1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B ►M2►M3 RÅDETSDIREKTIV
af15.marts1976
om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er
finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugs-
importafgifterogtold,ogiforbindelsemedmerværdiafgiftogvissepunktafgifter
(76/308/EØF) ◄◄
(EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv79/1071/EØF af 6. december 1979 L 331 10 27.12.1979
►M2Rådets direktiv92/12/EØF af 25. februar 1992 L 76 1 23.3.1992
►M3ændret ved Rådets direktiv 92/108/EØF af 14. december 1992 L 390 124 31.12.1992
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 306 af 30.11.1977, s. 34 (76/308EØF)
▼B
RÅDETSDIREKTIV
af15.marts1976
omgensidigbistandvedinddrivelseaffordringeriforbindelsemed
foranstaltninger,dererfinansieretafDenEuropæiskeUdviklings-ogGarantifondforLandbruget,samtaflandbrugsimportafgifterog
told,ogiforbindelsemedmerværdiafgiftogvissepunktafgifter
(76/308/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april
1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(1), senest ændret
ved Rådets forordning (EØF) nr. 2788/72(2), særlig artikel 8, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(3),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg(4),
og
ud fra følgende betragtninger:Et fordringsdokument udfærdiget af myndighederne i en medlemsstat
giver på indeværende tidspunkt ikke grundlag for inddrivelse i en anden
medlemsstat;
i og med, at anvendelsen af nationale bestemmelser om inddrivelse er
begrænset til det nationale område, udgør disse bestemmelser en
hindring for det fælles markeds oprettelse og funktion; dette forhold gør
det navnlig inden for den fælles landbrugspolitiks område ikke muligt atgennemføre landbrugsordningerne fuldt ud og retfærdigt, og det gør detlettere at gennemføre svigagtige handlinger;
det er derfor nødvendigt at fastsætte fælles regler om gensidig bistand
med henblik på inddrivelse;
disse regler skal finde anvendelse på inddrivelse såvel af fordringer i
forbindelse med de forskellige foranstaltninger, der helt eller delvisfinansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond for Land-
bruget, som på landbrugsimportafgifter og told som defineret i artikel 2 i
afgørelse 70/243/EØF/EKSF/Euratom af 21. april 1970 angåendeudskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernesegne indtægter(
5), og i artikel 128 i tiltrædelsesakten; de bør ligeledes
finde anvendelse på inddrivelse af renter og omkostninger i forbindelsemed disse fordringer;
den gensidige bistand skal for den myndigheds vedkommende, som
anmodes om bistand, dels bestå i at meddele den myndighed, deranmoder om bistand, de for sidstnævnte myndighed nødvendigeoplysninger til inddrivelse af fordringer, der er opstået i den medlems-
stat, i hvilken denne myndighed befinder sig, samt i at gøre en
betalingspligtig bekendt med ethvert dokument vedrørende sådannefordringer, der hidrører fra denne medlemsstat, og dels i efteranmodning fra den myndighed, der anmoder om bistand, at foretageinddrivelse af fordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilkensidstnævnte myndighed befinder sig;1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 2
(1) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.
(2) EFT nr. L 295 af 30. 12. 1972, s. 1.
(3) EFT nr. C 19 af 12. 4. 1973, s. 38.
(4) EFT nr. C 69 af 28. 8. 1973, s. 3.
(5) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 19.▼M2
▼M3
▼B
▼B
disse forskellige former for bistand bør af den myndighed, der anmodes
om bistand, ydes under overholdelse af de ved lov eller administrativtfastsatte bestemmelser, der er gældende på dette felt i den medlemsstat, i
hvilken myndigheden befinder sig;
betingelserne for hvornår en myndighed kan anmode om bistand, bør
fastlægges, og de særlige omstændigheder, hvorunder det i visse tilfældeskal være muligt for den myndighed, der anmodes om bistand, ikke atefterkomme denne anmodning, skal nøje defineres;
den myndighed, der anmodes om bistand, bør, når den inddriver en
fordring på den myndigheds vegne, som anmoder om bistand, dersom de
gældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævnte
myndighed befinder sig, tillader det, og i forståelse med den myndighed,der anmoder om bistand, kunne yde en betalingspligtig en betalingsfristeller mulighed for betaling i rater; de eventuelle renter, som skalopkræves i forbindelse med ydelsen af disse betalingslettelser, bør
overføres til den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der har
anmodet om bistand, befinder sig;
den myndighed, der anmodes om bistand, bør ligeledes på begrundet
begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, for så vidt degældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævntemyndighed befinder sig, tillader det, kunne træffe retsbevarendeforanstaltninger for at sikre inddrivelse af de fordringer, som er opstået
i den medlemsstat, der anmoder om bistand; dog bør disse fordringer
ikke være priviligerede i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, deranmodes om bistand, befinder sig;
den situation kan opstå, at fordringen eller det eksekutionsgrundlag, som
er udstedt i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder ombistand, befinder sig, under inddrivelsesproceduren i den medlemsstat,
hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, anfægtes af
den, hvem betaling afkræves; i dette tilfælde bør det fastsættes, atindsigelse fra denne skal fremsættes over for den kompetente instans iden medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand,befinder sig, og at den myndighed, der anmodes om bistand, skal
suspendere eksekutionsproceduren, indtil der foreligger en afgørelse fra
den kompetente instans;
det bør fastsættes, at de dokumenter og oplysninger, som afgives i
forbindelse med den gensidige bistand ved inddrivelse af fordringer,ikke kan anvendes til andre formål;
bestemmelserne i dette direktivmå ikke medføre indskrænkning af den
gensidige bistand, som visse medlemsstater allerede yder hinanden pågrundlag af bilaterale eller multilaterale aftaler og ordninger;
det bør sikres, at den gensidige bistand foregår gnidningsløst, og der bør
med henblik herpå fastlægges en fællesskabsprocedure, der gør detmuligt at fastsætte de konkrete gennemførelsesbestemmelser herforinden for et passende tidsrum; det er nødvendigt at nedsætte et udvalg,således at der kan etableres et snævert og effektivt samarbejde mellemmedlemsstaterne og Kommissionen på dette område —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktivfastsættes de regler, som medlemsstaternes v ed loveller
administrativt fastsatte bestemmelser skal indeholde med henblik på at
sikre inddrivelsen i de enkelte medlemsstater af fordringer af den iartikel 2 omhandlede art, som opstår i en anden medlemsstat.
Artikel 2
Dette direktivgælder for samtlige fordringer i forbindelse med
a) restitutioner, interventioner og andre foranstaltninger, der helt eller
delvis finansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond forLandbruget, herunder de beløb, der skal opkræves som led i disseforanstaltninger;1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 3
▼B
b) landbrugsimportafgifter som defineret i artikel 2, litra a), i Rådets
afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom, og i artikel 128, litra a), itiltrædelsesakten;
c) told som defineret i artikel 2, litra b), i den ovennævnte afgørelse og i
artikel 128, litra b), i tiltrædelsesakten;
d) merværdiafgift;
e) følgende punktafgifter:
— punktafgift på forarbejdet tobak
— punktafgift på alkohol og alkoholholdige drikkevarer
— punktafgift på mineralolier;
►
M2►M3f)◄◄gebyrer og renter i forbindelse med inddrivelse
af ovennævnte fordringer.
Artikel 3
I dette direktivforstås v ed:
— »myndighed, der anmoder om bistand«: en medlemsstats kompetente
myndighed, som fremsætter anmodning om bistand vedrørende en afde i artikel 2 omhandlede fordringer;
— »myndighed der anmodes om bistand«: en medlemsstats kompetente
myndighed, hvortil en anmodning om bistand rettes.
Artikel 4
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler
den myndighed, der anmodes om bistand, førstnævnte myndighed alle
oplysninger, der er af værdi for denne ved inddrivelsen af en fordring.
Med henblik på at fremskaffe disse oplysninger udøver den myndighed,
der anmodes om bistand, de beføjelser, der er givet i de ved lov elleradministrativt fastsatte bestemmelser om inddrivelse af lignendefordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig.
2. I anmodningen om oplysninger anføres navn og adresse på den
person, som de oplysninger, der skal gives, vedrører, samt arten ogstørrelsen af den fordring, som ligger til grund for anmodningen.
3. Den myndighed, der anmodes om bistand, er ikke forpligtet til at
give oplysninger:
a) som den ikke ville være i stand til at fremskaffe med henblik på
inddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat, ihvilken den befinder sig;
b) som vil afsløre en handelsmæssig, industriel eller erhvervsmæssig
hemmelighed; eller
c) hvis meddelelse ville kunne krænke denne stats sikkerhed eller
offentlige orden.
4. Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter den
myndighed, der anmoder om bistand, om grunden til, at anmodningenom oplysninger ikke kan efterkommes.
Artikel 5
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler
den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelse med de
retsregler, der gælder for meddelelse af tilsvarende akter i denmedlemsstat, i hvilken den befinder sig, modtageren alle sådanne akterog afgørelser, herunder retslige, vedrørende en fordring eller densinddrivelse der hidrører fra den medlemsstat, i hvilken den myndighed,der har anmodet om bistand, befinder sig.
2. I anmodningen om meddelelse anføres modtagerens navn og
adresse, arten af og formålet med den akt eller afgørelse, der skal1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 4
▼M1
▼M2
▼M3
▼B
▼B
meddeles og i givet fald skyldnerens navn og adresse og den i akten eller
afgørelsen omhandlede fordring, samt alle andre formålstjenligeoplysninger.
3. Den myndighed, der anmodes om bistand, giver straks den
myndighed, der anmoder om bistand, underretning om, hvorvidt
anmodningen om meddelelse er blevet efterkommet, og især om, påhvilken dato akten eller afgørelsen er fremsendt til modtageren.
Artikel 6
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, inddriver
den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelse med deved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder forinddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat, ihvilken den befinder sig, de fordringer, der er omhandlet i et dokument,
som hjemler ret til eksekution.
2. Med henblik herpå behandles enhver fordring, for hvilken der er
fremsat anmodning om inddrivelse, som en fordring fra den medlems-stats side, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig,dersom der ikke sker anvendelse af artikel 12.
Artikel 7
1. En anmodning om inddrivelse af en fordring, som den myndighed,
der anmoder om bistand, retter til den myndighed, der anmodes ombistand, skal ledsages af et officielt eksemplar eller en bekræftet kopi afdet dokument, der hjemler ret til eksekution, og som er udstedt i denmedlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig,og i givet fald af originaldokumentet eller en bekræftet kopi
af andre dokumenter, der er nødvendige for inddrivelsen.
2. Den myndighed, der anmoder om bistand, kan kun fremsætte en
anmodning om inddrivelse:
a) såfremt fordringen eller det dokument, der hjemler ret til eksekution,
ikke anfægtes i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig;
b) når den i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, har iværksat
den inddrivelsesforretning, der kan indledes på grundlag af det i stk.
1 nævnte dokument, og når de trufne foranstaltninger ikke har ført tilbetaling af hele fordringen.
3. I anmodningen om inddrivelse anføres den pågældende persons
navn og adresse, fordringens art, beløbet for hovedstol og forfaldnerenter og gebyrer, samt alle andre formålstjenlige oplysninger.
4. Anmodningen om inddrivelse indeholder desuden en erklæring fra
den myndighed, der anmoder om bistand, hvori det anføres, fra hvilken
dato eksekution er mulig i overensstemmelse med de retsregler, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, og hvori detbekræftes, at de i stk. 2 stillede betingelser er opfyldt.
5. Den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler den
myndighed, der anmodes om bistand, alle formålstjenlige oplysningervedrørende den sag, der har foranlediget en anmodning om inddrivelse,så snart den får kendskab dertil.
Artikel 8
Det dokument, der hjemler ret til eksekution af fordringen, stadfæstes,
anerkendes, suppleres eller erstattes i givet fald og i overensstemmelsemed de bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, i hvilken den
myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, ved et dokument, der
hjemler ret til eksekution på denne medlemsstats område.
Stadfæstelse, anerkendelse, supplering eller erstatning af dokumentet
skal finde sted snarest muligt efter modtagelsen af anmodningen ominddrivelse. Dette kan ikke afslås, når det dokument, der hjemler ret tileksekution i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoderom bistand, befinder sig, er formelt korrekt.1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 5
▼B
Når opfyldelsen af en af disse formaliteter medfører en undersøgelse
eller en indsigelse vedrørende fordringen og/eller det dokument, derhjemler ret til eksekution, og som er udstedt af den myndighed, der
anmoder om bistand, finder artikel 12 anvendelse.
Artikel 9
1. Inddrivelse finder sted i den valuta, der anvendes i den medlems-
stat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
2. Såfremt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes ombistand, befinder sig, tillader det, ►
C1kan denne efter samråd med ◄
den myndighed, der anmoder om bistand, indrømme den betalingsplig-
tige betalingsfrist eller tillade betaling i rater. Renter, der opkræves afden myndighed, der anmodes om bistand, som følge af dennebetalingsfrist, skal overføres til den medlemsstat, i hvilken denmyndighed, der anmoder om bistand, befinder sig.
Enhver anden rente, der opkræves ved for sen betaling i henhold til ved
loveller administrativ t fastsatte bestemmelser, der gælder i denmedlemsstat, som anmodes om bistand, overføres ligeledes til den
medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig.
Artikel 10
Fordringer til inddrivelse er ikke priviligerede i den medlemsstat, i
hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
Artikel 11
Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter straks den
myndighed, der anmoder om bistand, om, hvad den har foretaget sigsom følge af anmodningen om inddrivelse.
Artikel 12
1. Såfremt fordringen og/eller det dokument, der hjemler ret til
eksekution, og som er udstedt i den medlemsstat, i hvilken den
myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, anfægtes underinddrivelsesforretningen, indbringes sagen af den pågældende person forden kompetente instans i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, deranmoder om bistand, befinder sig, i overensstemmelse med de i
sidstnævnte medlemsstat gældende retsregler. Den myndighed, der
anmoder om bistand, giver den myndighed, der anmodes om bistand,meddelelse herom. Endvidere kan den pågældende give den myndighed,der anmodes om bistand, meddelelse herom.
2. Så snart den myndighed, der anmodes om bistand, har modtaget
den i stk. 1 nævnte meddelelse enten fra den myndighed, der anmoderom bistand, eller fra den pågældende person, suspenderer den ekseku-tionsforretningen, indtil der foreligger en afgørelse fra den kompetente
instans om spørgsmålet. Såfremt den finder det nødvendigt og med
forbehold af artikel 13, kan den træffe retsbevarende foranstaltninger forat sikre inddrivelsen i det omfang, love eller andre retsforskrifter i denmedlemsstat, i hvilken den befinder sig, tillader det for lignendefordringer.
3. Når indsigelsen vedrører eksekutionsforanstaltninger, der er truffet
i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand,befinder sig, indbringes sagen for den kompetente instans i denne
medlemsstat i overensstemmelse med dennes love og andre retsforsk-
rifter.
4. Når den kompetente instans, for hvilken sagen er indbragt i
henhold til stk. 1 er en domstol eller en forvaltningsdomstol, betragtesdennes afgørelse, hvis den giver den myndighed, der anmoder ombistand medhold, og hvis den gør det muligt, at fordringen inddrives iden medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand,befinder sig, som »det dokument, der hjemler ret til eksekution«, i den i1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 6
▼B
artikel 6, 7 og 8 anvendte betydning, og inddrivelsen af fordringen
gennemføres på grundlag af denne afgørelse.
Artikel 13
På begrundet begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
træffer den myndighed, der anmodes om bistand, retsbevarende
foranstaltninger for at sikre inddrivelse af en fordring i det omfang,
gældende love og andre retsforskrifter i den medlemsstat, i hvilken denbefinder sig, tillader det.
Med henblik på iværksættelsen af første stykke anvendes artikel 6,
artikel 7, stk. 1, 3 og 5, artikel 8, 11, 12 og 14 med de nødvendigeændringer.
Artikel 14
Den myndighed, der anmodes om bistand, er ikke forpligtet til:
a) at yde den i artikel 6-13 omhandlede bistand, såfremt inddrivelsen af
fordringen på grund af skyldnerens situation vil kunne fremkaldealvorlige økonomiske eller sociale vanskeligheder i den medlemsstat,
i hvilken den befinder sig;
b) at inddrive fordringen, når den myndighed, der anmoder om bistand,
ikke har udnyttet alle muligheder for fuldbyrdelse af den pågældendefordring på den medlemsstats område, på hvilken den befinder sig.
Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter den myndighed,
der anmoder om bistand, om grundene til, at anmodningen om bistand
ikke kan efterkommes. Kommissionen underrettes ligeledes om detbegrundede afslag.
Artikel 15
1. Spørgsmål om forældelse afgøres udelukkende ud fra de retsregler,
der gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoderom bistand, befinder sig.
2. De inddrivelsesforanstaltninger, der i overensstemmelse med
anmodningen om bistand træffes af den myndighed, som anmodes om
bistand, og som, såfremt de var blevet truffet af den myndighed, der
anmoder om bistand, ville have medført suspension eller afbrydelse afforældelsen i henhold til de retsregler, der gælder i den medlemsstat, ihvilken den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, ansesmed hensyn til denne virkning for at være truffet i sidstnævnte stat.
Artikel 16
Dokumenter og oplysninger, der meddeles den myndighed, der anmodes
om bistand, med henblik på gennemførelsen af dette direktiv, må afdenne kun meddeles til
a) den i anmodningen om bistand omhandlede person;
b) de personer og myndigheder, der har til opgave at inddrive
fordringerne, og kun i dette øjemed;
c) de retsinstanser, for hvilke sagerne om inddrivelse af fordringer
indbringes.
Artikel 17
Anmodninger om bistand og de dertil benyttede bilag ledsages af en
oversættelse til det officielle sprog eller til et af de officielle sprog i denmedlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand,befinder sig, idet sidstnævnte dog har mulighed for at give afkald på ensådan oversættelse.
Artikel 18
Medlemsstaterne giver indbyrdes afkald på ethvert krav om godtgørelse
af omkostninger ved den gensidige bistand, som de yder hinanden imedfør af dette direktiv.1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 7
▼B
Den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, forbliver dog ansvarlig over for den medlemsstat, i hvilkenden myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, for de
økonomiske følger af sager, der indbringes, og som erklæres
ubegrundede for så vidt angår fordringens tilstedeværelse ellergyldigheden af det dokument, der er udstedt af den myndighed, deranmoder om bistand.
Artikel 19
Medlemsstaterne tilsender hinanden en liste over de myndigheder, der
har beføjelse til at fremsætte og modtage anmodninger om bistand.
Artikel 20
1. Der nedsættes et »inddrivelsesudvalg« — i det følgende benævnt
»udvalget« — der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har
en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
Artikel 21
Udvalget kan behandle ethvert spørgsmål, der angår anvendelsen af
dette direktiv, og som forelægges af formanden på eget initiativ ellerefter anmodning af en medlemsstats repræsentant.
Artikel 22
1. De konkrete bestemmelser for gennemførelsen af artikel 4, stk. 2
og 4, artikel 5, stk. 2 og 3, artikel 7, stk. 1, 3 og 5, artikel 9 og 11 samt
artikel 12, stk. 1, samt vedrørende omregning, overførsel af inddrevne
beløb og fastsættelsen af et mindstebeløb for fordringer, for hvilke derkan fremsættes anmodning om bistand, fastlægges i henhold tilfremgangsmåden i stk. 2 og 3.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
bestemmelser, der skal træffes. Udvalget afgiver sin udtalelse om
udkastet inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn
til, i hvilket omfang det pågældende spørgsmål haster. Udtalelsenvedtages med et flertal af ►
A2fireoghalvtreds ◄stemmer, idet
medlemsstaternes stemmer tildeles vægt i henhold til traktatens artikel148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte bestemmelser, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Såfremt de påtænkte bestemmelser ikke er i overensstemmelse
med udvalgets udtalelse, eller dersom der ikke foreligger nogenudtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de
bestemmelser, der bør træffes. Rådet træffer afgørelse med
kvalificeret flertal.
c) Såfremt Rådet ikke inden tre måneder efter sagens forelæggelse
har truffet nogen afgørelse, vedtager Kommissionen selv de
foreslåede bestemmelser.
Artikel 23
Bestemmelserne i dette direktiver ikke til hinder for en mere omfattende
gensidig bistand, som visse medlemsstater yder eller måtte yde hinandeni medfør af aftaler eller ordninger, herunder for så vidt angår meddelelseaf inden- eller udenretslige dokumenter.
Artikel 24
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efter-
komme dette direktivsenest den 1. januar 1978.1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 8
▼B
Artikel 25
Hver medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger,
den træffer med henblik på dette direktivs gennemførelse. Kommis-
sionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse herom.
Artikel 26
Dette direktiver rettet til medlemsstaterne.1976L0308 — DA — 28.12.1992 — 004.001 — 9