1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M6 RÅDETS DIREKTIV
af 29. januar 1985
om finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol som omhandlet i direktiv 89/662/EØF, 90/
425/EØF, 90/675/EØF og 91/496/EØF
(ændret og kodificeret)
(85/73/EØF) ◄
(EFT L 32 af 5.2.1985, s. 14)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv 88/409/EØF af 15. juni 1988 L 194 28 22.7.1988
►M2Rådetsdirektiv 93/118/EF af 22. december 1993 L 340 15 31.12.1993
►M3Rådetsdirektiv 94/64/EØF af 14. december 1994 L 368 8 31.12.1994
►M4Rådetsdirektiv 95/24/EF af 22. juni 1995 L 243 14 11.10.1995
►M5Rådetsdirektiv 96/17/EF af 19. marts1996 L 78 30 28.3.1996
►M6Rådetsdirektiv 96/43/EF af 26. juni 1996 L 162 1 1.7.1996
►M7Rådetsdirektiv 97/79/EF af 18. december 1997 L 24 31 30.1.1998
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 280 af 29.10.1994, s. 91 (93/118/EF)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra
den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980,s. 1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 29. januar 1985
om finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol som
omhandlet i direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF, 90/675/EØF og 91/
496/EØF
(ændret og kodificeret)
(85/73/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-miske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:Med henblik på bl.a. at gøre sundhedsgarantierne ensartede for forbru-
gerne er der ved direktiv 64/433/EØF (
4), senest ændret ved direktiv 83/
90/EØF (5), fastsat bestemmelser om sundhedsmæssig undersøgelse og
kontrol af fersk kød, der vil kunne bringes i handelen inden for Fælles-skabet;
med henblik på at beskytte menneskers og dyrs sundhed inden for
Fællesskabet er det ved direktiv 72/462/EØF (
6), senest ændret ved
direktiv 83/91/EØF (7), fastsat, at medlemsstaternes kompetente
myndigheder skal foretage sundhedsmæssige kontrol ved indførsel af
fersk kød, og at veterinærsagkyndige fra medlemsstaterne og Kommis-sionen skal foretage sundhedsmæssig kontrol i de eksporterendetredjelande;
direktiv 64/433/EØF vedrører kun fersk kød, som vil kunne bringes i
handelen inden for Fællesskabet; medlemsstaternes myndigheder hardog iværksat nationale ordninger for kontrol af fersk kød, der udeluk-kende er bestemt til det nationale marked;
der er ved direktiv 71/118/EØF (
8), senest ændret ved direktiv 84/642/
EØF (9), fastsat bestemmelser om sundhedsmæssig undersøgelse og
kontrol af fersk fjerkrækød;
i forbindelse med denne sundhedsmæssige undersøgelse og kontrol
opkræves der afgifter, hvis finansiering for tiden sker på forskellig
måde i medlemsstaterne; denne uensartethed vil kunne påvirkevilkårene for konkurrencen mellem produkter, hvoraf størstedelen eromfattet af fællesmarkeds ordninger;
for at råde bod på denne situation bør der fastsættes ensartede regler
for finansiering af undersøgelser og kontrol af denne art;
som følge af nationale forvaltnings- og finansieringsbestemmelser og
-procedurer, bør der fastsættes en yderligere frist på to år med henblik1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 2
(1) EFT nr. C 168 af 28. 6. 1984, s. 4, EFT nr. C 97 af 29. 4. 1981, s. 12, og
EFT nr. C 162 af 22. 6. 1984, s. 10.
(2) EFT nr. C 87 af 5. 4. 1982, s. 116 og udtalelse afgivet den 17. 1. 1985
(endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT nr. C 307 af 19. 11. 1984, s. 1 og Udtalelse afgivet den 12. 12. 1984
(endnu ikke offentliggjort i EFT).
(4) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64.
(5) EFT nr. L 59 af 5. 3. 1983, s. 10.
(6) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 28.
(7) EFT nr. L 59 af 5. 3. 1983, s. 34.
(8) EFT nr. L 55 af 8. 3. 1971, s. 23.
(9) EFT nr. L 339 af 27. 12. 1984, s. 26.▼M6
▼B
▼B
på at gøre det muligt for Den hellenske Republik at iværksætte den
nødvendige mekanisme til opkrævning af afgiften i forbindelse medundersøgelse og kontrol —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Medlemsstaterne sørger for — efter de nærmere regler i bilag A — at
opkræve en EF-afgift til dækning af udgifterne til undersøgelse ogkontrol af de i nævnte bilag omhandlede produkter, herunder den
undersøgelse og kontrol der har til formål at sikre beskyttelsen af dyr
i slagterier i overensstemmelse med kravene i direktiv 93/119/EØF.
Artikel 2
Medlemsstaterne sørger for — efter de nærmere regler i bilag B — at
opkræve en EF-afgift til dækning af udgifterne til den i direktiv 96/23/EF (
1) fastsatte undersøgelse og kontrol.
Artikel 3
Medlemsstaterne sørger for — efter de nærmere regler i bilag C — at
opkræve en EF-afgift til dækning af udgifterne til undersøgelse og
kontrol af de i nævnte bilag omhandlede levende dyr.
Artikel 4
1. Indtil bestemmelserne om EF-afgifterne er vedtaget, sørger
medlemsstaterne for finansieringen af de undersøgelser og den kontrol,der ikke henhører under artikel 1, 2 og 3.
2. Med henblik på stk. 1 kan medlemsstaterne opkræve nationale
afgifter under overholdelse af principperne for EF-afgifterne.
Artikel 5
1. EF-afgifterne fastsættes således, at de dækker de omkostninger,
som den kompetente myndighed har i forbindelse med
— lønninger og sociale ordninger til kontroltjenesten
— administration i forbindelse med undersøgelse og kontrol, hvortil
kan henregnesde udgifter, der er nødvendige til kontrolpers onaletsefter- og videreuddannelse
— udførelse af den i artikel 1, 2 og 3 omhandlede undersøgelse og
kontrol.
2. Enhver direkte eller indirekte refusion af de i dette direktiv fast-
satte afgifter forbydes. en medlemsstats eventuelle anvendelse af det ibilag A, B og C omhandlede faste gennemsnit betragtes dog ikke vedvurdering af enkelttilfælde som en indirekte refusion.
3. En medlemsstat kan opkræve beløb, der er større end EF-afgif-
terne, forudsat at den samlede afgift, som medlemsstaten opkræver,ikke overstiger de faktiske undersøgelsesudgifter.
4. Uden at dette berører valget af den myndighed, der er beføjet til
at opkræve EF-afgifterne, træder disse i stedet for enhver anden sund-hedsskat eller -afgift, som nationale, regionale eller kommunalemyndigheder i medlemsstaterne opkræver for den i artikel 1, 2 og 3nævnte undersøgelse og kontrol samt for udstedelse af certifikat.
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for at opkræve
en afgift til epizootibekæmpelse og bekæmpelse af enzootiskesygdomme.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 3
(1) EFT nr. L 125 af 23. 5. 1996, s. 10.▼M6
▼M6
Artikel 6
1. Medlemsstaterne underretter regelmæssigt Kommissionen
— om fordelingen og anvendelsen af EF-afgifterne; de skal kunne
begrunde beregningsmetoden
— om de for hvert år anvendte omregningskurser i henhold til artikel 7
— om det eller de steder, hvor EF-afgifterne opkræves, og giver den
nødvendige dokumentation.
2. Som led i den kontrol på stedet, der henhører under Kommission-
en, kan denne i samarbejde med de kompetente nationale myndighederkontrollere, hvordan dette direktiv reelt anvendes.
3. Når en medlemsstat finder, at kontrollen udføres på en sådan
måde i en anden medlemsstat, at afgifterne efter dette direktiv ikkeeller ikke i tilstrækkelig grad dækker omkostningerne, anvender dende relevante bestemmelser i direktiv 89/608/EØF, navnlig artikel 10
og 11.
Artikel 7
1. Kursen for omregning af de i dette direktiv i ecu fastsatte beløb
til national valuta er den kurs, der offentliggøres hvert år i C-udgaven
afDe Europæiske Fællesskabers Tidende på den første arbejdsdag i
september.
Denne kursanvendesfra den 1. januar året efter.2. Uanset stk. 1
— anvender medlemsstaterne for 1994 den omregningskurs, der var
gældende den 1. september 1992
— anvender medlemsstaterne for 1995-1998 gennemsnittet af de
omregningskurser, der er offentliggjort i henhold til stk. 1 for de
sidste tre års vedkommende.
Artikel 8
Rådet kan med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen ændre
bilag A, B og C, bl.a. for at vedtage faste størrelser for EF-afgifterne,de nærmere gennemførelsesbestemmelser herfor og undtagelsesbestem-melser.
Artikel 9
1. Den Hellenske Republik kan fravige principperne i dette direktiv,
når omkostningerne ved opkrævningen af afgiften af geografiskegrunde i afsides beliggende egne er højere end afgiftsprovenuet.
De græske myndigheder underretter Kommissionen om den geografiske
udstrækning af undtagelsesbestemmelserne.
Oplysningerne ledsages af den nødvendige dokumentation.2. For andre meget afsides beliggende egne kan andre medlemsstater
gives tilladelse til at anvende samme undtagelsesbestemmelser ihenhold til fremgangsmåden i direktiv 89/662/EØF.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 4
▼M6
BILAG A
KAPITEL I
Afgifter på kød, der er omfattet af direktiv 64/433/EØF, 71/118/EØF, 91/
495/EØF og 92/45/EØF
Den afgift, der er omhandlet i artikel 1, fastsættes i overensstemmelse med
artikel 5, stk. 1, på følgende måde:
1. Med forbehold af punkt 4 og 5 opkræver medlemsstaterne til dækning af
udgifter til undersøgelse i forbindelse med slagtning følgende faste beløb:
a) oksekød:
— voksent kvæg: 4,5 ECU/dyr
— ungkvæg: 2,5 ECU/dyr
b) hovdyr/enhovede dyr: 4,4 ECU/dyr
c) svinekød: slagtekroppe af en vægt på
— under 25 kg: 0,5 ECU/dyr
— 25 kg og derover: 1,30 ECU/dyr
d) fåre- og gedekød: slagtekroppe af en vægt på:
— under 12 kg: 0,175 ECU/dyr
— 12 til 18 kg: 0,35 ECU/dyr— over 18 kg: 0,5 ECU/dyr
e) fjerkrækød:
i) enten som et fast beløb af følgende størrelse:
— for slagtekyllinger og slagtehøns, andet ungfjerkræ til opfedning af
en vægt på under 2 kg samt udsætterhøner: 0,01 ECU/dyr
— andet ungfjerkræ til opfedning af en slagtet vægt på over 2 kg:
0,02 ECU/dyr
— andet voksent, større fjerkræ på 5 kg og derover: 0,04 ECU/dyr
ii) eller hvis en medlemsstat beslutter ikke at skelne mellem de forskel-
lige kategorier af fjerkræ som omhandlet i nr. i): 0,03 ECU/stk.
fjerkræ
f) kaninkød og kød af småfjervildt og småhårvildt:
— for kaniner, småfjervildt og småhårvildt de faste beløb i litra e)
— for følgende landpattedyr:
— vildsvin: beløbene i litra c) forhøjet med udgifterne til den i
direktiv 92/45/EØF nævnte trikinoskopiundersøgelse, hvis belø-
bene er utilstrækkelige til at dække denne undersøgelse
— drøvtyggere: beløbene i litra d).
2. Kontrol og undersøgelse i forbindelse med opskæring, jf. navnlig artikel 3,
stk. 1, litra B, i direktiv 64/433/EØF og artikel 3, stk. 1, litra B, i direktiv
71/118/EØF dækkes
a) enten ved tillæg af et fast beløb på 3 ECU/ton kød, der kommer ind på en
opskæringsvirksomhed.
Dette beløb læggestil de i punkt 1 nævnte beløb
b) eller ved opkrævning af de faktiske undersøgelsesomkostninger pr. time.
Hvis opskæringen udføres i den virksomhed, hvorfra kødet stammer, fore-
tages en nedsættelse på indtil 55 % af de i første afsnit fastsatte beløb.
En medlemsstat, der vælger ordningen med præsteret time, skal være i stand
til over for Kommissionen at bevise, at den i litra a) fastsatte afgift ikke kan
dække de faktiske omkostninger.
3. Medlemsstaterne opkræver et beløb, som svarer til de faktiske omkostninger i
forbindelse med kontrol og undersøgelse af kød under oplagring i overens-
stemmelse med navnlig artikel 3, stk. 1, litra D, i direktiv 64/433/EØF og
artikel 3, stk. 1, litra C, i direktiv 71/118/EØF.
Gennemførelsesbestemmelserne for dette punkt kan fastsættes efter proce-
duren i artikel 16 i direktiv 64/433/EØF eller artikel 21 i direktiv 71/118/
EØF, navnlig med henblik på at afgøre spørgsmålet om interventionskød og
kød, der oplagresi flere partier i kort tid.
4. Medlemsstaterne kan til dækning af højere omkostninger
a) forhøje de i punkt 1 og punkt 2, litra a), fastsatte beløb for en given virk-
somheds vedkommende.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 5
▼M6
Betingelserne herfor kan foruden de i punkt 5, litra a), nævnte være
følgende:
— øgede udgifter til kontrol som følge af, at slagtedyrene er uensartede
med hensyn til alder, størrelse, vægt og sundhedstilstand
— øget ventetid og andre uproduktive perioder for kontrolpersonalet som
følge af utilstrækkelig planlægning i virksomheden af dyreleveran-
cerne eller på grund af tekniske mangler og svigt, f.eks. i ældre
virksomheder
— hyppige forsinkelser ved gennemførelsen af slagtningerne, f.eks. som
følge af utilstrækkeligt slagtepersonale og deraf følgende nedsat
udnyttelse af kontrolpersonalet
— øgede omkostninger på grund af særlige transporttider
— øget tidsforbrug på grund af hyppigt vekslende slagtetider, som
kontrolpersonalet ikke har nogen indflydelse på
— hyppige afbrydelser i slagtningsprogrammet som følge af påkrævede
rensgørings- og desinfektionsforanstaltninger
— gennemførelse af undersøgelser af dyr, der efter anmodning fra ejeren
slagtes uden for de normale slagtetider.
Størrelsen af forhøjelsen af det faste centralniveau for afgiften afhænger
af størrelsen af de omkostninger, der skal dækkes
b) opkræve en afgift svarende til de faktiske omkostninger.
5. Medlemsstater med lønomkostninger, en virksomhedsstruktur og et forhold
mellem dyrlæger og inspektører, der afviger fra det EF-gennemsnit, hvori
disse indgår som grundlag for de i punkt 1 og punkt 2, litra a), fastsatte
beløb, kan fravige disse bestemmelser og reducere beløbet til de faktiske
undersøgelsesomkostninger
a) generelt, såfremt der er særlig store forskelle i leveomkostninger og
lønomkostninger
b) for en given virksomhed, såfremt følgende betingelser er opfyldt:
— et dagligt minimumstal for slagtninger, som muliggør anvendelse af et
hertil svarende kontrolpersonale efter forudgående planlægning
— antallet af slagtede dyr skal være så konstant, at kontrolpersonalet kan
udnyttesrationelt ved tils varende planlægning af dyreleverancerne
— stram virksomhedsorganisation og planlægning samt hurtig udførelse
af slagtningerne med optimal udnyttelse af kontrolpersonalet
— ingen ventetid eller andre uproduktive perioder for kontrolpersonalet
— slagtedyrene skal være så ensartede som muligt med hensyn til alder,
størrelse, vægt og sundhedstilstand.
Disse undtagelser må i intet tilfælde føre til nedsættelser på mere end
55 % af niveauerne i punkt 1 og punkt 2, litra a).
6. a) De i punkt 1, 2 og 3 omhandlede afgifter opkrævesalt efter oms tændighe-
derne i slagteriet, opskæringsvirksomheden og køle- eller frysehuset. De
afholdesaf lederen eller ejeren, der udøver ovennævnte aktiviteter, idet
disse dog har mulighed for at overvælte afgiften for den pågældende akti-
vitet på den fysiske eller juridiske person, for hvis regning aktiviteterne
udøves. Foretages sundhedskontrollen af levende fjerkræ på oprind-
elsesbedriften i overensstemmelse med direktiv 71/118/EØF, kan et
beløb på op til 20 % af de faste beløb, der er fastsat i punkt 1, litra e),
opkrævesi denne.
b) Medlemsstaterne kan, hvis det drejer sig om virksomheder, der udøver
flere aktiviteter, eller integrerede produktionskæder, på én gang og ét
sted opkræve en samlet afgift, der dækker de forskellige beløb, uanset
det i litra a), første punktum, omhandlede opkrævningsstedbegreb.
c) Hvis den i slagteriet opkrævede afgift dækker alle undersøgelsesudgifter
som omhandlet i litra a), opkræver medlemsstaten ikke nogen afgift i
opskæringsvirksomheden og køle- eller frysehuset.
KAPITEL II
Afgiften på kød, der er omfattet af direktiv 72/462/EØF, direktiv 71/118/
EØF, kapitel III, direktiv 92/45/EØF, kapitel III, og direktiv 92/118/EØF,
bilag I, kapitel 11
1. Den afgift, der omhandles i artikel 1 fastsættes til et fast minimumsbeløb på
5 ECU/ton (med ben) med et minimumsbeløb på 30 ECU pr. sending.
Medlemsstaterne kan dog fravige bestemmelsen og forhøje beløbet op til de
faktiske omkostninger.
2. Imidlertid kan medlemsstaterne med hensyn til import fra et af de lande, der
pr. 20. februar 1995 har indledt forhandlinger med Den Europæiske Union1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 6
▼M6
med henblik på indgåelse af en samlet ligestillingsaftale angående veterinære
garantier (dyresundhed og folkesundhed), baseret på princippet om gensi-
dighed, og som har indgået en sådan aftale inden den 31. december 1996,
indtil den 30. juni 1997 opretholde nedsatte afgiftsbeløb.
Størrelsen af den afgift, der skal opkræves ved import fra et af de tredjelande,
der er omhandlet i første afsnit, vil blive fastsat efter indgåelse af den
samlede ligestillingsaftale med det pågældende tredjeland efter proceduren i
punkt 3, og under hensyn til følgende principper:
— kontrolhyppigheden
— størrelsen af den afgift, der anvendes af det pågældende tredjeland på
import fra Den Europæiske Union
— afskaffelse af andre udgifter, der opkræves af tredjelandet som f.eks. obli-
gatorisk deponering eller opkrævning af sundhedsgaranti.
3. Når der træffes afgørelser i henhold til artikel 8, stk. 3, i direktiv 90/675/EØF
og efter samme procedure, tilpasses beløbene i punkt 1 under hensyntagen til
den nedsættelse af kontrolhyppigheden, der besluttes.
Når disse afgørelser træffes, tager Kommissionen især hensyn til de garantier,
som tredjelande har givet med hensyn til godkendelse af princippet om
områdeopdeling og andre fællesskabsprincipper.
4. Den afgift, der omhandlesi punkt 1, betalesaf importøren eller af hanstold-
klarerer og opkræves på det toldsted, hvorunder grænsekontrolstedet hører
eller direkte på toldstedet.
5. Medlemsstaterne kan overføre en del af provenuet af de afgifter, der er
omhandlet i dette kapitel, til en sundhedssolidaritetsfond, der skal styrke
veterinærtjenesterne, således at de bedre kan reagere, når der opstår eksotiske
sygdomme.
KAPITEL III
Afgifter på fiskerivarer, der er omhandlet i direktiv 91/493/EØF
Sektion I
Fiskerivarer henhørende under kapitel Ii direktiv 91/493/EØF
Den afgift, der er omhandlet i artikel 1 fastsættes i henhold til artikel 5, stk. 1,
på følgende måde:
1. a) Medlemsstaterne opkræver en afgift til dækning af udgifter til den offici-
elle kontrol, som skal føres i henhold til kapitel V, punkt II, i bilaget til
direktiv 91/493/EØF.
b) Den afgift, der er omhandlet i litra a), fastsættes for op til 50 tons til
1 ECU/ton fiskerivarer, og til 0,5 ECU/ton for mængder herudover. Den
opkræves ved første markedsføring, medmindre den allerede er blevet
opkrævet ved landing, og den skal under alle omstændigheder betales af
første køber. Medlemsstaterne kan fastsætte en ordning, der gør det muligt
at foretage samlet opkrævning af afgiften for en bestemt periode, og en
ordning med centraliseret opkrævning ved første salg.
c) Uanset litra b) må den afgift, der opkræves for de arter, der er nævnt i
bilag II til Kommissionens forordning (EØF) nr. 3703/85, ikke overstige
50 ECU pr. losset vareparti, hvis de reelle omkostninger ikke overstiger
dette beløb.
d) Opkrævningen af den i litra a) omhandlede afgift berører ikke opkræv-
ningen af den i punkt 2 omhandlede afgift ved yderligere forarbejdning
af fiskerivarerne, jf. dog punkt 7, litra b).
2. a) Medlemsstaterne opkræver en afgift til dækning af udgifter navnlig til den
officielle kontrol, som skal føres i henhold til punkt I i kapitel V i bilaget
til direktiv 91/493/EØF, og den officielle kontrol, som skal føres i
henhold til punkt II i nævnte kapitel V.
b) Den afgift, der er omhandlet i litra a), fastsættes til 1 ECU og opkræves
for hver ton fiskerivarer, der leveres til en virksomhed, som tilvirker og/
eller forarbejder sådanne varer, eller som kommer fra et fabriksskib.
I tilfælde af undersøgelse af et fabriksskib i et tredjeland opkræver
medlemsstaterne de reelle udgifter i forbindelse med denne undersøgelse.
c) På en medlemsstats anmodning ledsaget af den fornødne dokumentation
kan der fastsættes en nedsat afgift for de i punkt 1, litra c), omhandlede
arter efter proceduren i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
3. a) Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en indgående undersøgelse på
sit område af de i punkt 1, litra a), omhandlede kontroludgifter for en
given vare skønner, at opkrævningen af afgifterne i henhold til punkt 1,1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 7
▼M6
litra b), ikke vil kunne dække de faktiske omkostninger, kan den indføre
en ordning med opkrævning pr. time, der er præsteret for denne vare.
b) Hvis en medlemsstat efter at have foretaget en indgående undersøgelse på
sit område af de i punkt 2, litra a), omhandlede kontroludgifter for en
given vare skønner, at opkrævningen af afgifterne i henhold til punkt 2,
litra b), i en bestemt virksomhed ikke vil kunne dække de faktiske om-
kostninger, kan den indføre en ordning med opkrævning pr. time, der er
præsteret for de virksomheder, der behandler varen.
En medlemsstat, der vælger ordningen med afgift pr. præsteret time, skal
være i stand til over for Kommissionen at bevise, at de i punkt 1, litra b),
og punkt 2, litra b), fastsatte afgifter ikke kan dække de faktiske omkost-
ninger.
4. a) Medlemsstaterne kan nedsætte det i punkt 1 omhandlede afgiftsbeløb, hvis
den i punkt 1, litra b), omhandlede kontrol er blevet gjort lettere ved:
— at der er foretaget en klassificering i friskheds- og/eller størrelses-
klasser i henhold til forordning (EØF) nr. 103/76 og 104/76, eller
som er anerkendt i henhold til nationale regler, og/eller
— at første salg foregår samlet, f.eks. i en fiskeriauktionshal eller på et
engrosmarked.
Anvendelsen af ovennævnte bestemmelser må under ingen omstændig-
heder føre til nedsættelser på mere end 55 %.
På en medlemsstats anmodning ledsaget af passende dokumentation, kan
der dog træffes afgørelse om en yderligere nedsættelse efter proceduren i
artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
b) Medlemsstaterne kan nedsætte det i punkt 2 omhandlede afgiftsbeløb, hvis
— tilvirkningen eller forarbejdningen foregår på samme sted som forar-
bejdningen eller første salg, og/eller
— driftsbetingelserne og de garantier, der ydes ved selvkontrol, gør det
muligt at reducere behovet for kontrolpersonale i en given virk-
somhed.
Anvendelsen af ovennævnte bestemmelser må under ingen omstændig-
heder føre til nedsættelser på mere end 55 %.
På en medlemsstats anmodning ledsaget af passende dokumentation, kan
der dog træffes afgørelse om en yderligere nedsættelse efter proceduren i
artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
5. Medlemsstaterne opkræver et beløb, der svarer til de faktiske udgifter, som er
nødvendige til kontrol af fiskerivarer på virksomheder, som kun nedkøler,
fryser, emballerer eller oplagrer fiskerivarer. Hvis den afgift, der er omhan-
delt i punkt 1 og 2, dækker alle udgifterne til den kontrol, som skal føres i
henhold til kapitel V i bilaget til direktiv 91/493/EØF, opkræver medlems-
staten dog ikke den i nærværende nummer nævnte afgift.
6. a) Den i punkt 2 og 5 omhandlede afgift afholdesaf lederen eller ejeren af
den virksomhed, der udøver de nævnte aktiviteter, idet disse personer dog
har mulighed for at overvælte afgiften for den pågældende aktivitet på
den fysiske eller juridiske person, for hvis regning aktiviteterne udøves.
b) Medlemsstaterne kan på fiskerivarer, der skal tilvirkes og/eller forarbejdes
yderligere på medlemsstaternes område, opkræve en samlet afgift på én
gang og på ét sted.
De medlemsstater, der ønsker at gøre brug af denne mulighed, underretter
på forhånd Kommissionen herom.
7. Medlemsstaterne indfører et system, der gør det muligt at kontrollere, om den
afgift, der er fastsat i dette kapitel, er blevet betalt af de berørte virksom-
heder.
Medlemsstaterne sørger navnlig for i henhold til deres nationale bestem-
melser, at virksomhederne får skriftlig kvittering eller et andet bevis for
individuel eller samlet indbetaling af de afgifter, der er omhandlet i punkt 1,
litra a), i dette kapitel, medmindre der er tale om fiskerivarer, der tilvirkes
eller forarbejdes på den medlemsstats område, hvor de er blevet landet, for
så vidt det samlede afgiftsbeløb betales i forarbejdnings- eller tilvirknings-
virksomheden.
Om nødvendigt kan de fastlægge nærmere gennemførelsesbestemmelser efter
proceduren i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
De underretter Kommissionen herom.
8. Med forbehold af, at den afgiftsstørrelse, der er fastsat i denne sektion, over-
holdes, og hvis der kan gives passende begrundelser herfor, kan Finland og
Sverige — i betragtning af de strukturundtagelser, de er omfattet af inden for
rammerne af den fælles markedsordning og som er fastsat i forordning (EØF)1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 8
▼M6
nr. 3759/92 — efter proceduren i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF anvende
andre opkrævningsmetoder, indtil den i artikel 3 i direktiv 96/43/EF fastsatte
revision er gennemført.
Sektion II
Fiskerivarer henhørende under kapitel II i direktiv 91/493/EØF
1. For fiskerivarer, der er omhandlet i artikel 10, stk. 2, i direktiv 91/493/EØF,
finder bestemmelserne i sektion I, punkt 1, anvendelse.
Endvidere opkræver medlemsstaterne et yderligere beløb til dækning af de
kontroludgifter, der er forbundet med denne type fartøj og løsning, med et
minimum på 1 ECU pr. losset ton.
2. For andre fiskerivarer end de i punkt 1 omhandlede, dvs. alle fiskerivarer, der
skal passere over et grænsekontrolsted, fastsættes den afgift, der er nævnt i
artikel 1, i henhold til artikel 5, stk. 1, til et fast minimumsbeløb på 5 ECU/
ton, dog mindst 30 ECU pr. parti, idet det faste minimumsbeløb på 5 ECU
ved mængder ud over 100 tonsdog neds ættestil
— 1,5 ECU for hver ton for fiskerivarer, der ikke er tilberedt bortset fra
udtagning af indvolde
— 2,5 ECU for hver ton for andre fiskerivarer.
3. I forbindelse med de afgørelser, der er omhandlet i artikel 8, stk. 3, i direktiv
90/675/EØF, kan det efter samme procedure vedtages, at de beløb, der er
fastsat i punkt 2, skal gradueres under hensyn til den trufne beslutning om
reduktion af kontrolhyppigheden.
Når disse afgørelser træffes, tager Kommissionen bl.a. hensyn til de garan-
tier, som tredjelandene giver med hensyn til at acceptere principperne om
områdeopdeling, ligestilling, gensidighed og andre EF-principper, især når
disse tredjelande har indgået en samlet ligestillingsaftale med Fællesskabet
vedrørende veterinære garantier (dyresundhed og folkesundhed).
Anvendelsen af denne graduering må under ingen omstændigheder resultere i
afgifter på mindre end de beløb, der opkrævesi henhold til s ektion I, punkt
1, litra b), og punkt 2, litra b), for varer, som landes fra fartøjer, der fører
fællesskabsflag.
Opkrævningen af denne afgift berører ikke opkrævningen af den afgift, der er
fastsat i kapitel I, punkt 2, litra b), i tilfælde af senere forarbejdning.
Ved anvendelsen af dette kapitel anvender medlemsstaterne på import af
varer, der landes fra fartøjer, som fører grønlandsk flag, de i sektion I fast-
satte afgifter.
4. Medlemsstaterne kan fravige bestemmelserne i punkt 2 og opkræve højere
afgiftsbeløb, dog kun op til niveauet for de faktiske omkostninger.
5. Den i punkt 2 omhandlede afgift betalesaf importøren — eller af hanstold-
klarerer — og opkræves på det toldsted, hvorunder grænsekontrolstedet hører
eller direkte på grænsekontrolstedet.
6. Medlemsstaterne kan indtil den 31. december 1999 anvende de i sektion I
fastsatte afgifter på import af varer, der landes fra fiskerfartøjer tilhørende
blandede selskaber, der er registreret i overensstemmelse med de relevante
fællesskabsbestemmelser.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 9
▼M6
BILAG B
AFGIFTER TIL DÆKNING AF DEN KONTROL AF LEVENDE DYR
OG PRODUKTER AF ANIMALSK OPRINDELSE, DER ER
OMHANDLET I DIREKTIV 96/23/EF
1. Den i artikel 2 omhandlede afgift fastsættes på følgende måde:
a) for levende dyr til slagtning og kød henhørende under bilag A, kapitel I:
1,35 ECU/ton slagtet kød
b) for akvakulturprodukter henhørende under bilag A, kapitel III: 0,01 ECU/
ton, der er bragt i handelen
c) for mælk og mejeriprodukter: 0,02 ECU/1 000 liter uforarbejdet rå mælk
d) for ægprodukter, det beløb, der svarer til de faktiske kontrolomkostninger
e) for honning: medlemsstaterne kan opkræve et beløb, der svarer til de
faktiske undersøgelses- og kontrolomkostninger.
2. Under overholdelse af de i punkt 1 fastsatte beløb kan medlemsstaterne
vælge af en følgende ordninger:
a) hele den i punkt 1 omhandlede afgift opkrævesi en virks omhed, der
indgår i produktionskæden:
— slagteri for den i punkt 1, litra a), omhandlede afgift
— tilvirknings- og/eller forarbejdningsvirksomhed for den i punkt 1, litra
b), omhandlede afgift
— virksomhed, der indsamler rå mælk, for den i punkt 1, litra c),
omhandlede afgift
b) den i punkt 1 omhandlede afgift fordelesover hele produktions kæden,
herunder opdræt, efter kriterier, som fastsættes af medlemsstaterne.
3. Den i punkt 1 omhandlede afgift afholdesaf lederen eller ejeren af den eller
de pågældende virksomheder, idet disse dog har mulighed for at overvælte
afgiften på den fysiske eller juridiske person, for hvis regning de udøver de
pågældende aktiviteter.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 10
▼M6
BILAG C
AFGIFTER PÅ LEVENDE DYR
KAPITEL I
Levende dyr og animalske produkter, der er omhandlet i direktiv 90/425/
EØF
1. For at sikre finansieringen af kontrollen på oprindelsesstedet skal der
opkrævesen afgift.
2. Afgiftens anvendelsesområde og størrelse, gennemførelsesbestemmelserne i
forbindelse hermed, herunder navnlig bestemmelsen af, hvem der er afgifts-
pligtig, samt undtagelsestilfælde fastlægges efter proceduren i artikel 8.
KAPITEL II
Levende dyr, der skal importeres, og som henhører under direktiv 91/496/
EØF
1. Den afgift, der er omhandlet i artikel 3, fastsættes
a) for de i kapitel I i bilag A omhandlede dyrearter til et fast beløb på
5 ECU/ton levende vægt med et minimumsbeløb på 30 ECU pr. sending
b) for de andre arter udtrykkesden reelle kontroludgift enten pr. dyr eller pr.
importeret ton med et minimum på 30 ECU pr. sending, idet dette
minimum ikke finder anvendelse på import af arter, der er omfattet af
Kommissionens beslutning 92/432/EØF.
Medlemsstaterne kan dog fravige bestemmelsen og forhøje beløbet op til de
faktiske omkostninger.
2. Medlemsstaterne kan med hensyn til import fra et af de lande, der pr. 20.
februar 1995 har indledt forhandlinger med Den Europæiske Union med
henblik på indgåelse af en samlet ligestillingsaftale angående veterinære
garantier (dyrs sundhed og folkesundhed), baseret på princippet om gensi-
dighed, og som har indgået en sådan aftale pr. 31. december 1996, indtil
den 30. juni 1997 fastholde nedsatte afgiftsbeløb.
Størrelsen af den afgift, der skal opkræves ved import fra et af de tredjelande,
der er omhandlet i første afsnit, vil blive fastsat i den samlede ligestillings-
aftale med det pågældende tredjeland under hensyn til følgende principper:
— kontrolhyppigheden
— størrelsen af den afgift, der anvendes af det pågældende tredjeland på
import fra Den Europæiske Union
— afskaffelse af andre udgifter, der opkræves af tredjelandet, som f.eks.
obligatorisk deponering eller opkrævning af sundhedsgaranti.
3. Den afgift, der omhandlesi punkt 1, betalesaf importøren eller hanstold-
agent og opkræves på det toldsted, hvorunder grænsekontrolstedet hører,
eller direkte på grænsekontrolstedet.
4. På en medlemsstats anmodning, ledsaget af passende dokumentation, kan der
efter proceduren i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF anvendesen neds at afgift
på varer indført fra visse tredjelande.
5. Medlemsstaterne kan overføre en del af provenuet af de afgifter, der er
omhandlet i dette kapitel, til en sundhedssolidaritetsfond, der skal styrke
veterinærtjenesterne, således at de bedre kan reagere, når der opstår eksotiske
sygdomme.1985L0073 — DA — 19.02.1998 — 007.001 — 11