1987L0402 — DA — 01.07.2013 — 008.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

►B RÅDETS DIREKTIV af 25. juni 1987 om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (87/402/CEE) (EFT L 220, 8.8.1987, p.1)

Ændret ved:





Ændret ved:

A1 C 241 21 29.8.1994 L 001 1 .. ►A2 L 236 33 23.9.2003









▼B

RÅDETS DIREKTIV

af 25. juni 1987

om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer

(87/402/CEE)







RÅDET FOR DE EUROPÆISKEFÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: Rådets direktiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 vedrørende tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer ( 4 ), senest ændret ved Akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, indeholder bestemmelser om, at fremgangsmåden ved EØF-godkendelse for hver af de enkelte konstruktionselementer og specifikationer for traktorer vil blive fastlagt gennem særdirektiver; bestemmelserne vedrørende beskyttelsesanordninger ved væltning samt hvorledes de skal fastgøres på traktoren er fastlagt ved direktiv 77/536/EØF ( 5 ) og 79/622/EØF ( 6 ), senest ændret ved Akten vedrørende Spaniens og Portugals Tiltrædelse; disse to direktiver, hvoraf det ene vedrører dynamisk prøvning og det andet statisk prøvning — valget overlades i øjeblikket til fabrikanten — gælder for standardtraktorer, dvs. traktorer med en fri højde på højst 1 000 mm og en fast eller indstillelig sporvidde af de drivende aksler på 1 150 mm eller derover og en masse mellem 1,5 og 4,5 tons for traktorer, som omtales i direktivet vedrørende dynamisk prøvning, og 800 kg eller derover for traktorer, som omtales i direktivet vedrørende statisk prøvning; de traktorer, som omhandles i dette direktiv, har en fri højde på højst 600 mm og en fast eller indstillelig mindste sporvidde af den aksel, hvorpå de bredeste dæk er monteret på mindre en 1 150 mm samt en masse på mellem 600 kg og 3 000 kg; anordninger til beskyttelse i tilfælde af væltning for disse traktorer, som anvendes til særlige formål, kan underkastes særlige bestemmelser eller andre bestemmelser end dem, der er indeholdt i direktiv 77/536/EØF og 79/622/EØF; de tekniske forskrifter, som smalsporede traktorer i henhold til de nationale lovgivninger skal opfylde, omfatter bl.a. førerværn og disses fastgørelse på traktoren; disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartede forskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældende bestemmelser, særlig med henblik på for hver disse traktortyper at kunne indføre fremgangsmåden for EØF-standardtypegodkendelse i henhold til direktiv 74/150/EØF; de førerværn, der er omfattet af dette direktiv, består af en beskyttelsesbøjle med to opstalter monteret foran førersædet; de kendetegnes ved, at det frie område er mindre, eftersom traktoren er af mindre model; adgangen til førersædet må ikke under nogen omstændigheder hindres, ligesom disse værn (uanset om de kan klappes sammen eller ej) bør bibeholdes, da de trods alt let kan anvendes; bagtil monterede styrtsikre førerværn for smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer omhandles i direktiv 86/298/EØF ( 7 ); ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser for fremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andre medlemsstater herom ved at sende dem kopier af den typegodkendelsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse på traktoren; anbringelse af EØF-typegodkendelsesmærke på alle førerværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type, overflødiggør en teknisk kontrol med disse førerværn i de øvrige medlemsstater; fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for førerværn vil blive udformet på et senere tidspunkt; de harmoniserede forskrifter tilsigter primert, at arbejdssamt færdselssikkerhed øges i hele Fællesskabets område; det er af denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som er omfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn; den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende traktorer omfatter gensidig anerkendelse af den kontrol, som hver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







Artikel 1

Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel 1 i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:

— frihøjde højst 600 mm målt på det laveste punkt under for- og bagakslerne, differentiale medregnet;

— fast eller indstillelig mindste af den aksel, hvorpå de bredeste dæk er monteret, mindre end 1 150 mm; da den aksel, hvorpå de bredeste dæk er monteret, formodes højst at kunne indstilles til en sporvidde på 1 150 mm, skal den anden aksels sporvidde kunne indstilles, så bredden ved yderkanten af de smalleste dæk ikke er større end bredden ved yderkanten af dækkene til den anden aksel. Hvis de to aksler er udstyret med fælge og dæk af samme størrelse, skal den faste eller indstillelige sporvidde af de to aksler være mindre end 1 150 mm;

— masse på mellem 600 og 3 000 kg, svarende til traktorens egenvægt i henhold til nr. 2.4 i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværn monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og med traktoren monteret med de største dæk, fabrikanten anbefaler.

Artikel 2

1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodkendelse til enhver type førerværn og dets fastgørelse på traktoren, der er i overensstemmelse med konstruktions- og afprøvningsforskrifterne i bilag I til IV.

2. En medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodkendelse, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetente myndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstaltninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i overensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves ved stikprøver.

Artikel 3

Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn eller deres befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist i bilag VII for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, som de typegodkender i medfør af artikel 2.

Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling af førerværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for, i henhold til artikel 2, med andre anordninger.

Artikel 4

1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn eller dele til deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, når disse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.

2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, men som ikke er i overensstemmelse med den godkendte type.

Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige medlemsstater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrunder samtidig sin beslutning.

Artikel 5

De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf et eksempel er anført i bilag VIII, for hver type førerværn, som de meddeler eller nægter at meddele typegodkendelse for.

Artikel 6

1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponenttypegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærke forsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i overensstemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse for, træffer den de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen bringes i overensstemmelse med den godkendte type. De kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne foranstaltninger, der eventuelt, såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uoverensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatte inddragelse af EØF-typegodkendelsen. Nævnte myndigheder træffer de samme foranstaltninger, når de af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat underrettes om sådan manglende overensstemmelse.

2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-typegodkendelse samt om grundene hertil.

Artikel 7

Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for et førerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud mod salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skal meddelse de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaterne gældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.

Artikel 8

Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller national godkendelse af en traktor under henvisning til førervårn og deres fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag IX anførte forskrifter er overholdt.

Artikel 9

1. Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering, godkendelse, ibrugtagning eller brug af traktorer med henvisning til førerværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag IX anførte forskrifter er overholdt.

Medlemsstaterne kan dog under overholdelse af traktatens bestemmelser indføre begrænsninger i lokal anvendelse af de i dette direktiv omhandlede traktorer, når det kræves af hensyn til sikkerheden på grund af visse særlige terrænforhold eller afgrøder. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen sådanne begrænsninger inden de træder i kraft med angivelse af begrundelsen derfor.

2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaterne mulighed for inden for traktatens rammer at foreskrive de krav, som de finder nødvendige for at sikre beskyttelse af arbejdstagere ved brug af de pågældende traktorer, for så vidt dette ikke indebærer ændringer af førerværnene i forhold til dette direktivs forskrifter.

Artikel 10

1. I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal enhver traktor, som er omfattet af artikel 1, være udstyret med førerværn.

2. Det i stk. 1 nævnte førerværn skal, dersom der ikke er tale om et bagtil monteret førerværn, opfylde enten bestemmelserne i bilag I til V til nærværende direktiv, til direktiv 77/536/EØF eller til direktiv 79/622/EØF.

Artikel 11

De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene til den tekniske udvikling, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF,

Artikel 12

Inden 18 måneder fra meddelelsen af dette direktiv udsteder Rådet på forslag af Kommissionen og på grundlag af traktatens bestemmelser et direktiv, som supplerer dette direktiv med bestemmelser om indførelse af supplerende slagprøver under de dynamiske prøver.

Artikel 13

1. Medlemsstaterne sætter de fornødne bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden fireogtyve måneder efter dets meddelelse ( 8 ). De underretter straks Kommissionen herom.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 14

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.









BILAG I

FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE

▼M5

1. Definitionerne og kravene i punkt 1 i regulativ nr. 6 ( 9 ) i OECD-beslutning C(2008) 128 af oktober 2008 finder anvendelse, dog med undtagelse af punkt 1.1 (landbrugs- og skovbrugstraktorer), og lyder som følger:

»1. Definitioner

1.1. [ingen]

1.2. Styrtsikkert førerværn (ROPS) Ved styrtsikkert førerværn (styrtsikkert førerhus eller styrtbøjle), herefter benævnt »førerværn«, forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige formål er at afværge eller formindske faren for føreren, hvis traktoren vælter under normalt brug. Det styrtsikre førerværn er karakteriseret ved, at det skaber et frirum, der er stort nok til at beskytte føreren, når denne sidder enten inden for det af førerværnet afgrænsede rum eller inden for et rum, der afgrænses af en række rette linjer fra førerværnets yderkanter til enhver del af traktoren, som kan komme i berøring med et fladt underlag, og som er i stand til at bære traktoren i denne position, hvis traktoren triller rundt.

1.3. Sporvidde 1.3.1. Indledende definition: hjulets midterplan Hjulets midterplan befinder sig lige langt fra de to planer for fælgenes omkreds på deres ydersider. 1.3.2. Definition af sporvidde Det vertikale plan gennem hjulaksen skærer dets midterplan langs en ret linje, der på et punkt støder mod underlaget. Hvis A og B er de to punkter, der på denne måde er bestemt for hjulene på samme traktoraksel, er sporvidden afstanden mellem punkt A og B. Sporvidden kan således bestemmes for både for- og baghjul. Hvis der er tale om tvillingehjul, er sporvidden afstanden mellem to planer, der er hjulparrenes midterplan. 1.3.3. Tillægsdefinition: traktorens midterplan Man anvender yderpunkterne for punkt A og B på traktorens bagaksel, hvilket giver den størst mulige værdi for sporvidden. Det vertikale plan vinkelret på linjen AB i dennes midterpunkt er traktorens midterplan.

1.4. Akselafstand Afstanden mellem de vertikale planer, der går gennem de to AB-linjer som defineret ovenfor, det ene ved forhjulene og det andet ved baghjulene.

1.5. Bestemmelse af sædets indekspunkt; sædets placering og indstilling ved prøvning 1.5.1. Sædets indekspunkt (SIP) ( 10 ) Sædets indekspunkt bestemmes i henhold til ISO 5353:1995. 1.5.2. Sædets placering og indstilling ved prøvning 1.5.2.1. Hvis ryglænets og sædeskålens hældning kan indstilles, skal de indstilles, således at sædets indekspunkt befinder sig i dets bageste og højeste position. 1.5.2.2. Hvis sædet er udstyret med sædeophæng, skal dette blokeres midtvejs, med mindre dette er i modstrid med sædefabrikantens udtrykkelige anvisninger. 1.5.2.3. Hvis sædets stilling kun kan reguleres i længderetningen og højden, skal længdeaksen gennem sædets indekspunkt være parallel med traktorens vertikale plan i længderetningen gennem rattets centrum, med en tilladt sideforskydning på 100 mm.

1.6. Frirum 1.6.1. Lodret referenceplan og referencelinje Frirummet (figur 6.1 i bilag II) defineres ud fra et lodret referenceplan og en referencelinje: 1.6.1.1. Referenceplanet er et vertikalt plan, som almindeligvis ligger i traktorens længderetning, og som går gennem sædets indekspunkt og rattets centrum. Normalt falder referenceplanet sammen med traktorens midterplan i længderetningen. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandret med sædet og rattet under belastning, men at forblive vinkelret på traktoren eller på førerværnets gulvplan. 1.6.1.2. Referencelinjen er den linje indeholdt i referenceplanet, der passerer gennem et punkt beliggende 140 + ah bagved og 90 – av under sædets indekspunkt og det første punkt i ratkransen, som den skærer, når den bevæges fra lodret til vandret. 1.6.2. Bestemmelse af frirummet for traktorer med et ikke-vendbart sæde Frirummet i traktorer med et ikke-vendbart sæde defineres i punkt 1.6.2.1 til 1.6.2.11 nedenfor og er afgrænset af følgende planer, idet traktoren befinder sig på et plant underlag, og sædet, hvis det kan indstilles, er indstillet til bageste, øverste position ( 11 ), og rattet, hvis det kan indstilles, er indstillet til midterpositionen for kørsel i siddende stilling: 1.6.2.1. to lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en højde af 300 mm over det plan, der er defineret i punkt 1.6.2.8 nedenfor, og i længderetningen mindst 550 mm foran det lodrette plan vinkelret det referenceplan, der passerer (210 – ah) mm foran sædets indekspunkt 1.6.2.2. to lodrette planer 200 mm på hver side af referenceplanet op til en højde af 300 mm over det plan, der er defineret i punkt 1.6.2.8 nedenfor, og i længderetningen fra den flade, der er defineret i punkt 1.6.2.11 nedenfor, til det lodrette plan vinkelret på det referenceplan, der passerer (210 – ah) mm foran sædets indekspunkt 1.6.2.3. et skråt plan vinkelret på referenceplanet, parallelt med og 400 mm over referencelinjen, som strækker sig bagud til det punkt hvor det skærer det lodrette plan, som er vinkelret på referenceplanet og går gennem et punkt (140 + ah) mm bagved sædets indekspunkt 1.6.2.4. et skråt plan, vinkelret på referenceplanet, som skærer det plan, der er defineret i punkt 1.6.2.3 ovenfor ved dettes bageste kant og hviler på overkanten af ryglænet 1.6.2.5. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet og passerer mindst 40 mm foran rattet og mindst 760 – ah foran sædets indekspunkt 1.6.2.6. en cylinderflade, hvis akse er vinkelret på referenceplanet og har en radius på 150 mm og tangerer de planer, der er defineret i punkt 1.6.2.3 og 1.6.2.5 ovenfor 1.6.2.7. to parallelle skråtstillede planer, som går gennem de øverste kanter af de planer, der er defineret i punkt 1.6.2.1 ovenfor, således at det skråtstillede plan i den side, på hvilken slaget rammer, ikke kommer nærmere end 100 mm ved referenceplanet over frirummet 1.6.2.8. et horisontalt plan, der passerer gennem et punkt 90 – av under sædets indekspunkt 1.6.2.9. to dele af det lodrette plan vinkelret på referenceplanet, som passerer 210 – ah foran sædets indekspunkt, idet begge disse to dele forbinder henholdsvis de bageste grænser for planerne defineret i punkt 1.6.2.1 ovenfor og de forreste grænser for planerne defineret i punkt 1.6.2.2 ovenfor 1.6.2.10. to dele af det vandrette plan, som passerer 300 mm over det plan, der er defineret i punkt 1.6.2.8 ovenfor, idet begge disse to dele forbinder henholdsvis de øverste grænser for de lodrette planer defineret i punkt 1.6.2.2 ovenfor med de nederste grænser for de skråtstillede planer defineret i punkt 1.6.2.7 ovenfor 1.6.2.11. en, flade, om nødvendigt krum, hvis frembringer er vinkelret på referenceplanet og hviler på ryglænets bagside. 1.6.3. Bestemmelse af frirummet i traktorer med vendbar førerplads For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat), er frirummet indhyllingen af de to frirum, der er defineret ved rattets og sædets to forskellige positioner. 1.6.4. Ekstrasæder 1.6.4.1. Hvis der er tale om traktorer, hvori der kan monteres ekstrasæder, skal den indhylling, der omfatter sædets indekspunkter for alle de mulige konfigurationer, anvendes ved prøvningerne. Førerværnet må ikke komme ind i det større frirum, hvori der tages hensyn til disse forskellige sædeindekspunkter. 1.6.4.2. Hvis en ny sædekonfiguration tilbydes efter udførelse af prøvningen, skal det bestemmes, om frirummet rundt om det nye SIP falder inden for den tidligere fastlagte indhylling. Hvis dette ikke er tilfældet, skal der udføres en ny prøvning.

1.7. Måletolerancer Lineære dimensioner : ± 3 mm undtagen for : dækkenes deformation : ± 1 mm førerværnets deformation under vandret belastning : ± 1 mm pendulklodsens faldhøjde : ± 1 mm Masser : ± 1 % Kræfter : ± 2 % Vinkler : ± 2°

1.8. Symboler



ah (mm) Halvdelen af den vandrette indstilling af sædet. av (mm) Halvdelen af den lodrette indstilling af sædet. B (mm) Traktorens mindste totalbredde. Bb (mm) Førerværnets største ydre bredde. D (mm) Førerværnets deformation på det sted, hvor slaget rammer (dynamisk prøvning), eller på det sted og i den retning, belastningen er påført (statisk prøvning). D′ (mm) Førerværnets deformation ved den krævede beregnede energitilførsel. Ea (J) Deformationsenergi absorberet på det sted, hvor belastningen er fjernet. Areal inden for F-D kurven. Ei (J) Deformationsenergi absorberet. Areal under F-D kurven. E′i (J) Deformationsenergi absorberet efter supplerende belastning som følge af brud eller revner. E″i (J) Deformationsenergi absorberet ved overbelastningsprøvning i det tilfælde, hvor belastningen er blevet fjernet inden påbegyndelsen af denne overbelastningsprøve. Areal under F-D kurven. Eil (J) Den påførte energi, der skal absorberes under belastning i længderetningen. Eis (J) Den påførte energi, der skal absorberes under belastning fra siden. F (N) Statisk belastningskraft. F′ (N) Belastningskraft for den krævede beregnede energitilførsel, svarende til E′i F-D Diagram kraft/deformation. Fi (N) Kraft påført hårdt punkt bagtil. Fmax (N) Maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres, undtagen overbelastning. Fv (N) Lodret trykkraft. H (mm) Faldhøjde for pendulklodsen (dynamisk prøvning). H′ (mm) Faldhøjde for pendulklodsen ved supplerende prøvning (dynamisk prøvning). I (kg.m2) Traktorens referenceinertimoment omkring baghjulenes midterlinje, uanset disse baghjuls masse. L (mm) Traktorens referenceakselafstand. M (kg) Traktorens referencemasse under styrkeprøvning som defineret i punkt 3.2.1.4 i bilag II.«

▼B

2. GENERELLE FORSKRIFTER

2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være således konstrueret og opbygget, at det opfylder det væsentlige formål anført i punkt 1.1.

2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II, III og IV er efterkommet.

3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE

3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfabrikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller disses befuldmægtigede.

3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksemplarer med følgende oplysninger: — tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet; denne tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder; — fotografier såvel fra siden som forfra, der viser førerværnets fastgørelse i enkeltheder; — kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen, og hvorledes det er fastgjort på traktoren, og, hvor det er nødvendigt, enkeltheder vedrørende beklædning og indvendig polstring; — materialedata vedrørende førerværn og fastgørelsesanordningerne hertil (se bilag IV).

3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det førerværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den afprøvningsanstalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen. Denne traktor er udstyret med førerværnet. Størrelsen af de dæk, der er monteret, eller som kan monteres på for- og bagakslerne, skal desuden opgives af fabrikanten.

3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed, som har meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele udvidelsen, såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne), for hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav: — massen uden ballast som defineret i punkt 1.4 i bilag III overstiger ikke den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end 5 %, — fastgørelsesmåden og de steder, hvor fastgørelsen til traktoren finder sted, er identiske, — alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, har samme styrke og er anbragt samme sted i forhold til førerværnet, — sædets og rattets kritiske dimensioner og deres relative placering i forhold til førerværnet samt den relative placering i forhold til førerværnet af punkter, der anses for at være faste, og som der tages hensyn til ved kontrollen af, om det frie område er beskyttet, skal være sådanne, at dette område fortsat er beskyttet af førerværnet, efter at dette er deformeret som følge af de forskellige afprøvninger.

4. PÅSKRIFTER

4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type, skal have følgende mærkning: 4.1.1. fabriks- eller varemærke; 4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VII; 4.1.3. førerværnets serienummer; 4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.

4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.

4.3. De nævnte påskrifter skal være synlige, let læselige og holdbare.

▼M5









BILAG II

Tekniske krav

Som tekniske krav, der skal være opfyldt ved EF-typegodkendelse af styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer, gælder de krav, der er fastsat i punkt 3 i regulativ nr. 6 ( 12 ) i OECD-beslutning C(2008) 128 af oktober 2008, dog med undtagelse af punkt 3.2.4 (»Prøvningsrapporter«), 3.4.1 (Administrativ udvidelse), 3.5 (»Mærkning«) og 3.7 (»Sikkerhedsseleforankringernes ydeevne«), og lyder som følger:

»3. REGLER OG ANVISNINGER

3.1. Indledende forskrifter for styrkeprøvning

3.1.1. Udførelse af to indledende prøvninger

Førerværnet må kun udsættes for styrkeprøvningen, hvis både sidestabilitetsprøvningen og ikke-kontinuerlig rulningsprøvning er gennemført på tilfredsstillende vis (jf. rutediagram i figur 6.3).

3.1.2. Klargørelse til de indledende prøvninger

3.1.2.1. Traktoren skal være udstyret med førerværnet i dettes sikkerhedsstilling.

3.1.2.2. Traktoren skal være forsynet med dæk af den størst tilladelige diameter angivet af fabrikanten og den mindste dæksbredde, som kan anvendes ved denne diameter. Dækkene må ikke have flydende ballast og skal oppumpes til det tryk, som er angivet for markarbejde.

3.1.2.3. Baghjulene indstilles til mindste sporvidde; forhjulene indstilles så præcist som muligt til samme sporvidde. Hvis der er to muligheder for indstilling af sporvidden, der afviger lige meget fra baghjulenes mindste sporvidde, skal den største af disse to sporvidder anvendes for forhjulene.

3.1.2.4. Traktoren skal være påfyldt alle driftsmidler, eller disse skal være erstattet med en tilsvarende masse anbragt i tilsvarende position.

3.1.2.5. Alle fastgørelsesdele, der anvendes i seriefremstillingen, skal fastgøres på traktoren i den normale position.

3.1.3. Sidestabilitetsprøvning

3.1.3.1. Traktoren, der er klargjort som angivet ovenfor, anbringes på et vandret plan, således at traktorens foraksels omdrejningspunkt — eller for en leddelt traktor omdrejningspunktet mellem de to aksler — kan bevæge sig frit.

3.1.3.2. Ved hjælp af donkraft eller talje vippes den del af traktoren, som er stift forbundet til den aksel, som optager mere end 50 % af traktorens vægt, idet hældningsvinklen måles løbende. Denne vinkel skal mindst være 38° i det øjeblik, traktoren er i ustabil ligevægt på de to hjul, der er i berøring med jorden. Prøvningen gennemføres en gang med rattet blokeret ved fuldt udsving til højre og en gang ved fuldt udsving til venstre.

3.1.4. Ikke-kontinuerlig rulningsprøvning

3.1.4.1. Almindelige bemærkninger

Denne prøvning har til formål at bestemme, om et førerværn effektivt er i stand til at forhindre traktoren i at foretage flere rulninger efter væltning til siden på en gradient på 1:1,5 (figur 6.4).

Påvisning af ikke-kontinuerlig rulning foretages ved anvendelse af en af de to prøvningsmetoder, som er beskrevet i punkt 3.1.4.2 og 3.1.4.3.

3.1.4.2. Praktisk påvisning af de egenskaber, som gør det muligt at undgå kontinuerlig rulning

3.1.4.2.1. Rulningsprøvningen gennemføres på en mindst 4 m lang prøverampe (jf. figur 6.4). Denne rampes overfladelag består af et 18 cm lag af et materiale, som har et penetrationsindeks (konus) målt i henhold til standarderne ASAE S313.3 FEB1999 og ASAE EP542 FEB1999 på: A = 235 ± 20 eller B = 335 ± 20

3.1.4.2.2. Traktoren (klargjort i henhold til punkt 3.1.2) vippes sideværts med en begyndelseshastighed på nul. Ved prøvningen placeres traktoren på rampens top, således at de hjul, som befinder sig på rampesiden, hviler på rampen, og således at traktorens midterplan er parallel med niveaulinjerne. Efter at traktoren har ramt prøvningsrampens overflade, kan den påbegynde ny rulning omkring førerværnets øvre hjørne, men rulningen må ikke fuldføres. Traktoren skal falde tilbage på den side, som ramte prøvningsrampen første gang.

3.1.4.3. Matematisk påvisning af egenskaber, der gør det muligt at undgå fortløbende rulninger

3.1.4.3.1. Følgende egenskaber for traktoren skal bestemmes til beregning af de værdier, der gør det muligt at kontrollere traktorens egenskaber med hensyn til at forhindre kontinuerlig rulning (jf. figur 6.5):



B0 (m) Baghjulenes dæksbredde B6 (m) Førerværnets bredde mellem højre og venstre slagpunkt B7 (m) Motorhjelmens bredde D0 (rad) Udslagsvinkel for foraksel fra nul-position til fuldt udslag D2 (m) Højde af de forreste dæk ved fuld akselbelastning D3 (m) Højde af de bageste dæk ved fuld akselbelastning H0 (m) Højden af forakslens omdrejningspunkt H1 (m) Tyngdepunktets højde H6 (m) Slagpunktets højde H7 (m) Motorhjelmens højde L2 (m) Vandret afstand mellem tyngdepunktet og forakslen L3 (m) Vandret afstand mellem tyngdepunktet og bagakslen L6 (m) Vandret afstand fra tyngdepunktet til førerværnets hjørne fortil (dette tal er negativt, når dette punkt befinder sig foran tyngdepunktet) L7 (m) Vandret afstand mellem tyngdepunktet og motorhjelmens forreste hjørne Mc (kg) Traktorens masse som brugt til beregninger Q (kgm2) Massens inertimoment målt om den længdeakse, der går igennem tyngdepunktet S (m) Sporvidde for bagakslen Summen af sporvidden S og bredden af dækkene B0 skal være større end bredden B6 af førerværnet.

3.1.4.3.2. Beregningerne kan foretages på basis af følgende forenklede hypoteser: 3.1.4.3.2.1. Traktoren vælter på en rampe med en hældning på 1:1,5 med en fri foraksel, når tyngdepunktet befinder sig lodret over rulningsaksen. 3.1.4.3.2.2. Rulningsaksen er parallel med traktorens længdeakse og passerer gennem centrum for de nederste for- og baghjuls kontaktflader med prøvningsrampen. 3.1.4.3.2.3. Traktoren glider ikke på prøvningsrampen. 3.1.4.3.2.4. Stødet på prøvningsrampen er delvis elastisk med en elasticitetskoefficient på: U = 0,2 3.1.4.3.2.5. Penetrationsdybden i prøvningsrampen og deformationen af førerværnet giver tilsammen: T = 0,2 m 3.1.4.3.2.6. Ingen andre dele af traktoren trænger ind i prøvningsrampen.

3.1.4.3.3. Computerprogrammet (BASIC ( 13 )) til bestemmelse af, om en sideværts væltende smalsporet traktor med frontmonteret førerværn fortsætter med at rulle rundt eller standser rulningen, indgår i dette regulativ, med eksemplerne 6.1 til 6.11.

3.1.5. Målemetoder

3.1.5.1. Vandrette afstande mellem tyngdepunktet og bagakslen (L3) eller forakslen (L2)

Afstanden mellem bag- og foraksel på begge sider af traktoren skal måles for at kontrollere, at der ikke er nogen drejningsvinkel.

Afstandene mellem tyngdepunktet og bagakslen (L3) eller forakslen (L2) skal beregnes ud fra traktorens massefordeling mellem bag- og forhjulene.

3.1.5.2. Bagdækkenes højde (D3) og fordækkenes højde (D2)

Afstanden fra dækkets højeste punkt til jordplanet skal måles (figur 6.5), og der skal anvendes samme metode til for- og bagdæk.

3.1.5.3. Den vandrette afstand mellem tyngdepunkt og det forreste skæringspunkt med førerværnet (L6).

Afstanden mellem tyngdepunkt og det forreste skæringspunkt med førerværnet skal måles (figur 6.6.a, 6.6.b og 6.6.c). Hvis førerværnet er placeret foran tyngdepunktets plan, skal den målte værdi være forsynet med et minustegn (– L6).

3.1.5.4. Førerværnets bredde (B6)

Afstanden mellem det højre og venstre slagpunkt på førerværnets to lodrette stolper skal måles.

Slagpunktet defineres af det plan tangentielt med førerværnet, som passerer gennem den linje, der forbinder de øverste udvendige punkter for for- og bagdæk (figur 6.7).

3.1.5.5. Førerværnets højde (H6)

Den lodrette afstand fra førerværnets slagpunkt til jordplanet måles.

3.1.5.6. Motorhjelmens højde (H7)

Den lodrette afstand fra motorhjelmens slagpunkt til jordplanet måles.

Slagpunktet defineres af det plan tangentielt med motorhjelmen, som passerer gennem de øverste udvendige punkter på fordækket (figur 6.7). Målingen skal foretages på begge sider af motorhjelmen.

3.1.5.7. Motorhjelmens bredde (H7)

Afstanden mellem motorhjelmens to slagpunkter, som defineret ovenfor, måles.

3.1.5.8. Vandret afstand mellem tyngdepunktet og motorhjelmens forreste hjørne (L7)

Afstanden fra motorhjelmens slagpunkt, som defineret ovenfor, til tyngdepunktet måles.

3.1.5.9. Højden af forakslens omdrejningspunkt (H0)

Den lodrette afstand mellem midten af forakslens omdrejningspunkt og midten af fordækkenes aksel (H01) skal indgå i fabrikantens tekniske rapport og skal kontrolleres.

Den lodrette afstand fra midten af fordækkenes aksel til jordplanet (H02) måles (figur 6.8).

Højden af forakslens omdrejningspunkt (H0) er summen af de to ovennævnte værdier.

3.1.5.10. Sporvidde for bagakslen (S)

Bagakslens mindste sporvidde med dæk af største størrelse, som specificeret af fabrikanten, skal måles (figur 6.9).

3.1.5.11. Bagdækkenes bredde (B0)

Afstanden mellem det udvendige og det indvendige lodrette plan for et bagdæk på det øverste del skal måles (figur 6.9).

3.1.5.12. Udslagsvinkel for foraksel (D0)

Den største vinkel defineret af udsvingningen af forakslen fra vandret position til maksimal deflektion skal måles på begge sider af akslen, idet der tages hensyn til evt. stempelstøddæmper. Den største målte vinkel anvendes.

3.1.5.13. Traktorens masse (M)

Traktorens masse bestemmes i henhold til betingelserne specificeret i punkt 3.2.1.4.

3.2. Forskrifter for prøvning af førerværns styrke og styrken af deres fastgørelse på traktoren

3.2.1. Generelle krav

3.2.1.1. Prøvningens formål

Prøvningen har til formål — med brug af særlige prøvningsapparater — at simulere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter. Disse prøvninger gør det muligt at bestemme styrken af førerværnet og af de beslag, ved hvilke det er fastgjort til traktoren, og af enhver del af traktoren, som overfører prøvningsbelastningen.

3.2.1.2. Prøvningsmetoder

Prøvning kan foretages efter den dynamiske metode eller den statiske metode. De to fremgangsmåder anses for at være ækvivalente.

3.2.1.3. Generelle regler for klargøring til prøvninger

3.2.1.3.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse med den af fabrikanten anbefalede metode på en af de traktorer, hvortil det er konstrueret. NB: En komplet traktor er ikke nødvendig til styrkeprøvningen ved den statiske metode; dog skal traktorens førerværn og delene, hvorpå det er fastgjort, udgøre en helhed, der i det følgende benævnes »montagen«.

3.2.1.3.2. Under såvel den statiske som den dynamiske prøvning skal traktoren (eller montagen) være forsynet med alle dele fra serieproduktionen, som kan have indflydelse på styrken af førerværnet, eller som kan være nødvendige for styrkeprøvningen. Komponenter, som kan forårsage fare i frirummet, skal også være monteret på traktoren (eller montagen), for at de kan undersøges for at konstatere, om acceptkriterierne i punkt 3.2.3 er opfyldt. Alle traktorens og førerværnets dele, herunder førerværn mod vejrlig, skal indleveres eller angives på tegninger.

3.2.1.3.3. Under styrkeprøvningerne fjernes alle aftagelige paneler og løse ikke-konstruktionsdele, således at de ikke forøger førerværnets styrke.

3.2.1.3.4. Sporvidden indstilles, således at førerværnet så vidt muligt ikke støttes af dækkene under styrkeprøvningerne. Hvis prøvningen foretages efter den statiske fremgangsmåde, kan hjulene fjernes.

3.2.1.4. Traktorens referencemasse under styrkeprøvningerne

Referencemassen M, som bruges i formlen til beregning af pendulklodsens faldhøjde, belastningsenergi og trykkraft, må ikke være mindre end traktorens uden ekstraudstyr, men med kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj og førerværn. Massen af ekstravægt for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene, ophængte redskaber eller udstyr eller andre særlige komponenter medregnes ikke.

3.2.2. Prøvninger

3.2.2.1. Prøvningernes rækkefølge

Prøvningerne skal, uden at dette berører de supplerende prøvninger i henhold til punkt 3.3.1.1.6, 3.3.1.1.7, 3.3.2.1.6 og 3.3.2.1.7 udføres i følgende rækkefølge:

1) slagprøvning (dynamisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk prøvning) bagtil (jf. 3.3.1.1.1 og 3.3.2.1.1)

2) trykprøvning bagtil (dynamisk eller statisk prøvning) (jf. 3.3.1.1.4 og 3.3.2.1.4)

3) slagprøvning (dynamisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk prøvning) fortil (jf. 3.3.1.1.2 og 3.3.2.1.2)

4) slagprøvning (dynamisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk prøvning) på siden (jf. 3.3.1.1.3 og 3.3.2.1.3)

5) trykprøvning fortil (dynamisk eller statisk prøvning) (jf. 3.3.1.1.5 og 3.3.2.1.5).

3.2.2.2. Generelle krav

3.2.2.2.1. Hvis en del eller flere dele af det udstyr, der bruges til at fastholde traktoren, forrykkes eller går itu under prøvningen, skal denne startes forfra.

3.2.2.2.2. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller førerværn under prøvningerne.

3.2.2.2.3. Under prøvningerne skal traktorens gearkasse være i neutral position og traktoren være ubremset.

3.2.2.2.4. Er traktoren udstyret med et ophængssystem mellem traktorkrop og hjul, skal dette system blokeres under prøvningen.

3.2.2.2.5. Den side, der vælges til den første slagprøvning bagtil (dynamisk prøvning) eller den første belastningsprøvning bagtil (statisk prøvning), skal være den side, som prøvningsmyndighederne mener vil give de slag eller belastninger, der er mest ufordelagtige for førerværnet. Belastning eller slag sideværts eller bagfra skal påføres fra begge sider af førerværnets midterplan i længderetningen. Belastningen eller slaget foran skal påføres på samme side af førerværnets midterplan i længderetningen som belastningen eller slaget sideværts fra.

3.2.3. Acceptkriterier

3.2.3.1. Et førerværn anses for at have opfyldt styrkekravene, hvis det opfylder følgende krav: 3.2.3.1.1. Efter hver delprøvning må der ikke fremkomme brud eller revner som beskrevet i punkt 3.3.1.2.1 eller 3.2.3.1.2. Hvis der under en af prøvningerne opstår brud eller revner, skal der straks efter den prøvning, der medførte brud eller revner, udføres en ekstra prøvning, i henhold til dynamiske prøvninger eller statiske prøvninger. 3.2.3.1.2. Under prøvningerne, bortset fra overbelastningsprøvningen, må ingen del af førerværnet komme ind i frirummet som defineret i 1.6 i bilag I. 3.2.3.1.3. Under prøvningerne, bortset fra overbelastningsprøvningen, skal alle dele af frirummet være sikret af førerværnet i overensstemmelse med 3.3.1.2.2 og 3.3.2.2.2. 3.2.3.1.4. Under prøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets konstruktion. 3.2.3.1.5. Den elastiske deformation, målt i overensstemmelse med 3.3.1.2.3 og 3.3.2.2.3, skal være mindre end 250 mm.

3.2.3.2. Der må ikke være noget udstyr, som frembyder nogen fare for føreren. Der må ikke være udspringende dele eller tilbehør, som vil kunne såre føreren, hvis traktoren vælter, eller dele eller tilbehør, som vil kunne fastklemme ham — for eksempel om benet eller foden — som følge af førerværnets deformationer.

3.2.4. [ingen]

3.2.5. Apparatur og udstyr til de dynamiske prøvninger 3.2.5.1. Pendulklods 3.2.5.1.1. En klods, der fungerer som et pendul, skal være ophængt i to kæder eller ståltove i omdrejningspunkter, som befinder sig mindst 6 meter over underlaget. Det skal være muligt at foretage uafhængig indstilling af klodsens ophængshøjde og vinklen mellem klodsen og kæderne eller ståltovene, hvori den er ophængt. 3.2.5.1.2. Pendulklodsens masse skal være 2 000 ± 20 kg ekskl. massen af kæder eller ståltove, der ikke må være større end 100 kg. Længden af slagfladens sider skal være 680 mm ± 20 mm (jf. figur 6.10). Klodsen skal være således udført, at dens tyngdepunkt ikke forskydes, men falder sammen med parallelepipedumets geometriske midtpunkt. 3.2.5.1.3. Parallelepipedumet skal være forbundet med den anordning, der trækker det bagud, med en momentan udløsningsmekanisme, der er således udformet og placeret, at den udløser pendulklodsen, uden at parallelepipedumet kommer i svingninger omkring dets vandrette akse vinkelret på pendulets svingningsplan. 3.2.5.2. Pendulophæng Pendulklodsens omdrejningspunkter skal være solidt fastgjort, således at deres forskydning ikke i nogen retning overstiger 1 % af faldhøjden. 3.2.5.3. Forankringer 3.2.5.3.1. Forankringsskinnerne, der skal have den fornødne indbyrdes afstand og dække et tilstrækkeligt stort område til, at traktoren kan forankres i alle de tilfælde, der er vist (jf. figur 6.11, 6.12 og 6.13), skal være solidt fastgjort til et fast underlag neden under pendulet. 3.2.5.3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af runde ståltove af konstruktion 6 × 19 tråde med hampesjæl i overensstemmelse med ISO 2408:2004 og med en nominel diameter på 13 mm. Metalkordelerne skal have en brudstyrke på 1 770 MPa. 3.2.5.3.3. På knækstyrede traktorer skal drejningspunktet understøttes og forankres på passende måde for alle prøvninger. Under slagprøvningen på siden skal drejningspunktet tillige afstives på den side, som er modsat slaget. For- og baghjul behøver ikke at ligge på linje, hvis afstivningen herved lettes. 3.2.5.4. Hjulafstivning og bjælke 3.2.5.4.1. Ved slagprøvningerne skal til afstivning af hjulene anvendes en bjælke af nåletræ på 150 × 150 mm (jf. figur 6.11, 6.12 og 6.13). 3.2.5.4.2. Ved slagprøvninger på siden skal en bjælke af nåletræ som støtte for hjulfælgene fastspændes til underlaget på den side, som er modsat slaget (jf. figur 6.13). 3.2.5.5. Afstivning og forankring af knækstyrede traktorer 3.2.5.5.1. Ved prøvning af knækstyrede traktorer skal anvendes ekstra afstivninger og forankringer. Deres formål er at sikre, at den del af traktoren, på hvilken førerværnet er monteret, fastholdes som på en ikke-knækstyret traktor. 3.2.5.5.2. Særlige tillægsbestemmelser er givet i punkt 3.3.1.1 for slag- og trykprøvningerne. 3.2.5.6. Dæktryk og deformation 3.2.5.6.1. Dækkene må ikke være væskefyldte og skal oppumpes til det tryk, som fabrikanten har foreskrevet til markarbejde. 3.2.5.6.2. Forankringerne tilspændes i hver enkelt tilfælde således, at dækkene deformeres med 12 % af dækhøjden (afstanden mellem underlag og fælgens laveste punkt før tilspænding). 3.2.5.7. Trykapparatur Et apparatur, som vist i figur 6.14, skal kunne udøve et lodret nedadrettet tryk på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, således at dækkene ikke bærer trykbelastningen. 3.2.5.8. Måleudstyr Følgende måleudstyr anvendes: 3.2.5.8.1. anordning til måling af den elastiske deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige deformation og den blivende deformation, jf. figur 6.15). 3.2.5.8.2. udstyr til at kontrollere, at førerværnet ikke er trængt ind i frirummet, og at frirummet hele tiden under prøvningen har været beskyttet af førerværnet (jf. punkt 3.3.2.2.2).

3.2.6. Apparatur og udstyr til de statiske prøvninger 3.2.6.1. Statisk prøvningsapparatur 3.2.6.1.1. Med dette statiske prøvningsapparatur skal førerværnet kunne udsættes for tryk eller belastninger. 3.2.6.1.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom på mindst 250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm mellem disse længder. Den stive bjælke skal have en lodret anlægsflade med en højde på 150 mm. Bjælkekanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en radius på maksimalt 50 mm. 3.2.6.1.3. Bjælkens anlægsflade skal kunne indstille sig til enhver vinkel på belastningsretningen, således at den kan følge vinkeldrejningerne i førerværnets bærende overflade, når førerværnet deformeres. 3.2.6.1.4. Kraftens retning (afvigelse fra vandret og lodret): — ved prøvningens begyndelse ved nulbelastning: ± 2° — under prøvningen, under belastning: 10° over vandret og 20° under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt. 3.2.6.1.5. Deformationen må kun ske langsomt (under 5 mm/s), så belastningen hele tiden kan anses for at være »statisk«. 3.2.6.2. Apparatur til måling af energi absorberet af førerværnet 3.2.6.2.1. Kurven for deformationens afhængighed af kraften afsættes for at bestemme, hvor meget energi der absorberes af førerværnet. Det er ikke nødvendigt at måle kraften og deformationen på det sted, hvor førerværnet udsættes for belastningen; kraften og deformationen skal imidlertid måles samtidigt og colineært. 3.2.6.2.2. Begyndelsespunktet for deformationsmålingen vælges, således at kun den energi, der absorberes af førerværnet og/eller ved deformation af visse af traktorens dele, tages i betragtning. Der tages ikke hensyn til den energi, der absorberes ved forankringens deformation og/eller glidning. 3.2.6.3. Forankring af traktoren til underlaget 3.2.6.3.1. Forankringsskinnerne, der skal have fornøden indbyrdes afstand og dække et tilstrækkeligt stort område til, at traktoren kan forankres i alle de tilfælde, der er vist, skal være solidt fastgjort til et fast underlag nær ved prøvningsapparaturet. 3.2.6.3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af dertil egnede midler (plader, kiler, ståltove, donkrafte osv.), således at den ikke kan bevæge sig under prøvningen. Dette krav kontrolleres under prøvningen ved hjælp af det sædvanlige udstyr til længdemåling. Hvis traktoren flytter sig, gentages hele prøvningen, medmindre det system til måling af deformationerne, der benyttes ved afsætningen af kurven for deformationens afhængighed af kraften, er forbundet med traktoren. 3.2.6.4. Trykapparatur Et apparatur, som vist i figur 6.14, skal kunne udøve et lodret nedadrettet tryk på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, således at dækkene ikke bærer belastningen. 3.2.6.5. Andet måleudstyr Følgende måleanordninger er også nødvendige: 3.2.6.5.1. anordning til måling af den elastiske deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige deformation og den blivende deformation, jf. figur 6.15) 3.2.6.5.2. anordning til at kontrollere, at førerværnet ikke er trængt ind i frirummet, og at frirummet hele tiden under prøvningen har været beskyttet af førerværnet (jf. punkt 3.3.2.2.2).

3.3. Prøvningsprocedurer

3.3.1. Dynamiske prøvninger

3.3.1.1. Slagprøvninger og trykprøvninger

3.3.1.1.1. Slagprøvning bagtil

3.3.1.1.1.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel med det lodrette plan A på M/100 med 20° som maksimum, medmindre førerværnet ved deformation i slagpunktet får en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af ekstra understøtning, således at den er parallel med førerværnets hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophængskæden eller -ståltovet fortsat er i ovennævnte vinkel. Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Klodsens tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af 1/6 af førerværnets bredde foroven, inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens midterplan, og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt. Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.

3.3.1.1.1.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved hver ende af begge aksler, anbragt som vist i figur 6.11. Afstanden mellem de forreste og bageste forankringspunkter skal være således, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på under 30°. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunktsplan. Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som angivet i punkt 3.2.5.6.2. Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken foran og tæt imod baghjulene, hvorpå den fæstnes til underlaget.

3.3.1.1.1.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast til underlaget.

3.3.1.1.1.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt er givet ved en af følgende to formler, der vælges afhængig referencemassen af den montage, der skal prøves: H = 25 + 0,07 M for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg H = 125 + 0,02 M for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg. Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.

3.3.1.1.1.5. For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) anvendes de samme formler.

3.3.1.1.2. Slagprøvning fortil

3.3.1.1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel med det lodrette plan A på M/100 med 20° som maksimum, medmindre førerværnet ved deformation i slagpunktet får en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af ekstra understøtning, således at den er parallel med førerværnets hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophængskæden eller –ståltovet fortsat er i ovennævnte vinkel. Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, hvis traktoren vælter sidelæns under fremadgående kørsel, og er normalt den øverste kant. Klodsens tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af 1/6 af førerværnets bredde foroven, inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens midterplan, og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt. Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.

3.3.1.1.2.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved hver ende af begge aksler, anbragt som vist på figur 6.12. Afstanden mellem de forreste og bageste forankringspunkter skal være således, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på under 30°. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunktsplan. Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som angivet i punkt 3.2.5.6.2. Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken som støtte bagved og tæt imod baghjulene, hvorpå den fæstnes til underlaget.

3.3.1.1.2.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast til underlaget.

3.3.1.1.2.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt er givet ved en af følgende to formler, der vælges afhængig referencemassen af den montage, der skal prøves: H = 25 + 0,07 M for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg H = 125 + 0,02 M for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg. Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.

3.3.1.1.2.5. For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) skal højden være den største af den ovennævnte anvendte formel eller den nedenfor valgte formel: H = 2,165 × 10–8 M × L2 eller H = 5,73 × 10–2I

3.3.1.1.3. Slagprøvning på siden

3.3.1.1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæderne eller -ståltovene er lodrette, medmindre førerværnet ved deformation i slagpunktet danner en vinkel på mindre end 20° med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af ekstra understøtning således, at den er parallel med førerværnets hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophængskæderne eller -ståltovene fortsat er lodrette på slagfladen. Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slagpunktet. Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns.

3.3.1.1.3.2. Traktorens hjul i den side, på hvilken slaget rammer, forankres til underlaget ved hjælp af ståltove over de tilsvarende ender af for- og bagakslerne. Ståltovene tilspændes således, at værdierne for dækkenes deformation bliver som angivet i punkt 3.2.5.6.2. Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken på underlaget og skubbes tæt ind imod dækkene i den modsatte side af den, på hvilken slaget rammer, hvorpå den fæstnes til underlaget. Det kan eventuelt blive nødvendigt at anvende to bjælker eller kiler, såfremt ydersiden af for- og bagdækkene ikke ligger i samme lodrette plan. Støttebjælken anbringes derpå som anvist i figur 6.13 mod fælgen på det hårdest belastede hjul i den modsatte side af den, på hvilken slaget rammer, skubbes stramt mod fælgen og fastspændes så ved foden. Støttebjælkens længde vælges således, at den, når den er anbragt mod fælgen, danner en vinkel på 30 ± 3° med underlaget. Dens tykkelse skal endvidere om muligt være 20-25 gange mindre end dens længde og 2-3 gange mindre end dens bredde. Bjælkeenderne skal være udformet som vist på detaljetegningerne i figur 6.13.

3.3.1.1.3.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm, som til siden understøttes på samme måde som den bjælke, der skubbes mod baghjulet som i punkt 3.3.1.1.3.2. Drejningspunktet forankres derefter fast til underlaget.

3.3.1.1.3.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og slagpunkt er givet ved en af følgende to formler, der vælges afhængig referencemassen af den montage, der skal prøves: H = (25 + 0,20 M) (B6+B) / 2B for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg H = (125 + 0,15 M) (B6+B) / 2B for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg.

3.3.1.1.3.5. For vendbare traktorer skal højden være den største værdi opnået ved de relevante formler ovenfor og nedenfor: H = 25 + 0,2 M for traktorer med en referencemasse på under 2 000 kg H = 125 + 0,15 M for traktorer med en referencemasse på over 2 000 kg. Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.

3.3.1.1.4. Trykprøvning bagtil

Bjælken skal være anbragt på tværs af den bageste, øverste del af førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i traktorens midterplan. Der påføres en kraft Fv, hvor:

Fv = 20 M

Kraften Fv skal opretholdes i fem sekunder efter, at det ikke længere visuelt kan konstateres, at førerværnet bevæger sig.

Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft, skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det falder sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære traktorens vægt, når den er væltet.

Kraften fjernes så, og trykbjælken anbringes igen over den del af førerværnet, der ville understøtte traktoren, når denne er rullet helt rundt. Herefter påføres trykkraften Fv igen.

3.3.1.1.5. Trykprøvning fortil

Bjælken skal være anbragt på tværs af den forreste, øverste del af førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i traktorens midterplan. Der påføres en kraft Fv, hvor:

Fv = 20 M

Kraften Fv skal opretholdes i fem sekunder efter, at det ikke længere visuelt kan konstateres, at førerværnet bevæger sig.

Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft, skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det falder sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den del af traktorens forende, som er i stand til at bære traktorens vægt, når den er væltet.

Kraften fjernes så, og trykbjælken anbringes igen over den del af førerværnet, der ville understøtte traktoren, når denne er rullet helt rundt. Herefter påføres trykkraften Fv igen.

3.3.1.1.6. Supplerende slagprøvninger

Hvis der under slagprøvningen opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som uvæsentlige, skal der foretages en ny lignende slagprøvning, men med en faldhøjde på:

H′ = (H × 10-1) (12 + 4a) (1 + 2a )-1

umiddelbart efter den slagprøvning, der frembragte disse brud eller revner, idet »a« angiver forholdet mellem den blivende deformation (Dp) og den elastiske deformation (De):

a = Dp / De

målt i slagpunktet. Den øgede blivende deformation, der forårsages af det andet slag, må ikke overstige 30 % af den blivende deformation, der forårsagedes af det første slag.

For at kunne udføre den supplerende prøvning skal den elastiske deformation måles under samtlige slagprøvninger.

3.3.1.1.7. Supplerende trykprøvninger

Hvis der under en trykprøvning opstår væsentlige brud eller revner, skal der udføres en ny lignende trykprøve, men med en kraft på 1,2 Fv, umiddelbart efter den trykprøvning, der forårsagede bruddene eller revnerne.

3.3.1.2. Målinger

3.3.1.2.1. Brud og revner

Efter hver prøvning undersøges alle konstruktionsdele, samlinger og fastgørelsessystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.

Der tages ikke hensyn til revner, som er fremkaldt af pendulklodsens kanter.

3.3.1.2.2. Frirum

3.3.1.2.2.1. Indtrængning i frirummet

Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om nogen del af dette er trængt ind i frirummet omkring førersædet som defineret i punkt 1.6.

Frirummet må heller ikke gå uden for førerværnets beskyttelse. Dette betragtes som værende tilfældet, hvis nogen del af det ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet imod den retning, hvorfra prøvningsbelastningen påføres. Ved vurdering heraf forudsættes dimensionerne på dækkene på for- og bagakslerne samt sporvidde at være den mindste standardmontering, som angivet af fabrikanten.

3.3.1.2.2.2. Prøvninger af hårde punkter bagtil

Hvis traktoren er udstyret med en stiv struktur, en skærm eller ethvert andet hårdt punkt, der er anbragt bag ved førersædet, betragtes dette element som et støttepunkt i tilfælde af stejling eller væltning. Dette hårde punkt bag ved førersædet skal være i stand til, uden at gå i stykker eller komme ind i frirummet, at modstå en nedadrettet styrke Fi, hvor:

Fi = 15 M

påført vinkelret på rammens overside i traktorens midterplan. Den indledende kraftpåføringsvinkel skal være 40° beregnet fra en linje parallel med underlaget som vist i figur 6.16. Denne stive strukturs mindstebredde skal være 500 mm (jf. figur 6.17).

Strukturen skal endvidere være tilstrækkelig stiv og solidt fastgjort til den bageste del af traktoren.

3.3.1.2.3. Elastisk deformation (ved slagprøvning på siden)

Den elastiske deformation måles (810 + av) mm over sædets indekspunkt i det lodrette plan, der går gennem slagpunktet. Til denne måling skal der anvendes en anordning i lighed med den, som er vist i figur 6.15.

3.3.1.2.4. Blivende deformation

Efter den sidste trykprøvning noteres den blivende deformation af førerværnet. Med dette for øje noteres stillingen af førerværnets hovedkomponenter i forhold til sædets indekspunkt før prøvningens begyndelse.

3.3.2. Statiske prøvninger

3.3.2.1. Belastningsprøvninger og trykprøvninger

3.3.2.1.1. Belastning bagtil

3.3.2.1.1.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens midterplan. Belastningspunktet skal være den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Det lodrette plan, i hvilket belastningen påføres, skal være beliggende i en afstand af 1/3 af førerværnets ydre bredde foroven fra midterplanet. Hvis førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøvningen kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.

3.3.2.1.1.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3.2.6.3.

3.3.2.1.1.3. Den energi, der optages af førerværnet under prøvningen, skal mindst være: Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.1.4. For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) anvendes samme formel.

3.3.2.1.2. Belastning fortil

3.3.2.1.2.1. Belastningen påføres vandret, i et lodret plan parallelt med traktorens midterplan og beliggende i en afstand af 1/3 af førerværnets ydre bredde foroven. Belastningspunktet skal være den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns under fremadgående kørsel, og er normalt den øverste kant. Hvis førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøvningen kan udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.

3.3.2.1.2.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3.2.6.3.

3.3.2.1.2.3. Den energi, der optages af førerværnet under prøvningen, skal mindst være: Eil = 500 + 0,5 M

3.3.2.1.2.4. For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) skal energien være den største af enten den ovennævnte formel eller den valgte af følgende formler: Eil = 2,165 × 10–7 × L2 eller Eil = 0,574 I

3.3.2.1.3. Belastning på siden

3.3.2.1.3.1. Sidebelastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens midterplan. Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden først, hvis traktoren vælter, og er normalt den øverste kant.

3.3.2.1.3.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3.2.6.3.

3.3.2.1.3.3. Den energi, der optages af førerværnet under prøvningen, skal mindst være: Eis = 1,75 M(B6+B) / 2B

3.3.2.1.3.4. For traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) skal energien være den største af enten den ovennævnte formel eller følgende formel: Eis = 1,75 M

3.3.2.1.4. Trykprøvning bagtil

Alle bestemmelserne svarer til bestemmelserne i 3.3.1.1.4.

3.3.2.1.5. Trykprøvning fortil

Alle bestemmelserne svarer til bestemmelserne i 3.3.1.1.5.

3.3.2.1.6. Supplerende overbelastningsprøvning (figur 6.18-6.20)

En overbelastningsprøvning skal udføres, hvis kraften aftager med mere end 3 % i løbet af de sidste 5 % af den deformation, der opnås ved førerværnets absorption af den påkrævede energi (jf. figur 6.19).

Overbelastningsprøvningen gennemføres ved at fortsætte den vandrette belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil maksimalt 20 % mere end den påkrævede energi (jf. figur 6.20).

Overbelastningsprøvningen er tilfredsstillende, hvis kraften efter påførsel af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med mindre end 3 % for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver højere end 0,8 Fmax.

Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, hvis kraften forbliver over 0,8 Fmax, efter at førerværnet har absorberet 20 % af den yderligere energi.

Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende beskyttelse af frirummet på grund af en elastisk deformation er tilladt under overbelastningsprøvningen. Efter ophør af belastningen må førerværnet dog ikke trænge ind i frirummet, og dette skal være fuldstændig beskyttet.

3.3.2.1.7. Supplerende trykprøvninger

Hvis der under en trykprøvning opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som uvæsentlige, skal der udføres en ny trykprøvning, men med en kraft på 1,2 Fv, umiddelbart efter den prøve, der forårsagede bruddene eller revnerne.

3.3.2.2. Målinger

3.3.2.2.1. Brud og revner

Efter hver prøvning undersøges alle konstruktionsdele, samlinger og fastgørelsessystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.

3.3.2.2.2. Frirum

3.3.2.2.2.1. Indtrængning i frirummet

Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om nogen del af dette er trængt ind i frirummet som defineret i punkt 1.6 i bilag I.

Frirummet må heller ikke gå uden for førerværnets beskyttelse. Dette betragtes som værende tilfældet, hvis nogen del af det ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet imod den retning, hvorfra prøvningsbelastningen påføres. Ved vurdering heraf forudsættes dimensionerne på dækkene på for- og bagakslerne samt sporvidde at være den mindste standardmontering, som angivet af fabrikanten.

3.3.2.2.2.2. Prøvninger af hårde punkter bagtil

Hvis traktoren er udstyret med en stiv struktur, en skærm eller ethvert andet hårdt punkt, der er anbragt bag ved førersædet, betragtes dette element som et støttepunkt i tilfælde af stejling eller væltning. Dette hårde punkt bag ved førersædet skal, uden at gå i stykker eller komme ind i frirummet, være i stand til at modstå en nedadrettet styrke Fi, hvor:

Fi = 15 M

påført vinkelret på rammens overside i traktorens midterplan. Den indledende kraftpåføringsvinkel skal være 40° beregnet fra en linje parallel med underlaget som vist i figur 6.16. Denne stive strukturs mindstebredde skal være 500 mm (jf. figur 6.17).

Strukturen skal endvidere være tilstrækkelig stiv og solidt fastgjort til den bageste del af traktoren.

3.3.2.2.3. Elastisk deformation ved belastningsprøvning på siden

Den elastiske deformation måles (810+av) mm over sædets indekspunkt i det lodrette plan, hvor belastningen påføres. Til denne måling kan enhver anordning i lighed med den, som er vist i figur 6.15, anvendes.

3.3.2.2.4. Blivende deformation

Efter den sidste trykprøvning noteres den blivende deformation af førerværnet. Med dette for øje noteres stillingen af førerværnets hovedkomponenter i forhold til sædets indekspunkt før prøvningens begyndelse.

3.4. Udvidelse til andre traktormodeller

3.4.1. [ingen]

3.4.2. Teknisk udvidelse Hvis der foretages tekniske ændringer af traktoren, førerværnet eller dettes fastgørelsesmåde på traktoren, kan den prøvestation, som har udført den oprindelige prøvning, udstede en »teknisk udvidelsesrapport«, hvis traktoren bestod de indledende prøvninger af sidestabilitet og ikke-kontinuerlig rulning som defineret i punkt 3.1.3 og 3.1.4, og hvis de hårde punkter bagtil, som beskrevet i punkt 3.3.1.2.2.2, efter montering er blevet prøvet i overensstemmelse med proceduren i dette punkt (bortset fra 3.4.2.2.4) i følgende tilfælde: 3.4.2.1. Udvidelse af konstruktionsprøvninger til andre traktormodeller Det er ikke nødvendigt at udføre slagprøvning eller belastnings- og trykprøvning på alle traktormodeller, hvis førerværnet og traktoren opfylder de betingelser, der er omhandlet nedenfor i punkt 3.4.2.1.1-3.4.2.1.5. 3.4.2.1.1. Konstruktionen (inklusive hårde punkter bagtil) skal være identisk med den prøvede konstruktion. 3.4.2.1.2. Den påkrævede energi må ikke overstige den energi, der blev beregnet for den oprindelige prøvning, med mere end 5 %. 3.4.2.1.3. Fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke førerværnet fastgøres, skal være identiske. 3.4.2.1.4. Alle dele, som f.eks. skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, skal være identiske. 3.4.2.1.5. Sædets placering i førerværnet og dets kritiske dimensioner og førerværnets relative placering på traktoren skal være således, at frirummet under hele prøvningen ville have været beskyttet inden for den deformerede konstruktion (dette kontrolleres ved at anvende samme reference for frirum som i den oprindelige prøvningsrapport, henholdsvis sædets referencepunkt (SRP) og sædets indekspunkt (SIP)). 3.4.2.2. Udvidelse af resultaterne af konstruktionsprøvninger til andre modeller af førerværn Denne fremgangsmåde skal følges, når bestemmelserne i punkt 3.4.2.1 ikke er opfyldt, men må ikke anvendes, når metoden til fastgørelse af førerværnet til traktoren ikke følger samme princip (f.eks. en ophængsanordning i stedet for gummiunderstøtninger): 3.4.2.2.1. Ændringer, der ikke har nogen indflydelse på resultaterne af den indledende prøvning (f.eks. påsvejsning af en montageplade på ekstraudstyr i en ikke-kritisk position i førerværnet), tilføjelse af sæder med forskellig SIP-placering i førerværnet (dog skal det kontrolleres, at den/de nye frirum forbliver beskyttet inden for den deformerede konstruktion under hele prøvningen). 3.4.2.2.2. Ændringer, der måske har indflydelse på resultatet af den oprindelige prøvning, uden at der derved sættes spørgsmålstegn ved, om førerværnet bør godkendes (f.eks. ændring af en konstruktionsdel eller ændring af den metode, der anvendes til fastgørelse af førerværnet på traktoren). Der kan udføres en valideringsprøvning, og prøvningsresultaterne skal indgå i udvidelsesrapporten. Følgende grænser for denne type udvidelser er fastsat: 3.4.2.2.2.1. Højst 5 udvidelser kan godkendes uden en valideringsprøvning. 3.4.2.2.2.2. Resultaterne af valideringsprøvningen godkendes for udvidelse, hvis alle acceptkriterierne i regulativet er opfyldt, og: — hvis den deformation, der måles efter hver slagprøvning, ikke afviger med mere end ± 7 % (ved dynamisk prøvning) fra den deformation, der blev målt efter hver slagprøvning i den oprindelige prøvningsrapport — hvis den målte kraft, når det krævede energiniveau er opnået i de forskellige prøvninger med vandret belastning, ikke afviger med mere end ± 7 % fra den kraft, der blev målt ( 14 ), da den krævede energi var opnået i den oprindelige prøvning, og den deformation, der måles, når det krævede energiniveau er opnået i de forskellige prøvninger med vandret belastning, ikke afviger med mere end ± 7 % (ved statisk prøvning) fra den deformation, der blev målt, da den krævede energi var opnået i den oprindelige prøvning. 3.4.2.2.2.3. Der kan indgå mere end én ændring af et førerværn i en enkelt udvidelsesrapport, hvis disse udgør forskellige valgmuligheder for det samme førerværn, men der kan kun accepteres en valideringsprøvning i en enkel udvidelsesrapport. De valgmuligheder, der ikke afprøves, skal beskrives i et særligt afsnit af udvidelsesrapporten. 3.4.2.2.3. Forøgelse af den referencemasse, der er angivet af en fabrikant for et førerværn, der allerede er blevet prøvet. Hvis fabrikanten ønsker at beholde det samme godkendelsesnummer, er det muligt at udstede en udvidelsesrapport efter gennemførelse af en valideringsprøvning (grænseværdierne på ± 7 % som omhandlet i punkt 3.4.2.2.2.2 finder i så fald ikke anvendelse). 3.4.2.2.4. Ændring af det hårde punkt bagtil eller tilføjelse af et nyt hårdt punkt. Det skal kontrolleres, at frirummet forbliver inden for den deformerede konstruktions beskyttelse under hele prøvningen, idet der tages hensyn til det nye eller ændrede hårde punkt. Der skal foretages en validering af det hårde punkt, bestående af prøvningerne beskrevet i punkt 3.3.1.2.2.2 eller 3.3.2.2.2.2, og prøvningsresultaterne skal anføres i udvidelsesrapporten.

3.5. [ingen]

3.6. Førerværns egenskaber i koldt vejr 3.6.1. Hvis førerværnet hævdes at have egenskaber, der beskytter mod koldskørhed i koldt vejr, skal fabrikanten give nærmere oplysninger, der skal indgå i rapporten. 3.6.2. Følgende krav og metoder skal sikre styrke og modstand mod koldskørhed ved lave temperaturer. Det foreslås, at følgende mindstekrav til materialer skal være opfyldt ved bedømmelse af førerværnets egnethed ved lave arbejdstemperaturer i de lande, hvor denne yderligere beskyttelse ved drift er nødvendig. 3.6.2.1. Bolte og møtrikker, der bruges til at fastgøre førerværnet på traktoren og til at forbinde konstruktionsdele i førerværnet, skal udvise passende, kontrollerede sejhedsegenskaber ved lave temperaturer. 3.6.2.2. Alle svejseelektroder, der bruges til fremstilling af konstruktionsdele og monteringsdele skal være i overensstemmelse med materialerne til førerværn som angivet i punkt 3.6.2.3 nedenfor. 3.6.2.3. Stålmateriale til førerværnets konstruktionsdele skal være af materialer med kontrolleret sejhed, som opfylder de mindstekrav til slagenergi ved Charpy-kærvslagprøvning (V-formet kærv) som vist i tabel 6.1. Stålkvalitet angives i overensstemmelse med ISO 630:1995. Stål med en tykkelse »som valset« på under 2,5 mm og med et kulstofindhold på under 0,2 % anses for at opfylde dette krav. Konstruktionsdele i førerværnet, der er fremstillet af andre materialer end stål, skal have en tilsvarende slagfasthed ved lave temperaturer. 3.6.2.4. Ved prøvning af slagenergikravene med Charpy-kærvslagprøvning (V-formet kærv), må prøveemnernes størrelse ikke være mindre end de største størrelser i tabel 6.1, som materialet tillader. 3.6.2.5. Charpy-kærvslagprøvningen (V-formet kærv) udføres efter metoden i ASTM A 370-1979, undtagen for prøveemnestørrelser, som skal være i overensstemmelse med målene i tabel 6.1. 3.6.2.6. Alternativer til denne metode er anvendelsen af beroliget og halvberoliget stål, for hvilket der skal gives en passende specifikation. Stålkvalitet angives i overensstemmelse med ISO 630:1995, Amd 1:2003. 3.6.2.7. Prøveemnerne skal tages i længderetningen fra flade emner, profiler af rørstål eller konstruktionsstål til førerværn før formgivning eller svejsning. Prøveemner fra profiler af rørstål eller konstruktionsstål skal tages fra midten i den side med de største mål og må ikke omfatte svejsninger.



Tabel 6.1 Mindste slagenergi ved Charpy-kærvslagprøvning (V-formet kærv) Prøveemnestørrelse Energi ved Energi ved –30 °C –20 °C mm J J () 10 × 10 () 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 () 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 () 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 () 5,5 14 (1) Angiver foretrukne størrelse. Prøveemnestørrelsen må ikke være mindre end den største foretrukne størrelse, som materialet tillader. (2) Energikravet ved – 20 oC er 2,5 gange den værdi, der fastsat for – 30 oC. Andre faktorer har indflydelse på slagenergistyrken, dvs. valseretning, flydespænding, kornorientering og svejsning. Der skal tages hensyn til disse faktorer ved udvælgelse og brug af stål.

3.7. [ingen] Figur 6.1 Frirum



Figur 6.1.a Set fra siden Tværsnit gennem referenceplanet Dimensioner i millimeter Figur 6.1.b Set bagfra 1 – Referencelinje 2 – Sædets indekspunkt 3 – Referenceplan Figur 6.2 Frirum for traktorer med vendbart sæde og rat Figur 6.3 Rutediagram beregnet til bestemmelse af opførslen ved fortsat væltning af en traktor, som vælter sidelæns, og som er udstyret med frontmonteret styrtsikkert førerværn (ROPS) Version B1: Anslagspunktet for det styrtsikre førerværn (ROPS) ligger bag ligevægtspunktet for ustabil ligevægt i længderetningen. Version B2: Anslagspunktet for det styrtsikre førerværn (ROPS) ligger i nærheden af ligevægtspunktet for ustabil ligevægt i længderetningen. Version B3: Anslagspunktet for det styrtsikre førerværn (ROPS) ligger foran ligevægtspunktet for ustabil ligevægt i længderetningen. Figur 6.4 Opstilling til prøvning af modstand mod kontinuerlig rulning på 1/1,5-hældning Figur 6.5 Fornødne data til beregning af væltning af en traktor med treaksial rulning NB: D2 og D3 bør måles ved fuld akselbelastning. Figur 6.6.a, 6.6.b og 6.6.c Vandret afstand fra tyngdepunktet til forreste skæringspunkt med førerværnet (L6)



Figur 6.7 Bestemmelse af slagpunkt til beregning af førerværnets bredde (B6) og motorhjelmens højde (H7)



Figur 6.8 Højden af forakslens omdrejningspunkt (H0) Figur 6.9 Sporvidde for bagakslen (S) og bagdækkenes bredde (B0) Figur 6.10 Pendulklodsen og dens ophængskæder eller -ståltove Figur 6.11 Eksempel på forankring af traktor (slagprøvning bagtil) Figur 6.12 Eksempel på forankring af traktor (slagprøvning fortil) Figur 6.13 Eksempel på forankring af traktor (slagprøvning på siden) Figur 6.14 Eksempel på trykapparatur til prøvning af traktor Figur 6.15 Eksempel på udstyr til måling af elastisk deformation 1 – Blivende deformation 2 – Elastisk deformation 3 – Samlet (blivende + elastisk) deformation Figur 6.16 Simuleret jordlinje Figur 6.17 Mindste bredde for hårdt punkt bagtil Figur 6.18 Kraft/deformationskurve Overbelastningsprøvning ikke nødvendig Bemærk: 1. Fa bestemmes i forhold til 0,95 D′. 2. Overbelastningsprøvning ikke nødvendig, fordi Fa ≤ 1,03 F′. Figur 6.19 Kraft/deformationskurve Overbelastningsprøvning påkrævet Bemærk: 1. Fa bestemmes i forhold til 0,95 D′. 2. Overbelastningsprøvning nødvendig, fordi Fa > 1,03 F′. 3. Overbelastningsprøvning tilfredsstillende, fordi Fb > 0,97F′ og Fb > 0,8Fmax.. Figur 6.20 Kraft/deformationskurve Overbelastningsprøvning fortsættes Bemærk: 1. Fa bestemmes i forhold til 0,95 D′. 2. Overbelastningsprøvning nødvendig, fordi Fa > 1,03 F′. 3. Fb < 0,97 F′ og derfor er yderligere overbelastning nødvendig. 4. Fc 0,97 < Fb og derfor er yderligere overbelastning nødvendig. 5. Fd < 0,97 Fc og derfor er yderligere overbelastning nødvendig. 6. Resultatet af overbelastningsprøvningen er tilfredsstillende, hvis Fe > 0,8 Fmax. 7. Manglende opfyldelse på hvert trin, når belastningen falder til under 0,8 Fmax..«

▼M2 —————

▼B









BILAG VI

EKSEMPEL

PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE AF FRONTMONTERET FØRERVÆRN MED HENSYN TIL DETS STYRKE SÅVEL SOM TIL STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN

►(1) M1









BILAG VII

MÆRKNING

EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af:

▼M2

— et rektangel, i hvilket der er anbragt et bogstav »e« fulgt afkendingsnummeret for det land, som har meddelt typegodkendelsen: — 1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 5 for Sverige, 6 for Belgien, ►A2 7 for Ungarn, 8 for Den Tjekkiske Republik, ◄ 9 for Spanien, 11 for Det Forenede Kongerige, 12 for Østrig, 13 for Luxembourg, 17 for Finland, 18 for Danmark, ►M4 19 for Rumænien, ◄ ►A2 20 for Polen, ◄ 21 for Portugal, 23 for Grækenland, 24 for Irland, ►M6 25 for Kroatien, ◄ ►A2 26 for Slovenien, 27 for Slovakiet, 29 for Estland, 32 for Letland, ►M4 34 for Bulgarien, ◄ 36 for Litauen, CY for Cypern og MT for Malta ◄ .

▼B

— et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted under og i nærheden af rektanglet.

— bogstaverne »V« eller »VS« alt efter om der er tale om en dynamisk eller statisk prøve, fulgt af nummeret 2, som betyder, at det drejer sig om en type frontmonteret førerværn omfattet af direktivet.

EKSEMPEL PÅ EØF-TYPEGODKENDELSESMÆRKE

Den anordning, som bærer det viste EØF-typegodkendelsesmærke, er et frontmonteret førerværn med 2 opstalter, som har været underkastet en dynamisk prøve, og som er bestemt til en smalsporet traktor (V2), der er EØF-typegodkendt i Belgien (e6) under nummer 43.









BILAG VIII

EKSEMPELPÅ EØF—KOMPONENTTYPEGODKENDELSESATTEST









BILAG IX

FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE

1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfabrikanten eller af dennes befuldmægtigede.

2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standardtypegodkendelse, indleveres en traktor med behørigt godkendt førerværn og tilhørende fastgørelse; denne traktor skal være repræsentativ for den traktortype, som søges godkendt.

3. Der tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtypegodkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet til montering på den type traktor, for hvilken der begæres standardtypegodkendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets fastgørelse svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.

4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af denne til at gælde for andre førervænstyper.

5. De kompetente myndigheder udsteder denne udvidelse på følgende vilkår: 5.1. Den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-komponenttypegodkendt. 5.2. Den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af EØF-standardtypegodkendelsen begæres. 5.3. Fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.

6. Et skema som vist i bilag X skal vedlægges EØF-standardtypegodkendelsesskema for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af standardtypegodkendelse, som udstedes eller nægtes udstedt.

7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæres EØF-standardtypegodkendelse, udføres den i punkt 2 og 3 fastsatte kontrol ikke.









BILAG X

EKSEMPEL