2006R1794 — DA — 04.12.2012 — 002.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

►B KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1794/2006 af 6. december 2006 om en fælles afgiftsordning for luftfartstjenester (EØS-relevant tekst) (EFT L 341, 7.12.2006, p.3)

Ændret ved:









▼B

KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1794/2006

af 6. december 2006

om en fælles afgiftsordning for luftfartstjenester

(EØS-relevant tekst)







KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 550/2004 af 10. marts 2004 om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum (»luftfartstjenesteforordningen«) ( 1 ), særlig artikel 15, stk. 4, under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum (»rammeforordningen«) ( 2 ), særlig artikel 8, stk. 2, og ud fra følgende betragtninger: (1) Kommissionen har fået til opgave at fastlægge en fælles afgiftsordning for luftfartstjenester i hele Fællesskabet. En forordning, der gælder umiddelbart, er det bedst egnede middel til at sikre en ensartet anvendelse af den fælles afgiftsordning i det fælles europæiske luftrum. (2) Eurocontrol har i henhold til artikel 8, stk. 1, i rammeforordningen fået mandat til at bistå Kommissionen med at udarbejde gennemførelsesbestemmelser for en fælles afgiftsordning for luftfartstjenester. Nærværende forordning er baseret på Eurocontrols rapport af 29. oktober 2004. (3) Det er af største betydning for virkeliggørelsen af det fælles europæiske luftrum, at der udformes en fælles afgiftsordning for de luftfartstjenester, der udøves i alle faser af en flyvning. En sådan ordning bør medvirke til at skabe større gennemsigtighed, hvad angår beregning, pålæggelse og opkrævning af afgifter hos luftrumsbrugerne. Ordningen bør også fremme en sikker og effektiv udøvelse af luftfartstjenester over for brugerne, der finansierer ordningen, og stimulere en integreret udøvelse af tjenester. (4) I overensstemmelse med den overordnede målsætning om at gøre luftfartstjenesterne mere omkostningseffektive bør afgiftsordningen bidrage til øget omkostnings- og driftseffektivitet. (5) For at give passagererne adgang til lufttrafiknettet og navnlig til små og mellemstore lufthavne såvel som til større lufthavne til en acceptabel pris, bør medlemsstaterne have mulighed for at anvende samme enhedsrate for tårn- og indflyvningskontrolafgifter i alle lufthavne, der betjenes af samme lufttrafiktjenesteudøver, eller efter omstændighederne i flere grupper af sådanne lufthavne, for at få dækket de samlede omkostninger ved tårn- og indflyvningskontroltjenester. (6) Den fælles afgiftsordning bør være i overensstemmelse med artikel 15 i ICAO Chicago-konventionen af 1944 angående international civil luftfart. (7) Da hovedparten af medlemsstaterne er part i den multilaterale Eurocontrol-aftale om overflyvningsafgifter af 12. februar 1981, og Fællesskabet har undertegnet protokollen om tiltrædelse af den reviderede Eurocontrol-konvention, bør de regler, der fastlægges i nærværende forordning, være i overensstemmelse med Eurocontrols overflyvningsafgiftsordning. (8) Afgiftsordningen bør muliggøre en optimal udnyttelse af luftrummet under hensyntagen til lufttrafikken, navnlig inden for de funktionelle luftrumsblokke, der er oprettet i medfør af artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 af 10. marts 2004 om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum (»luftrumsforordningen«) ( 3 ). (9) Ifølge den erklæring, der er knyttet til luftrumsforordningen ( 4 ), vil Kommissionen inden 2008 udarbejde en rapport om erfaringerne med at oprette funktionelle luftrumsblokke. I den forbindelse vil Kommissionen vurdere, hvilke problemer der kan opstå, hvis der opretholdes forskellige enhedsrater inden for en funktionel luftrumsblok. (10) Der bør stilles krav om, at der i rette tid forelægges fuldstændige og gennemskuelige oplysninger om omkostningsgrundlaget for repræsentanterne for luftrumsbrugerne og for myndighederne. (11) Afgifterne, navnlig for lette luftfartøjer, bør ikke være så høje, at de virker som en bremse på brugen af faciliteter og tjenester, der er nødvendige for sikkerheden, eller på indførelsen nye teknikker og procedurer. (12) Ved beregningen af afgifter for tårn- og indflyvningskontroltjenester bør der tages hensyn til, at disse tjenester er af en anden art end overflyvningsluftfartstjenesterne. (13) Medlemsstaterne bør kunne fastsætte deres enhedsrater i fællesskab, især hvor afgiftszonerne strækker sig over mere end én medlemsstats luftrum, eller hvor medlemsstaterne er part i en fælles overflyvningsafgiftsordning. (14) For at gøre afgiftsordningen effektiv og nedbringe den administrative og regnskabsmæssige arbejdsbyrde bør medlemsstaterne kunne opkræve overflyvningsafgifter i fællesskab via en fælles overflyvningsafgiftsordning, hvor der opkræves en enkelt afgift pr. flyvning. (15) Det er vigtigt at styrke de retlige midler, der er nødvendige for at sikre, at brugerne af luftfartstjenester omgående og fuldt ud betaler afgifterne for de ydede luftfartstjenester. (16) Afgifter, der pålægges luftrumsbrugere, bør fastsættes og anvendes på en rimelig og gennemsigtig måde efter høring af brugerne. Sådanne afgifter bør tages op til revision med jævne mellemrum. (17) Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for det Fælles Luftrum — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







KAPITEL I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Emne og anvendelsesområde

▼M1

1. Ved denne forordning fastlægges de foranstaltninger, der er nødvendige for udformningen af en fælles afgiftsordning for luftfart, der er i overensstemmelse med Eurocontrols overflyvningsafgiftsordning.

▼B

2. Forordningen gælder for luftfartstjenester, der udøves af lufttrafiktjenesteudøvere, som er udpeget i medfør af artikel 8 i forordning (EF) nr. 550/2004, og af vejrtjenesteudøvere, der er udpeget i medfør af samme forordnings artikel 9, stk. 1, for den almene lufttrafik i det luftrum i ICAO EUR- og AFI-områderne, hvor medlemsstaterne er ansvarlige for udøvelsen af luftfartstjenester.

3. Medlemsstaterne kan anvende denne forordning på luftfartstjenester, der udøves i det luftrum, der hører ind under deres ansvarsområde inden for andre ICAO-områder, forudsat at de underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

4. Medlemsstaterne kan anvende forordningen på luftfartstjenesteudøvere, der har fået tilladelse til at udøve luftfartstjenester uden certificering, jf. artikel 7, stk. 5, i luftfartstjenesteforordningen.

▼M1

5. I overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, 3. punktum i Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 ( 5 ) kan medlemsstaterne beslutte ikke at anvende denne forordning til luftfartstjenester, der udøves i lufthavne med en erhvervsmæssig lufttransport på under 50 000 flybevægelser om året, uanset den maksimale startmasse og antallet af passagersæder.

Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres beslutning. Kommissionen offentliggør med jævne mellemrum en ajourført liste over de lufthavne, på hvilke medlemsstaterne har besluttet, at nærværende luftfartstjenesteforordning ikke finder anvendelse.

6. Med hensyn til luftfartstjenester, der udøves i lufthavne med en erhvervsmæssig lufttransport på under 150 000 flybevægelser om året, og uden at det berører den højeste tilladte startmasse og antallet af passagersæder, kan medlemsstaterne forud for hver af de i artikel 11, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 549/2004 nævnte referenceperioder, beslutte ikke at:

a) beregne de fastlagte omkostninger i overensstemmelse med denne forordnings artikel 6

b) beregne tårn- og indflyvningskontrolafgifter i henhold til denne forordnings artikel 11

c) fastsætte enhedsrater for tårn- og indflyvningskontroltjenester efter bestemmelserne i denne forordnings artikel 13.

Stk. 1 finder anvendelse, uden at det berører de principper, der henvises til i artikel 14 og 15 i forordning (EF) nr. 550/2004, og med forbehold af artikel 1, stk. 3, tredje punktum i forordning (EU) nr. 691/2010.

De medlemsstater, der beslutter ikke at anvende de i stk. 1 nævnte bestemmelser, foretager en omhyggelig vurdering af, i hvilken udstrækning de i bilag I til nærværende forordning fastsatte betingelser er opfyldt. Vurderingen skal omfatte høringer af repræsentanter for luftrumsbrugerne.

Disse medlemsstater skal indgive en detaljeret rapport til Kommissionen om den i stk. 3 nævnte vurdering. Rapporten skal være støttet af dokumentation samt indeholde resultaterne af høringen med brugerne og en fyldestgørende begrundelse for medlemsstatens konklusioner.

Efter høringen med de berørte medlemsstater kan Kommissionen afgøre, at betingelserne i bilag I til nærværende forordning ikke er opfyldt, og kan senest to måneder efter at have modtaget rapporten anmode medlemsstaten om at foretage en fornyet vurdering ud fra reviderede betingelser.

Når Kommissionen vedtager en sådan afgørelse, fastlægger den hvilken del/hvilke dele, der skal revideres, og den angiver begrundelsen herfor.

Når Kommissionen har anmodet om en revideret vurdering indgiver den berørte medlemsstat en rapport med konklusionerne af den reviderede vurdering senest to måneder efter at have modtaget Kommissionens anmodning.

Den endelige rapport offentliggøres, og er gyldig i hele den pågældende referenceperiode.

▼B

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i rammeforordningen anvendelse.

Derudover finder følgende definitioner anvendelse:

a) »luftfartstjenestebruger«: operatøren af luftfartøjet på det tidspunkt, hvor flyvningen gennemføres, eller, hvis dennes identitet ikke kendes, luftfartøjets ejer, medmindre ejeren kan bevise, at en anden var operatør på det tidspunkt

b) »repræsentant for luftrumsbrugerne«: enhver juridisk person eller enhed, der repræsenterer interesserne hos en eller flere kategorier af luftfartstjenestebrugere

▼M2

c) »IFR«: det symbol, der anvendes til at angive instrumentflyveregler

d) »VFR«: det symbol, der anvendes til at angive visuelflyveregler

▼B

e) »overflyvningsafgiftszone«: et udsnit af luftrummet, for hvilket der er fastlagt et fælles omkostningsgrundlag og en fælles enhedsrate

f) »tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone«: en lufthavn eller en gruppe af lufthavne, for hvilke der er fastlagt et fælles omkostningsgrundlag og en fælles enhedsrate

g) »erhvervsmæssig lufttransport«: en flyvning, der omfatter befordring af passagerer, gods eller post mod betaling af vederlag eller leje.

▼M1

h) »fastlagte omkostninger«: de omkostninger, der på forhånd er fastlagt af medlemsstaterne som omhandlet i artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 550/2004

i) »referenceperiode«: referenceperioden for den præstationsordning, der er oprettet ved artikel 11, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 549/2004

j) »flybevægelser inden for erhvervsmæssig lufttransport«: det samlede antal af starter og landinger beregnet som et gennemsnit over de tre år, som går forud for vedtagelsen af de præstationsplaner, der er omhandlet i artikel 12, i forordning (EU) nr. 691/2010

k) »andre indtægter«: ydelser fra offentlige myndigheder eller indtægter fra erhvervsaktiviteter og/eller, for så vidt angår enhedsrater for tårn- og indflyvningskontroltjenester, indtægter fra kontrahenter eller aftaler mellem luftfartstjenesteudøvere og lufthavnsoperatører, som kommer leverandører af luftfartstjenester til gode med hensyn til enhedsraternes størrelse.

▼B

Artikel 3

Principper for afgiftsordningen

▼M1

1. Afgiftsordningen er underkastet principperne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 550/2004.

2. De fastlagte omkostninger for overflyvningsluftfartstjenester finansieres ved overflyvningsafgifter, som pålægges brugere af luftfartstjenester efter bestemmelserne i kapitel III og/eller andre indtægter.

3. De fastlagte omkostninger for tårn- og indflyvningskontroltjenester finansieres ved tårn- og indflyvningskontrolafgifter, som pålægges brugere af luftfartstjenester efter bestemmelserne i kapitel III og/eller andre indtægter. Disse kan omfatte krydssubsidier, der er ydet i overensstemmelse med EU-lovgivningen.

▼B

4. Stk. 2 og 3 er ikke til hinder for, at fritagelsen af visse luftfartstjenestebrugere dækkes af andre finansieringskilder i medfør af artikel 9.

5. Afgiftsordningen skal være gennemsigtig og gøres til genstand for en høring, for så vidt angår omkostningsgrundlaget og omkostningernes fordeling på de forskellige tjenester.

Artikel 4

Fastlæggelse af afgiftszoner

1. Medlemsstaterne fastlægger afgiftszoner i det luftrum under deres ansvarsområde, hvor der ydes luftfartstjenester over for luftrumsbrugerne.

2. Afgiftszonerne fastlægges på en måde, der er forenelig med flyvekontrolaktiviteterne og -ydelserne efter høring af repræsentanterne for luftrumsbrugerne.

▼M1

3. En overflyvningsafgiftszone strækker sig fra jorden op til og med det øvre luftrum, uden at dette dog er til hinder for, at en medlemsstat kan fastlægge en specifik zone for et komplekst tårn- og indflyvningskontrolområde.

4. Når en afgiftszone strækker sig over flere medlemsstaters luftrum, hvilket kan være en konsekvens af oprettelsen af en fælles afgiftszone i en funktionel luftrumsblok, sikrer de berørte medlemsstaterfor så vidt muligt, at nærværende forordning anvendes på en konsekvent og ensartet måde i det pågældende luftrum.

Når det ikke er muligt at anvende nærværende forordning ensartet på det pågældende luftrum, skal medlemsstaterne give brugerne gennemskuelige oplysninger om sådanne forskelle på anvendelsen, og de skal underrette Kommissionen og Eurocontrol herom.

▼B







KAPITEL II

OMKOSTNINGERNE VED UDØVELSE AF LUFTFARTSTJENESTER

Artikel 5

Tjenester, faciliteter og aktiviteter, der kan indgå i beregningsgrundlaget

1. Luftfartstjenesteudøvere i henhold til artikel 1, stk. 2 og 4, fastslår omkostningerne ved at yde luftfartstjenester, for så vidt angår de faciliteter og tjenester, der er omhandlet i og gennemført i henhold til ICAO Regional Air Navigation Plan, European Region, i afgiftszonerne under deres ansvarsområde.

Disse omkostninger omfatter generelle administrationsomkostninger, uddannelse, undersøgelser, test og forsøg samt forskning og udvikling vedrørende disse tjenester.

▼M1

2. Medlemsstaterne kan opgive de følgende omkostninger som fastlagte omkostninger i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 550/2004, når disse opstår som et resultat af udøvelsen af luftfartstjenester:

a) omkostninger, der bæres af de relevante nationale tilsynsmyndigheder

b) omkostninger, der bæres af de kvalificerede enheder, jf. artikel 3 i forordning (EF) nr. 550/2004

c) omkostninger, der hidrører fra internationale aftaler.

3. I overensstemmelse med artikel 15a, stk. 3, i forordning (EF) nr. 550/2004, og uden at det berører andre finansieringskilder og i henhold til EU-lovgivningen, kan en del af indtægterne som følge af afgifterne anvendes til at finansiere fælles projekter angående netfunktioner, der er særligt vigtige for en generel forbedring af præstationerne inden for lufttrafikstyring og luftfartstjenester i Europa. I så fald skal medlemsstaterne sikre, at der foreligger en detaljeret og gennemskuelig praksis for bogføring for at sikre, at luftrumsbrugerne ikke pålægges afgifter to gange. Disse fastlagte omkostninger, som finansierer det fælles projektskal angives klart i overensstemmelse med bilag II.

▼B

Artikel 6

Beregning af omkostninger

▼M1

1. De fastlagte omkostninger og faktiske omkostninger skal omfatte omkostningerne ved de tjenesteydelser, faciliteter og aktiviteter, der i henhold til nærværende forordnings artikel 5 kan indgå i beregningsgrundlaget, og som er opgivet i overensstemmelse med regnskabskravene i artikel 12 i forordning (EF) nr. 550/2004.

De ikke-tilbagevendende virkninger af indførelsen af internationale regnskabsstandarder kan spredes over en periode på op til 15 år.

Med forbehold af artikel 16 og 18 i forordning (EU) nr. 691/2010 bestemmes de fastlagte omkostninger inden påbegyndelsen af hver referenceperiode som led i de præstationsplaner, der er nævnt i artikel 11 i forordning (EF) nr. 549/2004, og artikel 10, stk. 3, litra b), i forordning (EU) nr. 691/2010 for hvert kalenderår i referenceperioden både i reale og nominelle værdier. Enhedsrater beregnes på grundlag af omkostningerne i nominelle værdier. For hvert år i referenceperioden fremføres forskellen mellem de fastlagte omkostninger udtrykt i nominelle værdier forud for referenceperioden og de fastlagte omkostninger, der justeres på grundlag af den af Kommissionen (Eurostat) fastslåede faktiske inflation, for året senest i år n+2.

Fastlagte omkostninger og faktiske omkostninger opgives i national valuta. Hvis en fælles afgiftszone med en fælles enhedsrate er blevet oprettet for en funktionel luftrumsblok, sørger de berørte medlemsstater for en omregning af nationale omkostninger til euro eller til en af de berørte medlemsstaters nationale valutaer, så at det sikres, at beregningen af den fælles enhedsrate i henhold til nærværende forordnings artikel 13, stk. 1, første afsnit, er gennemskuelig. De pågældende medlemsstater underretter Kommissionen og Eurocontrol herom.

▼B

2. De omkostninger, der er nævnt i stk. 1, opdeles i personaleomkostninger, andre driftsomkostninger, afskrivningsomkostninger, kapitalomkostninger og særlige udgifter såsom ikke-refunderbare skatter og afgifter samt alle andre dermed forbundne omkostninger.

▼M1

Personaleomkostninger omfatter bruttoløn, overtidsbetaling, arbejdsgiverbidrag til socialsikringsordninger samt pensionsomkostninger og andre ydelser. Ved beregningen af pensionsomkostninger kan der anlægges forsigtige skøn ifølge ordningens forvaltning eller den nationale lovgivning. Disse skøn skal fremgå detaljeret af den nationale præstationsplan.

▼B

Andre driftsomkostninger omfatter udgifter til indkøb af varer og tjenesteydelser, der anvendes i udøvelsen af luftfartstjenester. Navnlig udliciterede tjenesteydelser, såsom kommunikation, eksternt personale såsom konsulenter, materialer, energi og andre forsyningsomkostninger, leje af bygninger, udstyr og faciliteter, vedligeholdelse, forsikringsomkostninger og rejseudgifter. Når en lufttrafiktjenesteudøver køber andre luftfartstjenester, skal vedkommende medregne de faktiske udgifter til disse tjenester under andre driftsomkostninger.

▼M1

Afskrivningsomkostningerne vedrører de samlede anlægsaktiver, der anvendes til udøvelse af luftfartstjenester. Anlægsaktiver afskrives i henhold til deres forventede levetid efter princippet om lineær afskrivning af omkostningerne ved de aktiver, der afskrives. Afskrivningen kan beregnes på basis af historiske omkostninger eller nuværdikostpriser. Der anvendes samme metodologi under hele afskrivningsperioden, og den skal være i overensstemmelse med de anvendte kapitalomkostninger. Anvendes nuværdikostpriser, angives også de tilsvarende tal på grundlag af historiske omkostninger til sammenligning og vurdering.

Kapitalomkostningerne opgøres som produktet af:

a) summen af den gennemsnitlige bogførte nettoværdi af de anlægsaktiver og eventuelle opjusteringer af de samlede aktiver som opgivet af den nationale tilsynsmyndighed, der anvendes af luftfartstjenesteudøveren og er i drift eller under opførelse, og den gennemsnitlige nettoværdi af de omsætningsaktiver bortset fra bankkonti med rentetilskrivning, der er nødvendige for udøvelsen af luftfartstjenester, og

b) det vægtede gennemsnit af gældsrenten og egenkapitalforrentningen. For luftfartstjenesteudøvere uden egenkapital beregnes det vægtede gennemsnit på basis af en forrentning af forskellen mellem de samlede aktiver, jf. litra a), og gælden.

Ekstraordinære poster skal bestå af ikke-tilbagevendende omkostninger i forbindelse med udøvelsen af luftfartstjenester i årets løb.

En eventuel tilpasning, der ligger ud over bestemmelserne i de internationale regnskabsstandarder, angives i den nationale præstationsplan med henblik på Kommissionens gennemgang og i de yderligere oplysninger, der forelægges efter bilag II.

▼B

Særlige udgifter er ikke-tilbagevendende omkostninger, der er påløbet i årets løb i forbindelse med udøvelsen af luftfartstjenester.

Med henblik på stk. 2, femte afsnit, baseres de faktorer, der skal lægges vægt på, på forholdet mellem finansiering via gæld og finansiering via egenkapital. Gældsrenten er luftfartstjenesteudøverens gennemsnitlige gældsrente. Egenkapitalforrentningen baseres på luftfartstjenesteudøverens faktiske finansielle risiko.

◄

Hvis aktiverne ikke tilhører luftfartstjenesteudøveren, men indgår i beregningen af kapitalomkostningerne, sikrer medlemsstaterne, at omkostningerne ved disse aktiver ikke godtgøres to gange.

Artikel 7

Fordeling af omkostninger

1. Omkostningerne ved de tjenesteydelser, faciliteter og aktiviteter, der i henhold til artikel 5 kan indgå i beregningsgrundlaget, fordeles på en gennemskuelig måde på de afgiftszoner, hvor de rent faktisk er påløbet.

Hvor omkostningerne er påløbet på tværs af forskellige afgiftszoner, fordeles de forholdsmæssigt på grundlag af en gennemskuelig metode, jf. artikel 8.

2. Omkostningerne til tårn- og indflyvningskontroltjenester vedrører følgende tjenester:

a) tårnkontroltjenester, flyvepladsernes flyveinformationstjenester, herunder lufttrafikrådgivningstjenester og alarmeringstjenester

b) lufttrafiktjenester i forbindelse med luftfartøjers ind- og udflyvning inden for en vis afstand fra en lufthavn, baseret på driftsmæssige krav

c) en passende del af alle andre luftfartstjenesteelementer, der afspejler en forholdsmæssig fordeling mellem overflyvnings- og tårn- og indflyvningskontroltjenester.

▼M1

Med henblik på anvendelsen af første afsnit, litra b), skal medlemsstaterne inden påbegyndelsen af hver referenceperiode, for hver lufthavn definere, efter hvilke kriterier omkostningerne fordeles mellem tårn- og indflyvningskontroltjenester og overflyvningstjenester, og de underretter Kommissionen herom.

▼B

3. Omkostningerne ved overflyvningstjenester omfatter de omkostninger, der henvises til i stk. 1, med undtagelse af de omkostninger, der er nævnt i stk. 2.

4. Hvis VFR-flyvninger fritages for afgifter i medfør af artikel 9, skal luftfartstjenesteudøveren opgøre omkostningerne ved de luftfartstjenester, der ydes til VFR-flyvningerne, særskilt fra omkostningerne ved luftfartstjenester, der ydes til IFR-flyvninger. Disse omkostninger kan fastslås ved hjælp af en metode til bestemmelse af marginalomkostninger, der tager hensyn til den gavn IFR-flyvninger har af tjenester, der ydes VFR-flyvninger.

▼M1

Artikel 8

Gennemsigtighed i omkostningerne og afgiftsordningen

1. Medlemsstaterne tilbyder senest seks måneder inden hver referenceperiode repræsentanterne for luftrumsbrugerne en høring vedrørende fastlagte omkostninger, planlagte investeringer, tjenesteenhedsprognoser, afgiftspolitik og de deraf følgende enhedsrater med bistand fra deres luftfartstjenesteudøvere. Medlemsstaterne stillerpå en gennemskuelig måde oplysninger om nationale omkostninger eller omkostninger til funktionelle luftrumsblokke, som opgjort i henhold til artikel 5, samt deres enhedsrater, til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen og, hvor det er relevant, Eurocontrol.

I referenceperioden tilbyder medlemsstaterne hvert år en høring af repræsentanterne for luftrumsbrugerne vedrørende eventuelle afvigelser fra prognosen, navnlig med hensyn til:

a) den faktiske trafik og omkostninger set i forhold til den forventede trafik og de fastlagte omkostninger

b) gennemførelsen af mekanismen til risikodeling, jf. artikel 11a

c) incitamentsordninger, jf. artikel 12.

Høringen kan tilrettelægges på regionalt plan. Repræsentanterne for luftrumsbrugerne bevarer retten til at anmode om yderligere høring. Brugerne høres ligeledes systematisk efter aktivering af en varslingsmekanisme, som afføder en revision af enhedsraten.

2. De oplysninger, der er nævnt i stk. 1, baseres på de oplysningsskemaer og de nærmere bestemmelser, der er opstillet i bilag II og VI, eller, hvis en medlemsstat på nationalt niveau eller for en funktionel luftrumsblok har besluttet ikke at beregne de fastlagte omkostninger eller tårn- og indflyvningskontrolafgifterne i henhold til artikel 1, stk. 6, skal de oplysninger, der henvises til i stk. 1, være baseret på de oplysningsskemaer og de nærmere bestemmelser, der er anført i bilag III. Den relevante dokumentation stilles til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen, Eurocontrol og de nationale tilsynsmyndigheder tre uger før høringen. Hvad angår den årlige høring, der henvises til i stk. 1, andet afsnit, skal den relevante dokumentation stilles til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen, Eurocontrol og de nationale tilsynsmyndigheder, hvert år senest den 1. november.

▼B







KAPITEL III

FINANSIERING AF LUFTFARTSTJENESTER VIA LUFTFARTSTJENESTEAFGIFTER

Artikel 9

Fritagelse for luftfartsafgift

1. Medlemsstaterne fritager følgende flyvninger fra overflyvningsafgifter:

a) flyvninger udført med luftfartøjer med en maksimal tilladt startmasse på mindre end to tons

b) blandede VFR/IFR-flyvninger i de afgiftszoner, hvor flyvningerne udføres udelukkende efter VFR-reglerne, og hvor der ikke opkræves afgift for VFR-flyvninger

▼M1

c) flyvninger, der udføres udelukkende med det formål at befordre den regerende monark og dennes nærmeste familie, statsoverhoveder, regeringsledere eller ministre; denne undtagelse skal under alle omstændigheder fremgå af den relevante statusindikator i flyveplanen

▼B

d) eftersøgnings- og redningsflyvninger, der er godkendt af den relevante kompetente instans.

2. Medlemsstaterne kan fritage følgende flyvninger fra overflyvningsafgifter:

a) militære flyvninger, der udføres af militærfly fra et hvilket som helst land

b) træningsflyvninger, der udføres udelukkende med det formål at opnå et certifikat, eller, hvis der er tale om flyvebesætningsmedlemmer, en rating af certifikat, og hvor dette fremgår af en passende bemærkning i flyveplanen; sådanne flyvninger må kun udføres inden for den pågældende medlemsstats luftrum; flyvningerne må ikke tjene til befordring af passagerer og/eller fragt, eller til positionering eller transport af luftfartøjet

c) flyvninger, der udføres udelukkende med det formål at kontrollere eller afprøve udstyr, der bruges eller er beregnet til at blive brugt som jordbaserede hjælpemidler for luftfarten, med undtagelse af positioneringsflyvninger, der udføres af det pågældende luftfartøj

d) flyvninger, der afsluttes i den lufthavn, hvorfra luftfartøjet er startet, og som ikke indebærer nogen mellemlanding

e) VFR-flyvninger

f) humanitære flyvninger, der er godkendt af den relevante kompetente instans

g) toldvæsenets og politiets flyvninger.

3. Medlemsstaterne kan fritage de flyvninger, der er anført i stk. 1 og 2, for tårn- og indflyvningskontrolafgifter.

Omkostningerne ved flyvninger, der fritages for afgifter, tages ikke i betragtning ved beregningen af enhedsraterne.

◄

▼M1

Omkostningerne ved flyvninger, der fritages for afgifter, omfatter:

▼B

a) omkostningerne ved VFR-flyvninger, der er fritaget for afgifter, jf. artikel 7, stk. 4, og

b) omkostningerne ved IFR-flyvninger, der beregnes som produktet af de påløbne omkostninger ved IFR-flyvninger og forholdet mellem antallet af fritagne tjenesteenheder og det samlede antal tjenesteenheder; de påløbne omkostninger ved IFR-flyvninger er lig med de samlede omkostninger minus omkostningerne ved VFR-flyvninger.

Medlemsstaterne sikrer, at luftfartstjenesteudøverne godtgøres for de tjenester, de yder fritagne luftfartøjer.

▼M1

Artikel 10

Beregning af overflyvningsafgiften

1. Uden at det berører muligheden for i henhold til artikel 3, stk. 2, at finansiere overflyvningstjenester via andre indtægter, beregnes overflyvningsafgiften for en given flyvning i en bestemt overflyvningsafgiftszone som produktet af den enhedsrate, der er fastsat for den pågældende overflyvningsafgiftszone, og antallet af overflyvningstjenesteenheder for denne flyvning.

2. Enhedsraten og antallet af overflyvningstjenesteenheder beregnes i henhold til bilag IV.

Artikel 11

Beregning af tårn- og indflyvningskontrolafgiften

1. Uden at det berører muligheden for i henhold til artikel 3, stk. 3, at finansiere tårn- og indflyvningskontroltjenester via andre indtægter, beregnes tårn- og indflyvningskontrolafgiften for en given flyvning i en bestemt tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone som produktet af den enhedsrate, der er fastsat for den pågældende zone, og antallet af tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder for denne flyvning. I forbindelse med afgiftsopkrævningen betragtes ind- og udflyvning som én flyvning. Som enhed tælles enten den ankommende eller den afgående flyvning.

2. Enhedsraten og antallet af tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder beregnes i henhold til bilag V.

▼M1

Artikel 11a

Risikodeling

1. Denne artikel fastsætter mekanismerne for trafik- og omkostningsrisikodeling. Den finder anvendelse i overensstemmelse med de principper, der henvises til i artikel 11, i forordning (EU) nr. 691/2010.

2. De følgende omkostninger underlægges ikke trafikrisikodeling og skal opkræves uanset trafikudviklingen:

a) de fastlagte omkostninger, der opgøres ved anvendelse af artikel 5, stk. 2, med undtagelse af aftaler om lufttrafiktjeneste på tværs af landegrænser

b) de fastlagte omkostninger i forbindelse med vejrtjenesteudøvere

c) fremførsler fra et tidligere år eller en tidligere referenceperiode, bonusser og sanktioner fra incitamenter

d) for høje eller lave opkrævninger som følge af trafikudviklingen, som skal være opkrævet senest i år n+2.

Desuden kan medlemsstaterne fastsætte, at trafikrisikodeling ikke gælder for de fastlagte omkostninger for luftfartstjenesteudøvere, der har fået tilladelse til at udøve luftfartstjenester uden certificering, jf. artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 550/2004.

3. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år ikke ligger mere end 2 % over eller under prognosen fra referenceperiodens begyndelse, fremføres luftfartstjenesteudøverens yderligere indtægter eller tab i henseende til fastlagte omkostninger ikke.

4. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger mere end 2 % over prognosen fra referenceperiodens begyndelse, tilbageføres mindst 70 % af de berørte luftfartstjenesteudøveres yderligere indtægter fra den del, som overstiger forskellen på 2 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, til luftrumsbrugerne senest i år n+2.

Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger mere end 2 % under prognosen fra referenceperiodens begyndelse, bæres højst 70 % af de berørte luftfartstjenesteudøveres indtægtstab fra den del, som overstiger forskellen på 2 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, af luftrumsbrugerne principielt senest i år n+2. Medlemsstaterne kan dog beslutte at sprede fremførslen af et sådant indtægtstab over flere år for at opretholde enhedsratens stabilitet.

5. Fordelingen af trafikrisiko som omhandlet i stk. 4, opgøres i den nationale præstationsplan eller præstationsplanen for den funktionelle luftsrumsblok for den samlede referenceperiode efter den høring, der er omhandlet i artikel 8.

6. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger under 90 % af prognosen fra referenceperiodens begyndelse, bæres det fulde beløb af de berørte luftfartstjenesteudøveres indtægtstab fra den del, som overstiger forskellen på 10 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, af luftrumsbrugerne, principielt senest i år n+2. Medlemsstaterne kan dog beslutte at sprede fremførslen af et sådant indtægtstab over flere år for at opretholde enhedsratens stabilitet.

Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger over 110 % af prognosen fra referenceperiodens begyndelse, tilbageføres det fulde beløb af de berørte luftfartstjenesteudøveres yderligere indtægter fra den del, som overstiger forskellen på 10 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, til luftrumsbrugerne i år n+2.

7. Luftfartstjenesteudøvere uden egenkapital eller med en egenkapital, der ikke overstiger 5 % af de samlede passiver pr. 31. december 2011, kan undtages fra trafikrisikodeling i den første referenceperiode, for at det gøres muligt at mindske den andel, som finansieres via gæld. Disse luftfartstjenesteudøvere, der er undtaget fra risikodeling, specificeres i den præstationsplan, som Kommissionen gennemgår, og i de yderligere oplysninger, der forelægges i overensstemmelse med bilag II. Medlemsstaterne beskriver og begrunder de planlagte foranstaltninger med henblik på at mindske den andel, som finansieres via gæld, og en tidsplan for disse.

8. De følgende principper finder anvendelse på omkostningsrisikodeling:

a) hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er lavere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, bevarer den pågældende luftfartstjenesteudøver, medlemsstat eller kvalificerede enhed retten til den opståede difference

b) hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er højere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, bæres den opståede difference af den pågældende luftfartstjenesteudøver, medlemsstat eller kvalificerede enhed, medmindre en varslingsmekanisme aktiveres efter artikel 18 i forordning (EU) nr. 691/2010

c) litra a) og b) gælder ikke nødvendigvis for forskellen mellem faktiske og fastlagte omkostninger, som luftfartstjenesteudøvere, medlemsstater og kvalificerede enheder eventuelt ikke har indflydelse på, som følge af: i) uforudsete ændringer af national regulering af pension og pensionsregnskaber ii) uforudsete ændringer som følge af national skatteret iii) uforudsete og nye omkostningsposter, som ikke optræder i den nationale præstationsplan, men som er påkrævet i henhold til lov iv) uforudsete ændringer i omkostninger eller indtægter i medfør af internationale aftaler v) væsentlige ændringer i rentesatserne for udlån.

Med forbehold af artikel 6, stk. 1, tredje afsnit, fastsætter den nationale tilsynsmyndighed en liste over ukontrollable omkostningsfaktorer ud fra listen i første afsnit, nr. i)-v), og de skal fremgå af præstationsplanen.

Hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er lavere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, tilbageføres differencen til luftrumsbrugerne med en fremførsel til den følgende referenceperiode.

Hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er højere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, sendes differencen videre til luftrumsbrugerne med en fremførsel til den følgende periode. Den nationale tilsynsmyndighed skal udtrykkeligt give sit samtykke til fremførslen, efter den har sikret sig, at:

i) udsvingene mellem de faktiske omkostninger og de fastlagte omkostninger reelt skyldes forhold, som ligger uden for de pågældende luftfartstjenesteudøveres, medlemsstaters eller kvalificerede enheders kontrol

ii) udsvingene i de omkostninger, der sendes videre til brugerne, identificeres og kategoriseres udtrykkeligt.

Det fremførte beløb udspecificeres efter faktorer og beskrives i de yderligere oplysninger, som forelægges efter bilag VI.

▼B

Artikel 12

Incitamentordninger

▼M1

1. Medlemsstaterne kan på nationalt niveau eller på niveauet for de funktionelle luftrumsblokke på et ikke-diskriminerende og gennemskueligt grundlag oprette eller godkende incitamentordninger, der støtter forbedringer i udøvelsen af luftfartstjenester eller nedbringelsen af luftfartens miljøpåvirkninger, hvilket medfører en anden beregning af afgifterne, jf. stk. 2 og 3. Sådanne incitamentordninger kan være rettet mod luftfartstjenesteudøvere eller mod luftrumsbrugere.

2. I henhold til artikel 11, i forordning (EU) nr. 691/2010 kan medlemsstaterne på nationalt niveau eller på niveauet for de funktionelle luftrumsblokke vedtage økonomiske incitamenter for at tilskynde deres luftfartstjenesteudøvere til at opfylde præstationsmål. Enhedsraten kan tilpasses for at yde en bonus eller sanktion alt efter luftfartstjenesteudøverens faktiske præstationsniveau i forhold til det relevante mål. Sådanne bonusser og sanktioner må kun aktiveres, når præstationsændringerne har en mærkbar virkning for brugere. Det gældende niveau for bonusser og sanktioner skal stå i forhold til de mål, der søges opfyldt, og den opnåede præstation. Ændringerne af præstationsniveauet og det gældende niveau for bonusser og sanktioner fastlægges efter tilbuddet om den høring, der er omhandlet i artikel 8, og fastsættes i henhold til den nationale præstationsplan eller præstationsplanen for den funktionelle luftrumsblok.

3. Hvis en medlemsstat beslutter at indføre en incitamentordning for luftfartstjenestebrugerne, differentierer den efter tilbuddet om den høring, der er nævnt i artikel 8, de afgifter, der pålægges brugerne, således at afgifterne afspejler disse brugeres bestræbelser på bl.a. at:

a) udnytte luftfartstjenesterne på den mest hensigtsmæssige måde

b) mindske flyvningens miljøpåvirkninger

c) reducere de samlede udgifter til luftfartstjenester og øge deres effektivitet; differentieringen sker navnlig ved, at afgifterne sænkes eller moduleres, når der anvendes luftbårent udstyr, der øger kapaciteten, eller for at udligne ulemperne ved at vælge mindre overbelastede ruter

d) fremskynde indførelsen af ATM-kapacitet inden for rammerne af SESAR.

▼B

4. Medlemsstater, der har etableret eller godkendt incitamentordninger, overvåger, at luftfartstjenesteudøverne gennemfører disse ordninger korrekt.

Artikel 13

Fastsættelse af enhedsrater for afgiftszoner

▼M1

1. Medlemsstaterne sikrer, at der årligt fastsættes enhedsrater for hver enkelt afgiftszone.

Enhedsrater opgives i national valuta. Hvis medlemsstater, som er en del af en funktionel luftrumsblok, beslutter at oprette en fælles afgiftszone med en fælles enhedsrate, opgives denne enhedsrate i euro eller i en af de berørte medlemsstaters nationale valutaer. De pågældende medlemsstater underretter Kommissionen og Eurocontrol om den valuta, der finder anvendelse.

2. I henhold til artikel 11, stk. 4, litra e), i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 18, i forordning (EU) nr. 691/2010, kan enhedsraten ændres i løbet af året, hvis en varslingsmekanisme aktiveres.

▼B

3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og, hvor det er relevant, Eurocontrol om disse enhedsrater, der er fastsat for hver afgiftszone.

▼M1

4. For referenceperiodens første år beregnes enhedsrater ud fra den præstationsplan, som den berørte medlemsstat eller funktionelle luftrumsblok meddelte pr. 1. november året inden påbegyndelsen af referenceperioden. Hvis præstationsplaner vedtages efter den 1. november året inden påbegyndelsen af referenceperioden, genberegnes enhedsraterne om fornødent ud fra den endeligt vedtagne plan eller de gældende korrigerende foranstaltninger.

▼B

Artikel 14

Opkrævning af afgifter

▼M1

1. Medlemsstaterne kan opkræve afgifterne i form af en enkelt afgift pr. flyvning. Hvis afgifter faktureres og opkræves på regionalt plan, kan faktureringsvalutaen være euro, og en administrativ enhedsrate til dækning af fakturerings- og opkrævningsomkostninger kan lægges til den pågældende enhedsrate.

▼B

2. Luftfartstjenestebrugerne betaler omgående og fuldt ud alle afgifter for tjenesterne.

3. Medlemsstaterne sikrer, at der anvendes effektive håndhævelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger kan omfatte afvisning af anmodninger om luftfartstjenester, tilbageholdelse af luftfartøjer og andre håndhævelsesforanstaltninger i henhold til gældende lovgivning.

▼M1 —————

▼B







KAPITEL IV

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 16

Klageadgang

Medlemsstaterne sikrer, at afgørelser, der træffes i medfør af denne forordning, er behørigt begrundede, og at der er effektiv adgang til at få en genoptagelse og/eller klageprocedure.

Artikel 17

Bistand i forbindelse med tilsyn

▼M1

Luftfartstjenesteudøverne skal lette den nationale tilsynsmyndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på den nationale tilsynsmyndigheds vegne, i dennes inspektioner og undersøgelser, herunder besøg på stedet. De bemyndigede personer gives adgang til at:

▼B

a) undersøge relevante regnskabsdokumenter, opgørelser over aktiver, lagerbeholdninger samt ethvert andet materiale af relevans for fastlæggelsen af luftfartstjenesteafgifter

b) tage kopi eller udskrift af sådanne dokumenter

c) anmode om mundtlige forklaringer på stedet

d) få adgang til relevante lokaler, arealer og transportmidler.

Sådanne inspektioner og undersøgelser udføres i henhold til de gældende procedurer i den medlemsstat, hvor de skal foretages.

▼M1

Artikel 17a

Evaluering

Kommissionens evaluering af den præstationsordning, der er omhandlet i artikel 24, i forordning (EU) nr. 691/2010, skal omfatte mekanismen til risikodeling, jf. nærværende forordnings artikel 11a, incitamentordninger, jf. nærværende forordnings artikel 12, og deres indflydelse og effektivitet i henseende til at opfylde de fastsatte præstationsmål.

▼B

Artikel 18

Ikrafttræden

1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

2. Den anvendes fra den 1. januar 2007. Dog gælder der følgende:

Medlemsstaterne kan, for så vidt angår overflyvningsafgifter, udsætte anvendelsen af artikel 9, 10, 12, 13 og 14 indtil den 1. januar 2008.

Medlemsstaterne kan, for så vidt angår tårn- og indflyvningskontrolafgifter, udsætte anvendelsen af artikel 9, 11, 12, 13, 14 og 15 indtil den 1. januar 2010.

Hvis medlemsstaterne beslutter at udsætte anvendelsen i medfør af andet og tredje afsnit, underretter de Kommissionen herom.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









BILAG I

VURDERING AF BETINGELSERNE FOR UDØVELSE AF LUFTFARTSTJENESTER I LUFTHAVNE, DER ER OMFATTET AF ARTIKEL 1, STK. 6

De betingelser, der skal vurderes i henhold til artikel 1, stk. 6, er følgende:

1. I hvilken udstrækning luftfartstjenesteudøvere frit kan tilbyde eller indstille udøvelsen af luftfartstjenester i tilknytning til lufthavne: — Er der væsentlige økonomiske barrierer, der er til hinder for, at en luftfartstjenesteudøver tilbyder eller indstiller udøvelsen af luftfartstjenester? — Er der væsentlige retlige barrierer, der er til hinder for, at en luftfartstjenesteudøver tilbyder eller indstiller udøvelsen af luftfartstjenester? — Kontraktens varighed? — Er der en procedure, der gør det muligt at overføre aktiver og personale fra én luftfartstjenesteudøver til en anden?

2. Hvorvidt lufthavne frit kan vælge, hvem der skal udøve deres luftfartstjenester, herunder vælge selv at udøve tjenesterne: — Har lufthavnene mulighed for at gå over til selv at udøve luftfartstjenester? — Er der retlige, kontraktmæssige eller praktiske hindringer for, at en flyveplads kan skifte luftfartstjenesteudøver? — Hvilken rolle spiller repræsentanterne for luftrumsbrugerne i udvælgelsen af luftfartstjenesteudøver?

3. I hvilken udstrækning der er forskellige luftfartstjenesteudøvere, som lufthavnene kan vælge i mellem: — Er der strukturelle stivheder, der i praksis begrænser udvalget af luftfartstjenester, som lufthavnene kan vælge imellem? — Er der tegn på, at der er alternative luftfartstjenesteudøvere eller mulighed for, at flyvepladserne selv kan udøve luftfartstjenester, således at lufthavnene har forskellige valgmuligheder?

4. I hvilken udstrækning lufthavnene er underlagt markedsmæssigt omkostningspres eller incitamentbaseret regulering: — Konkurrerer lufthavnene aktivt om at tiltrække flytrafik? — I hvilken udstrækning bærer lufthavnene omkostningerne til luftfartstjenester? — Drives lufthavnene under konkurrencevilkår eller under økonomiske incitamentordninger, der har til formål at sætte loft over prisen eller på anden måde tilskynde til at nedbringe omkostningerne?

▼M1

5. Hvis antallet af flybevægelser inden for erhvervsmæssig lufttransport overstiger 150 000 om året, udføres den i punkt 1-4 nævnte vurdering for hver enkelt lufthavn.

▼M1









BILAG II

Omkostningernes Gennemskuelighed

1. OPLYSNINGSSKEMA

Medlemsstaterne og luftfartstjenesteudøverne udfylder følgende oplysningsskema for hver afgiftszone, der hører under deres ansvar, og for hver referenceperiode. Medlemsstaterne forelægger også en konsolideret udgave af et oplysningsskema for hver afgiftszone, der hører under deres ansvar.

Der udfyldes et konsolideret skema for alle lufthavne, der er undergivet denne forordnings bestemmelser.

Hvis en afgiftszone strækker sig over flere medlemsstaters luftrum, udfylder de pågældende medlemsstater skemaet i fællesskab i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 4.

De faktiske omkostninger fastslås ud fra de attesterede regnskaber. Omkostningerne opgives ud fra den forretningsplan, der skal foreligge ifølge certifikatet, og meddeles i den valuta, som de er opgivet i i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, fjerde afsnit.

For at gøre det lettere for Kommissionen at udarbejde præstationsmål for hele Unionen, og uden at dette berører de præstationsplaner, som skal vedtages på nationalt niveau eller inden for funktionelle luftrumsblokke, udfylder medlemsstater og luftfartstjenesteudøvere disse oplysningsskemaer med et indledende overslag atten måneder før en referenceperiodes påbegyndelse.

2. YDERLIGERE OPLYSNINGER

Desuden forelægger medlemsstaterne og luftfartstjenesteudøverne som minimum følgende oplysninger:

— En beskrivelse af den metodologi, der er brugt til at fordele omkostningerne til faciliteter eller tjenester mellem forskellige luftfartstjenester, baseret på listen over faciliteter og tjenester i ICAO Regional Air Navigation Plan, European Region (dok. 7754), samt en beskrivelse af den metodologi, der er brugt til at fordele disse omkostninger mellem forskellige afgiftszoner.

— En beskrivelse af og redegørelse for den metode, der er fulgt ved beregning af afskrivningsomkostningerne: historiske omkostninger eller nuværdiomkostninger. Hvis der er valgt nuværdiregnskab, skal der forelægges sammenlignelige historiske omkostningsoplysninger.

— En redegørelse for kapitalomkostningerne, herunder elementerne i aktivgrundlaget, eventuelle justeringer af de samlede aktiver og egenkapitalforrentningen.

— En beskrivelse af de samlede fastlagte omkostninger for hver lufthavn, der er undergivet denne forordnings bestemmelser, for hver tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone. For lufthavne, hvor den erhvervsmæssige lufttransport udgør under 20 000 flybevægelser om året beregnet som de foregående tre års gennemsnit, kan omkostningerne fremlægges aggregeret.

— En definition af de kriterier, som benyttes til at fordele omkostningerne på hhv. tårn- og indflyvningskontroltjenester og overflyvningstjenester for hver reguleret lufthavn.

— Oplysninger om de meteorologiske omkostningers fordeling på direkte omkostninger og »meteorologiske kerneomkostninger« defineret som omkostningerne ved at opretholde vejrtjenesteanlæg og -ydelser, der også tjener meteorologiske formål i almindelighed. Disse omfatter bl.a. analyse og vejrudsigter generelt, observationsnet til overfladeobservation og observation af det øvre luftrum, vejrtjenestens kommunikationssystemer, databehandlingscentre og grundlæggende forskning, uddannelse og administration.

— En beskrivelse af den metodologi, der er brugt til at henføre de samlede meteorologiske omkostninger og de meteorologiske kerneomkostninger til den civile luftfart og fordele dem mellem afgiftszonerne.

— En beskrivelse af de meddelte, prognosticerede omkostninger og trafik atten måneder før påbegyndelsen af en referenceperiode, jf. punkt 1.

— Hvert år i referenceperioden beskrives de meddelte faktiske omkostninger og differencen mellem disse og de fastlagte omkostninger.

▼B









BILAG III

SÆRLIGE KRAV OM OPLYSNINGER VEDRØRENDE UDØVELSEN AF LUFTFARTSTJENESTER I LUFTHAVNE, DER ER OMFATTET AF ARTIKEL 1, STK. 6

1. OMKOSTNINGERNE VED LUFTFARTSTJENESTER

1.1. Oplysningsskema

Luftfartstjenesteudøverne skal udfylde følgende oplysningsskema for hver tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone, der hører under deres ansvar.

I skemaet anføres de faktiske tal (F) for år (n – 3) indtil år (n – 1) og de planlagte tal (P) for år (n) og følgende år. De faktiske omkostninger fastslås ud fra de attesterede regnskaber. De planlagte omkostninger fastlås ud fra den forretningsplan, der skal foreligge ifølge certifikatet.

Omkostningerne opgives i national valuta.







Skema 1 Samlede omkostninger (n – 3) A (n – 2) A (n – 1) A (n) F (n + 1) F (n + 2) P (n + 3) P (n + 4) P (n + 5) P Omkostningerne inddelt efter art Personale Andre driftsudgifter Afskrivning Kapitalomkostninger Særlige udgifter Samlede omkostninger

▼M1

1.2 Yderligere oplysninger

Desuden skal luftfartstjenesteudøverne som minimum forelægge følgende oplysninger:

— En beskrivelse af de kriterier, der er brugt til at fordele omkostningerne til faciliteter eller tjenester mellem forskellige luftfartstjenester, baseret på listen over faciliteter og tjenester i ICAO Regional Air Navigation Plan, European Region (dok. 7754).

— En beskrivelse af og forklaring på forskelle mellem de planlagte og faktiske ikke-fortrolige tal for år (n-1).

— En beskrivelse af og redegørelse for ikke-fortrolige planlagte omkostninger og investeringer for de næste fem år set i forhold til den forventede trafik.

— En beskrivelse af og redegørelse for den metode, der er fulgt ved beregning af afskrivningsomkostningerne: historiske omkostninger eller nuværdiomkostninger.

— En redegørelse for kapitalomkostningerne, herunder elementerne i aktivgrundlaget, eventuelle justeringer af de samlede aktiver og egenkapitalforrentningen.

▼B

2. FINANSIERING AF LUFTFARTSTJENESTER

Luftfartstjenesteudøverne skal forelægge følgende oplysninger for hver tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone:

— en redegørelse for, hvordan omkostningerne ved luftfartstjenesterne finansieres.

▼M1









BILAG IV

Beregning af overflyvningstjenesteenheder og enhedsrater

1. Beregning af overflyvningstjenesteenheder.

1.1 En overflyvningstjenesteenhed beregnes som produktet af afstandsfaktoren og vægtfaktoren for det pågældende luftfartøj.

1.2 Afstandsfaktoren fås ved, at det tilbagelagte antal kilometer i storcirkelafstanden mellem ind- og udflyvningspunktet i afgiftszonen ifølge den sidste kendte flyveplan, som det pågældende luftfartøj har indgivet til lufttrafikreguleringsformål, divideres med 100.

1.3 Hvis udflyvningspunktet for en flyvning er det samme som indflyvningspunktet i afgiftszonen, sættes afstandsfaktoren lig med afstanden i storcirkelafstanden mellem disse punkter og det fjerneste punkt i flyveplanen ganget med to.

1.4 Den afstand, der lægges til grund, reduceres med 20 km for hver start fra og hver landing på en medlemsstats område.

1.5 Vægtfaktoren, udtrykt som et tal med to decimaler, er kvadratroden af den kvotient, der fås, når luftfartøjets maksimale certificerede startmasse, målt i tons, som anført i luftdygtighedsbeviset eller et tilsvarende officielt dokument, som luftfartsselskabet forelægger, divideres med 50. Hvis denne masse ikke kendes, anvendes massen af det tungeste kendte luftfartøj af samme type. Hvis et luftfartøj har flere certificerede maksimale startmasser, anvendes den største af disse. Hvis et luftfartsselskab driver to eller flere luftfartøjer, der er forskellige udgaver af samme type, anvendes for hvert luftfartøj af denne type gennemsnittet af den maksimale startmasse for alle selskabets luftfartøjer af denne type. Beregningen af vægtfaktoren pr. luftfartøjstype og pr. luftfartsselskab foretages mindst én gang om året.

2. Beregning af overflyvningsenhedsrater.

2.1 Overflyvningsenhedsraten beregnes inden påbegyndelsen af hvert år af referenceperioden.

2.2 Den beregnes ved at dividere det anslåede antal samlede overflyvningstjenesteenheder for det relevante år op i den aritmetiske sum af følgende elementer: i) de fastlagte omkostninger for det relevante år ii) anvendelsen af forskellen mellem den forventede og faktiske inflation som omhandlet i artikel 6, stk. 1 iii) de fremførsler, der opstår ved gennemførelsen af den trafikrisikodeling, der er nævnt i artikel 11a, stk. 2-7 iv) de fremførsler fra den tidligere referenceperiode, der opstår ved gennemførelsen af den omkostningsrisikodeling, der er nævnt i artikel 11a, stk. 8 v) bonusser og sanktioner, der opstår ved de finansielle incitamenter, der er nævnt i artikel 12, stk. 2 vi) for de to første referenceperioder de for høje eller lave opkrævninger, som bæres af medlemsstaterne til og med 2011 vii) et fradrag af omkostningerne ved VFR-flyvninger, jf. artikel 7, stk. 4.









BILAG V

Beregning af tårn – og indflyvningskontroltjenesteenheder og enhedsrater

1. Beregning af tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder

1.1 En tårn- og indflyvningskontroltjenesteenhed er lig med vægtfaktoren for det pågældende luftfartøj.

1.2 Vægtfaktoren, udtrykt som et tal med to decimaler, beregnes ved at dividere luftfartøjets maksimale certificerede startmasse, målt i tons, jf. bilag IV, punkt 1.5, med 50 og ophøje kvotienten i 0,7. potens. I en overgangsperiode på fem år efter beregningen af den første enhedsrate for tårn- og indflyvningskontroltjenester i henhold til denne forordning varierer denne eksponent dog mellem 0,5 og 0,9.

2. Beregning af enhedsrater for tårn- og indflyvningskontroltjenester

2.1 Enhedsraten for tårn- og indflyvningskontroltjenester beregnes inden påbegyndelsen af hvert år af referenceperioden.

2.2 Den beregnes ved at dividere det anslåede samlede antal tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder for det relevante år op i den aritmetiske sum af følgende elementer: i) de fastlagte omkostninger for det relevante år ii) anvendelsen af forskellen mellem den forventede og faktiske inflation som omhandlet i artikel 6, stk. 1 iii) de fremførsler, der opstår ved gennemførelsen af den trafikrisikodeling, der er nævnt i artikel 11a, stk. 2-7 iv) de fremførsler fra den tidligere referenceperiode, der opstår ved gennemførelsen af den omkostningsrisikodeling, der er nævnt i artikel 11a, stk. 8 v) bonusser og sanktioner, der opstår ved de finansielle incitamenter, der er nævnt i artikel 12, stk. 2 vi) for de to første referenceperioder de for høje eller lave opkrævninger, som bæres af medlemsstaterne til og med det år, der går forud for det tidspunkt, hvor denne forordning anvendes på tårn- og indflyvningskontrolafgifter vii) et fradrag af omkostningerne ved VFR-flyvninger, jf. artikel 7, stk. 4.









BILAG VI

Afgiftsordningen

1. OPLYSNINGSSKEMA

Medlemsstaterne og luftfartstjenesteudøverne udfylder følgende oplysningsskema for hver afgiftszone, der hører under deres ansvar, og for hver referenceperiode. Medlemsstaterne forelægger også en konsolideret udgave af et skema for hver afgiftszone, der hører under deres ansvar.

Hvis en afgiftszone strækker sig over flere medlemsstaters luftrum, udfylder de pågældende medlemsstater skemaet i fællesskab i overensstemmelse med de foranstaltninger, der er nævnt i artikel 4, stk. 4.

2. YDERLIGERE OPLYSNINGER

Desuden indsamler og forelægger de berørte medlemsstater som minimum følgende oplysninger:

— En beskrivelse af og begrundelse for fastlæggelsen af de forskellige afgiftszoner, navnlig hvad angår tårn- og indflyvningskontrolafgiftszoner og potentielle krydssubsidier mellem lufthavne.

— En beskrivelse af og redegørelse for beregningen af de skønnede tjenesteenheder, der kan opkræves afgift for.

— En beskrivelse af politikken for fritagelser og af finansieringsmidlerne til dækning af de hermed forbundne omkostninger.

— En beskrivelse af fremførsler af for høje eller for lave opkrævninger, der er påløbet hos medlemsstaterne frem til år 2011 for overflyvningsafgifters vedkommende og frem til det år, der går forud for denne forordnings anvendelse, for tårn- og indflyvningskontrolafgifters vedkommende.

— En beskrivelse af de for lave opkrævninger, der er fremført efter artikel 11a, stk. 4, andet afsnit.

— En beskrivelse udspecificeret i faktorer af de beløb, der er fremført fra den foregående referenceperiode efter artikel 11a, stk. 8, litra c).

— En beskrivelse af eventuelle andre indtægter.

— En beskrivelse af den formel, som anvendes til at beregne tårn- og indflyvningskontrolafgifter.

— En beskrivelse af og redegørelse for incitamentordninger rettet mod luftfartstjenesterne.