2006R1934 — DA — 31.12.2011 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

▼M1

RÅDETS FORORDNING (EF) nr. 1934/2006

af 21. december 2006

om oprettelse af et instrument til finansiering af samarbejdet med industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier og med udviklingslande, som er omfattet af forordning (EF) nr. 1905/2006, for så vidt angår aktiviteter, der ikke hører under den officielle udviklingsbistand

▼C1







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 181a, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet, og ud fra følgende betragtninger: (1) I løbet af det sidste årti har Fællesskabet vedvarende styrket sine bilaterale forbindelser med en lang række industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier i forskellige regioner i verden, først og fremmest i Nordamerika, Østasien og Australasien, men også i Sydøstasien og Golfregionen. Disse forbindelser har desuden udviklet sig til at omfatte stadig flere især økonomiske, men også andre emner og områder. (2) Det er i Fællesskabets interesse yderligere at uddybe sine forbindelser med industrialiserede lande og territorier, som ofte har politiske, økonomiske og institutionelle strukturer og værdier, der svarer til Fællesskabets, og som er vigtige bilaterale politiske partnere og handelspartnere og vigtige aktører i multilaterale fora og inden for global governance. Dette vil være en vigtig faktor i forbindelse med styrkelsen af Den Europæiske Unions rolle og placering i verden, konsolideringen af multilaterale institutioner og arbejdet med at skabe balance i og udvikle verdensøkonomien og det internationale system. (3) Den Europæiske Union og industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier er enige om at ville styrke deres indbyrdes forbindelser og samarbejde på de områder, hvor de har fælles interesser, gennem en række bilaterale instrumenter som f.eks. aftaler, erklæringer, handlingsplaner og andre lignende dokumenter. (4) Fællesskabet fører med udgangspunkt i principperne i disse bilaterale instrumenter en politik for samarbejde, der tager sigte på at skabe et klima, der kan befordre dets forbindelser med disse lande og territorier. Samarbejdsaktiviteter vil bidrage til at styrke den europæiske tilstedeværelse og synlighed i disse lande og tilskynder til udvekslinger med dem, navnlig på det økonomiske, handelsmæssige, akademiske og kulturelle plan, og til kontakter mellem en række forskellige aktører på begge sider. (5) Den Europæiske Union bygger på principperne om demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse samt respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. Fællesskabets tiltag inden for rammerne af denne forordning bør gennem dialog og samarbejde bidrage til at opfylde det overordnede mål om udvikling og konsolidering af disse principper i partnerlande og -regioner. (6) Fremme af forskellige bilaterale samarbejdsinitiativer med industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier inden for et enkelt instrument vil kunne føre til stordriftsfordele, synergieffekter, større effektivitet og synlighed i forbindelse med Fællesskabets aktion. (7) For at nå målene i denne forordning er det nødvendigt at følge en differentieret tilgang og udforme et samarbejde med partnerlandene, der tager hensyn til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Fællesskabets særlige interesser, strategier og prioriteter. (8) Denne forordning gør det nødvendigt at ophæve Rådets forordning (EF) nr. 382/2001 af 26. februar 2001 om gennemførelse af projekter til fremme af samarbejde og handelsmæssige forbindelser mellem Den Europæiske Union og de industrialiserede lande i Nordamerika, Fjernøsten og Australasien og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1035/1999 ( 1 ). (9) Målene for denne forordning, nemlig at fremme et udvidet samarbejde mellem Fællesskabet og industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den planlagte aktions omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. (10) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 2 ) — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







▼M1

Artikel 1

Mål

1. I denne forordning forstås ved »industrialiserede lande og andre højindkomstlande og -territorier« de lande og territorier, der er opført på listen i bilag I til denne forordning, og ved »udviklingslande« forstås de lande, der er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1905/2006 af 18. december 2006 om oprettelse af et instrument til finansiering af udviklingssamarbejde ( 3 ), og som er opført på listen i bilag II til denne forordning. De benævnes sammen herefter »partnerlande«.

Unionens finansiering i henhold til denne forordning anvendes til støtte for økonomisk, finansielt, teknisk, kulturelt og akademisk samarbejde med partnerlande på de samarbejdsområder, der er nævnt i artikel 4, og som henhører under dens kompetence. Formålet med denne forordning er at finansiere foranstaltninger, der ikke opfylder kriterierne for officiel udviklingsbistand (»ODA-kriterierne«), som er fastsat af Komitéen for Udviklingsbistand under Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (»OECD/DAC«).

2. Det primære mål for samarbejdet med partnerlandene er at give specifik respons på behovet for at styrke forbindelserne med dem og for et yderligere engagement i forhold til dem på et bilateralt, regionalt eller multilateralt grundlag for at skabe gunstigere og mere gennemsigtige rammer for udvikling af forbindelserne mellem Unionen og partnerlandene i overensstemmelse med principperne for Unionens optræden udadtil som fastlagt i traktaterne. De omfatter blandt andet fremme af demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, retsstatsprincippet, fremme af anstændigt arbejde og god regeringsførelse og miljøbeskyttelse med henblik på at bidrage til fremskridt og bæredygtige udviklingsprocesser i partnerlandene.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Formålet med samarbejdet er at indgå i et samarbejde med partnerlandene for at udvide dialogen og tilnærmelsen og i fællesskab fremme indbyrdes overensstemmende politiske, økonomiske og institutionelle strukturer og værdier. Unionen bestræber sig desuden på at øge samarbejdet og udvekslingen med etablerede eller stadig vigtigere bilaterale partnere og aktører i multilaterale fora og inden for global governance. Samarbejdet omfatter også partnere, med hvem Unionen har en strategisk interesse i at fremme forbindelserne og de værdier, der er nedfældet i traktaterne.

2. Under behørigt begrundede omstændigheder og for at sikre, at Unionens bistand er konsekvent og effektiv, og for at fremme regionalt samarbejde kan Kommissionen i forbindelse med vedtagelse af de årlige handlingsprogrammer, der er omhandlet i artikel 6, beslutte, at lande, der ikke er opført på listerne i bilagene, kan omfattes af de foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning omhandlede foranstaltninger, hvis det projekt eller program, der skal gennemføres, er af regional eller grænseoverskridende karakter. Der fastsættes bestemmelser herom i de flerårige samarbejdsprogrammer, der er omhandlet i artikel 5.

3. Kommissionen ændrer listerne i bilag I og II efter OECD/DAC's regelmæssige revisioner af sin liste over udviklingslande og underretter Europa-Parlamentet og Rådet herom.

4. I forbindelse med Unionens finansiering i henhold til denne forordning tages der, hvor det er relevant, særlig hensyn til partnerlandenes overholdelse af Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO) grundlæggende arbejdsstandarder og deres bestræbelser på at reducere udledningen af drivhusgasser.

5. I forbindelse med de lande, som er opført på listen i bilag II til denne forordning, skal der være nøje sammenhæng med de foranstaltninger, som finansieres i henhold til forordning (EF) nr. 1905/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1337/2008 af 16. december 2008 om etablering af en facilitet med henblik på hurtig reaktion på de kraftigt stigende fødevarepriser i udviklingslandene ( 4 ).

Artikel 3

Generelle principper

1. Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati, respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstaten og søger at vinde, udvikle og styrke tilslutning til disse principper i partnerlandene gennem dialog og samarbejde.

2. Ved gennemførelsen af denne forordning anvendes om nødvendigt en differentieret tilgang ved udformningen af samarbejdet med partnerlandene for at tage hensyn til deres økonomiske, sociale og politiske situation samt til Unionens særlige interesser, strategier og prioriteter.

3. Foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, skal være i overensstemmelse med og omfatte samarbejdsområder, der især er fastlagt i instrumenter, aftaler, erklæringer og handlingsplaner mellem Unionen og partnerlande, samt områder, der vedrører Unionens særlige interesser og prioriteter.

4. Med hensyn til foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, stræber Unionen også mod at sikre sammenhæng med andre områder for sin optræden udadtil samt andre relevante unionspolitikker, især udviklingssamarbejde. Denne sammenhæng skal sikres ved politikudformningen, den strategiske planlægning og ved programmeringen og gennemførelsen af foranstaltningerne.

5. Foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, supplerer og tilfører merværdi til de bestræbelser, der gøres af medlemsstaterne og Unionens offentlige organer med hensyn til handelsmæssige forbindelser og kulturelle, akademiske og videnskabelige udvekslinger.

6. Kommissionen informerer og udveksler regelmæssigt synspunkter med Europa-Parlamentet.

Artikel 4

Samarbejdsområder

Unionens finansiering anvendes til støtte for samarbejdsforanstaltninger i henhold til artikel 1 og skal være i overensstemmelse med denne forordnings overordnede formål, anvendelsesområde, mål og generelle principper. Unionens finansiering omfatter foranstaltninger, der i princippet ikke opfylder ODA-kriterierne, og som også kan have en regional dimension, på følgende samarbejdsområder:

1) fremme af samarbejde, partnerskaber og fællesforetagender mellem økonomiske, sociale, kulturelle, akademiske og videnskabelige aktører i Unionen og partnerlandene

2) stimulering af bilateral handel, investeringsstrømme og økonomiske partnerskaber med særlig fokus på små og mellemstore virksomheder

3) fremme af dialoger mellem politiske, økonomiske, sociale og kulturelle aktører og andre ikke-statslige organisationer inden for relevante sektorer i Unionen og partner-landene

4) fremme af mellemfolkelige forbindelser, uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer og intellektuel udveksling og fremme af gensidig forståelse mellem kulturer, især på familieplan, herunder foranstaltninger til at sikre og øge Unionens deltagelse i Erasmus Mundus og deltagelse i europæiske uddannelsesmesser

5) fremme af samarbejdsprojekter på områder som forskning, videnskab og teknologi, sport og kultur, energi (navnlig vedvarende energi), transport, miljø (herunder klimaændringer), told, finansielle og juridiske spørgsmål og menneskerettighedsspørgsmål samt andre spørgsmål af gensidig interesse mellem Unionen og partnerlandene

6) styrkelse af kendskabet til og forståelsen af Unionen og af dens synlighed i partnerlandene

7) støtte til specifikke initiativer, herunder forskningsarbejde, undersøgelser, pilotordninger eller fælles projekter, som på en effektiv og fleksibel måde skal bidrage til at nå de mål for samarbejde, der følger af udviklingen i Unionens bilaterale forbindelser med partnerlandene, eller som kan medvirke til yderligere at uddybe forbindelserne med dem og inddrage flere områder i disse forbindelser.

▼C1

Artikel 5

Programmering og tildeling af midler

1. Aktioner til fremme af samarbejde i henhold til denne forordning gennemføres inden for rammerne af flerårige samarbejdsprogrammer, der omfatter samarbejde med alle eller en del af partnerlandene. Kommissionen udarbejder de flerårige samarbejdsprogrammer og fastlægger det nærmere anvendelsesområde for dem.

▼M1

2. Flerårige samarbejdsprogrammer omfatter kun denne forordnings gyldighedsperiode. De fastlægger Unionens specifikke interesser og prioriteter, generelle mål og forventede resultater. Især hvad angår Erasmus Mundus, tager programmerne sigte på en så ligelig geografisk dækning som muligt. De fastlægger desuden de områder, der er udvalgt med henblik på Unionens finansiering, og angiver de vejledende finansielle tildelinger, samlet, for hvert prioriteret område og for hvert partnerland eller hver gruppe af partnerlande i den pågældende periode. Dette kan eventuelt ske i form af et beløbsinterval. Flerårige samarbejdsprogrammer underkastes en midtvejsrevision og eventuelt ad hoc-revisioner.

▼C1

3. Flerårige samarbejdsprogrammer og revisioner heraf vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 15, stk. 2.

▼M1

Artikel 5a

Unionens strategiske interesser, generelle mål, prioriterede områder for finansiering og forventede resultater for så vidt angår samarbejdet med de partnerlande, der er opført på listen i bilag II

De flerårige samarbejdsprogrammer, der er omhandlet i artikel 5, med de partnerlande, der er opført på listen i bilag II, skal baseres på følgende mål, generelle prioriteter og forventede resultater:

1) Offentligt diplomati og udbredelse med de mål — at fremme den brede forståelse for Unionen og Unionens synlighed — at fremme Unionens synspunkter vedrørende vigtige politikspørgsmål og EU-værdierne demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder — at tilskynde til overvejelser og drøftelser om Unionen og dens politikker og om Unionens forbindelser med de partnerlande, der er opført på listen i bilag II — at udvikle nye tilgange, der giver momentum til positive, resultatorienterede forbindelser med lande, der har begrænset eller intet kendskab til Unionen. Aktiviteter til støtte for disse mål bør føre til et bedre indtryk og øget gensidig forståelse af Unionen og af de partnerlande, der er opført på listen i bilag II, med en deraf følgende gavnlig indvirkning på Unionens økonomiske og politiske forbindelser med dens partnere.

2) Økonomisk partnerskab og erhvervssamarbejde med det mål — at lette markedsadgangen for EU-virksomheder, især gennem programmer, der støtter dem (herunder relevant lovgivningsmæssig støtte i relation til handelshindringer), baseret på erfaringerne fra årelange erhvervssamarbejdsprogrammer. Disse programmer bør, når det er relevant, supplere eksisterende støtteforanstaltninger. Programmerne bør give konkrete muligheder for forbedret erhvervssamarbejde og videnskabeligt samarbejde, øget omsætning og investering i målområder og øgede handelsstrømme med de partnerlande, der er opført på listen i bilag II. Disse bestræbelser skal være i overensstemmelse med og supplere Kommissionens bredere strategi for at udvikle Unionens konkurrenceevne på globale markeder og andre EU-politikker rettet mod specifikke regioner og lande. Ressourcerne skal fokuseres på lande, hvor en indsats kan øge EU-virksomheders deltagelse. Der skal sættes kraftigt fokus på små og mellemstore EU-virksomheder, der søger adgang til de asiatiske, latinamerikanske, mellemøstlige og sydafrikanske markeder. Når det er hensigtsmæssigt, skal ressourcerne fokuseres på lande, der overholder de grundlæggende arbejdstagerrettigheder under ILO, som bidrager til de globale bestræbelser på fortsat at reducere drivhusgasemissionerne.

3) Mellemfolkelige forbindelser med de mål — at støtte partnerskaber af høj kvalitet mellem højere uddannelsesinstitutioner i Unionen og i tredjelande som grundlag for struktureret samarbejde, udveksling og mobilitet på alle højere uddannelsesniveauer (Aktion 2: del 2: Partnerskaber med lande og territorier, der er omfattet af instrumentet for industrialiserede lande) under Erasmus Mundus II, aktion 2 — at supplere stipendier under Erasmus Mundus-aktion 2, finansieret af instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde (Aktion 2: del 1: Partnerskaber med lande og territorier, der er omfattet af det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument, instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde og Den Europæiske Udviklingsfond og instrumentet til førtiltrædelsesbistand (det tidligere eksterne samarbejde), ved at støtte EU-studerendes og -læreres mobilitet til tredjelande — sammen med civilsamfundet i dets bredeste forstand at fremme en bedre forståelse for Unionen som sådan og dens holdninger til globale spørgsmål og for økonomiske, sociale og politiske integrationsprocesser og således supplere Unionens formelle forhold til det offentlige — at fremme samarbejde, partnerskaber og fællesforetagender mellem økonomiske, sociale, kulturelle, akademiske og videnskabelige aktører i Unionen og partnerlandene.

Disse aktiviteter bør medvirke til at skabe gensidige fordele fra uddannelse, kultur og samarbejde med civilsamfundet. Dette skal ske gennem forbedringer i kvaliteten af den udbudte uddannelse og ved at tage de fælles udfordringer op, som videnbaserede samfund står over for. De udførte aktiviteter bør tilføje værdi til den gensidige inspiration og til de resultater, der opnås med hensyn til viden, forskning og teknologi, gennem akademisk og faglig udveksling, navnlig med partnerlande, der har højere uddannelsessystemer, som kan sammenlignes med Unionens.

▼C1

Artikel 6

Gennemførelse

▼M1

1. Kommissionen vedtager hvert år handlingsprogrammer, som bygger på de flerårige samarbejdsprogrammer, der er omhandlet i artikel 5, og underretter samtidig Europa-Parlamentet og Rådet herom.

▼C1

2. I årlige handlingsprogrammer fastlægges der for alle eller en del af partnerlandene mål, indsatsområder, forventede resultater, forvaltningsprocedurer og det samlede finansieringsbeløb. Der gives en beskrivelse af de aktioner, der skal finansieres, en angivelse af de dertil svarende finansieringsbeløb og en vejledende tidsplan for gennemførelsen.

3. Årlige handlingsprogrammer vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 15, stk. 2. Det er ikke nødvendigt at anvende denne procedure i forbindelse med ændringer af handlingsprogrammer som f.eks. tekniske tilpasninger, forlængelse af gennemførelsesperioden, omfordeling af midler mellem de planlagte aktioner inden for det planlagte budget, forhøjelse af budgettet med et beløb på under 20 % af det oprindelige budget eller nedsættelse heraf, forudsat at disse ændringer er i overensstemmelse med de oprindelige mål, der er fastsat i handlingsprogrammerne.

Artikel 7

Støtteberettigelse

◄

1. Følgende enheder kan opnå finansiering i henhold til denne forordning i forbindelse med gennemførelsen af de handlingsprogrammer, der er omhandlet i artikel 6:

a) følgende enheder og organer i medlemsstaterne og i partnerlandene: i) offentlige og halvoffentlige organer, lokale myndigheder eller administrationer og sammenslutninger heraf ii) selskaber, virksomheder og andre organisationer og erhvervsdrivende i den private sektor iii) ikke-statslige organisationer, borgergrupper og sektorganisationer som f.eks. fagforeninger, organisationer af økonomiske og sociale aktører, forbrugerorganisationer, kvinde- og ungdomsorganisationer, organisationer inden for uddannelse, erhvervsuddannelse, kultur, medier, forskning og videnskab, universiteter og andre uddannelsesinstitutioner

b) partnerlande og deres regioner, institutioner og decentraliserede organer

c) internationale organisationer, herunder regionale organisationer, i det omfang de bidrager til målene for denne forordning

d) fysiske personer i medlemsstaterne og i partnerlande eller tredjelande, i det omfang de bidrager til målene for denne forordning

▼M1

e) fælles organer, som partnerlandene og -regionerne og Unionen har oprettet

f) EU-institutioner og -organer, i det omfang de gennemfører de støtteforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 9

▼C1

g) Den Europæiske Unions agenturer.

▼M1

2. Foranstaltninger, der er omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 1257/96 af 20. juni 1996 om humanitær bistand ( 5 ), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1717/2006 af 15. november 2006 om oprettelse af et stabilitetsinstrument ( 6 ) eller forordning (EF) nr. 1905/2006, og som er berettiget til støtte derunder, er ikke støtteberettigede i henhold til denne forordning.

3. Unionens bistand i henhold til denne forordning må ikke anvendes til at finansiere anskaffelse af våben og ammunition eller operationer, der har indvirkning på militær- eller forsvarsområdet.

▼C1

Artikel 8

Finansieringsformer

1. Samarbejdsprojekter og -programmer vil blive finansieret enten i fuldt omfang over Den Europæiske Unions almindelige budget eller i form af samfinansiering med andre kilder som nærmere beskrevet i artikel 10.

2. Finansieringen med henblik på gennemførelsen af handlingsprogrammerne kan navnlig antage følgende juridiske former:

a) tilskudsaftaler (herunder stipendier)

b) indkøbskontrakter

c) arbejdskontrakter

d) finansieringsaftaler.

▼M1

3. Unionens finansiering må i princippet ikke anvendes til betaling af skatter, told eller andre afgifter i partnerlandene.

▼C1

Artikel 9

Støtteforanstaltninger

▼M1

1. Unionens finansiering kan anvendes til at dække udgifter i forbindelse med forberedelse, opfølgning, kontrol, revision og evaluering, som er direkte nødvendige for gennemførelsen af denne forordning og realiseringen af dens mål, og alle andre udgifter til administrativ og teknisk bistand, som Kommissionen, herunder dens delegationer i partnerlandene, måtte pådrage sig til forvaltningen af aktioner, som finansieres i henhold til denne forordning.

▼C1

2. Støtteforanstaltningerne er ikke nødvendigvis omfattet af flerårige programmer og kan derfor finansieres uden for deres anvendelsesområde.

▼M1

3. Kommissionen vedtager støtteforanstaltninger, der ikke indgår i de flerårige samarbejdsprogrammer, og underretter samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet herom.

▼C1

Artikel 10

Samfinansiering

1. Foranstaltninger kan bl.a. samfinansieres med:

a) medlemsstaterne og deres regionale og lokale myndigheder, og navnlig deres offentlige og halvoffentlige organer

b) partnerlande, særlig deres offentlige og halvoffentlige organer

c) internationale og regionale organisationer, herunder internationale og regionale finansieringsinstitutioner

d) selskaber, virksomheder og andre organisationer og erhvervsdrivende i den private sektor og andre ikke-statslige aktører

e) partnerlande, som modtager midler, og andre organer, som kan få støtte i henhold til artikel 7.

2. I tilfælde af parallel samfinansiering opdeles projektet eller programmet i flere tydeligt identificerbare aktioner, som hver især finansieres af de forskellige partnere, som deltager i samfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan identificeres.

3. I tilfælde af samlet samfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved projektet eller programmet mellem de partnere, som deltager i samfinansieringen, og midlerne sammenlægges, således at det ikke er muligt at identificere finansieringskilden i forbindelse med en specifik aktivitet under projektet eller programmet.

4. Kommissionen kan modtage og forvalte midler til samfinansierede projekter på vegne af de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede organer til gennemførelse af fælles foranstaltninger. Midlerne behandles som formålsbestemte indtægter i overensstemmelse med artikel 18 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget ( 7 ).

Artikel 11

Forvaltningsprocedurer

1. Foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, gennemføres i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, især anden del, afsnit IV.

2. Kommissionen kan beslutte at overlade offentligretlige opgaver og navnlig budgetgennemførelsesopgaver til de organer, der er omhandlet i artikel 54, stk. 2, litra a) og c), i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Offentligretlige opgaver kan overlades til de organer, der er omhandlet i artikel 54, stk. 2, litra c), i ovennævnte forordning, hvis de har en anerkendt international status, overholder de internationalt anerkendte forvaltnings- og kontrolsystemer, og der bliver ført tilsyn med dem af en offentlig myndighed.

Artikel 12

▼M1

Beskyttelse af Unionens finansielle interesser

1. Aftaler, der indgås i henhold til denne forordning, skal indeholde bestemmelser, som garanterer beskyttelse af Unionens finansielle interesser, særlig i forbindelse med uregelmæssigheder, svig, korruption og anden ulovlig virksomhed, jf. Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser ( 8 ) og Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder ( 9 ) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) ( 10 ).

2. I aftalerne anføres det udtrykkeligt, at Kommissionen og Revisionsretten har beføjelse til at foretage revision, herunder dokumentrevision eller revision på stedet for alle kontrahenter og underkontrahenter, der har modtaget EU-midler. Det skal også udtrykkelig fastsættes, at Kommissionen kan foretage kontrol og inspektion på stedet i overensstemmelse med forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96.

▼C1

3. I alle kontrakter, der indgås i forbindelse med gennemførelsen af samarbejdet, skal Kommissionens og Revisionsrettens rettigheder, som anført i stk. 2, sikres både under og efter kontraktgennemførelsen.

▼M1

Artikel 13

Evaluering

1. Kommissionen evaluerer, hvor det er relevant eller efter anmodning fra Europa-Parlamentet eller Rådet og ved hjælp af uafhængige eksterne evalueringsrapporter, regelmæssigt de aktioner og programmer, der finansieres i henhold til denne forordning, for at efterprøve om målene er nået og for at kunne rette henstillinger om en forbedring af fremtidige aktioner. Der tages højde for resultaterne, når programmerne udformes og midlerne tildeles.

2. Kommissionen sender de i stk. 1 omhandlede evalueringsrapporter til Europa-Parlamentet og Rådet til orientering.

3. Kommissionen inddrager alle relevante interessenter, herunder de ikke-statslige aktører, i evalueringen af Unionens samarbejde i henhold til denne forordning.

Artikel 14

Årlig rapport

Kommissionen undersøger, hvilke fremskridt der er gjort med gennemførelsen af de foranstaltninger, der er truffet i henhold til denne forordning, og forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en detaljeret årlig rapport om gennemførelsen af denne forordning. I rapporten redegøres der for resultaterne af gennemførelsen af budgettet og alle de finansierede aktioner og programmer og så vidt muligt for det vigtigste udbytte og de vigtigste virkninger af samarbejdsaktionerne og -programmerne.

▼C1

Artikel 15

Udvalg

1. Kommissionen bistås af et udvalg.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.

Perioden i artikel 4, stk. 3 i afgørelse 1999/468, fastsættes til 30 dage.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

▼M1

Artikel 16

Finansielle bestemmelser

Det finansielle referencegrundlag for gennemførelsen af denne forordning er for perioden 2007-2013 på 172 mio. EUR for lande, som er opført på listen i bilag I, og på 176 mio. EUR for lande, som er opført på listen i bilag II. De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for den finansielle ramme.

▼C1

Artikel 17

Ophævelse

1. Forordning (EF) nr. 382/2001 ophæves på den seneste af følgende datoer:

— den 1. januar 2007

— datoen for denne forordnings ikrafttræden.

2. Den ophævede forordning finder fortsat anvendelse på retsakter og forpligtelser for regnskabsår forud for 2007. Enhver henvisning til den ophævede forordning skal betragtes som en henvisning til denne forordning.

Artikel 18

Revision

Kommissionen forelægger senest den 31. december 2010 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, der indeholder en evaluering af gennemførelsen af denne forordning i de første tre år, eventuelt ledsaget af et lovgivningsmæssigt forslag med de fornødne ændringer.

Artikel 19

Ikrafttrædelse

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2007 til den 31. december 2013.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









▼M1

BILAG I

Liste over de industrialiserede og andre højindkomstlande og -territorier, der er omfattet af denne forordning

▼C1

1) Australien

2) Bahrain

3) Brunei

4) Canada

5) Kinesisk Taipei ( 11 )

6) Hongkong

7) Japan

8) Republikken Korea

9) Kuwait

10) Macao

11) New Zealand

12) Oman

13) Qatar

14) Saudi-Arabien

15) Singapore

16) De Forenede Arabiske Emirater

17) USA

▼M1









BILAG II

Liste over de udviklingslande, der er omfattet af denne forordning

Latinamerika

1. Argentina

2. Bolivia

3. Brasilien

4. Chile

5. Colombia

6. Costa Rica

7. Cuba

8. Ecuador

9. El Salvador

10. Guatemala

11. Honduras

12. Mexico

13. Nicaragua

14. Panama

15. Paraguay

16. Peru

17. Uruguay

18. Venezuela

Asien

19. Afghanistan

20. Bangladesh

21. Bhutan

22. Burma/Myanmar

23. Cambodja

24. Kina

25. Indien

26. Indonesien

27. Den Demokratiske Folkerepublik Korea

28. Laos

29. Malaysia

30. Maldiverne

31. Mongoliet

32. Nepal

33. Pakistan

34. Filippinerne

35. Sri Lanka

36. Thailand

37. Vietnam

Centralasien

38. Kasakhstan

39. Den Kirgisiske Republik

40. Tadsjikistan

41. Turkmenistan

42. Usbekistan

Mellemøsten

43. Iran

44. Irak

45. Yemen

Sydafrika

46. Sydafrika









BILAG III

Finansiel tildeling af midler til samarbejde med de lande, der er opført på listen i bilag II

Tildelingen af midler for hvert prioriteret område til samarbejde med de partnerlande, der er opført på listen i bilag II, ser således ud for perioden 2011-2013:







Prioriteret område Offentligt diplomati og udbredelse Mindst 5 % Fremme af økonomisk partnerskab og erhvervssamarbejde Mindst 50 % Mellemfolkelige kontakter Mindst 20 % Utildelt reserve og administrative omkostninger Højst 10 %