse, skal der forefindes en anordning, der gør det muligt at forbinde stel galvanisk til jordforbindelsen. Anordningen bør gøre det muligt at etablere jordforbindelsen, før den eksterne spænding tilføres til køretøjet, og at fastholde forbindelsen, indtil den eksterne spænding er blevet fjernet fra køretøjet. Opfyldelsen af dette krav kan påvises enten ved at bruge det stik, der specificeres af køretøjsfabrikanten, eller ved anden analyse. 2.2.3.1. Det er ikke nødvendigt at etablere en galvanisk forbindelse fra stel til jord i følgende tilfælde: — køretøjet kan kun anvende en dedikeret oplader, der er beskyttet, hvis der opstår en enkelt isolationsfejl, — hele køretøjets metalliske hus er beskyttet, hvis der opstår en enkelt isolationsfejl, eller — køretøjet ikke kan oplades uden helt at fjerne traktionsbatteriet fra køretøjet. 2.3. Isoleringsmodstanden skal opfylde nedenstående krav. 2.3.1. Vedrørende elektriske drivaggregater bestående af separate jævnstrøms- (DC) eller vekselstrømsbusser (AC): Hvis AC-højspændingsbusser og DC-højspændingsbusser er galvanisk isolerede fra hinanden, skal isolationsmodstanden mellem alle højspændingsbusserne og stel have en mindsteværdi på 100 Ω/V af arbejdsspændingen for DC-busser og en mindsteværdi på 500 Ω/V af arbejdsspændingen for AC-busser. Målingerne skal udføres i overensstemmelse med bestemmelserne i tillæg 1 — Metode til måling af isolationsmodstand. 2.3.2. Vedrørende elektriske drivaggregater bestående af kombinerede jævnstrøms- (DC) og vekselstrømsbusser (AC): Hvis AC-højspændingsbusser og DC-højspændingsbusser er galvanisk forbundet, skal isolationsmodstanden mellem alle højspændingsbusser og stel have en mindsteværdi på 500 Ω/V af arbejdsspændingen. Hvis alle AC-højspændingsbusser er beskyttet gennem en af de 2 følgende foranstaltninger, skal isolationsmodstanden mellem højspændingsbussen og stel imidlertid have en mindsteværdi på 100 Ω/V af arbejdsspændingen: — dobbelt- eller flerlagede massive isolatorer, afskærmninger eller indkapslinger, som hver især opfylder kravene i punkt 2.1. til 2.1.6.3, f.eks. ledningsnet, eller — mekanisk robuste beskyttelser med tilstrækkelig holdbarhed i forhold til køretøjets levetid, f.eks. motorhuse, kapper til elektroniske konvertere og stik. Isolationsmodstanden mellem højspændingsbussen og stel kan påvises ved beregning, måling eller en kombination af begge. Målingen skal udføres i henhold til bilag 1 — Metode til måling af isolationsmodstand. 2.3.3. Vedrørende brændselscellekøretøjer: Hvis kravet vedrørende den mindste isolationsmodstand ikke kan opretholdes hele tiden, skal beskyttelsen sikres ved en af følgende metoder: — dobbelt- eller flerlagede massive isolatorer, afskærmninger eller indkapslinger, som hver især opfylder kravene i punkt 2.1 til 2.1.6.3, eller — indbygget overvågningssystem for isolationsmodstand samt varsling af føreren, hvis isolationsmodstanden falder til under den krævede mindsteværdi. Isolationsmodstanden mellem højspændingsbussen i tilkoblingssystemet til opladning af REESS-systemet, som kun er strømførende i forbindelse med REESS-opladning, og stel behøver ikke overvåges. Den korrekte funktion af det indbyggede overvågningssystem for isolationsmodstand skal prøves som beskrevet i tillæg 2 — Metode til funktionskontrol af det indbyggede overvågningssystem for isolationsmodstand. 2.3.4. Krav vedrørende isolationsmodstand for tilkoblingssystemet til opladning af REESS. Tilkoblingen til køretøjet eller opladningskablet, når dette er permanent tilsluttet køretøjet, som er beregnet til at være elektrisk ledende forbundet til den jordede eksterne AC-strømforsyning og det elektriske kredsløb, som er galvanisk forbundet til køretøjstilkoblingen/opladningskablet under opladning af REESS-systemet, skal have en isoleringsmodstand mellem højspændingsbussen og stel på mindst 1,0 ΜΩ, når ladetilkoblingen er afbrudt. Under målingen kan traktionsbatteriet frakobles.

3. Krav vedrørende REESS 3.1. Beskyttelse mod overstrøm REESS må ikke overophede i tilfælde af overstrøm eller, hvis det er tilbøjeligt til at overophede i tilfælde af overstrøm, skal det udstyres med en eller flere beskyttelsesanordninger, f.eks. sikringer, strømafbrydere og/eller hovedkredsløbsafbrydere. Køretøjsfabrikanten skal om nødvendigt stille relevante data og analyser, der dokumenterer, at overophedning pga. overstrøm forhindres uden brug af beskyttelsesudstyr, til rådighed. 3.2. Forebyggelse af gasakkumulering Steder, hvor der placeres traktionsbatterier af den åbne type, som kan frembringe hydrogengas, skal forsynes med en ventilator eller en luftkanal eller ethvert andet middel for at forhindre akkumulering af hydrogengas. Køretøjer med åben ramme, som ikke tillader akkumulering af hydrogengas på sådanne steder, behøver ikke have en ventilator eller en luftkanal. 3.3. Beskyttelse mod elektrolyt udslip Der må ikke forekomme udslip af elektrolyt fra køretøjet, når det skråtstilles i nogen retninger, tippes til venstre eller højre mod jorden eller selv når REESS vendes på hovedet. Hvis der sker udslip af elektrolyt fra REESS eller dets komponenter af andre grunde, må det ikke nå føreren eller andre personer i eller omkring køretøjet under normale anvendelsesbetingelser, parkeret tilstand (dvs. også når køretøjet er parkeret på en hældning) eller enhver anden normal funktionel drift. 3.4. Utilsigtet løsnen REESS og dets komponenter skal være anbragt i køretøjet på en sådan måde, at REESS ikke utilsigtet kan løsnes eller slynges ud. REESS og dets komponenter må ikke blive slynget ud, når køretøjet skråtstilles i nogen retninger, tippes til venstre eller højre mod jorden eller selv når REESS vendes på hovedet.

4. Sikkerhedskrav ved brug 4.1. Procedure for tænding og slukning af fremdriftssystem 4.1.1. Ved start, herunder tænding af systemet, skal der for at vælge den indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig, mindst udføres to forsætlige og særskilte aktioner af føreren. 4.1.2. Som minimum afgives et midlertidigt signal til føreren, når køretøjet skifter til en indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig, men denne bestemmelse finder imidlertid ikke anvendelse under forhold, hvor en forbrændingsmotor direkte eller indirekte leverer effekt til køretøjets fremdrift. 4.1.3. Når føreren forlader køretøjet, skal han adviseres af et signal (f.eks. et optisk eller akustisk signal), hvis køretøjet stadig er i en indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig. ▼M1 4.1.4. Hvis det indbyggede REESS kan oplades eksternt af føreren, må køretøjet ikke kunne bevæge sig via sit eget fremdriftssystem, så længe den eksterne elektriske strømforsynings stik er fysisk forbundet til køretøjets tilkobling. For køretøjer i klasse L1e med en masse i køreklar stand på ≤ 35 kg skal køretøjets evne til at bevæge sig via sit eget fremdriftssystem være hæmmet, så længe batteriopladerens stik er fysisk forbundet til den eksterne strømforsyning. Opfyldelse af dette krav skal påvises ved at bruge det stik eller den batterioplader, der specificeres af køretøjsfabrikanten. I tilfælde af permanent tilkoblede ladekabler anses ovennævnte krav for opfyldt, når anvendelse af ladekablet åbenlyst forhindrer anvendelse af køretøjet (f.eks. ved at kablet altid er ført over betjeningspanelet, førerens sadel, førersædet, styret eller rattet, eller det sæde, der dækker kablets oplagringsrum, ikke kan lukkes). ▼B 4.1.5. Hvis et køretøj er udstyret med en styreenhed for kørselsretning (dvs. en bakgearsanordning), skal denne enheds indstilling være angivet over for føreren. 4.1.6. Det er tilladt, at der kun skal udføres én handling for at deaktivere den indstilling, hvor aktiv kørsel er mulig, eller til at færdiggøre slukningsproceduren. 4.2. Kørsel med reduceret effekt 4.2.1. Angivelse af reduceret effekt Hvis det elektriske fremdriftssystem er udstyret med en anordning til automatisk at reducere køretøjets fremdriftseffekt (f.eks. indstilling ved fejl i drivaggregatet), skal væsentlige reduktioner angives over for føreren. 4.2.2. Angivelse af lavt energiindhold på REESS Hvis ladningstilstanden i REESS har en betydelig indvirkning på køretøjets ydeevne (dvs. acceleration og køreegenskaber som vurderet af den tekniske tjeneste sammen med køretøjsfabrikanten), skal et lavt energiindhold angives over for føreren ved hjælp af en tydelig anordning (f.eks. et optisk eller akustisk signal). Angivelsen i punkt 4.2.1. må ikke anvendes til dette formål. ▼M1 4.3. Baglæns kørsel Det må ikke være muligt at aktivere køretøjets betjeningsanordning til baglæns kørsel på en ukontrolleret måde, mens køretøjet er i fremadgående bevægelse, for så vidt som en sådan aktivering kunne medføre en pludselig og kraftig opbremsning eller blokering af hjulene. Det kan dog være muligt at aktivere køretøjets betjeningsanordning til baglæns kørsel på en sådan måde, at den kan bremse køretøjet gradvis. ▼B 4.4. Bestemmelse af hydrogenemissioner 4.4.1. Denne kontrol udføres på alle typer køretøjer udstyret med traktionsbatterier af den åbne type, og alle krav skal være opfyldt. 4.4.2. Køretøjerne skal være udstyret med indbyggede opladere. Prøvningerne skal gennemføres i overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i bilag 7 til FN/ECE-regulativ nr. 100 ( 10 ). Prøvetagning for og analyse af hydrogen skal foregå som foreskrevet, men andre analysemetoder kan dog anvendes, forudsat at det kan godtgøres, at disse giver tilsvarende resultater. 4.4.3. Ved en normal ladeprocedure under betingelserne i bilag 7 til FN/ECE-regulativ nr. 100 skal emissionen af hydrogen være < 125 g målt over 5 timer eller under (25 × t2) (g) i t2 (h). 4.4.4. Under opladning med en indbygget lader, der fremviser svigt (betingelser angivet i bilag 7 til FN/ECE-regulativ nr. 100), skal hydrogenemissionen være under 42 g. Desuden skal den indbyggede lader begrænse et sådant eventuelt svigt til 30 minutter. 4.4.5. Alle de funktioner, der er forbundet med opladning af REESS, skal styres automatisk, herunder standsning af opladning. 4.4.6. Det må ikke være muligt at styre opladningsfaserne manuelt. 4.4.7. Normal tilslutning til eller afbrydelse fra lysnettet eller strømafbrydelser må ikke påvirke styringen af opladningsfaserne. 4.4.8. Ladningssvigt, der kan medføre fejl i den indbyggede lader ved senere opladningsprocedurer, skal permanent meddeles føreren eller angives klart over for operatøren, der skal til at påbegynde en ladningsprocedure. 4.4.9. Køretøjets instruktionsbog skal indeholde detaljerede anvisninger vedrørende ladningsproceduren og en erklæring om overensstemmelse med kravene i punkt 4.4.1 til 4.4.8. 4.4.10. Der kan anvendes prøvningsresultater, der er opnået med andre køretøjstyper, som har lignende egenskaber inden for samme familie, jf. bestemmelserne i tillæg 2 til bilag 7 til regulativ nr. 100.









Tillæg 1

Metode til måling af isolationsmodstand for køretøjbaseret prøvning

1. Generelt

Isolationsmodstanden for hver højspændingsbus på køretøjet skal måles eller bestemmes ved beregning ved hjælp af måleværdier fra hver del eller komponentenhed af en højspændingsbus (i det følgende benævnt »delt måling«).

2. Målemetode

Måling af isolationsmodstanden foretages ved at vælge en hensigtsmæssig målemetode i fortegnelsen i punkt 2.1 til 2.2, afhængigt af de strømførende deles elektriske ladning eller isolationsmodstand osv.

Området for det elektriske kredsløb, som skal måles, skal på forhånd være klarlagt ved hjælp af diagrammer over elektriske kredsløb osv.

Desuden kan der foretages ændringer, som er nødvendige for at kunne måle isolationsmodstanden, herunder fjernelse af dæksler for adgang til de strømførende dele, optegning af målelinjer, softwareændringer osv.

I tilfælde, hvor de målte værdier ikke er stabile, fordi et indbygget overvågningssystem for isolationsmodstand eller lignende er i drift, kan der foretages de ændringer, der er nødvendige for at foretage målingen, f.eks. fjernelse af anordningen eller afbrydelse af dens drift. Når anordningen fjernes, skal det desuden ved hjælp af tegninger og lignende bevises, at dette ikke medfører ændring af isolationsmodstanden mellem de strømførende dele og stel.

Der skal udvises stor forsigtighed med hensyn til kortslutninger, elektriske stød osv., idet det under denne kontrol kan være nødvendigt med direkte drift af højspændingskredsløbet.

2.1. Målemetode ved hjælp af spænding fra kilder uden for køretøjet

2.1.1. Måleinstrument

Der anvendes et instrument til isolationsmodstandsprøvning, som kan afgive en jævnstrømsspænding, der er højere end højspændingsbussens arbejdsspænding.

2.1.2. Målemetode

Et instrument til isolationsmodstandsprøvning forbindes mellem de strømførende dele og stel. Derefter måles isolationsmodstanden ved at tilslutte en jævnstrømsspænding på mindst halvdelen af højspændingsbussens arbejdsspænding.

Hvis systemet har flere spændingsområder (f.eks. pga. en boost converter) i et galvanisk forbundet kredsløb, og nogle af komponenterne ikke kan modstå arbejdsspændingen i hele kredsløbet, kan isolationsmodstanden mellem sådanne komponenter og stel måles separat ved at tilslutte mindst halvdelen af deres egen arbejdsspænding med disse komponenter afbrudt.

2.2. Målemetode ved anvendelse af køretøjets eget REESS som jævnstrømskilde

2.2.1. Prøvekøretøjsbetingelser

Højspændingsbussen skal strømfødes af køretøjets eget REESS og/eller energikonverteringssystem, og spændingsniveauet herfra skal under hele prøvningen mindst svare til den nominelle driftsspænding i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.

2.2.2. Måleinstrument

Det til denne prøvning anvendte voltmeter skal måle jævnstrømsværdier og have en intern modstand på mindst 10 ΜΩ.

2.2.3. Målemetode

2.2.3.1. Første trin

Spændingen måles som vist i figur 4-Ap1-1, og højspændingsbussens spænding (Vb) registreres. Vb skal være lig med eller højere end den nominelle driftsspænding for REESS og/eller energikonverteringssystemet i overensstemmelse med køretøjsfabrikantens angivelser.

Figur 4-Ap1-1

Måling af Vb, V1, V2

2.2.3.2. Andet trin

Spændingen (V1) mellem højspændingsbussens minusside og stel måles og registreres (se figur 4-Ap1-1).

2.2.3.3. Tredje trin

Spændingen (V2) mellem højspændingsbussens plusside og stel måles og registreres (se figur 4-Ap1-1).

2.2.3.4. Fjerde trin

Hvis V1 er større end eller lig med V2, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens minusside og stel. Med Ro anbragt måles spændingen (V1') mellem højspændingsbussens minusside og stel (se figur 4-Apl-2).

Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af følgende formel:

eller

Figur 4-Ap1-2

Måling af V1’

Hvis V2 er større end V1, indsættes en kendt standardmodstand (Ro) mellem højspændingsbussens plusside og stel. Med Ro anbragt måles spændingen (V2’) mellem højspændingsbussens plusside og stel (se figur 4-Ap1-3). Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af den viste formel. Den elektriske isolationsværdi (i Ω) divideres med højspændingsbussens nominelle driftsspænding (i volt).

Den elektriske isolation (Ri) beregnes ved hjælp af følgende formel:

eller

Figur 4-Ap1-3

Måling af V2’

2.2.3.5. Femte trin

Den elektriske isolationsværdi Ri (i Ω) divideret med højspændingsbussens arbejdsspænding (i volt) giver isolationsmodstanden (i Ω/V).

Anm.: Den kendte stardardmodstand Ro (i Ω) bør være værdien af den krævede mindste isolationsmodstand (i Ω/V) multipliceret med køretøjets arbejdsspænding plus/minus 20 % (i volt). Ro behøver ikke præcist at være denne værdi, idet ligningerne gælder for enhver Ro; en Ro inden for dette område vil dog normalt sikre en god opløsning for spændingsmålingen.









Tillæg 2

Metode til funktionskontrol af det indbyggede overvågningssystem for isolationsmodstand

1. Funktionen af det indbyggede overvågningssystem for isolationsmodstand skal efterprøves ved følgende metode:

Der indsættes en modstand, som ikke får isolationsmodstanden mellem den overvågede terminal og stel til at falde til et niveau under den krævede mindste isolationsmodstand. Advarslen skal aktiveres.









Tillæg 3

Beskyttelse mod direkte kontakt med spændingsførende dele

1. Adgangssonder

Adgangssonder til efterprøvning af beskyttelsen mod personers adgang til strømførende dele findes i tabel 4-Ap3-1.

2. Prøvningsbetingelser

Adgangssonden presses mod eventuelle åbninger i indkapslingen med den i tabel 4-Ap3-1 angivne kraft. Hvis den trænger helt eller delvis igennem, placeres den i enhver mulig position, men stopfladen må under ingen omstændigheder kunne trænge helt igennem åbningen.

Interne afskærmninger betragtes som en del af indkapslingen

En strømforsyning med lavspænding på ≥ 40 V og ≤ 50 V i serie med en passende lampe bør om nødvendigt forbindes mellem sonden og de strømførende dele inden i afskærmningen eller indkapslingen.

Signal-kredsløbsmetoden bør også anvendes til de bevægende strømførende dele i højspændingsudstyret.

Indre bevægende dele kan så vidt muligt betjenes eller bevæges langsomt.

3. Acceptkriterier

Adgangssonden må ikke berøre strømførende dele.

Hvis dette krav bekræftes ved hjælp af et signalkredsløb mellem sonden og de strømførende dele, må lampen ikke lyse.

Ved prøvning i forbindelse med IPXXB må prøvefingeren med led kunne trænge ind til sin længde på 80 mm, men stopfladen (med diameter 50 mm × 20 mm) må ikke kunne gå igennem åbningen. Med udgangspunkt i en lige position bøjes først det ene og efterfølgende det andet af prøvefingerens led i en vinkel på op til 90 grader i forhold til aksen for fingerens tilstødende del og placeres i enhver mulig position.

Ved prøvning i forbindelse med IPXXD må adgangssonden kunne trænge ind til sin fulde længde, men stopfladen må ikke kunne trænge helt igennem åbningen.







Tabel 4-Ap3-1 Adgangssonder til prøvning af beskyttelsen mod personers adgang til farlige dele Første tal Yderl. tegn Adgangssonde Prøvnings kraft 2 B Prøvefinger med led

Se figur 4-Ap3-1 for samtlige mål 10 N ± 10 % 4, 5, 6 D Prøveledning 1,0 mm diameter, 100 mm lang 1 N ± 10 %

Figur 4-Ap3-1

Prøvefinger med led









BILAG V

Krav vedrørende fabrikantens erklæring vedrørende holdbarhedsprøvning af funktionelle sikkerhedskritiske systemer, dele og udstyr

1. Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til holdbarhedsprøvning 1.1. Med henblik på erklæringen i overensstemmelse med artikel 22, stk. 2, og i bilag VIII til forordning (EU) nr. 168/2013: Køretøjer og deres systemer, dele og udstyr, som er afgørende for den funktionelle sikkerhed, skal kunne modstå brug under normale forhold, og når serviceret i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger, idet der tages hensyn til en regelmæssig og planlagt vedligeholdelse og justeringer med specialudstyr foretaget i henhold til klare og utvetydige anvisninger fra fabrikanten i den instruktionsbog, der leveres med køretøjet. Normal anvendelse af et køretøj skal dække fem år efter den første registrering og en samlet distance svarende til 1,5 gange distancen som angivet i bilag VII til forordning (EU) nr. 168/2013 i direkte relation til den pågældende køretøjsklasse og emissionsfase (dvs. Euro-trin), ifølge hvilke køretøjet skal typegodkendes, dog må den krævede distance ikke overstige 60 000 km for hver køretøjsklasse. Normal anvendelse omfatter ikke anvendelse under ekstreme betingelser (f.eks. ekstrem kulde eller varme) og vejforhold, der kan påføre skader på køretøjet som følge af dets stand. 1.2. Typegodkendte dæk, udskiftelige lyskilder til belysningskomponenter og andre forbrugsmaterialer er udelukket fra holdbarhedskravene. 1.3. Fabrikanten er ikke forpligtet til at stille oplysninger, som f.eks. en fil, der indeholder fortrolige oplysninger vedrørende virksomhedens data om procedurer for holdbarhedsprøvning og anden tilknyttet intern praksis, til rådighed. 1.4. Fabrikantens erklæring berører ikke dennes garantiforpligtelser over for køretøjets ejer.









BILAG VI

Krav vedrørende beskyttelsesstrukturer fortil og bagtil

1. Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til beskyttelsesstrukturer fortil og bagtil

1.1. Hvis kravene i FN/ECE-regulativ nr. 26 med hensyn til udragende dele finder anvendelse på hele køretøjet som fastsat i medfør af de relevante bestemmelser i bilag II (C) (7) til forordning (EU) nr. 168/2013, anses kravene i dette bilag for at være opfyldt.

1.2. Hvis kravene i FN/ECE-regulativ nr. 26 hvad angår udragende dele ikke finder anvendelse eller kun finder delvis anvendelse på køretøjet som tilladt i medfør af de relevante bestemmelser i bilag II (C) (7) til forordning (EU) nr. 168/2013, skal følgende forskrifter være opfyldt:

1.2.1. Køretøjer, hvis relevante struktur fortil er blevet fuldt vurderet i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 26, anses for at opfylde kravene for beskyttelsesstrukturer fortil.

1.2.2. Køretøjer, der har ét forhjul, og hvis udragende dele foran forakslen er blevet vurderet ved hjælp af prøvningsanordningen i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i bilag II (C) (7) til forordning (EU) nr. 168/2013, anses for at være i overensstemmelse med kravene til beskyttelsesstrukturer fortil.

1.2.3. Køretøjer, der har flere end ét forhjul, og hvoraf den relevante struktur fortil ikke er vurderet fuldt ud i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 26, skal opfylde følgende krav: 1.2.3.1. Mindst to tredjedele af den maksimale bredde af det forreste afsnit af køretøjet, målt ved den forreste aksel eller foran denne, skal bestå af køretøjsstrukturen foran den tværgående linje, som går midt mellem den forreste aksel og det forreste punkt på køretøjet (dvs. den relevante struktur, se figur 6-1). Placeringen af denne struktur, for så vidt angår højde, er kun relevant over gulvet og under 2,0 m. Figur 6-1 Relevant struktur af køretøjets forreste afsnit Anm.: I dette eksempel er fordækkene omfattet af vurderingszonen, og de respektive bredder indgår i den samlede relevante struktur. 1.2.3.2. Ingen del af køretøjets struktur foran den linje, der er beskrevet i punkt 1.2.3.1, skal have spidse eller skarpe dele eller udragende dele, som er drejet udad, og som eventuelt vil kunne fange eller i betydelig grad øge risikoen for alvorlige skader eller flænger for bløde trafikanter i tilfælde af kollision, mens køretøjet kører fremad. Strukturen skal under alle omstændigheder ikke frembyde kanter, som kan komme i berøring med en cirkel på Ø 100 mm, og som har en krumningsradius på mindre end 2,5 mm. Kanterne kan dog være afrundede, hvor deres fremspring er mindre end 5,0 mm, og der er ingen specifikke krav vedrørende kanter med fremspring på under 1,5 mm.

1.2.4. Køretøjer, som ikke er udstyret med en bakanordning, er undtaget fra kravene vedrørende beskyttelsesstrukturer bagtil i punkt 1.2.5 til 1.2.6.2.1.

1.2.5. Køretøjer, der er udstyret med en bakanordning, og hvoraf den relevante struktur bagtil er blevet fuldt vurderet i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 26, anses for at være i overensstemmelse med kravene til beskyttelsesstrukturer bagtil.

1.2.6. Køretøjer, der er udstyret med en bakanordning, og hvoraf den relevante struktur bagtil på køretøjet ikke er blevet vurderet fuldt ud i overensstemmelse med FN/ECE-regulativ nr. 26, skal opfylde følgende krav: 1.2.6.1. Mindst to tredjedele af køretøjets bredde, målt ved bagakslen, skal bestå af køretøjets struktur (dvs. den relevante struktur, se figur 6-2). Placeringen af denne struktur, for så vidt angår højde, er kun relevant over gulvet og under 2,0 m. Figur 6.2 1.2.6.2. Intet af strukturen bag bagakslen skal have spidse eller skarpe dele eller udragende dele, som er drejet udad, og som eventuelt vil kunne fange eller i betydelig grad øge risikoen for alvorlige skader eller flænger for bløde trafikanter i tilfælde af kollision, mens køretøjet kører bagud. Strukturen skal under alle omstændigheder ikke frembyde kanter, som kan komme i berøring med en cirkel på Ø 100 mm, og som har en krumningsradius på mindre end 2,5 mm. Kanterne kan dog være afrundede, hvor deres fremspring er mindre end 5,0 mm, og der er ingen specifikke krav vedrørende kanter med fremspring på under 1,5 mm. 1.2.6.2.1. I tilfælde af køretøjer i kategori L2e-U, L5e-B, L6e-BU og L7e-CU skal kanter, som kan komme i berøring med en cirkel på Ø 100 mm mindst være afrundede, når deres fremspring er 1,5 mm eller derover.

1.3. Hvis materialets hårdhed måles på anmodning af den tekniske tjeneste, skal målingen foretages med materialet som monteret på køretøjet. Når det er umuligt at udføre en sådan måling korrekt, kan den tekniske tjeneste acceptere alternative vurderingsmetoder.









BILAG VII

Krav vedrørende ruder, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanordninger

DEL 1

Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til ruder

1. Monteringskrav 1.1. Køretøjer skal udelukkende være udstyret med sikkerhedsruder. ▼M1 1.1.1. Alle sikkerhedsruder på køretøjet skal være typegodkendt i henhold til FN/ECE-regulativ nr. 43 ( 11 ). ▼B 1.1.2. Sikkerhedsruder skal monteres på en sådan måde, at de til trods for de påvirkninger, som køretøjet udsættes for under normale kørselsforhold, forbliver på plads og fortsætter med at sikre førerens og passagerernes udsyn og sikkerhed i køretøjet. 1.1.3. Plastforruder, der er monteret på køretøjer uden karrosseri og som ikke støttes i toppen, betragtes ikke som sikkerhedsruder og er undtaget fra kravene i dette bilag. 1.1.3.1. Uanset artikel 2, stk. 5, og med henblik på dette bilag anses et køretøj for at have et karrosseri, hvis der er tale om strukturelle elementer såsom A-stolper eller en stiv ramme omkring forruden, i kombination med andre elementer, såsom sidedøre, sideruder og/eller et tag, der skaber et lukket eller delvist lukket rum, og den tekniske tjeneste skal give klare begrundelser for bedømmelseskriterierne i prøvningsrapporten.

2. Særlige bestemmelser 2.1. Køretøjer i klasse L skal opfylde alle de relevante krav i bilag 21 til FN/ECE-regulativ nr. 43 som foreskrevet for køretøjsklasse M1. 2.1.1. Punkt 4.2.1.2 og 4.2.2.2 i bilag 21 til FN/ECE-regulativ nr. 43 finder ikke anvendelse. Der kan som sikkerhedsruder i stedet monteres fleksible plastruder med godkendelsesmærke »IX«, bortset fra forruder. 2.1.2. Stive sikkerhedsruder i plast, forudsat at de er typegodkendt og forsynet med godkendelsesmærke »VIII/A/L« eller »X/A/L«, kan monteres som forrude på køretøjer i klasse L1e, L2e, L3e, L4e og L5e. 2.1.3. Køretøjer i klasse L5e-B, L6e-B og L7e-C skal være udstyret med en forrude, der udgør en del af den lukkede fører- og passagerkabine.

DEL 2

Krav vedrørende godkendelse af en køretøjstype med hensyn til forrudeviskere og forrudevaskere

1. Monteringsforskrifter

1.1. Alle køretøjer, der er udstyret med en forrude af sikkerhedsglas, skal være udstyret med et forrudeviskersystem, der kan fungere, når køretøjets hovedkontakt er blevet aktiveret, uden at føreren behøver foretage andet end at tænde for betjeningsanordningen for at starte og standse forrudeviskersystemet. 1.1.1. Forrudeviskersystemet skal bestå af en eller flere viskerarme med viskerblade, der nemt kan udskiftes og rengøres manuelt. Viskerarmene skal være monteret på en sådan måde, at de kan vippes væk fra forruden. 1.1.2. Forrudeviskerfeltet skal dække mindst 90 % af synsfelt A som bestemt i overensstemmelse med tillæg 1. 1.1.2.1. Forrudeviskerfeltet skal opfylde kravene, når systemet fungerer med en viskerfrekvens svarende til punkt 1.1.3. Forrudeviskerfeltet skal vurderes på baggrund af de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.10 til 2.1.10.3. 1.1.3. Forrudeviskeren skal have en viskerfrekvens på mindst 40 cyklusser/minut under de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.1 til 2.1.6 og punkt 2.1.8. 1.1.4. Forrudeviskersystemet skal kunne fungere i 2 minutter på en tør forrude uden forringelse af ydeevnen. 1.1.4.1. Forrudeviskersystemets ydeevne på en tør forrude skal prøves under de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.11. 1.1.5. Forrudeviskersystemet skal være i stand til at forblive blokeret uafbrudt i 15 s. Det er tilladt at anvende automatiske kredsløbsbeskyttelsesanordninger, såfremt det med henblik på nulstilling ikke kræver andre betjeninger end af forrudeviskerens betjeningsanordning. 1.1.5.1. Holdbarheden ved blokering skal prøves under de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.7.

1.2. Alle køretøjer, der er forsynet med en forrude af sikkerhedsglas, skal være udstyret med et forrudevaskersystem, der er i stand til at fungere, når køretøjets hovedkontakt er blevet aktiveret, og som er i stand til at modstå de belastninger og tryk, der opstår, når dyserne er tilkoblet og systemet er aktiveret i overensstemmelse med proceduren i punkt 2.2.1.1 til 2.2.1.1.2. 1.2.1. Forrudevaskersystemets ydeevne må ikke påvirkes negativt ved udsættelse for de temperaturer, der er omhandlet i punkt 2.2.1 til 2.2.3.1. 1.2.2. Forrudevaskersystemet skal kunne sprøjte væske på forrudens målfelt uden tegn på spild, frakobling af rørledninger eller fejl ved dyserne under normale betingelser og omgivende temperaturer mellem 255 K og 333 K (– 18 °C og 60 °C). Hvis dyserne er blokeret, må systemet desuden ikke vise tegn på spild eller frakobling af nogen rørledning. 1.2.3. Forrudevaskersystemet skal kunne levere en tilstrækkelig mængde væske til at rengøre mindst 60 % af synsfelt A, der bestemmes i overensstemmelse med tillæg 1, på de betingelser, der er fastsat i punkt 2.2.5 til 2.2.5.4. 1.2.4. Forrudevaskersystemet skal kunne aktiveres manuelt ved hjælp af betjeningsanordningen for forrudevasker. Aktivering og deaktivering af systemet kan desuden være koordineret og kombineret med andre af køretøjets systemer. 1.2.5. Væskebeholderens rumfang må ikke være mindre end 1,0 liter. 1.2.6. Et forrudevaskersystem, som er godkendt som separat teknisk enhed i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 1008/2010 ( 12 ), kan monteres, forudsat at bestemmelserne i punkt 2.2.6 opfyldes.

2. Prøvningskrav

2.1. Prøvningsbetingelser for forrudeviskersystem 2.1.1. De nedenfor beskrevne prøvninger skal gennemføres under de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.2 til 2.1.5, medmindre andet er anført. 2.1.2. Den omgivende temperatur skal være mellem 278 K og 313 K (5 °C og 40 °C). 2.1.3 Forruden holdes konstant våd. 2.1.4. Elektriske forrudeviskersystemer skal opfylde følgende supplerende betingelser: 2.1.4.1. Alle batterier skal være fuldt opladt ved prøvningens påbegyndelse. 2.1.4.2. En eventuel motor skal køre med et omdrejningstal på højst 30 % af det omdrejningstal, hvorved den yder sin maksimale effekt. Hvis dette viser sig at være praktisk umuligt pga. særlige motorstyringsstrategier, f.eks. ved hybridelektriske køretøjer, fastsættes et realistisk scenarie under hensyntagen til motorhastigheder og periodisk eller fuldstændigt fravær af en motor i drift under normale kørselsforhold. Hvis forrudeviskersystemet kan opfylde kravene uden en motor i drift, behøver motoren ikke være i drift. 2.1.4.3. Nærlyset skal være tændt. 2.1.4.4. Alle påmonterede varme-, ventilations-, afrimnings- og afdugningsanordninger (uanset placering i køretøjet) skal være i drift med det maksimale strømforbrug. 2.1.5. Forrudeviskersystemer, der fungerer ved hjælp af trykluft eller vakuum, skal kunne arbejde konstant med de foreskrevne viskerfrekvenser, uanset motorens omdrejningstal og belastning eller batteriets minimale og maksimale ladeniveauer, der er fastsat for normal drift af fabrikanten. 2.1.6. Forrudeviskersystemets viskerfrekvens skal opfylde kravene i punkt 1.1.3, efter en indledende driftsperiode på 20 minutter på en våd forrude. 2.1.7. Kravene i punkt 1.1.5 i dette bilag skal være opfyldt, når viskerarmene fastholdes i en position svarende til en halv cyklus i 15 sekunder, mens forrudeviskerens betjeningsanordning er indstillet på den højeste viskerfrekvens. 2.1.8. Forrudens yderside affedtes omhyggeligt med metylalkohol eller tilsvarende affedtende middel. Når ruden er tør, påføres en ammoniakopløsning på mindst 3 % og højst 10 %. Når ruden atter er tør, tørres den efter med en tør bomuldsklud. 2.1.9. Et lag af prøvningsblandingen, som opfylder specifikationerne i tillæg 2, skal påføres i et ensartet lag på forrudens yderside og have mulighed for at tørre. 2.1.9.1. Når forrudens yderside er blevet forberedt i henhold til punkt 2.1.8 og 2.1.9, kan forrudevaskersystemet anvendes under de relevante prøvninger. 2.1.10. Forrudeviskersystemets viskerfelt som beskrevet i punkt 1.1.2 bestemmes som følger: 2.1.10.1. Forrudens yderside skal være behandlet som foreskrevet i punkt 2.1.8 og 2.1.9. 2.1.10.2. Til efterprøvning af, at kravene i punkt 1.1.2 er opfyldt, skal forrudeviskersystemet aktiveres under hensyntagen til punkt 2.1.9.1, og der skal foretages en aftegning af viskerfeltet, som sammenlignes med en aftegning af synsfelt A, der bestemmes i overensstemmelse med tillæg 1. 2.1.10.3. Den tekniske tjeneste kan tillade en alternativ prøvningsprocedure (f.eks. virtuel prøvning) for at kontrollere, om kravene i punkt 1.1.2 er opfyldt. 2.1.11. Kravene i punkt 1.1.4 skal være opfyldt under de i punkt 2.1.2 fastsatte betingelser. Køretøjet skal forberedes til drift på de betingelser, der er fastsat i punkt 2.1.4 til 2.1.5. Viskersystemet skal under prøvningen betjenes normalt, men ved højeste viskerfrekvens. Det er ikke nødvendigt at observere viskerfeltet.

2.2. Prøvningsbetingelser for forrudevaskersystemet 2.2.1. Prøvning nr. 1: Forrudevaskersystemet fyldes helt op med vand (fuldt spædet) og anbringes i en omgivende temperatur på 293 ± 2 K (20 ± 2 °C) i mindst 4 timer. Vandet skal være stabiliseret ved denne temperatur. 2.2.1.1. Alle dyser skal være tilproppet, og forrudevaskersystemets betjeningsanordning betjenes seks gange på et minut, idet hver arbejdsgang skal vare mindst 3 sekunder. 2.2.1.1.1 Hvis forrudevaskersystemet drives ved førerens muskelkraft, skal betjeningskraften være 11,0 til 13,5 daN, hvis der anvendes en håndbetjent vaskerpumpe, eller 40,0 til 44,5 daN, hvis der anvendes en fodbetjent vaskerpumpe. 2.2.1.1.2. For elektriske vaskerpumper skal prøvningsspændingen være mindst lig den nominelle spænding, men må ikke overstige denne med mere end 2 V. 2.2.1.2. Forrudevaskersystemets ydeevne ved prøvningens afslutning skal være i overensstemmelse med punkt 1.2.2. 2.2.2. Prøvning nr. 2: Forrudevaskersystemet fyldes helt op med vand (fuldt spædet) og anbringes i en omgivende temperatur på 255 ± 3 K (– 18 ± 3 °C) i mindst 4 timer, idet det sikres, at alt vaskersystemets vand er frosset. Anordningen udsættes derefter for en omgivende temperatur på 293 ± 2K (20 ± 2 °C), indtil isen er helt smeltet. 2.2.2.1. Forrudevaskersystemets ydeevne kontrolleres ved at aktivere systemet i overensstemmelse med punkt 2.2.1.1 til 2.2.1.2. 2.2.3. Prøvning nr. 3: Forrudevaskersystemet fyldes helt op med vand med en temperatur på 333 ± 3 K (60 ± 3 °C). 2.2.3.1. Forrudevaskersystemets ydeevne kontrolleres ved at aktivere systemet i overensstemmelse med punkt 2.2.1.1 til 2.2.1.2. 2.2.4. Prøvningerne af forrudevaskersystemet som fastsat i punkt 2.2.1 til 2.2.3.1 udføres i rækkefølge på samme forrudevaskersystem. Systemet kan enten prøves, således som det er monteret på den køretøjstype, hvortil der søges om EF-typegodkendelse, eller separat. 2.2.5. Prøvning nr. 4: Prøvning af forrudevaskersystemets ydeevne 2.2.5.1. Forrudevaskersystemet fyldes helt op med vand (fuldt spædet). Med standset bil og uden vindpåvirkning af betydning rettes dysen eller dyserne om muligt mod det tilsigtede område på forrudens yderside. 2.2.5.2. Forrudens yderside skal være behandlet som foreskrevet i punkt 2.1.8 og 2.1.9. 2.2.5.3. Forrudevaskersystemet aktiveres i henhold til fabrikantens anvisninger under hensyntagen til punkt 2.2.1.1.1 og 2.2.1.1.2. Prøvningens samlede varighed må ikke overstige 10 fuldstændige automatiske driftscyklusser af forrudeviskersystemet ved højeste viskerfrekvens. 2.2.5.4. Til efterprøvning af, at kravene i punkt 1.2.3 er opfyldt, udføres der en aftegning af det relevante rengjorte felt, som sammenlignes med en aftegning af synsfelt A, der bestemmes i overensstemmelse med tillæg 1. Hvis det er tydeligt for iagttageren, at kravene er opfyldt, er det ikke nødvendigt at foretage aftegning. 2.2.6. Hvis en typegodkendt separat teknisk enhed er monteret på køretøjet i overensstemmelse med punkt 1.2.6, er det kun prøvningen beskrevet i punkt 2.2.5 til 2.2.5.4. der skal gennemføres på forrudevaskersystemet.









Tillæg 1 til del 2

Fremgangsmåde for bestemmelse af synsfelterne på køretøjers forruder

Synsfelt A bestemmes i overensstemmelse med bilag 18 til FN/ECE-regulativ nr. 43.









Tillæg 2 til del 2

Specifikationer for blandingen til prøvning af forrudevisker- og forrudevaskersystemer

Den prøveblanding, der er henvist til i punkt 2.1.9 i del 2, skal være i overensstemmelse med tillæg 4 til bilag III til forordning (EU) nr. 1008/2010.









Tillæg 3 til del 2

Fremgangsmåde for kontrol af R-punkt eller sædets referencepunkt

R-punktet eller sædets referencepunkt bestemmes i henhold til bilag 3 til FN/ECE-regulativ nr. 17.









Tillæg 4 til del