1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 443/92
af 25. februar 1992
om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med udviklingslandene i Asien og
Latinamerika
(EFT L 52 af 27.2.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 807/2003 af 14. april 2003 L 122 36 16.5.2003
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra
den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980,s. 1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 443/92
af 25. februar 1992
om finansiel og faglig bistand til og økonomisk samarbejde med
udviklingslandene i Asien og Latinamerika
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:Fællesskabet har som led i sine forbindelser med udviklingslandene i
Asien og Latinamerika (ALA-udviklingslandene) siden 1976 iværksatet finansielt og fagligt samarbejde, som senere er blevet suppleret medet økonomisk samarbejde; disse samarbejdsformer indgår som led i englobal politik over for alle udviklingslande, der tillige omfatter øget
samhandel, såvel ved integrering af disse lande i det multilaterale
samhandelssystem som ved hjælp af passende foranstaltninger fra dekompetente internationale organisationers side og specifikke foranstalt-ninger såsom Fællesskabets generelle præferenceordning;
Europas igangværende opbygning samt Fællesskabets øgede tilstedevæ-
relse i verdens udviklingslande berettiger under hensyn tilkomplementariteten i Fællesskabets aktioner en videreførelse af debestræbelser, der udfoldes i retning af øget økonomisk samarbejde afgensidig interesse og øget udviklingsbistand fra Fællesskabet til ALA-
udviklingslandene, udvidelse af samarbejdet til andre lande eller
sektorer i disse to områder, afsættelse af flere midler og øgede bestræ-belser for at skabe bedre overensstemmelse med de nationale og lokalebehov ihver enkelt regi on;
Det Europæiske Råd har gentagne gange bekræftet Fællesskabets poli-
tiske vilje til at forstærke samarbejdet med de regioner i verden, hvorudviklingsniveauet er for lavt, ved hjælp af en øget, koordineret ogmere varieret bistandsindsats fra Fællesskabets og medlemsstaternes
side;
Det Europæiske Råd anmodede på mødet i Luxemburg den 28. og 29.
juni1991 om, at Fællesskabet og dets medlemsstater gennem Fælles-
skabets udviklingssamarbejdspolitik og ved at optage bestemmelser
om menneskerettighederne i økonomiske aftaler og samarbejdsaftalermed tredjelande fortsat aktivt fremmer menneskerettighederne ogarbejder for, at alle individer eller grupper uden forskelsbehandlingkan deltage i samfundslivet, idet der specielt tages hensyn til kvindensrolle;
Europa-Parlamentet har efter at have foretaget en dybtgående undersø-
gelse af spørgsmålet på flere af sine møder givet udtryk for ønsket om
en sådan udbygning af samarbejdet og en revision af det gældende rets-
grundlag for at sikre større effektivitet og gennemsigtighed iforbindelse med bistanden;
Rådet vedtog den 4. februar 1991 definitivt en række konklusioner
vedrørende retningslinjerne for samarbejdet med ALA-udviklingslan-dene, navnlig hvad angår den prioritering, der skal foretages, og desektorer, der skal tages i betragtning, samt det hensigtsmæssige i atforhøje de dertil afsatte midler og gøre det muligt at foretage en vejle-dende mellemfristet programmering deraf;
samtidig med, at Europa-Parlamentet og Rådet har bekræftet de tradi-
tionelle aktionsområder, har disse institutioner fastlagt en række nyeprioriterede områder, navnlig hvad angår miljøet, udviklingens menne-1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 2
(1) EFT nr C 119 af 4. 5. 1991, s. 6, og
EFT nr. C 284 af 31. 10. 1991, s. 4.
(2) EFT nr. C 267 af 14. 10. 1991, s. 35.
▼B
skelige dimension og det økonomiske samarbejde betragtet som en
foranstaltning af gensidig interesse for Fællesskabet og partnerlandene;
der skal træffes beslutning om at finansiere den bistand, der er
omhandlet i denne forordning, samt anden bistand til fordel for ALA-udviklingslandene;
et beløb på 2 750 mio. ECU skønnes nødvendigt til gennemførelse af
bistanden efter denne forordning samt anden bistand til fordel forALA-udviklingslandene i en første femårsperiode (1991-1995);
for perioden 1991-1992 er det beløb, der skønnes nødvendigt inden for
de nuværende finansielle overslag, på 1 069,8 mio ECU;
de beløb, der skal indgås forpligtelser for til finansiering af bistanden
for perioden 1993-1995, skal findes inden for Fællesskabets nuværendefinansielle rammer, og ALA-udviklingslandene bør inden for rammerneaf budgettet for årene 1993-1995 være lige så højt prioriteret som iperioden 1991-1992;
omfanget af fællesskabsbistanden for perioden efter 1995 skal fast-
lægges efter de pågældende procedurer;
der bør fastsættes forvaltningsmæssige regler for den finansielle og
faglige bistand til og det økonomiske samarbejde med ALA-udviklings-landene;
Rådets forordning (EØF) nr. 442/81 af 17. februar 1981 om finansiel
og faglig bistand til ikke-associerede udviklingslande (
1) bør derfor
ophæves;
Traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af denne
forordning end artikel 235 —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Fællesskabet viderefører og udvider EF-samarbejdet med udviklings-
landene i Asien og Latinamerika, i det følgende benævnt »ALA-
udviklingslandene«, som ikke har undertegnet Lomé-konventionen og
ikke er omfattet af Fællesskabets samarbejdspolitik med tredjelandeneiMi ddelhavsområdet. Dette samarbejde, der supplerer medlemssta-ternes bistand, omfatter finansiel og faglig udviklingsbistand ogøkonomisk samarbejde. I denne sammenhæng lægger Fællesskabet den
allerstørste vægt på fremme af menneskerettighederne, støtte til demo-
kratiseringsprocesserne og til en effektiv og rimelig offentligforvaltning, miljøbeskyttelse, liberalisering af samhandelen samt øgetkulturelt samkvem ved hjælp af en stadig mere omfattende dialog affælles interesse vedrørende politiske, økonomiske og sociale spørgsmål.
Artikel 2
Fællesskabets udviklings- og samarbejdspolitik tager sigte på menne-
skets udvikling.
Fællesskabet er klar over, at respekten for og den faktiske udøvelse af
menneskets grundlæggende frihedsrettigheder og de demokratiske prin-cipper er forudsætningen for en reel og bæredygtig økonomisk og
social udvikling, og vil øge sin støtte til de lande, der engagerer sig
mest i disse principper, og især til konkrete initiativer i disse landemed henblik på at føre principperne ud i livet.
Hvis der sker grundlæggende og vedvarende krænkelser af menneske-
rettighederne og fravigelser af de demokratiske principper, vilFællesskabet kunne ændre eller suspendere gennemførelsen af samar-bejdet med de pågældende stater ved at begrænse det tilforanstaltninger, der direkte kommer de trængende befolkningsgruppertil gode.1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 3
(1) EFT nr. L 48 af 21. 2. 1981, s. 8.
▼B
Artikel 3
Alle ALA-udviklingslande er berettiget til at få del i den finansielle og
faglige bistand og det økonomiske samarbejde. Ud over stater ogregioner kan decentrale forvaltninger, regionale organisationer, offent-lige tjenester, lokalsamfund eller traditionelle samfund, privateinstitutter og erhvervsvirksomheder, herunder kooperativer, samt ikke-
statslige organisationer være modtagere og partnere. Den bistand, der
er omhandlet i denne forordning, ydes under hensyn til hvert enkeltlands og hver enkelt regions behov og prioriteringer.
Finansiel og faglig bistand
Artikel 4
Den finansielle og faglige bistand tager hovedsagelig sigte på de
fattigste befolkningsgrupper og lande i de to områder og gennemføres
ved programmer og projekter i sektorer, hvor fællesskabsbistanden vilkunne spille en afgørende rolle. Der gennemføres navnlig foranstalt-ninger på områder, hvor det er vanskeligt at tilvejebringe deøkonomiske og menneskelige ressourcer indefra, men som har stor stra-tegisk betydning for udviklingen i disse lande eller for det
internationale samfund som helhed.
Artikel 5
Den finansielle og faglige bistand tager navnlig sigte på udvikling af
landdistrikterne og forbedring af fødevaresikkerheden. I denne forbin-delse kan en integration af fødevarehjælpen i andreudviklingsinstrumenter bidrage til at gennemføre denne hjælps rolleog de særlige formål hermed. Fællesskabsbistanden til landdistrikterne
skal i øvrigt omfatte foranstaltninger i de små byer i landdistrikterne
for at fremme beskæftigelsen. En forbedring af det økonomiske, juri-diske og sociale miljø for den private sektor, herunder de små ogmellemstore virksomheder, skal ligeledes tages i betragtning.
Beskyttelsen af miljøet og naturressourcerne samt en bæredygtig udvik-
ling er prioriteringer på lang sigt. 10 % af bistanden, som udgør detvægtede gennemsnit af de nødvendige finansielle bistandsmidler forperioden 1991-1995 videnskabelige er forbeholdt projekter med særlighenblik på miljøbeskyttelse og navnlig beskyttelse af tropeskovene.
Der tages desuden i forbindelse med hver enkelt foranstaltning hensyn
til beskyttelsen af miljøet og naturressourcerne.
Der lægges særlig vægt på foranstaltninger til bekæmpelse af narkotika.
Fællesskabets samarbejde med ALA-udviklingslandene med henblik påat fremme narkotikabekæmpelsen vil blive intensiveret på grundlag afen dialog, der indgår i en mere generel sammenhæng, dvs. producent-landenes økonomiske udvikling og deres samarbejde med Fællesskabet.
Dette samarbejde skal gælde foranstaltninger vedrørende både huma-
nitær bistand og udviklingsbistand.
Den menneskelige dimension i udviklingen indgår på grund af selve
formålet med denne samarbejdsform i alle interventionsområderne.
Den kulturelle dimension i udviklingssamarbejdet bør til stadighed
holdes for øje i alle aktiviteter og programmer, som Fællesskabetdeltager i.
Bistanden bør derfor bl.a. gå til konkrete projekter vedrørende demo-
kratisering, effektiv og rimelig offentlig forvaltning ogmenneskerettighederne.
Der skal desuden ikke blot sørges for, at de ændringer, som projekter
og programmer indfører, ikke sker på bekostning af kvindernes situa-tion og rolle, men derimod at der vedtages specifikke foranstaltningereller projekter, der kan øge deres aktive deltagelse på lige fod i produk-
tionen og resultaterne heraf, i de sociale aktiviteter og i
beslutningsprocessen.
Der lægges ligeledes særlig vægt på beskyttelse af børnene.1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 4
▼B
De etniske mindretalsgrupper fortjener særlig opmærksomhed gennem
foranstaltninger til forbedring af deres levevilkår, samtidig med at dereskulturelle særpræg respekteres.
Der tillægges de demografiske spørgsmål særlig opmærksomhed,
navnlig spørgsmål i tilknytning til befolkningstilvæksten.
Ved ydelse af fællesskabsbistand til udviklingsprojekter og -
programmer bør der tages hensyn til de makroøkonomiske og sektorbe-
stemte problemer, og der bør lægges vægt på aktioner, der harindvirkning på økonomiens strukturering, på udviklingen af sektorbe-stemt politik og på institutionernes udvikling. For at styrkeaktionernes effektivitet og opnå en større grad af synergi bør der søges
iværksat en dialog og et samarbejde med de kompetente internationale
institutioner og de bilaterale långivere.
Bistand til udviklingslandenes nationale institutioner med henblik på at
styrke deres evne til at forvalte udviklingspolitik og -projekter er etaktivitetsområde, der må forventes at få en strategisk betydning iudviklingsprocessen. En fortsat hensigtsmæssig dialog mellem udvik-lingslandene og Fællesskabet er et vigtigt element i dennesammenhæng.
Det regionale samarbejde mellem udviklingslande skal betragtes som et
prioriteret område for finansiel og faglig bistand, bl.a. på følgende
områder:
— samarbejde på miljøområdet
— udbygning af samhandelen inden for regionerne
— udbygning af de regionale institutioner
— støtte til regional integration og indførelse af politikker og aktivi-
teter, der er fælles for flere udviklingslande
— regional kommunikation, herunder telekommunikation, navnlig
hvad angår standarder, net og tjenester
— forskning
— uddannelse
— udvikling af landdistrikterne og fødevaresikkerheden— samarbejde på energiområdet.
En del af bistanden kan anvendes til rehabilitering og genopbygning
efter ulykker eller katastrofer af enhver art samt til forebyggelse heraf.
Artikel 6
Den finansielle og faglige bistand udvides til at omfatte de forholdsvis
mere avancerede ALA-udviklingslande, navnlig på følgende særlige
områder og i følgende særlige tilfælde:
— demokratisering og menneskerettigheder
— forebyggelse af katastrofer eller genopbygning efter sådanne
— narkotikabekæmpelse— miljø og naturressourcer
— udbygning af institutionerne, navnlig af den offentlige forvaltning
— pilotprojekter til fordel for særlig dårligt stillede befolknings-
grupper, navnlig i store byområder
— regionalt samarbejde og regional integration, idet der særlig lægges
vægt på samarbejds- og integrationsforanstaltninger, som kan knyttefattige og forholdsvis avancerede lande sammen.
Økonomiske samarbejde
Artikel 7
Det økonomiske samarbejde, der udformes i Fællesskabets og partner-
landenes gensidige interesse, skal bidrage til udvikling af ALA-udviklingslandene ved at hjælpe dem med at styrke deres institutionellekapacitet for at gøre miljøet mere gunstigt for investering og udviklingog med at drage størst mulig fordel af de muligheder, som forøgelsenaf den internationale samhandel, herunder det europæiske indre1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 5
▼B
marked, frembyder, samt ved at øge tilstedeværelsen af samtlige
medlemsstaters erhvervsliv, teknologi og knowhow, navnlig i denprivate sektor og i de små og mellemstore virksomheder.
Det økonomiske samarbejde tager navnlig sigte på at skabe et klima af
tillid ved at støtte de lande, der gennemfører makroøkonomiske politi-kker og strukturpolitikker, som har til formål at liberaliseresamhandelen, åbne for investeringerne og fremme teknologioverførslen,
bl.a. ved at beskytte intellektuel ejendomsret.
Artikel 8
Det økonomiske samarbejde finder bl.a. sted i følgende tre sektorer:
1) forbedring af det videnskabelige og teknologiske potentiel og gene-
relt af den økonomiske, sociale og kulturelle baggrund viauddannelsestiltag og overførsel af knowhow. Det videnskabelige ogteknologiske samarbejde, bl.a. inden for højteknologiprogrammet,kan også nyde godt af gennemførelsen af det flerårige rammepro-
gram på forskningsområdet og af bestemmelserne i Traktatens
artikel 130 N. Det økonomiske samarbejde henvender sig især tilledere, økonomiske beslutningstagere og undervisere og omfatteralle økonomiske, faglige og videnskabelige områder, herunderenergi, industri- og byøkologi og serviceteknologi; samarbejdet bør
fremme forbindelserne mellem de to parters forskningsinstitutter og
-centre, og der bør tages hensyn til deres evne til hurtigt at tilegnesig knowhow og moderne teknologi med henblik på at udbredekendskabet hertil i modtagerlandet;
2) forbedring af den institutionelle struktur med henblik på at gøre det
økonomiske, lovgivningsmæssige og sociale miljø mere udviklings-fremmende, ledsaget af en intensivering af dialogen med partnerne;
3) støtte til virksomheder, bl.a. i form af salgsfremstød, uddannelses-
tiltag og faglig bistand, etablering af kontakter mellemvirksomheder og foranstaltninger, der fremmer deres indbyrdes
samarbejde.
Det regionale samarbejde skal betragtes som en vigtig del af det
økonomiske samarbejde, især på følgende områder:
— samarbejde om industriøkologi
— samhandel inden for regionerne— regionale institutioner for økonomisk integration
— regionalpolitik
— kommunikation, herunder telekommunikation— forskning og uddannelse— samarbejde på energiområdet— industrielt samarbejde.
Gennemførelsesbestemmelser
Artikel 9
Den finansielle og faglige bistand og udgifterne til det økonomiske
samarbejde tager som hovedregel form af gavebistand, der finansieres
over De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.
Hver gang, det er muligt, foretages der en vejledende femårig program-
mering for hvert mål, land eller i givet fald region.
Der tilstræbes samfinansiering med medlemsstaterne eller andre
donorer gennem øget koordinering. Bistandens karakter af EF-bistandskal opretholdes.
Artikel 10
1. Fællesskabets finansiering af den bistand, der er omhandlet i
artikel 9, dækker en første periode på fem år (1991-1995).
2. De finansielle midler fra Fællesskabet, som skønnes nødvendige
til iværksættelsen af denne bistand, udgør 2 750 mio. ECU, hvoraf1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 6
▼B
10 % skal bruges til miljøet og navnlig beskyttelsen af tropeskovene.
Der skal afsættes 1 069,8 mio. ECU for perioden 1991-1992 inden forde finansielle overslag for 1988-1992.
For perioden 1993-1995 skal beløbet findes inden for Fællesskabets
gældende finansielle rammer.
3. Budgetmyndigheden bestemmer, hvilke bevillinger der skal være
disponible for hvert regnskabsår, under hensyn til principperne om enforsvarlig forvaltning som omhandlet i artikel 2 i finansforordningenvedrørende De Europæiske Fællesskabers budget.
4. For resten af den periode, der er omfatter af denne forordning,
fastlægges bistandsbeløbet efter de gældende procedurer.
Artikel 11
Den finansielle og faglige bistand kan dække samtlige valutaomkost-
ninger og lokale udgifter i forbindelse med gennemførelse af projekterog programmer, herunder om nødvendigt integrerede programmer ogsektorbestemte projekter.
Bl.a. kan vedligeholdelses- og driftsudgifter dækkes, når det drejer sig
om økonomiske samarbejdsforanstaltninger, uddannelses- og forsk-ningsprogrammer samt udviklingsprojekter og -programmer.Udgifterne kan dog, med undtagelse af uddannelses- og forskningspro-grammer, kun dækkes istartfasen og igradvi s aftagende omfang.
Der skal systematisk tilstræbes navnlig finansiel deltagelse fra parternes
side (lande, lokalsamfund, virksomheder, individuelle modtagere) i denudstrækning, de har mulighed herfor, samt under hensyntagen til denenkelte foranstaltnings art.
Der kan ikke ydes fællesskabsbistand til betaling af skatter, told og
afgifter samt køb af jordarealer.
Udgifter til analyser og ekspertundersøgelser på kort og lang sigt, der
har til formål, at bistå modtagerne og Kommissionen med fastlæg-
gelsen af den overordnede politik, planlægningen og gennemførelsenaf foranstaltninger samt kontrol og evalueringsarbejdet, dækkes normaltaf fællesskabsmidlerne, enten som led i finansieringen af individuelleforanstaltninger eller separat.
Artikel 12
1. En del af den finansielle og faglige bistand og af det økonomiske
samarbejde forbeholdes foranstaltninger til imødegåelse af særligebegivenheder, navnlig projekter til fremme af genopbygning efter kata-
strofer og til gennemførelse af uforudsete prioriteringer, især i lande,
hvor overholdelsen af menneskerettighederne eller andre politiskeforhold ikke tidligere gjorde det muligt at yde fællesskabsbistand. Højst15 % må anvendes til dette formål, når budgetmyndigheden standser deårlige bevillinger.
2. Ethvert ikke tildelt beløb svarende til 15 % af de årlige bevil-
linger frigøres den 31. juli samme år for at blive anvendt til andreformål.
Artikel 13
Alle fysiske og juridiske personer i medlemsstaterne kan deltage i
udbud, licitationer, aftaler og kontrakter på lige vilkår.
For den finansielle og faglige bistands vedkommende udvides denne
deltagelse i almindelighed til modtagerstaten og kan i individuelle
tilfælde også udvides til andre udviklingslande.
I ekstraordinære og behørigt begrundede tilfælde kan der tillades anden
oprindelse for særlige komponenters vedkommende.
Artikel 14
Projekter og programmer, som omfatter ydelse af bistand, der inde-
bærer udgifter for Fællesskabet på mere end 1 mio. ECU samt1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 7
▼B
væsentlige ændringer og eventuelle overskridelser af godkendte
projekter og programmer, på mere end 20 % af det oprindeligt fastsattebeløb vedtages efter fremgangsmåden iarti kel 15, stk. 3.
Efter samme fremgangsmåde vedtages de retsakter, der er nødvendige
for:
— at fastsætte de vejledende flerårige retningslinjer for de vigtigste
partnerlande
— at fastlægge samarbejdets interventionsområder inden for de enkelte
temaer eller sektorer.
Artikel 15
1. Kommissionen varetager forvaltningen af den finansielle og
faglige bistand og af det økonomiske samarbejde.
2. Kommissionen bistås af et udvalg.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF (
1).
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en
måned.
4. Kommissionen meddeler regelmæssigt og mindst en gang om året
medlemsstaterne de oplysninger, den er i besiddelse af, vedrørende desektorer, projekter og aktioner, som den har kendskab til, og som vilkunne støttes i henhold til denne forordning.
5. Endelig sker der ligeledes i udvalget gennem udveksling af oplys-
ninger en samordning mellem Fællesskabets samarbejdsaktioner og de
aktioner, der gennemføres bilateralt af medlemsstaterne.
6. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 16
Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet en årlig
rapport om gennemførelsen af denne forordning. I rapporten oplysesom resultaterne af budgettets gennemførelse med hensyn til forplig-telser og betalinger samt om de projekter og programmer, der er
finansieret i årets løb. Denne rapport skal så vidt muligt indeholde
oplysninger om de midler, der er anvendt på nationalt plan i sammeregnskabsår. Den skal endvidere indeholde præcise og detaljeredeoplysninger (pr. virksomhed, nationalitet, osv.) om de licitationer, derer afholdt med henblik på iværksættelsen af projekter og programmer.
Endvidere forelægger Kommissionen ved hver femårig periodes afslut-
ning en samlet rapport med resultaterne af den løbende evaluering for
at belyse ikke blot vilkårene for gennemførelse af projekterne ogprogrammerne, men også det hensigtsmæssige i at opretholde ellerændre retningslinjerne for bistanden.
Artikel 17
1. Forordning (EØF) nr. 442/81 ophæves.2. Alle henvisninger til den ophævede forordning skal betragtes som
henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
ihver medlemsstat.1992R0443 — DA — 05.06.2003 — 001.001 — 8
(1) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼B