1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/27/EF
af 19. maj 1998
om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser
(EFT L 166 af 11.6.1998, s. 51)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 L171 12 7.7.1999
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 L178 1 17.7.2000
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 2
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/27/EF
af 19. maj 1998
om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af
forbrugernes interesser
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE
UNION HAR —
underhenvisningtiltraktatenomoprettelseafDetEuropæiskeFælles-
skab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg(2)
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)I visse fællesskabsdirektiver, somer opført på listen i bilaget,
fastsættes der regler for beskyttelse af forbrugernes interesser;
(2)de eksisterende mekanismer såvel på nationalt plan som påfællesskabsplantilsikringafoverholdelsenafdissedirektivergørdet ikke altid muligt at bringe overtrædelser, der skader forbru-gerneskollektiveinteresser,tilophørhurtigtnok;vedkollektiveinteresser forstås interesser, somikke er en akkum ulering afinteresserhosenkeltpersoner,derharlidtskadevedenovertræ-delse;detteberørerikkeindividuellesøgsmålanlagtafenkeltper-soner, somhar lidt skade ved en overtrædelse;
(3)virkningen af nationale foranstaltninger, somom sætter oven-nævnte direktiver til national lovgivning, og somskal bringepraksis, der er ulovlig i henhold til de gældende nationalebestemmelser, til ophør, herunder beskyttelsesforanstaltninger,somgårudover,hvadderkrævesidissedirektiver,såfremtdisseforanstaltningererioverensstemmelsemedtraktatenoggodkendti henhold til disse direktiver, kan blive forringet, når en sådanpraksis har konsekvenser i en anden medlemsstat end den, hvorden har sin oprindelse;
(4)disse vanskeligheder skader det indre markeds funktion, idet debetyder, at det er tilstrækkeligt at flytte udgangspunktet for enulovligpraksistiletandetlandforatunddragesigenhverformfor retshåndhævelse, hvilket indebærer konkurrenceforvridning;
(5)dissevanskelighedererafensådanart,atdekanforringeforbru-gernestillidtildetindremarked,ogdekanbegrænseaktionsom-rådetfordeorganisationer,derrepræsentererforbrugerneellerdeuafhængige offentlige organer, der har til opgave at beskytteforbrugerneskollektiveinteresser,ogsomliderskadesomfølgeaf en praksis, somer ulovlig i henhold til fællesskabsretten;
(6)dadenævnteformerforpraksisoftegårpåtværsafmedlemssta-ternesgrænser,erdetnødvendigt,atderhurtigtietvistomfangskerenindbyrdestilnærmelseafdenationalebestemmelser,dergørdetmuligtatbringeovennævnteformerforulovligpraksistilophør, uanset i hvilket land den ulovlige praksis har haft virk-ninger; dette berører for så vidt angår jurisdiktionen ikke deninternationale privatrets bestemmelser eller konventioner, dergælder mellem medlemsstaterne, idet der tages hensyn tilmedlemsstaternes generelle forpligtelser i henhold til traktaten,
(1) EFT C 107 af 13. 4. 1996, s. 3, og EFT C 80 af 13. 3. 1997, s. 10.
(2) EFT C 30 af 30. 1. 1997, s. 112.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 14. november 1996 (EFT C 362 af 2. 12.
1996, s. 236), Rådets fælles holdning af 30. oktober 1997 (EFT C 389 af22. 12. 1997, s. 51) og Europa-Parlamentets afgørelse af 12. marts 1998(EFT C 104 af 6. 4. 1998). Rådets afgørelse af 23. april 1998.
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 3
▼B
navnligforpligtelserneiforbindelsemeddetindremarkedsrettefunktion;
(7)måletfordetpåtænkteinitiativkankunnåsafFællesskabet,ogdet påhviler derfor Fællesskabet at handle;
(8)ihenholdtiltraktatensartikel3B,tredjeafsnit,kanFællesskabetkun handle i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatensmål; i overensstemmelse med denne artikel skal der så vidtmuligt tages hensyn til de nationale retssystemers særegenhederved at give medlemsstaterne mulighed for at vælge mellemforskelligeløsningermedvirkninger,dersvarertilhinanden;dedomstole eller administrative myndigheder, der har kompetencetil at træffe afgørelse i sager somom handlet i dette direktivsartikel 2, har ret til at undersøge virkningerne af tidligere afgø-relser;
(9)en af disse løsninger bør gå ud på, at et eller flere uafhængigeoffentlige organer, der har til opgave at beskytte forbrugerneskollektiveinteresser,udøverdenrettilatindledesøgsmål,dereromhandlet i dette direktiv; en anden løsning bør gå ud på, atdenneretudøvesaforganisationer,derhartilopgaveatbeskytteforbrugerneskollektiveinteresserefterdekriterier,dererfastsatiden nationale lovgivning;
(10)medlemsstaternebørkunnevælgefritmellemdissetoløsningerellerkunneanvendebeggeløsninger,nårdeudpegerdeorganerog/eller organisationer, der er godkendt i henhold til dettedirektiv;
(11)iforbindelsemedovertrædelserindenforFællesskabetbørprin-cippetomgensidiganerkendelsegældefordisseorganer/organi-sationer; medlemsstaterne meddeler på deres nationale organers/organisationers foranledning Kommissionen navnet på ogformåletmeddenationaleorganer/organisationer,somerbeføjettilatindledesøgsmålideresegetlandioverensstemmelsemeddette direktivs bestemmelser;
(12)det påhviler Kommissionen at sørge for offentliggørelse af enliste over disse godkendte organer/organisationer i De Europæ-
iske Fællesskabers Tidende ;indtildereroffentliggjortenmedde-
lelseomdetmodsatte,formodesetgodkendtorgan/engodkendtorganisationathaverets-oghandleevne,hvisorganets/organisa-tionens navn er optaget på denne liste;
(13)medlemsstaternebørkunneindførebestemmelserom,atdenpart,derhartilhensigtatindledeetsøgsmålmedpåstandomforbud,skalforetageenforudgåendekonsultationherom,såledesatdenindklagede part får mulighed for selv at bringe den ulovligepraksistilophør;medlemsstaternebørkunnekræve,atdenforud-gående konsultation foretages sammen med en uafhængigoffentlig instans, der udpeges af de pågældende medlemsstater;
(14)når medlemsstaterne har fastslået, at der skal være forudgåendekonsultation, bør der fastsættes en frist på to uger fra modta-gelsen af anmodningen om konsultation, hvorefter anmoderenkan indlede et søgsmål ved den kompetente domstol ellermyndighed uden yderligere forsinkelse, hvis overtrædelsen ikkeer bragt til ophør;
(15)Kommissionen bør aflægge rapport om direktivets anvendelse,især omanvendelsesom rådet og forudgående konsultation;
(16)anvendelsen af dette direktiv bør ikke berøre anvendelsen afFællesskabets konkurrencebestemmelser —
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 4
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Formålet med dette direktiv er en indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørendesøgsmål med påstand om forbud som omhandlet i artikel 2 til beskyt-telseafforbrugerneskollektiveinteressersomomhandletidirektivernei bilaget, således at det sikres, at det indre marked fungerer korrekt.
2. I dette direktiv forstås ved overtrædelse enhver handling, som
skader de i stk. 1 nævnte kollektive interesser, og somer i m odstridmeddeibilagetanførtedirektiversomgennemførtimedlemsstaternesnationale ret.
Artikel 2
Søgsmål med påstand om forbud
1. Medlemsstaterne udpeger de domstole eller administrative
myndigheder,derharkompetencetilattræffeafgørelseisager,dererindbragt af de i medfør af artikel 3 godkendte organer/organisationer,med henblik på:
a) hurtigst muligt og efter omstændighederne gennem en foreløbig
afgørelse at kræve, at overtrædelsen bringes til ophør, eller at dernedlægges forbud mod den
b) hvordeterrelevant,foranstaltningersåsomoffentliggørelseafafgø-
relsen,entenheltellerdelvis,ienform,derskønneshensigtsmæssig,og/eller offentliggørelse af en berigtigelse med henblik på at fjerneovertrædelsens fortsatte virkninger
c) for så vidt den pågældende medlemsstats retssystem hjemler
mulighedfordet,atpålæggesagsøgte,hvishantabersagen,atbetaletvangsbøderellerenandenformforbødesomfastsatinationalrettil statskassen eller en anden myndighed, der er udpeget i eller ihenholdtilnationalret,hvisvedkommendeikkeefterkommerafgø-relsen inden for den af domstolene eller de administrative myndig-heder fastsatte frist, for at sikre, at afgørelsen fuldbyrdes.
2. Dettedirektivberørerikkedeninternationaleprivatretmedhensyn
til lovvalg, der normalt vil føre til anvendelse enten af lovgivningen idenmedlemsstat,hvorovertrædelsenerbegået,ellerlovgivningenidenmedlemsstat, hvor overtrædelsen har virkning.
Artikel 3
Organer/organisationer, der kan indlede søgsmål
Idettedirektivforståsved»godkendtorgan/organisation«ethvertorgan
eller enhver organisation, somer retm æssigt oprettet i henhold til enmedlemsstats lovgivning, og som har en legitim interesse i at sikreoverholdelsenafdebestemmelser,dereromhandletiartikel1,herundernavnlig:
a) etellerflereuafhængigeoffentligeorganer,somspecieltharfåettil
opgave at beskytte de i artikel 1 nævnte interesser, i de medlems-stater, hvor der findes sådanne organer, og/eller
b) organisationer, der har til formål at beskytte de i artikel 1 nævnte
interesser, i overensstemmelse med kriterierne i deres nationalelovgivning.
Artikel 4
Overtrædelser inden for Fællesskabet
1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at
sikre,atgodkendteorganer/organisationerfraenandenmedlemsstatkanindbringeenovertrædelse,dererbegåetiførstnævntemedlemsstat,fordeniartikel2omhandlededomstolelleradministrativemyndighedefterforelæggelse af den i stk. 3 nævnte liste, hvis de interesser, derbeskyttesafdetgodkendteorgan/dengodkendteorganisation,berøresaf
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 5
▼B
overtrædelsen. Domstolene eller de administrative myndigheder skalaccepteredennelistesombevisfordetgodkendteorgans/dengodkendteorganisationsrets-oghandleevne,mendetteberørerikkederesrettilatundersøge,omdetudfradetgodkendteorgans/dengodkendteorganisa-tions formål er berettiget, at det/den indbringer en sag i et konkrettilfælde.
2. IforbindelsemedovertrædelserindenforFællesskabet,ogudenat
dette berører andre organers/organisationers rettigheder i henhold tilnational lovgivning, skal medlemsstaterne på anmodning af deresgodkendte organer/organisationer meddele Kommissionen, at disseorganer/organisationer er beføjet til at anlægge søgsmål i medfør afartikel 2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om dissegodkendte organers/organisationers navn og formål.
3. Kommissionen udarbejder den i stk. 2 nævnte liste over de
godkendte organer/organisationer tillige med en beskrivelse af deresformål. Denne liste offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers
Tidende; ændringer offentliggøres straks, en ajourført liste offentlig-
gøres hver sjette måned.
Artikel 5
Forudgående konsultation
1. Medlemsstaternekanindføreelleropretholdebestemmelserom,at
den part, som agter at indlede søgsmål med påstand om forbud, førstkan indlede søgsmålet, efter at den ved konsultation af enten sagsøgteellerafbådesagsøgteogetgodkendtorganihenholdtilartikel3,litraa), i den medlemsstat, hvor søgsmålet søges indledt, har forsøgt atbringeovertrædelsentilophør.Denenkeltemedlemsstatafgør,omdenpart,derindledersøgsmålmedpåstandomforbud,skalkonsulteredetgodkendte organ. Hvis overtrædelsen ikke er bragt til ophør inden touger efter modtagelsen af anmodningen om konsultationen, kan denberørte part uden yderligere forsinkelse indlede søgsmål med påstandomforbud.
2. Debetingelserforforudgåendekonsultation,sommedlemsstaterne
vedtager, meddeles Kommissionen og offentliggøres i De Europæiske
Fællesskabers Tidende .
Artikel 6
Beretninger
1. Hvert tredje år, første gang senest femår efter dette direktivs
ikrafttræden, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådeten beretning omanvendelsen af dette direktiv.
2. I sin første beretning gennemgår Kommissionen især:
— direktivets anvendelsesområde for så vidt angår beskyttelsen af de
kollektiveinteresserhospersoner,derudøverkommerciel,industrieleller håndværksmæssig virksomhed eller liberale erhverv
— direktivets anvendelsesområde som fastlagt af de direktiver, der er
opført i bilaget
— spørgsmålet om, hvorvidt den i artikel 5 omhandlede forudgående
konsultation har bidraget til en effektiv beskyttelse af forbrugerne.
Beretningen ledsages omnødvendigt af forslag til ændring af dette
direktiv.
Artikel 7
Bestemmelser, der sikrer større handlefrihed
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller
opretholder bestemmelser, der på nationalt plan sikrer de godkendteorganer/organisationer samt alle andre berørte personer større handle-frihed.
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 6
▼B
Artikel 8
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelserikraftforatefterkommedettedirektivsenest30månederefter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.
Disseloveogbestemmelserskalvedvedtagelsenindeholdeenhenvis-
ning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af ensådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes afmedlemsstaterne.
2. MedlemsstaternemeddelerKommissionentekstentildenationale
retsforskrifter,somdeudstederpådetområde,dereromfattetafdettedirektiv.
Artikel 9
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 10
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
1998L0027 — DA — 17.07.2000 — 002.001 — 7
▼B
BILAG
LISTE OVER DIREKTIVER, DER ER OMFATTET AF ARTIKEL 1(*)
1) Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnær-
melse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildle-dende reklame (EFT L 250 af 19. 9. 1984, s. 17).
2) Rådetsdirektiv85/577/EØFaf20.december1985omforbrugerbeskyttelsei
forbindelsemedaftalerindgåetudenforfastforretningssted(EFTL372af31. 12. 1985, s. 31).
3) Rådetsdirektiv87/102/EØFaf22.december1986omindbyrdestilnærmelse
af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbruger-kredit(EFTL42af12.2.1987,s.48),senestændretveddirektiv98/7/EF(EFT L 101 af 1. 4. 1998, s. 17).
4) Rådetsdirektiv89/552/EØFaf3.oktober1989omsamordningafvisselove
og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse aftv-radiospredningsvirksomhed:artikel10−21(EFTL298af17.10.1989,s.23), ændret ved direktiv 97/36/EF (EFT L 202 af 30. 7. 1997, s. 60).
5) Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 ompakkerejser, herunder
pakkeferier og pakketure (EFT L 158 af 23. 6. 1990, s. 59).
6) Rådets direktiv 92/28/EØF af 31. marts 1992 om reklame for humanmedi-
cinske lægemidler (EFT L 113 af 30. 4. 1992, s. 13).
7) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 omurim elige kontraktvilkår i
forbrugeraftaler (EFT L 95 af 21. 4. 1993, s. 29).
8) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF af 26. oktober 1994 om
beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter ombrugsrettilfastejendompåtimeshare-basis(EFTL280af29.10.1994,s.83).
9) Europa-ParlamentetsogRådetsdirektiv97/7/EFaf20.maj1997omforbru-
gerbeskyttelsemedhensyntilaftalervedrørendefjernsalg(EFTL144af4.6. 1997, s. 19).
▼
M1
10) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om
visseaspekterafforbrugerkøboggarantieriforbindelsehermed(EFTL171af 7.7.1999, s. 12).
▼
M2
11) Europa-ParlamentetsogRådetsdirektiv2000/31/EFaf8.juni2000omvisse
retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektroniskhandel,idetindremarked(»Direktivetomelektroniskhandel«)(EFTL 178af 17.7.2000, s. 1).
(*) Direktiv nr. 1, 6, 7 og 9 indeholder særlige bestemmelser om søgsmål med påstand
omforbud.