Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 28. oktober 1998
om Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i Cantabrien
(meddelt under nummer K(1998) 3437)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/395/EF)
(EFT L 149 af 16.6.1999, s. 40)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Kommissionens beslutning 2001/43/EF af 20. september 2000 L 11 46 16.1.20011999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 1
KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 28. oktober 1998
om Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i
Cantabrien
(meddelt under nummer K(1998) 3437)
(Kun den spanske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(1999/395/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
særlig artikel 93, stk. 2,
efter i overensstemmelse med ovennævnte bestemmelser at have opfordret de
interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (1), og under
hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I.PROCEDURE
(1) Ved skrivelse af 17. april 1997 modtog Kommissionen en klage fra et
advokatfirma på vegne af den østrigske virksomhed Lenzing AG, denstørste EU-producent af viskosefibre, vedrørende forskellige former
for ulovlig støtte, som var ydet til virksomhedens spanske konkurrent,
Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa EspañolaSA (i det følgende benævnt »SNIACE«). Klageren fremlagde nyeoplysninger, der ikke indgik i den oprindelige klage af 4. juli 1996,
med hensyn til hvilken Kommissionen konkluderede, at der ikke forelå
tilstrækkelige beviser for, at der var tale om statsstøtte. De nyeoplysninger til Kommissionen omfattede en kopi af en rentabilitetsplan
for SNIACE udarbejdet af et privat konsulentfirma. I følge klageren
havde SNIACE modtaget en betydelig statsstøtte i en periode påadskillige år, helt tilbage til slutningen af 1980’erne. Den pågældendestøtte var hverken blevet anmeldt til Kommissionen i overensstem-
melse med traktatens artikel 93, stk. 3, eller rammebestemmelserne for
støtte til kunstfiberindustrien. Støtten havde fordrejet konkurrencen ien sektor præget af strukturel overkapacitet og havde holdt SNIACEkunstigt i live.
(2) Der fulgte en langvarig indledende undersøgelse, hvorunder GD IV
holdt møder med klageren og de spanske myndigheder henholdsvis
den 17. maj 1997 og den 16. juni 1997. Klagen blev registreret somikke-anmeldt støtte NN 118/97 den 17. juli 1997.
(3) Ved brev af 7. november 1997 underrettede Kommissionen den
spanske regering om sin beslutning om at indlede proceduren efter
traktatens artikel 93, stk. 2, med hensyn til forskellige elementer af denformodede støtte (jf. nedenfor).
(4) Kommissionens beslutning om at indlede procedure blev offentliggjort
iDe Europæiske Fællesskabers Tidende (
1). Kommissionen opfordrede
interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger med hensyn
til den formodede støtte.
(5) Ved brev af 19. december 1997 besvarede den spanske regering
Kommissionens brev om indledning af proceduren. Svaret indeholdt
yderligere oplysninger til støtte for den spanske opfattelse hvorefter
ingen af de forhold, undersøgelsen omfattede, udgjorde statsstøtte efterEF-traktatens artikel 92, stk. 1.
(6) Ved brev af 23. februar 1997 bad Kommissionen om at få klarlagt en
række spørgsmål. Den spanske regering besvarede dette brev ved brev
af 16. april 1998.!B
(1) EFT C 49 af 14.2.1998, s. 2.1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 2
(7) Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter og
videregav dem til de spanske myndigheder, som fik lejlighed til atudtale sig herom. Dette skete ved brev af 24. juni 1998.
II. SNIACE
(8) Virksomheden SNIACE, der blev grundlagt i 1939 fremstiller
cellulose, papir, viskosefibre, kunstfibre og natriumsulfat. Virk-
somheden er etableret i Torrelavega i Cantabrien, som siden september1995 har været en støtteberettiget region i henhold til artikel 92, stk. 3,litra a). Inden dette tidspunkt var regionen støtteberettiget i henhold til
artikel 92, stk. 3, litra c).
(9) SNIACE har på nuværende tidspunkt omkring 600 ansatte. Virk-
somheden er en af de fem EF-producenter af viskosefibre og har en
kapacitet på ca. 32 000 tons (ca. 9 % af kapaciteten i EF).Virksomheden fremstiller også kunstfibre, blandt andet polyamidgarnog -fiber. SNIACE har opnået følgende resultater i de seneste år:
(mio. ESP)
1994 1995 1996 1997
Omsætning 6 540 10 970 5 750 5 600
Overskud (underskud) (1 780) 153 (1 951) (500)
(10) Ved indledningen af proceduren efter artikel 93, stk. 2, gjorde
Kommissionen opmærksom på, at virksomheden tydeligvis har haft
finansielle problemer i adskillige år, hvilket fremgik af en lang række
forlydender i pressen. Efter at virksomheden i 1992 havde indgivetanmodning om betalingsstandsning, afsagde de spanske domstolekendelse herom i marts 1993. Denne kendelse blev ophævet efter en
kreditoraftale i oktober 1996, hvor SNIACE’ s private kreditorer blev
enige om at konvertere 40 % af deres tilgodehavender til aktier. Deoffentlige kreditorer deltog ikke i denne aftale.
(11) Ved udgangen af 1997 androg virksomhedens kortfristede gæld i alt
8,37 mia. ESP , medens omsætningsaktiverne var på 4,54 mia. ESP , ogvirksomhedens nettoværdi var 1,73 mia. ESP . De problemer, som
virksomheden har stået over for, bl.a. arbejdsmarkedskonflikter, har i
de seneste år medført, at produktionen i perioder er blevet standset.Virksomheden indstillede produktionen i en stor del af 1993.
Produktionen blev igen standset i en stor del af 1996 og i begyndelsen
af 1997. Produktionen blev genoptaget i februar 1997, og virk-somheden kører i øjeblikket på fuld kraft.
III. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEFOR-
ANSTALTNINGERNE
(12) Kommissionen indledte proceduren efter artikel 93, stk. 3, med hensyn
til følgende elementer af den formodede støtte:
a)SNIACE’ s manglende betaling af miljøafgifter siden 1987.
Kommissionen påpegede, at der kunne være tale om statsstøtte,fordi virksomheden i flere år ikke havde betalt sine miljøafgiftertil vandforsyningen (Confederación Hidrográfica del Norte).
Eftersom virksomheden tilsyneladende havde haft finansielle
problemer gennem flere år, har den manglende betaling af disseafgifter muligvis afværget en konkurs.
b)Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991. Kommissionen gav
udtryk for sin tvivl om, hvorvidt vilkårene for omlægningen afgælden til socialsikringen svarede til markedsvilkårene.
i) en aftale af 8. marts 1996 om omlægning af gæld på i alt 2,9
mia. ESP for perioden februar 1991 til februar 1995 og
indfrielse i form af 96 månedlige afdrag fra 1996 til marts
2004 til en ved lov fastsat rente på 9 %
ii) en aftale af 7. maj 1996 om henstand det første år og 84
månedlige afdrag til en ved lov fastsat rente på 9 %.
c)En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93.
Kommissionen gav udtryk for mistanke om, at lov 7/93, hvorved!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 3
den cantabriske regionalregering godkendte en lånegaranti for
SNIACE på 1 mia. ESP , indeholdt et element af statsstøtte.
d)Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af
spildevand. Kommissionen mente ikke at kunne afgøre med
sikkerhed, om aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg
til rensning af spildevand indeholdte støtteelementer.
e)Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega
kommune. Kommissionen påpegede, at de foranstaltninger, der
blev iværksat af Torrelavega kommune, i praksis syntes at have
nedbragt virksomhedens gæld med 116 mio. ESP , og at
myndighedernes indgåelse af en særaftale med virksomhedenindebar, at de havde benyttet skønsmæssige beføjelser, og der
således kunne være tale om statsstøtte.
f)Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa)
om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende tilarbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt påvegne af SNIACE.
Dato for aftalens
indgåelseHovedstol (ESP) Renter (ESP)Rentesats (ved lov
fastsat rente)Andre vilkår
5.11.1993 897 mio. 465 mio. 10 % tilbagebetaling i løbet af otte år; pant
i SNIACE’ s aktiver
31.10.1995 229 mio. 110 mio. 9 % tilbagebetaling i løbet af otte år; pant
i SNIACE’ s aktiver
(13) Kommissionen tvivlede på, om vilkårene for de tidligere aftaler
svarede til markedsvilkårene.
IV . BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(14) Kommissionen modtog bemærkninger fra en medlemsstat (Det
Forenede Kongerige), en række konkurrenter til SNIACE i medlems-
staterne og International Rayon and Synthetic Fibres Commission
(CIRFS). Bemærkningerne fra Bayerns ministerium for økonomi,transport og teknologi blev fremsat noget efter fristens udløb, og dekan derfor ikke inddrages i proceduren.
(15) Säteri, der fremstiller stapelfibre af viskose, hævdede, at SNIACE
havde konkurreret illoyalt, især i Italien, Det Forenede Kongerige,Tyskland og Frankrig. Som følge af den ulovlige støtte havde SNIACEkunnet underbyde Säteris priser med 10-20 %. Svenska Rayon, der
også fremstiller stapelfibre af viskose, mente, at SNIACE i flere år
havde forstyrret markedet for stapelfibre af viskose ved at sælge tilkunstigt lave priser, hvilket især havde berørt Svenska Rayon på detitalienske marked.
(16) Nylstar mente at have været udsat for illoyal konkurrence fra
SNIACE’ s side inden for polyamidgarnsektoren, især på det spanskemarked. Textil Finanz, der tilhører Radici Group, var særlig bekymretfor de mulige negative følger, den ulovligt tildelte støtte kunne få
indenfor polyamidfiber- og polyamidgarnsektoren. Bemberg henviste
til SNIACE’ s illoyale konkurrence i denne sektor, især i Italien,Tyskland, Det Forenede Kongerige, Spanien, Frankrig og Schweiz, derhavde ført til tabt salg og tabte kontrakter som følge af SNIACE’ s
priser på polyamidgarn, som ikke svarede til de herskende markeds-
vilkår.
(17) Europas næststørste producent af stapelfibre af viskose, Courtaulds
plc, understregede, at sektoren var præget af overkapacitet, og
påpegede, hvilke foranstaltninger virksomheden havde truffet i de
sidste ti år for at nedbringe kapaciteten og omkostningerne, hvilkethavde medført reduktioner af arbejdsstyrken i Det Forenede Konge-rige, Tyskland og Frankrig. Virksomheden oplyste, at tekstilsektorens
udflytning til økonomier med lavere omkostninger havde ført til et fald
i det industrielle forbrug af fibre i Europa på lang sigt på mellem 1,5 %og 2 % om året. Dette forbrug var erstattet af import af garn, stykvarer
og beklædning først og fremmest fra Asien, især Indien. Som følge
heraf var kapaciteten i Europa faldet fra 687 000 tons i 1980 til355 000 tons i 1998. Courtaulds alene havde nedskåret sin kapacitet!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 4
med 195 000 tons i de sidste 20 år, herunder en nedskæring på 30 000
tons på anlægget i Grimsby i 1997. Courtaulds hævdede, atregnskaberne indeholdt klare beviser for, at SNIACE’ s priser lå underkonkurrenternes, og oplyste, at i Det Forenede Kongerige, Tyskland,
Italien, Spanien, Frankrig og Belgien lå SNIACE’ s priser mindst 20 %
under Courtaulds. Virksomheden var desuden overbevist om, at etanlæg af SNIACE’ s størrelse ikke var rentabelt.
(18) Det advokatfirma, der repræsenterer Lenzing AG, hvis klage i første
omgang førte til indledning af proceduren, gentog sit synspunkt,
hvorefter de forskellige støtteelementer var ulovlige og uforenelige
med fællesmarkedet. Det blev blandt andet understreget, at der var taleom skønsmæssige og ikke generelle foranstaltninger, som de spanskemyndigheder hævdede. Advokatfirmaet gentog desuden, at det mente,
at støtteforanstaltningerne havde medvirket til at holde virksomheden
kunstigt i live.
(19) CIRFS præsenterede sig som repræsentativt organ for den europæiske
kunstfiberindustri. CIRFS’ medlemmer tegner sig for 92 % afproduktionen af stapelfibre af viskose og 76 % af produktionen af
polyamidgarn (de to vigtigste fibre, som SNIACE fremstiller). CIRFS
mente, at Kommissionen skulle anvende statsstøttereglerne strikt, ogunderstregede, at EF-markedet for stapelfibre af viskose er stagne-rende. Forbruget vil falde på længere sigt, idet der i 2002 forventes en
ny nedgang på 7 %. De europæiske producenter fastholdt deres politik,
der gik ud på nedskæring af kapaciteten for bedre at kunne tilpasse sigefterspørgslen. Endvidere var udnyttelsesgraden utilfredsstillende foren sektor med en kapitalintensitet på ca. 81 % og 84 % i henholdsvis
1996 og 1997. Generelt var målet for producenter af stapelfibre af
viskose at nå op på en kapacitetsudnyttelsesgrad på mindst 90 % for atfå en rimelig forrentning af kapitalen. CIRFS anslog, at alle fem
producenter i EF i 1997 havde lidt tab på deres viskoseproduktion.
Hvad angår polyamidgarnsektoren, oplyste CIRFS, at der også her vartale om en gradvis faldende tendens på lang sigt. Kapaciteten i EF faldtgradvis som følge af en markedsstyret rationaliserings- og omstruk-
tureringsproces, der tog sigte på en bedre tilpasning til efterspørgslen.
Kapacitetsudnyttelsen lå stadig under de 90 %, der var nødvendige forat nå et rimeligt rentabilitetsniveau.
(20) Det Forenede Kongeriges Faste Repræsentation ved Den Europæiske
Union mente, at støtten var blevet ydet for at give SNIACE mulighedfor at opretholde driften, og at den uvægerligt ville føre til
arbejdsløshed i andre dele af Europa som følge af den nuværende
overkapacitet i kunstfibersektoren.
(21) Lenzing og Courtaulds gav endvidere udtryk for deres betænkelighed
ved presseforlydender om, at en offen tlig sparekasse, Caja de
Cantabria, skulle havde givet SNIACE yderligere støtte i form af
lånekapital på 2 mia. ESP , som ikke var i overensstemmelse med de
normale markedsvilkår.
V.DEN SPANSKE REGERINGS BEMÆRKNINGER
(22) Generelt gentog den spanske regering de synspunkter den havde givet
udtryk for inden indledningen af proceduren og især, at de forskellige
offentlige organer havde fulgt de normale procedurer i henhold til
spansk lovgivning om forvaltning af skatterestancer og restancer tilsocialsikringen, og at de ikke havde givet virksomheden nogen
særbehandling.
SNIACE’s manglende betaling af miljøafgifter siden 1987
(23) Den spanske regering fremførte, at Confederación Hidrográfica del
Norte i 1988 i overensstemmelse med vandloven (lov 29/1985 af 2.august 1985) og dens gennemførelsesbestemmelser begyndte atudarbejde opgørelser over forfalden vandudledningsafgift for udled-
ninger i 1987 og de følgende år for enkeltpersoner og virksomheder,
der udledte deres spildevand i organets område. I 1988 fik SNIACEtilsendt opgørelse nr. 282/1988, hvori virksomhedens skatterestanceblev opgjort til 210 mio. ESP for udledning i forbindelse med dens
produktion i 1987.
(24) Virksomheden indbragte en økonomisk-administrativ klage over denne
opgørelse for Tribunal Económico Administrativo Regional de
Asturias (TEARA) og anfægtede opgørelsens lovlighed.!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 5
(25) I artikel 81 i loven om økonomisk-administrativ procedure, som blev
gennemført ved dekret 1999/1981 af 20. august 1981, og som gjaldt i1988, fastslås det, at gennemførelsen af indklagede beslutninger skalsuspenderes, når klageren forelægger den økonomiske domstol en
bankgaranti for gælden. I overensstemmelse med denne bestemmelse
forelagde SNIACE TEARA en garanti på 210 mio. ESP udstedt afBanco Español de Crédito, som dækkede opgørelse nr. 282/1988.TEARA fandt, at denne garanti var tilstrækkelig, og suspenderede
virkningerne af skatteopgørelsen, indtil der forelå en afgørelse om
klagen. Senere vedtog TEARA en beslutning, der imødekomSNIACE’ s klage og ophævede og suspenderede virkningerne af
skatteopgørelsen samt returnerede virksomhedens bankgaranti. Con-
federación Hidrográfica del Norte nægtede at acceptere dennebeslutning og indbragte sagen for Tribunal Económico-AdministrativoCentral (TEAC).
(26) I 1989 udarbejdede Confederación Hidrográfica del Norte en
opgørelse, hvorefter SNIACE’ s skatterestance for 1988 beløb sig til
315 mio. ESP (opgørelse nr. 271/89), og SNIACE indbragte ligesomåret før sagen for TEARA og forelagde en bankgaranti fra Banco
Español de Crédito, hvorefter opkrævningen blev suspenderet i
overensstemmelse med procedurebestemmelserne. På samme retligegrundlag imødekom TEARA SNIACE’ s klage og ophævede ogsuspenderede virkningerne af opgørelse nr. 271/89, og ligesom i det
foregående tilfælde blev virksomhedens bankgaranti returneret.
Confederación Hidrográfica del Norte indbragte på sin side denneanden beslutning for TEAC.
(27) TEAC behandlede de to klager under et og afgav en samlet dom den
28. november 1990, hvori den stadfæstede og bekræftede, at de to
opgørelser for 1987 og 1988 var lovlige (opgørelse nr. 282/88 og
271/89). Eftersom bankgarantierne var returneret til SNIACE ihenhold til TEARA’ s tidligere beslutninger, overdrog Confederación
Hidrográfica de to opgørelser til skattevæsenet (Agenda Tributaria del
Estado) med henblik på inddrivelse ved administrativ procedure.
(28) I april 1990 fik SNIACE forelagt afgiftsopgørelse nr. 421/90 for
udledning af spildevand, hvori virksomhedens restance for 1989 varfastsat til 525 mio. ESP , og ligesom i 1987 og 1988 indbragte
virksomheden sagen for TEARA og forelagde en bankgaranti fra
Banco Español de Crédito.
(29) På baggrund af TEAC’ s dom af 28. november 1990 afviste TEARA nu
virksomhedens klage (8. marts 1991) og bekræftede, at opgørelse nr.
421/90 var lovlig, mens bankgarantien blev opretholdt, indtil resultatet
af SNIACE’ s anke forelå. Eftersom bankgarantien var opretholdt,udbetalte Banco Español de Crédito de 525 mio. ESP , som garantiendækkede, samt morarenter til Confederación Hidrográfica, da dom-
stolen havde afvist SNIACE’ s anke.
(30) Den spanske regering understregede, at loven om økonomisk-admini-
strativ procedure, som blev gennemført ved dekret 1999/1981 af 20.august 1981, giver klageren ret til at afgøre, om der skal stilles garanti.
Fordelen ved garantien er, at når den er accepteret, suspenderes
gennemførelsen af den anfægtede beslutning, indtil domstolen harudtalt sig om klagen.
(31) I denne situation fandt den spanske regering det rimeligt fra et juridisk
synspunkt, at SNIACE forelagde bankgarantier, når virksomheden
anfægtede opgørelser over spildevandsudledning fra 1988, 1989 og
1990, da der ikke var enighed om, hvorvidt de var lovlige. Da TEACden 28. november 1990 fastslog, at opgørelserne var lovlige, og
Confederación Hidrográfica havde krævet garantien for opgørelse nr.
421/90 udbetalt (525 mio. ESP plus renter), idet det var den eneste, derkunne udbetales, eftersom TEARA som førnævnt havde returneretgarantierne for 1987 og 1988, må det formodes, at det ville have været
vanskeligt for SNIACE at overtale bankerne til at stille garantier i
forbindelse med klager, der antagelig ville blive afvist.
(32) Der blev derfor ikke stillet garanti i anledning af opgørelserne for 1991
og de efterfølgende år, selv om de blev indbragt for TEARA, og denadministrative procedure blev heller ikke suspenderet. Når fristerne for
frivillig indbetaling udløb, blev opgørelserne overdraget til skatte-
væsenet med henblik på inddrivelse gennem administrativ procedure.!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 6
(33) Ifølge de spanske myndigheder har SNIACE oparbejdet følgende
restancer (ESP):
(ESP)
Periode Hovedstol Gebyrer Inddrevet Renter Restance i alt
1987 210 000 000 42 000 000 54 129 095 167 318 219 473 447 314
1988 315 000 000 63 000 000 31 254 644 250 977 329 628 977 3291990 525 000 000 105 000 000 400 172 260 1 030 172 2601991 525 000 000 105 000 000 339 761 301 969 761 3011992 525 000 000 105 000 000 263 470 890 893 470 8901993 525 000 000 105 000 000 200 327 055 830 327 0551994 525 000 000 105 000 000 147 323 630 777 323 6301995 525 000 000 105 000 000 89 415 411 719 415 411
I alt 3 675 000 000 735 000 000 85 383 739 1 858 766 095 6 354 149 834
(34) Morarenterne er beregnet frem til den 1. marts 1998. De beregnes fra
forfaldsdatoen til den officielle rentesats for hvert år. Renterne
forfalder ved indfrielsen af gælden.
(35) Det samlede afgiftsbeløb for udledning af spildevand, som SNIACE
skal betale, og skattevæsenet skal inddrive, er nu omfattet af den
administrative inkassoprocedure, jf. bog III i det generelle inkasso-reglement (kongeligt dekret 1684/1990 af 20. december, som ændretved kongeligt dekret 448/1995 af 24. marts).
(36) Den administrative inkassoprocedure har nu nået udlægsfasen, hvilket
indebærer, at der er foretaget udlæg i debitors aktiver og værdipapirerfor et beløb, der kan dække den samlede gæld, der skal inddrives.
(37) De midler, der er i nddrevet ved beslaglæggelse af penge og
kortfristede kreditter, er allerede anvendt til indfrielse af gælden ogopført i kolonnen »Inddrevet« i ovenstående tabel. Næste trin i den
obligatoriske inkassoprocedure er udlæg ved offentlig auktion i
SNIACE’ s anlægsaktiver, herunder fabrikken og installationer ogudstyr, der kan gøres udlæg i.
(38) De spanske m yndigheder har oplyst, at udlægget i SNIACE’ s
anlægsaktiver skaber problemer, der skyldes såvel virksomhedenssituation som karakteren af de pågældende aktiver:
a) Fabrikken og dens installationer og udstyr befinder sig på et
område, der officielt er kategoriseret som industrizone, og både
fabrikken og dens installationer og udstyr er indrettet eftervirksomhedens aktiviteter. Det indebærer, at markedet for ethvert
salg er meget begrænset, fordi der ikke er mulighed for at anvende
grunden til andet end industri, og fordi ændring af installationernemed henblik på enhver anden aktivitet ville være for dyr.Endvidere er ejendommen allerede belånt for et beløb på over 5
mia. ESP i en række pengeinstitutter i forbindelse med
forretningsmæssige lån til SNIACE, der blev optaget indenindledningen af proceduren for at få afviklet restancerne forudledning af spildevand. Disse panter, der går forud for udlægget,
vil stadig være gyldige, hvis anlægsaktiverne sælges, hvilket
begrænser afsætningsmulighederne betydeligt.
b) SNIACE er en virksomhed i fuld aktivitet med en meget stor
arbejdsstyrke. Det er overvejende sandsynligt, at salg af fabrikken
og dens installationer og udstyr vil betyde, at produktionenindstilles, og virksomheden forsvinder. Det vil igen skabe ny gældi form af ubetalte lønninger og forpligtelser til at betale erstatning
for opsigelse af ansættelseskontrakter. Selv hvis man fandt en
køber til SNIACE’ s anlægsaktiver, ville indtægterne fra salget gåtil at betale lønkravene, der i henhold til spansk lovgivning har
højere prioritet end restancer til skattevæsenet.
c) Den gæld, der har ført til udlægget i virksomhedens anlægsaktiver,
er i øjeblikket genstand for en række administrative og retligeprocedurer og kan derfor ikke opgøres endeligt. Selv om
inddrivelsen ikke er suspenderet, fordi SNIACE ikke har forelagt
domstolene en garanti, må skattevæsenet i det mindste fare med!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 7
lempe, inden det sælger anlægsaktiverne, da der er tale om en
uigenkaldelig handling, der kunne blive erklæret ugyldig, hvisdomstolene traf afgørelse til fordel for virksomheden. Hidtil harmyndighedernes fremfærd afgjort været præget af forsigtighed i
denne type sager. Lov 1 af 26. februar 1998 om skattepligtiges
rettigheder og forpligtelser omhandler udtrykkeligt dette spørgs-mål og understreger i endnu højere grad, at skattevæsenet skal faremed lempe i forbindelse med uigenkaldelige beslutninger
vedrørende gæld, der ikke er endeligt opgjort. Disse bestemmelser,
der trådte i kraft den 19. marts 1998, begrænser skattevæsenetsbeføjelser ved salg af aktiver, der er foretaget udlæg i, når der er
stillet garanti for indfrielse af den gæld, der førte til udlægget.
Hvad angår de foranstaltninger, skattevæsenet traf for at garanterebetalingen af gælden, understreger de spanske myndigheder, atskattevæsenet i det foreliggende tilfælde har benyttet alle de
foranstaltninger, lovgivningen giver mulighed for. Der er foretaget
udlæg i kreditter og værdipapirer samt i fabrikken, installationerneog det udstyr, der benyttes ved virksomhedens aktiviteter.
(39) Ifølge de spanske myndigheder har de vanskeligheder, der er opstået
under gennemførelsen af inkassoproceduren, ført til drøftelser med
virksomheden og Confederación Hidrográfica del Norte, som har tilopgave at inddrive afgiften for SNIACE’ s udledning af spildevand,med henblik på at nå til en aftale om betaling i overensstemmelse med
de generelle inkassoregler, for så vidt angår betalingshenstand og
afdragsbetaling. I øjeblikket drøfter man vilkårene for afdrags-betalingerne og de garantier, SNIACE skal tilbyde.
(40) De spanske myndigheder understregede, at drøftelserne med virk-
somheden af muligheden for at foretage afdragsbetalinger ikke
nødvendigvis er ensbetydende med, at man vælger denne løsning.Resultatet skal være i overensstemmelse med de retlige krav påområdet og især kravene til garantier.
Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991
(41) Den spanske regering oplyste, at man var nået til en ny aftale om
omlægning af restancerne til socialsikringssystemet i overensstem-
melse med artikel 40 ff. i det generelle reglement om inddrivelse af
midler til det sociale sikringssystem, som blev godkendt ved kongeligtdekret 1637/1995 af 6. oktober (statstidende af 24/10/95), og mere
specifikt en aftale af 30. september 1997 om 3 510 387 323 ESP af
den omlagte gæld for perioden februar 1991 og februar 1997 plusgebyrer på 615 056 349 ESP , som opdeles i 120 månedlige betalinger,med renter, og hvorpå der i det første og andet år kun betales renter
med den lovpligtige rente på 7,5 % efterfulgt af indfrielse af
hovedstolen fra det tredje til det tiende år plus renter til en stigendeårlig rente på henholdsvis 5 %, 5 %, 10 %, 10 %, 15 %, 15 %, 20 % og20 %.
(42) I april 1998 havde SNIACE SA betalt 216 118 863 ESP tilbage til
socialsikringen i henhold til den nye afdragsordning.
(43) Den spanske regering oplyste, at denne nye opdeling af indfrielsen
gælder de restancer, der var omfattet af ovennævnte aftale af 8. marts
1996, som blev ændret ved udsættelsen af 7. maj 1996, der blev
ugyldig, fordi de aftalte afdrag ikke blev betalt af virksomheden.
(44) Den spanske regering gentog, at socialsikringens generelle finans-
forvaltning havde handlet i overensstemmelse med de gældende
forskrifter, og at man ikke kunne betragte dens adfærd som statsstøtte.
Generelt gælder de pågældende forskrifter alle virksomheder, derbefinder sig i en af de situationer, der er specificeret deri, og de er ikkerettet mod bestemte virksomheder eller sektorer. De foranstaltninger,
som socialsikringen iværksatte for at inddrive SNIACE’ s restancer, var
på ethvert tidspunkt i overensstemmelse med den procedure, der erfastlagt i det generelle reglement for inddrivelse af midler tilsocialsikringssystemet.
(45) Den spanske regering understregede, at udsættelse af indfrielsen er en
generel forholdsregel og ikke myndighedernes skønsmæssige beslut-ning. Proceduren for denne udsættelse er fastlagt i artikel 40-43 i detgenerelle reglement for inddrivelse af midler til socialsikringssystemet,
der blev vedtaget ved kongeligt dekret nr. 1637/1995 af 6. oktober. I
henhold til dette reglement kan de betalingspligtige anmode om en!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 8
udsættelse eller opdeling af betalingen af restancer til socialsikringen,
når deres økonomiske eller finansielle situation forhindrer dem i atoverholde deres forpligtelser (artikel 40). Med andre ord kan envirksomhed, der anmoder om det, få udsættelse, når den opfylder
reglementets krav. Beslutninger om udsættelse vedtages altid for at
søge at sikre, at penge betales tilbage til socialsikringen, idet alle andreinitiativer ville føre til lukning af den pågældende virksomhed,hvorved man ville miste enhver mulighed for at garantere betalingen.
(46) Den spanske regering tilføjede, at virksomheden som garanti for
indfrielsen ville give socialsikringens finansforvaltning og lønmod-tagernes garantifond (Fogasa) fælles pant i fabrikken, installationerneog udstyret i Torrelavega. Ifølge en vurdering foretaget den 31.
december 1996 af American Appraisal España, SA, var den reelle
værdi af de pågældende aktiver på 25,58 mia. ESP . Imidlertidanmodede SNIACE på grund af vanskelighederne ved at iværksætte
de komplekse foranstaltninger, der var påkrævede, for at garantien
kunne få fuld retlig virkning, om en udsættelse af fristen for at stillegarantien. Denne udsættelse på op til seks måneder gav generaldirek-tøren for socialsikringens finansforvaltning den 19. december 1997 i
henhold til artikel 21 i ministeriel bekendtgørelse af 22. februar 1996. I
denne periode ville socialsikringens finansforvaltnings anmodningerom udlæg ikke blive gennemført.
(47) I udsættelsesperioden indgav virksomheden under hensyn til oven-
nævnte vanskeligheder, og fordi den ikke kunne fastsætte en endelig
dato for afslutningen af indfrielsen, en anmodning om »garantier-statning« for at forhindre, at udlægsanmodningerne blev gennemført.Ifølge de spanske myndigheder er man i færd med at foretage en
vurdering af, om den nye garanti er tilstrækkelig til at dække de udsatte
restancer.
(48) Ifølge de spanske myndigheder kan man ikke betragte denne
udsættelse som statsstøtte til virksomheden, fordi vilkårene for
afvikling af restancerne med renter beregnet efter den lovpligtige
rentesats på den dato, hvor udsættelsen blev givet, svarer til degældende vilkår, som skal anvendes i henhold til spansk lovgivning.
(49) Imidlertid oplyste de spanske myndigheder i brev af 24. juni 1998, at
deres holdning ikke var i strid med klagerens standpunkt, hvorefter
udsættelse af indfrielsen er regeringens skønsmæssige foranstaltning,som iværksættes efter en individuel analyse af den pågældende sag.Selv om de spanske myndigheder erkender, at artikel 20 i den generelle
lov om socialsikring anvender ordet »kan« (podrán) om myndighe-
dernes mulighed for at indrømme udsættelse med betaling af restancertil socialsikringen, kan man kun ved at anlægge en helt bogstavelig
fortolkning, ifølge den spanske regering sige, at myndighederne har
skønsmæssige beføjelser. Samtidig fremførte den spanske regering, atskønsmæssig ikke er det samme som arbitrær, hvilket ville væreensbetydende med tilfældig og ulige anvendelse af lovgivningen på
ensartede situationer. I realiteten blev udsættelsen altid givet, når en
virksomhed i en økonomisk eller finansiel situation, der forhindrededen i at betale sin gæld tilbage, anmodede herom, og kun når de retligebetingelser i den gældende lovgivning var opfyldt (hvilket naturligvis
nødvendiggør en individuel sagsbehandling). I denne forbindelse
fremfører de spanske myndigheder, at denne foranstaltning er almenpraksis, og at de samme kriterier anvendes i alle sager.
(50) Endelig fastholdt den spanske regering sit argument om, at udsættelser
beskytter socialsikringssystemets interesser med hensyn til betaling af
restancer bedre end noget andet initiativ, der ville føre til lukning afvirksomheder, hvorefter det ville være fuldstændig umuligt at inddriveikke blot hele gælden, men bare en betydelig del af den. Derfor
foretrækker man den fremgangsmåde, der er den mest fordelagtige for
socialsikringssystemet.
Lånegaranti på 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93
(51) Den spanske regering fastholdt sin opfattelse, hvorefter der ikke er tale
om statsstøtte, fordi lånegarantien ikke var formaliseret. Den gentog, atartikel 2 i lov nr. 7/1993 af 16. september blot gav lokalregeringenbemyndigelse til at stille en garanti for SNIACE, der dækkede et lån på
1 mia. ESP . Garantien blev ikke stillet, fordi loven opstillede en række
strenge betingelser, der skulle opfyldes, for at lokalregeringen kunne!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 9
stille garantien, og de var på daværende tidspunkt endnu ikke opfyldt.
Derfor blev garantien ikke stillet eller udnyttet. Desuden havdevirksomheden end ikke anmodet om den. Den spanske regeringgentog, at inden enhver mulig formalisering af denne garanti, ville den
underrette Kommissionen.
(52) Den spanske regering tilføjede, at i privatretten (artikel 440 i
handelslovbogen og artikel 1822-1856 i civillovbogen) er garanti
defineret som en formel transaktion. Det indebærer, at hvis detselskab, der skal løbe en risiko, ikke modtager et garantidokument,eksisterer garantien ikke og afføder ingen rettigheder eller forplig-
telser. En garanti er mere end blot en hensigtserklæring. For at den
foreliggende garanti kan anvendes, skal følgende betingelser væreopfyldt:
a) det skal bekræftes, at den er i overensstemmelse med lov 7/1993b) der skal udarbejdes en retlig rapport om garantidokumentet
c) der skal foreligge en generel høringsrapport
d) der skal foreligge et garantiforslag fra lokalregeringens økonomi-
og handelsminister
e) lokalregeringen skal have godkendt garantienf) der skal udarbejdes et garantidokument.
Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af
spildevand
(53) Den spanske regering oplyste, at den havde planlagt at opføre et
rensningsanlæg som led i den integrerede vandmiljøplan for Besaya-floden, som ikke kun var rettet mod SNIACE, men at projektet endnu
kun var på udkaststadiet.
(54) Virksomheden er i færd med at forberede installationen af et anlæg til
behandling af spildevand. Alle initiativer, der vedtages i forbindelse
med behandling af det spildevand, virksomheden leder ud i Besaya-floden, er forbundet med de forholdsregler, der er truffet som led i dengenerelle vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen, som er erklæret af
national interesse, i øjeblikket vurderes teknisk. Indtil denne fase
afsluttes, er det umuligt at sige, hvilke forholdsregler de virksomheder,der leder spildevand ud i Besaya-floden, skal træffe i sidste ende.
(55) Ifølge de tekniske undersøgelser, der hidtil er foretaget i forbindelse
med den generelle vandmiljøplan for Saja/Besaya-floddalen skalspildevand, der udledes af industrivirksomheder i området, herunder
SNIACE, behandles på stedet af virksomhederne selv, og det vil blive
tilladt at lede renset spildevand ud i det almindelige spildevandssystemunder overholdelse af de grænser, der er fastsat i reglementet om
udledning, når der betales afgifter svarende til den tilladte forurenings-
mængde. Man har opgivet at behandle alt industrielt spildevand på etsærskilt rensningsanlæg parallelt med det kommunale, da denneløsning er meget kompleks.
(56) I brev af 16. april 1998 tilføjede de spanske myndigheder, at SNIACE
allerede havde erhvervet materialerne til rensningsanlægget uden
nogen form for offentlig støtte, idet der ikke findes konkrete planer om
at yde støtte af denne karakter.
Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega
kommune
(57) De spanske myndigheder oplyste, at Torrelavega kommune aldrig
havde overskredet sine beføjelser, og at fritagelsen for ovennævnteafgifter ikke var ensbetydende med en »eftergivelse« af gælden i
henhold til spansk lov.
(58) Torrelavega kommune deltog ikke i kreditoraftalen fra oktober 1996 i
forbindelse med betalingsstandsningen, men den havde indgået en
særaftale på grundlag af akkordbestemmelserne i spansk skattelovgiv-ning, hvori den accepterede de samme tab som de private investorer,
dvs. at alle indvilgede i at reducere beløbet og forlænge den frist, der
var fastsat i kreditoraftalen, samt at tillade, at betalingen blev spredtover en periode på fem år med en afdragsfri periode og de rentesatser,!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 10
der blev fastsat i kreditoraftalen. Det eneste formål med særaftalen var
at garantere, at SNIACE’ s skattegæld til kommunen blev betalt,eftersom de fritagne beløb ikke var omfattet af nogen garanti, og derikke fandtes ubehæftede aktiver. Aftalen var i nøje overensstemmelse
med artikel 129, stk. 4, i den generelle skattelov.
(59) Ifølge de spanske myndigheder skelner man i den spanske konkurslov
klart mellem begreberne eftergivelse på den ene side og reduktion af
beløbet og forlængelse af frister på den anden side. Eftergivelse kan
kun ske ved lov og benyttes generelt i krisesituationer, hvor det ertilrådeligt at fritage for skatter. Reduktion af beløb og forlængelse affrister indrømmes kun for at inddrive eller få mulighed for at garantere
betaling af i det mindste en del af gælden, og det sker kun i forbindelse
med konkursprocedurer, hvor den uomtvistelige tilstedeværelse afpanthavere (Banco Español de Crédito) med rettigheder til grunde ogbygninger gør det umuligt at gennemføre nogen form for geno-
prettelse, således som det er tilfældet i den foreliggende sag.
(60) De spanske myndigheder sendte Kommissionen en kopi af Torrelavega
kommunes beslutning nr. 4358/97 af 15. december, hvori det blandt
andet blev oplyst, at SNIACE’ s skatterestancer pr. denne dato var på
216 245 424 ESP plus et erhvervsskattebeløb for 1996 på 37 523 859ESP , hvortil skal lægges gebyrer og betaling af lovpligtige renter. Etbeløb på 101 093 800 ESP blev garanteret mod pant, og et beløb på 45
mio. ESP skal udbetales som kompensation. I henhold til artikel 73 i
den generelle skattelov nyder skat på fast ejendom godt af ensærbehandling, idet den betragtes som et implicit retligt pant.
(61) De spanske myndigheder understregede, at fritagelsen for betaling af
gælden vedrører skatteopgørelser, der ikke er omfattet af prioriteredekrav eller tidligere pant, og opgørelser af f.eks. erhvervsskat (impuestosobre actividades económicas), der kunne og burde annulleres,
eftersom de er baseret på et helt års aktiviteter (hvilket ikke var
relevant i 1995 og 1996, fordi virksomheden lå stille gennem fleremåneder):
(ESP)
Vand og renovation 4. kvartal 1994 3 808 525
Vand og renovation 1. kvartal 1995 1 230 231
Vand og renovation 2. kvartal 1995 1 410 205Vand og renovation 3. kvartal 1995 1 205 407Vand og renovation 4. kvartal 1995 1 217 353Erhvervsskat 1995 37 854 610Inkassogebyrer 24 837 978Vand og renovation 1. kvartal 1996 1 254 510Vand og renovation 2. kvartal 1996 1 404 795Vejskat 1996 6 700Erhvervsskat 1996 37 523 859Direkte beregning af erhvervsskat i 1995 4 449 635
I alt 116 197 108
(62) Ifølge den spanske regering kan man ikke betragte fritagelsen for at
betale en gæld på 116 mio. ESP som direkte eller indirekte støtte, fordikommunens beslutning var begrænset til den gæld, som ikke kunne
inddrives, hvoraf en del (f.eks. erhvervsskatten for 1995 og 1996 og
inkassogebyrerne) måtte eftergives delvis, eftersom beregningen varforetaget på grundlag af et helt års aktivitet, medens virksomheden
dårligt nok var aktiv i 1995 og 1996. Centralregeringen fastsætter
skatteprocenten for erhvervsskatten for hele den økonomiske aktivitet.Det vil sige, at regeringen går ud fra, at der findes en arbejdsstyrke oget energiforbrug, der svarer til virksomhedens normale aktivitets-
niveau. I virkeligheden blev produktionen indstillet i denne periode, og
beløbene for disse to år bør derfor automatisk eftergives.
(63) Af det samlede beløb, der var omfattet af aftalen om fritagelse for
betaling af gæld, udgjorde 100 216 447 ESP derfor uinddrivelig gæld
svarende til den fejlagtigt beregnede erhvervsskat og gebyrerne, der
var en postering svarende til den reelle skatterestance, fritagelsen!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 11
omfattede, hvilket vil sige, at denne postering blot var en regnskabs-
mæssig oplysning uden nogen som helst praktisk betydning.
(64) Der var også tale om en alvorlig regnefejl i forbindelse med de
resterende beløb, der vedrørte vandforbrug og renovation, idet taksten
for renovation mindst var baseret på en formodning om, at der villeblive tale om fuld økonomisk aktivitet, hvilket ikke var tilfældet i
1994, 1995 og 1996. Der blev derfor foretaget nye opgørelser, der
afspejlede det reelle aktivitetsniveau. Opgørelserne af erhvervsskattenfor 1995 og 1996 til 79 497 353 ESP var således helt urealistiske, ogde måtte derfor annulleres delvis.
(65) Resten af den gæld, beslutningen omfattede, kunne ikke inddrives på
nogen måde gennem administrative procedurer, da den ikke havdenogen forrang, og kommunens beslutning har derfor ingen praktiske
virkninger for virksomheden, da den omhandler beløb, som ikke kan
inddrives, eller som skulle have været annulleret, fordi virksomhedenikke havde nogen reel økonomisk aktivitet.
(66) De spanske myndigheder fremførte endelig, at Torrelavega kommune
blot handlede for at sikre en reel og effektiv beskyttelse af sinefinansielle interesser og gjorde alt, hvad der stod i dens magt for at
inddrive SNIACE’ s gæld. Dens initiativer var i fuld overensstemmelse
med gældende retsregler og fik på intet tidspunkt til følge, atkommunens midler blev reduceret. På den anden side kan man heller
ikke sige, at der var tale om direkte eller indirekte støtte til
virksomheden, idet fritagelsen for indfrielsen af gælden var begrænsettil beløb, som af forskellige årsager ikke kunne inddrives.
Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa)
om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende til
arbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt påvegne af SNIACE
(67) Den spanske regering gentog, at Fogasa betaler lønmodtagerne de
beløb, de har til gode i form af lønninger og honorarer i insolvente
eller konkursramte virksomheder. Denne støtte udbetales til arbejds-tagerne, hvilket indebærer, at kun de har ret til denne løngaranti, og atder aldrig er tale om støtte eller lån til virksomheder med gæld i form
af lønninger. En ministeriel bekendtgørelse af 20. august 1985
omhandler indgåelse af aftaler om tilbagebetaling af beløb udbetaltaf lønmodtagernes garantifond, og den nævner udtrykkeligt fondens
muligheder for at indgå aftaler om udsættelse og opdeling af
afviklingen af gælden i overensstemmelse med forskrifterne.
(68) Fogasa undertegnede to tilbagebetalingsaftaler med SNIACE i over-
ensstemmelse med bekendtgørelsen af 20. august 1985, der gennem-
førte artikel 32 i kongeligt dekret nr. 505/85 af 6. marts:
a) 5. november 1993
Samlet beløb inkl. renter: 1 362 708 700 ESP
Afviklingsperiode: otte årBetalingstermin: hver sjette månedRentesats: 10 %, som var den lovpligtige rentesats i 1993, jf.
bekendtgørelsen af 20. august 1985
Garanti: pant i fast ejendom
b) 31. oktober 1975
Samlet beløb inkl. renter: 339 459 878 ESPAfviklingsperiode: otte årBetalingstermin: hver sjette månedRentesats: 9 %, som var den lovpligtige rentesats i 1995, jf.
bekendtgørelsen af 20. august 1985
Garanti: pant i fast ejendom.
(69) I juni 1998 havde virksomheden afviklet et beløb på 186 963 594 ESP
i henhold til de to aftaler.
(70) Ifølge de spanske myndigheder indebærer aftalerne ikke, at staten har
ydet støtte eller tilskud som defineret i artikel 81 i den ændrede udgave
af den generelle finanslov. Herved forstås enhver fri tildeling afoffentlige midler foretaget af staten eller dens autonome organer til!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 12
enkeltpersoner eller offentlige eller private organer med henblik på at
fremme en aktivitet af social karakter eller at lette opfyldelsen af enoffentlig målsætning eller mere generelt, som det ville være tilfældetmed enhver form for støtte, der belaster statens eller dens autonome
organers budget, samt tilskud eller støtte, som helt eller delvis er
finansieret med EU-midler. De vedrører snarere virksomhedskreditter,som det pågældende organ har ret til i forhold til virksomheder, fordidet er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer arbejdstagere, der har
modtaget tilskud.
(71) Endelig fremførte den spanske regering, at de pågældende normer og
reglementer generelt anvendes på alle virksomheder, der befinder sig i
en af de nævnte situationer, og ikke er rettet mod bestemtevirksomheder eller sektorer. Fogasa udbetaler lønmodtagerne derestilgodehavender og udbetaler under ingen omstændigheder noget til de
pågældende virksomheder, da det er forbudt i henhold til gældende
lovgivning.
(72) Ud over at fremsætte sine bemærkninger til de spørgsmål, der
undersøges som led i proceduren, oplyste den spanske regering
desuden som svar på bemærkninger fra andre interesserede parter, atdet anmeldte lån på 2 mia. ESP , som Caja Cantabrica gav SNIACE,ikke udgjorde statsstøtte. Den henviste blandt andet til, at Caja
Cantabrica er et kreditinstitut, der henhører under privatretten, og som
må træffe sine investeringsbeslutninger under hensyntagen til renta-bilitets- og solvenskriterier. På baggrund af de oplysninger, der
foreligger i øjeblikket, erkender Kommissionen, at den formodede
støtte fra Caja Cantabrica ikke er omfattet af proceduren. Den kanimidlertid ikke helt udelukke, at der er tale om støtte, og denforbeholder sig ret til fortsat at undersøge dette spørgsmål uden for
rammerne af denne procedure.
VI. VURDERING AF DEN FORMODEDE STØTTE
(73) Kommissionen skal for det første afgøre, om de forskellige
foranstaltninger, der er omfattet af proceduren, udgør statsstøtte efter
traktatens artikel 92, stk. l, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Påbaggrund af de foreliggende oplysninger er Kommissionen kommet tilfølgende konklusion:
(74) SNIACE er en af de fem viskoseproducenter i EF. Virksomhedens
produkter sælges i de øvrige medlemsstater, og de forskelligeproducenter konkurrerer indbyrdes. Samhandelen mellem medlems-
staterne med viskosefibre (KN-kode 5504 10 00) steg i 1997 til ca.
101 000 tons. SNIACE er aktiv i en sektor i nedgang, hvilket hartvunget nogle af konkurrenterne til at rationalisere deres kapacitet. IEØS faldt produktionen af denne type fibre fra 760 000 tons i 1992 til
684 000 tons i 1997 (et fald på 10 %), og forbruget faldt i samme
periode med 11 %. Den gennemsnitlige udnyttelsesgrad lå omkring84 %, hvilket er forholdsvis lavt for en sektor med høj kapitalinten-
sitet. Ud over at forsyne det spanske marked har SNIACE traditionelt
leveret til andre europæiske markeder, især det italienske og detfranske. Desuden fremstiller SNIACE kunstfibre, især polyamidgarn.Denne sektor er præget af en betydelig overkapacitet og havde en
gennemsnitlig udnyttelsesgrad på kun 76 % i 1995-1997.
SNIACE’s manglende betaling af miljøafgifter siden 1987
(75) Det skal bemærkes, at den 1. marts 1998 var den samlede værdi af
restancerne med hensyn til miljøafgifter for udledning, inklusive
gebyrer og renter for perioden 1987-1995, på 6 268 766 095 ESP (og
ikke de 6 354 149 834 ESP , som de spanske myndigheder havdeberegnet uden at medregne de beløb, der allerede var inddrevet i 1987og 1988). Imidlertid blev den administrative procedure for at inddrive
gælden indledt for otte år siden på grundlag af den centrale
økonomisk-administrative domstols dom af 28. november 1990vedrørende lovligheden af opgørelserne for 1987 og 1988. Som despanske myndigheder selv erkender, har den administrative procedure
ikke opsættende virkning i den foreliggende sag, da SNIACE ikke har
forelagt bankgarantier for de gentagne opgørelser over miljøafgifter(undtagen for 1988).
(76) Kommissionen erkender til gengæld, at i henhold til spansk lov er det
skattevæsenet og ikke Confederación Hidrográfica del Norte, der er!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 13
ansvarlig for inddrivningen af SNIACE’ s gæld. I juni 1998 var der
inddrevet 85 383 739 ESP , hvilket svarer til lidt over 1 % af densamlede gæld. Imidlertid stiger gælden fortsat, blandt andet renterneberegnet efter den lovpligtige rentesats og gebyrerne.
(77) Kommissionen erkender, at det har vist sig at være vanskeligt at
inddrive gælden, især fordi SNIACE befinder sig i en alvorlig finansielsituation, og fordi virksomheden har indbragt de årlige opgørelser fordomstolene. Ved indtil nu ikke at have inddrevet beløbet, hvilket
muligvis ville have fået virksomheden til at gå konkurs, har
skattevæsenet muligvis villet søge at få dækket i det mindste en delde udestående miljøafgifter, hvilket ellers ville have været umuligt, dader er andre kreditorer med højere prioritet.
(78) Afslutningsvis kan tilføjes, at Kommissionens undersøgelse ikke i
øjeblikket gør det muligt at konkludere, at den manglende betaling afmiljøafgifterne indeholder statsstøtte. På grund af de komplekse
juridiske dilemmaer, der opstår som følge af spørgsmålet om, hvorvidt
de offentlige myndigheder har givet SNIACE forskelsbehandling vedikke at inddrive de skyldige afgifter, har Kommissionen til hensigt atudsætte sin afgørelse herom.
Intet krav om socialsikringsbidrag siden 1991
(79) Kommissionen bestrider ikke de spanske myndigheders argument,
hvorefter finansforvaltningen for socialsikringen har handlet for at
beskytte egne interesser. Kommissionen understreger samtidig, at den
på ingen måde anfægter socialsikringssystemet i Spanien generelt.
(80) De spanske myndigheder har imidlertid erkendt, at hvis finans-
forvaltningen for socialsikringssystemet havde krævet gælden indfriet,
kunne konsekvensen have været en lukning af virksomheden. Det er
derfor tydeligt, at den tolerance, finansforvaltningen for socialsikrings-systemet har udvist i forbindelse med udsættelsen af betalingen afSNIACE’ s socialsikringsbidrag gennem mange år, har givet virk-
somheden en betydelig fordel.
(81) På den anden side er det også tydeligt, at de gældende regler for
socialsikring giver myndighederne et vist spillerum ved behandlingenaf visse typer sager, hvilket er sket i den foreliggende sag. Kommis-
sionen understreger, at det netop er det skøn, finansforvaltningen for
socialsikringen har foretaget i den foreliggende sag, og at virk-somheden synes at være urentabel, der har fået den til at afvise de
spanske myndigheders opfattelse af, at de foranstaltninger, finans-
forvaltningen for socialsikringen har iværksat med hensyn til SNIACE,kan betragtes som generelle foranstaltninger (
1).
(82) På trods af, at finansforvaltningen for socialsikringen har handlet i
overensstemmelse med de gældende regler, synes behandlingen af
SNIACE’ s restancer, der flere gange er blevet omlagt ifølge aftalerherom, ikke at afspejle markedsvilkårene. Det er Kommissionensvanlige praksis at foretage en sammenligning med værdien på det
pågældende tidspunkt af den referencesats, som den pågældende
medlemsstat har fastsat. Imidlertid blev der ikke fastsat en sådan satsfor Spanien før i august 1996. Ved undersøgelse af, om en rentesatssvarer til markedsvilkårene, har Kommissionen derfor i tidligere sager,
der omfattede omlægning af restancer til socialsikringen (
2), foretaget
en sammenligning med den gennemsnitlige rente, der anvendtes afprivate spanske banker for lån med en løbetid på over tre år. Ifølge
Banco de Españas statistikker var den gennemsnitlige rentesats, der
anvendtes af private spanske banker for lån med en løbetid på over treår i den pågældende periode, følgende: 1991: 18,24 %, 1992: 17,28 %,1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i 1996: 11,06 % (
3).
De øvrige vilkår for omlægningsaftalerne, hvor størstedelen af
betalingen af hovedstol og renter samles i slutningen af perioden!B
(1) Generaladvokat Jakobs udtalte i sine konklusioner af 24. september 1998 i sag
C-256/97, D.M. Transport SA, at det er tydeligt, at tolererer man under visse
omstændigheder permanent og generøst, at betalingen af socialsikringsbidrag
udskydes, kan det give den pågældende virksomhed betydelige forretningsmæssige
fordele og i ekstreme tilfælde vaere ensbetydende med en fritagelse for at skullebetale dem (punkt 33) (foreløbig oversættelse).
(
2) Jf. f.eks. Tubacex-sagen, EFT L 8 af 11.1.1997.
(3) Følgende referenceværdier, er senere anvendt for Spanien: 1.8.1996-1.11.1996:
13,45 %, 1.11.1996-1.1.1997: 11,4 %, 1.1.1997-1.8.1997: 10,56 %,
1.8.1997-1.1.1998: 6,22 %, 1.1.1999 til dags dato: 0,620 %.1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 14
(tilsyneladende for at lette virksomhedens genoprettelse), svarer heller
ikke til de normale markedsvilkår.
(83) Det må derfor konkluderes, at aftalerne indeholdt elementer af
statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92, stk. l, hvilket er ulovligt, da
de ikke var anmeldt til Kommissionen, jf. traktatens artikel 93, stk. 3.Det er vanskeligt at beregne den ulovlige støtte nøjagtigt, men den måmindst svare til den finansielle fordel ved den nedsatte rentesats der
anvendes, og gælde fra det tidspunkt, hvor gælden opstod.
En lånegaranti på i alt 1 mia. ESP godkendt ved lov 7/93
(84) Selv om de spanske myndigheder beklageligvis ikke underrettede
Kommissionen om, at det regionale parlament i Cantabrien havde tilhensigt at godkende den pågældende garanti — det skal bemærkes, at
virksomheden blandt andet fremstiller polyamidfibre, som er omfattet
den kontrol, der er indført ved rammebestemmelserne for støtte tilkunstfiberindustrien — kan den acceptere, at det regionale parlament
ikke selv udsteder garantier, og at det ville have været påkrævet at
træffe en række yderligere administrative foranstaltninger for atgennemføre garantien. På den anden side har Kommissionen ikkekendskab til nogen form for bevis for, at vedtagelsen af loven gav
SNIACE en forretningsmæssig fordel. Under forudsætning af at den
spanske regering forud underretter Kommissionen om ethvert forslagom at formalisere garantien, konkluderer Kommissionen derfor, at lov7/93 ikke i sig selv giver SNIACE en særlig fordel, og at den således
ikke indeholder statsstøtte.
Aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til rensning af
spildevand
(85) Kommissionen skal bemærke, at ifølge oplysningerne fra den spanske
regering befinder den regionale vandmiljøplan for Saja/Besaya-flod-
dalen sig i den tekniske vurderingsfase, og så længe denne fase ikke er
færdig, ved man ikke, hvilke foranstaltninger der skal træffes i sidsteende for virksomhedernes (herunder SNIACE’ s) udledning af spilde-
vand i Besaya-floden. Kommissionen bemærker sig endvidere den
spanske regerings garantier for, at de foranstaltninger, SNIACEallerede har iværksat i forbindelse med opførelsen af rensnings-anlægget, ikke har givet anledning til nogen form for offentligt tilskud,
og at der heller ikke er planer herom. Kommissionens undersøgelse
giver den således ikke grund til at mene, at der er tale omstøtteelementer i denne forbindelse.
Delvis eftergivelse af gæld på i alt 116 mio. ESP til Torrelavega
kommune
(86) Oplysningerne fra den spanske regering tyder på, at Torrelavega
kommune har handlet på denne måde for at beskytte alle de fordringermod SNIACE, som den kan gøre gældende i henhold til spansk ret.Kommissionen undersøgte desuden, om den offentlige kreditors
adfærd i dette tilfælde udelukkende skyldtes et ønske om at optimere
sine muligheder for at inddrive de forfaldne afgifter, og om denshandlinger svarede til en privat investors adfærd. Som Kommissionen
erkendte ved indledningen af proceduren, kunne de offentlige
myndigheder ved ikke at tilslutte sig de private kreditorers aftale fraoktober 1996 (som blandt andet betød, at 40 % af gælden skullekonverteres til aktier) som led i betalingsstandsningen i princippet
beskytte alle deres fordringer. Kommissionen erkender desuden, at den
uafhængige aftale mellem Torrelavega kommune og SNIACE, der blevindgået parallelt med kreditoraftalen, ikke synes at give SNIACE enbedre behandling end kreditoraftalen. Tværtimod omfattede »efter-
givelsen« af gæld hovedsagelig beløb, som reelt ikke kunne inddrives,
først og fremmest fordi virksomheden ikke havde nogen økonomiskeaktiviteter i store dele af 1995 og 1996. Restancerne må derfor
beregnes på ny, selv om Kommissionen endnu ikke har modtaget
detaljerede oplysninger om de ændrede opgørelser.
(87) På grundlag af de foreliggende oplysninger kan Kommissionen derfor
acceptere, at Torrelavega kommunes handlinger i forbindelse med
proceduren ikke gav SNIACE nogen urimelig fordel eller førte til en
eftergivelse af gæld, og der er således ikke tale om statsstøtte.!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 15
Aftaler mellem SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa)
om tilbagebetaling af et beløb på i alt 1,702 mia. ESP svarende tilarbejdstagernes løntilgodehavender, som Fogasa har udbetalt påvegne af SNIACE
(88) Kommissionen gentager sine udtalelser fra indledningen af proceduren
om, at den ikke modsætter sig Fogasas indgreb, for så vidt som det
bestod i på SNIACE’ s vegne og i overensstemmelse med Fogasas
regler at dække virksomhedens ansattes retmæssige fordringer, somellers ikke ville være blevet dækket. I overensstemmelse med
Kommissionens praksis må ethvert skønsmæssigt fastsat offentligt
bidrag til dækning af sådanne omkostninger imidlertid betragtes somstøtte og ikke som en generel foranstaltning, hvis det giver virk-somheden finansielle fordele, uanset om udbetalingerne foretages
direkte til virksomheden eller til de ansatte gennem et offentligt organ.
(89) Efter Kommissionens opfattelse af disse aftaler kan Fogasa vælge at
udsætte eller opdele betalingerne i op til otte år. De udsatte beløbtilskrives renter til den lovpligtige sats. Selv om aftalerne er i
overensstemmelse med de gældende regler, synes de ikke at afspejle de
herskende markedsvilkår. Af samme grund som angivet ovenfor iforbindelse med restancer til socialsikringen (der blev først fastsat enreferencesats for Spanien i august 1996) har Kommissionen foretaget
en sammenligning med den gennemsnitlige rentesats, der blev anvendt
af private banker for lån med en løbetid på over tre år i den pågældendeperiode, nemlig: 1993: 16,19 %, 1994: 12,51 %, 1995: 13,09 % og i1996: 11,06 %. Disse satser ligger langt over dem, der blev anvendt i
aftalerne. Endvidere tvivler Kommissionen stadig på, om virk-
somheden vil være i stand til at opfylde betingelserne i aftalerne ibetragtning af dens finansielle problemer. På trods af gentagne
opfordringer har den spanske regering ikke fremlagt nærmere oplys-
ninger om, hvilken type pant Fogasa fik tilbudt som garanti.
(90) I overensstemmelse med det standpunkt, der tidligere blev indtaget i
forbindelse med restancerne til socialsikringen må man derforkonkludere, at omlægningsaftalerne med Fogasa indeholdt statsstøtte
efter EF-traktatens artikel 92, stk. 1, som var ulovlig, fordi den ikke var
anmeldt til Kommissionen. Ligesom med restancerne til socialsik-ringen er det vanskeligt at fastslå, præcis hvor stort et ulovligt
støttebeløb der er tale om, men det må mindst svare til den finansielle
fordel ved, at rentesatserne i henhold til omlægningsaftalerne kun varpå henholdsvis 10 % og 9 %.
(91) Efter at have fastslået, at den manglende betaling af miljøafgifterne,
omlægningen af restancerne til socialsikringen og tilbagebetalings-
aftalerne med Fogasa udgør ulovlig statsstøtte, må Kommissionen tage
stilling til, om denne støtte er uforenelig med fællesmarkedet ogEØS-aftalen.
(92) EF-traktatens artikel 92, stk. 1, fastslår princippet om, at støtte, der
opfylder dens kriterier, er uforenelig med fællesmarkedet. De
undtagelser fra dette princip, der er fastsat i artikel 92, stk. 2, finderikke anvendelse i den foreliggende sag på grund af støttens karakter ogformål.
(93) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra a) og c) for støtte til
fremme af udviklingen i bestemte områder, skal Kommissionenbemærke, at det område, hvor SNIACE er beliggende siden september1995 modtager regionalstøtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra a), og
inden denne dato modtog det støtte i medfør af artikel 92, stk. 3, litra
c). Imidlertid kan støtten til SNIACE ikke siges at fremme udviklingenaf visse økonomiske regioner, således som denne bestemmelseforeskriver, da den blev givet som driftsstøtte, altså uden at skulle
opfylde kravene om investering eller skabelse af arbejdspladser.
Desuden kan driftsstøtte i områder, der er omfattet af artikel 92, stk. 3,litra a), kun komme i betragtning med henblik på denne undtagelse i
exceptionelle tilfælde, og kun hvis den gives på strikte betingelser og
under streng kontrol til kriseramte virksomheder (se nedenfor).
(94) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra b), er det klart, at
støtten ikke skulle fremme virkeliggørelsen af et projekt af fælles-europæisk interesse eller afhjælpe alvorlige forstyrrelser i den spanske
økonomi. Den spanske regering har heller ikke forsøgt at påberåbe sig
disse grunde.!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 16
(95) Hvad angår undtagelsen i artikel 92, stk. 3, litra d), er det tydeligt, at
støtten ikke skulle fremme kulturen og bevarelse af kulturarven.
(96) Kommissionen koncentrerer derfor sin vurdering af foranstaltningerne
til fordel for SNIACE om det uspecificerede regionale element i
artikel 92, stk. 3, litra c), hvor der indrømmes en undtagelse for »støttetil fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrersamhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles
interesse«. Støtten til SNIACE kunne betragtes som støtte til en
kriseramt virksomhed på grund af den finansielle situation, hvoriSNIACE befandt sig i den periode, hvor støtten kom til udbetaling.
(97) Kommissionen finder, at støtte til kriseramte virksomheder indebærer
en meget høj risiko for, at arbejdsløshed og industrielle problemeroverføres fra en medlemsstat til en anden, idet den anvendes til at
opretholde status quo og dermed forhindrer de markedsøkonomiske
kræfter i at fremkalde den normale proces, hvor de mindstkonkurrencedygtige virksomheder forsvinder under forsøget på attilpasse sig nye konkurrencevilkår. Samtidig er der mulighed for, at
støtten kan have fordrejende virkninger for konkurrencen og
samhandelen, idet den påvirker prispolitikken hos støttemodtagerne,der vælger en salgsstrategi med lavere priser for at blive på markedet.
(98) Derfor har Kommissionen i årenes løb udviklet en særlig opfattelse af,
hvorledes støtte til kriseramte virksomheder bør vurderes. Fælles-skabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstruktu-
rering af kriseramte virksomheder (
1) opstiller en række betingelser,
som støtten skal opfylde, og skelner mellem rednings- og omstruk-tureringsstøtte.
(99) Redningsstøtte, dvs. støtte, der gives for at give en virksomhed
mulighed for midlertidigt at videreføre sine aktiviteter, mens mananalyserer årsagerne til forværringen af dens økonomiske situation og
når frem til en passende løsning, kan kun betragtes som forenelig med
fællesmarkedet, når den opfylder følgende betingelser:
a) den skal bestå af tilførsel af likviditet i form af lånegarantier eller
lån til normal markedsrente
b) den skal være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at
sikre virksomhedens fortsatte beståen (f.eks. dækning af løn-
udgifter, rutinemæssige leverancer, osv.)
c) den må kun ydes i det tidsrum, der er nødvendigt for at få fastlagt
de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger (normalt
ikke over seks måneder)
d) den skal være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og må
ikke have uacceptable virkninger for situationen i sektoren i andre
medlemsstater.
(100) Det generelle princip er, at omstruktureringsstøtten kun godkendes,
hvis den er i Fællesskabets interesse og er ledsaget af et bæredygtigt
omstrukturerings/saneringsprogram, som skal forelægges Kommis-sionen med de fornødne detaljer. Omstruktureringsplanen skal opfyldealle nedenstående betingelser:
a) Planen skal genoprette virksomhedens rentabilitet og solvens på
lang sigt inden for en rimelig tidsfrist og på grundlag af realistiske
vurderinger af dens fremtidige driftsvilkår.
b) Planen skal så vidt muligt opveje eventuelle skadelige virkninger
for konkurrenterne.
c) Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det strengt
nødvendige for at gennemføre omstruktureringen og stå i forholdtil de fordele, der forventes fra Fællesskabets synspunkt. Støtte-
modtagerne vil derfor normalt skulle yde et betydeligt bidrag til
omstruktureringsprogrammet af egne midler eller gennem fi-nansiering udefra på markedsvilkår.
(101) Endelig har medlemsstaternes muligheder for at yde støtte til
kunstfibersektoren siden 1977 været underlagt visse begrænsninger,der blev indført for at mindske støtte, der førte til øget kapacitet til
produktion af de vigtigste kunstfibre. Eftersom SNIACE fremstiller!B
(1) EFT C 368 af 23.12.1994, s. 12.1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 17
kunstfibre, og den pågældende støtte delvis synes at bidrage til
sådanne aktiviteter, kan de omhandlede støtteforanstaltninger kunbetragtes som forenelige med fællesmarkedet, hvis de samtidigopfylder kravene i rammebestemmelserne for statsstøtte til kunst-
fibersektoren. Selv om støtten er blevet givet gennem en periode på
flere år, må den analyseres på baggrund af betingelserne i denugældende rammebestemmelser. Rammebestemmelserne omfatterblandt andet støtte til investering i ekstrudering og teksturering af
fire fibre, nemlig polyester, polyamid, akrylfibre og polypropylen. De
siger klart, at store virksomheder (dvs. virksomheder, der ikke erSMV) kun kan få godkendt støtte (op til 50 % af det relevante
støtteloft), hvis støtten medfører en væsentlig nedskæring af den
relevante kapacitet, eller hvis markedet for de relevante produkter erpræget af strukturel mangel på udbudssiden, og støtten ikke vil føre tilen betydelig forøgelse af kapaciteten.
(102) I den foreliggende sag har den spanske regering ikke forsøgt at
argumentere for, at der var tale om rednings- eller omstrukturerings-støtte, og den har heller ikke forelagt beviser for, at der findes engennemførlig omstruktureringsplan, eller at SNIACE’ s aktiviteter på
markedet vil blive begrænset. Alt dette medvirker til at bekræfte, at
støttens eneste virkning har været at gøre det muligt for virksomhedenat opretholde driften.
(103) Hvad angår den rentabilitetsplan, som Kommissionen fik forelagt af
klageren, inden proceduren blev indledt, bekræftede den spanskeregering blot, at konsulentens konklusion om, at »SNIACE’ slevedygtighed udelukkende skyldes, at virksomheden modtager
subsidier, der muliggør investeringsprojekter og omlægning af gæld«,
blot var en privat opfattelse, der kom til udtryk i en privatundersøgelse, og den afspejlede ikke nødvendigvis de spanskemyndigheders holdning.
(104) Hvad angår SNIACE’ s aktiviteter inden for kunstfibersektoren, kender
Kommissionen i øvrigt ikke til nogen plan, der skal reducerekapaciteten betydeligt. Kapacitetens udnyttelsesgrad er i øvrigt fortsat
utilfredsstillende inden for denne sektor, hvor der foregår betydelig
samhandel mellem medlemsstaterne.
VII. KONKLUSIONER
(105) Kommissionen finder derfor, at Spanien har ydet ulovlig statsstøtte i
form af omlægning af gælden til socialsikringen og indgåelse af to
tilbagebetalingsaftaler med Fogasa i strid med traktatens artikel 93,
stk. 3, hvilket er uforeneligt med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
(106) Da støtten er ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet og EØS-
aftalen, skal den betales tilbage, og dens økonomiske virkning skal
udlignes —
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Følgende foranstaltninger, som Kongeriget Spanien har gennemført til fordel
for Sociedad Nacional de Industrias y Aplicaciones de Celulosa Española SA
(SNIACE) udgør ikke statsstøtte:
a) aftalen af 8. marts 1996 (som ændret ved aftale af 7. maj 1996) mellem
SNIACE og socialsikringens finansforvaltning om at omlægge gæld meden hovedstol på 2 903 381 848 ESP (17 449 676,34 EUR), yderligere
ændret ved aftale af 30. september 1997 om at omlægge gæld med en
hovedstol på 3 510 387 323 ESP (21 097 852,72 EUR)
b) aftalerne af henholdsvis 5. november 1993 og 31. oktober 1995 mellem
SNIACE og lønmodtagernes garantifond (Fogasa) om beløb på henholds-
vis 1 362 708 700 ESP (8 190 044,23 EUR) og 339 459 878 ESP
(2 040 194,96 EUR).!B
!M11999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 18
De øvrige forhold, der var omfattet af proceduren efter EF-traktatens artikel
93, stk. 2, nemlig en lånegaranti på i alt 1 mia. ESP , der blev godkendt ved lov7/93, aftalerne om finansiering af opførelsen af et anlæg til behandling afspildevand og Torrelavega kommunes delvise eftergivelse af gæld udgør ikke
støtte, og proceduren er således afsluttet. Spanien skal imidlertid senest to
måneder efter datoen for denne beslutning underrette Kommissionen om deændrede opgørelser, som Torrel avega kommune har udarbejdet over
SNIACE’ s erhvervsskat for perioden fra 1995 frem til dags dato. Kommis-
sionen vedtager senere en særskilt beslutning med hensyn til den ubetalte
miljøafgift for perioden 1987-1995.
Artikel 3
Kongeriget Spanien underretter senest to måneder efter datoen for
meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om de foranstaltninger,Spanien har truffet for at gennemføre den.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Spanien.!B
!M1
!B1999D0395 — DA — 16.01.2001 — 001.001 — 19