2007R1528 — DA — 01.07.2013 — 002.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1528/2007

af 20. december 2007

om anvendelse af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR – under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 133, under henvisning til forslag fra Kommissionen, og ud fra følgende betragtninger: (1) I henhold til partnerskabsaftalen mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 ( 1 ) (i det følgende benævnt »AVS-EF-partnerskabsaftalen«) træder de økonomiske partnerskabsaftaler i kraft senest den 1. januar 2008. (2) I henhold til AVS-EF-partnerskabsaftalen opretholdes de handelsordninger, der er anført i bilag V til denne aftale, indtil den 31. december 2007. (3) Siden 2002 har Fællesskabet forhandlet økonomiske partnerskabsaftaler med gruppen af AVS-stater fordelt på seks regioner omfattende Vestindien, Centralafrika, det østlige og sydlige Afrika, østaterne i Stillehavet, Det Sydlige Afrikas Udviklingsfællesskab og Vestafrika. Disse økonomiske partnerskabsaftaler vil være i overensstemmelse med WTO-forpligtelserne, støtte regional integration og fremme gradvis integration af AVS-økonomierne i det regelbaserede verdenshandelssystem, hvorved deres bæredygtige udvikling fremmes, og der bidrages til den samlede indsats for at udrydde fattigdom og forbedre levevilkårene i AVS-landene. Der kan i en første fase afsluttes forhandlinger om aftaler, der fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, der som et minimum omfatter WTO-kompatible vareaftaler, der så hurtigt som muligt skal suppleres med fuldstændige økonomiske partnerskabsaftaler, som er i overensstemmelse med de regionale økonomiske og politiske integrationsprocesser. (4) I medfør af de aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller de aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, og for hvilke forhandlingerne er afsluttet, kan parterne tage skridt til at anvende aftalen på et fælles grundlag, inden den midlertidige anvendelsesperiode, i det omfang det er muligt. Der bør træffes foranstaltninger til, at aftalerne anvendes på grundlag af disse bestemmelser. (5) Ordningerne i denne forordning skal ændres, i det omfang det er nødvendigt, i overensstemmelse med de aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller de aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, når sådanne aftaler er undertegnet og indgået i henhold til traktatens artikel 300 og enten anvendes midlertidigt eller er trådt i kraft. Ordningerne bringes helt eller delvist til ophør, hvis de pågældende aftaler ikke træder i kraft inden for et rimeligt tidsrum, i overensstemmelse med Wienerkonventionen om traktatretten. (6) Set fra Fællesskabets side bør ordningerne i de aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i de aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, sikre toldfri adgang og toldkontingenter til nulsats for alle varer bortset fra våben. Disse ordninger er undergivet overgangsperioder og -ordninger for visse følsomme produkter og med særordninger for de franske oversøiske departementer. I lyset af de særlige forhold, der gør sig gældende i Sydafrika, bør varer med oprindelse i Sydafrika fortsat være omfattet af de relevante bestemmelser i aftalen om handel, udvikling og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Den Sydafrikanske Republik på den anden side ( 2 ) (i det følgende benævnt »handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen«), indtil en aftale om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller en aftale, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, træder i kraft mellem Fællesskabet og Sydafrika. (7) Frem for at være afhængige af de særlige ordninger for mindst udviklede lande, der er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 980/2005 af 27. juni 2005 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer ( 3 ), er det at foretrække, at de mindst udviklede lande, som samtidig er AVS-stater, baserer deres fremtidige handelssamkvem med Fællesskabet på økonomiske partnerskabsaftaler. For at lette denne udvikling bør det sikres, at de lande, der har afsluttet forhandlinger om aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller om aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler, og som kan inddrages i ordningerne under denne forordning, i et begrænset tidsrum fortsat kan være omfattet af særordningerne for mindst udviklede lande i forordning (EF) nr. 980/2005, for så vidt angår de produkter, hvor overgangsordningerne i denne forordning er mindre favorable. (8) For varer, der importeres i henhold til denne forordning, bør oprindelsesreglerne i en overgangsperiode være de regler, der er fastlagt i bilag II til denne forordning. Disse oprindelsesregler bør gradvist vige for de regler, der er knyttet som bilag til en aftale med de regioner eller stater, der er opført i bilag I, fra det tidspunkt hvor aftalen enten anvendes midlertidigt eller træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først. (9) Det skal være muligt at ophæve ordningerne i denne forordning midlertidigt i tilfælde af forsømmelighed i det administrative samarbejde, uregelmæssigheder eller svig. Hvis en medlemsstat giver Kommissionen oplysninger om eventuelle tilfælde af svig eller forsømmelighed i det administrative samarbejde, bør den relevante fællesskabslovgivning gælde, især Rådets forordning (EF) nr. 515/97 af 13. marts 1997 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne ( 4 ). (10) Der bør med denne forordning indføres overgangsordninger for sukker og ris og desuden særlige midlertidige beskyttelses- og tilsynsordninger, der skal finde anvendelse efter overgangsordningernes udløb. (11) Med hensyn til overgangsordningerne for sukker vil protokol nr. 3 om AVS-sukker, der er knyttet til bilag V til AVS-EF-partnerskabsaftalen i henhold Rådets afgørelse 2007/627/EF ( 5 ) ophøre med at være gældende pr. 1. oktober 2009. (12) Efter ophævelsen af protokol nr. 3 om AVS-sukker og i betragtning af sukkermarkedets særligt følsomme karakter bør der vedtages overgangsforanstaltninger for sukker. Samtidig bør der vedtages specifikke midlertidige tilsyns- og beskyttelsesforanstaltninger for visse forarbejdede landbrugsprodukter med et potentielt højt sukkerindhold, som kunne handles for at omgå de specifikke midlertidige beskyttelsesforanstaltninger for sukkerimporten til Fællesskabet. (13) Der bør også vedtages generelle beskyttelsesforanstaltninger for de varer, der er omfattet af denne forordning. (14) I betragtning af landbrugsprodukternes særligt følsomme karakter vil det være rimeligt at træffe bilaterale beskyttelsesforanstaltninger, når importen forårsager, eller der er fare for, at den vil forårsage forstyrrelser på markederne for sådanne produkter eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder. (15) I henhold til traktatens artikel 299, stk. 2, bør der — med særlig reference til told- og handelspolitik — i alle Fællesskabets politikker tages hensyn til den strukturelle sociale og økonomiske situation i regionerne i Fællesskabets yderste periferi. (16) Ved fastlæggelsen af reglerne for bilaterale beskyttelsesforanstaltninger bør der derfor tages særlig hensyn til både landbrugsprodukters, navnlig sukkers, følsomme karakter, og til Fællesskabets fjernest beliggende regioners særlige sårbarhed og interesser. (17) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 6 ). (18) Med vedtagelsen af denne forordning bliver det nødvendigt at ophæve den eksisterende række af forordninger, der er blevet vedtaget inden for rammerne af bilag V i AVS-EF-partnerskabsaftalen, især Rådets forordning (EF) nr. 2285/2002 af 10. december 2002 om beskyttelsesforanstaltninger i henhold til AVS-EF-partnerskabsaftalen ( 7 ), forordning (EF) nr. 2286/2002 af 10. december 2002 om ordninger for landbrugsprodukter og varer fremstillet af landbrugsprodukter med oprindelse i AVS-staterne ( 8 ) og artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1964/2005 af 29. november 2005 om toldsatser for bananer ( 9 ). Følgelig mister alle gennemførelsesforanstaltninger baseret på de bestemmelser, der ophæves, deres virkning – ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







KAPITEL 1

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG MARKEDSADGANG

Artikel 1

Genstand

Forordningen angår anvendelsen af de ordninger for varer med oprindelse i bestemte lande i gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), der er fastlagt i aftaler om indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler eller i aftaler, som fører til indgåelse af økonomiske partnerskabsaftaler.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Forordningen gælder for varer med oprindelse i de regioner og stater, der er opført i bilag I.

2. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, ændrer på forslag fra Kommissionen bilag I for at tilføje regioner eller stater i gruppen af AVS-stater, der har afsluttet forhandlinger om en aftale mellem Fællesskabet og den pågældende region eller stat, som i det mindste opfylder kravene i artikel XXIV i GATT 1994.

3. En sådan region eller stat forbliver opført i bilag I, medmindre Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, på forslag fra Kommissionen ændrer bilag I for at fjerne en region eller stat fra bilaget, hvilket navnlig vil ske når:

a) regionen eller staten tilkendegiver, at den ikke har til hensigt at ratificere den aftale, på grundlag af hvilken den er opført i bilag I

b) ratificeringen af den aftale, på grundlag af hvilken en region eller stat er opført i bilag I, ikke har fundet sted inden for et rimeligt tidsrum, således at aftalens ikrafttrædelse er blevet unødvendigt forsinket, eller

c) aftalen opsiges, eller den pågældende region eller stat opsiger sine rettigheder og forpligtelser i henhold til aftalen, mens aftalen som sådan vedbliver at være i kraft.

Artikel 3

Markedsadgang

1. Told afskaffes for alle varer i kapitel 1-97, bortset fra artikel 93, i det Harmoniserede System med oprindelse i en region eller stat opført i bilag I, jf. dog artikel 6, 7 og 8. Afskaffelsen af told sker med forbehold af de midlertidige beskyttelses- og tilsynsordningerne i henhold til artikel 9 og 10 og den generelle beskyttelsesordning i henhold til artikel 11-22.

2. For varer i kapitel 93 i det harmoniserede system med oprindelse i en region eller stat opført i bilag I er de anvendte mestbegunstigelsestoldsatser fortsat gældende.

3. Uanset artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 980/2005 er varer med oprindelse i mindst udviklede lande, som er opført i bilag I til nævnte forordning, som også er opført i bilag I til nærværende forordning, ud over ordningerne i denne forordning fortsat omfattet af præferencerne i forordning (EF) nr. 980/2005, for så vidt angår varer under:

a) toldposition 1006, bortset fra KN-kode 1006 10 10, indtil den 31. december 2009, og

b) toldposition 1701 indtil den 30. september 2009.

4. Stk. 1 i denne artikel, samt artikel 6, 7 og 8 finder ikke anvendelse på varer med oprindelse i Sydafrika. Sådanne varer er omfattet af de relevante bestemmelser i handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen. I henhold til proceduren i artikel 24, stk. 3, knyttes et bilag til denne forordning indeholdende bestemmelser for den ordning for varer med oprindelse i Sydafrika, der skal finde anvendelse, når de relevante handelsbestemmelser i handels-, udviklings- og samarbejdsaftalen er blevet afløst af de relevante bestemmelser i en aftale om indgåelse af en økonomisk partnerskabsaftale eller en aftale, som fører til indgåelse af en økonomisk partnerskabsaftale.

5. Stk. 1 finder ikke anvendelse på varer under KN-kode 0803 00 19, som har oprindelse i en region eller stat opført i bilag I, og som overgår til fri omsætning i Fællesskabets yderste periferi indtil den 1. januar 2018. Stk. 1 i denne artikel og artikel 7 finder ikke anvendelse på varer under toldposition 1701 med oprindelse i en region eller en stat opført i bilag I, og som overgår til fri omsætning i de franske oversøiske departementer indtil den 1. januar 2018. Disse perioder forlænges til 1. januar 2028, medmindre andet aftales mellem parterne. Kommissionen informerer de interesserede parter om denne bestemmelses ophævelse i en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende.







KAPITEL II

OPRINDELSESREGLER OG ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 4

Oprindelsesregler

1. Oprindelsesreglerne i bilag II anvendes til at afgøre, om varer har oprindelse i de regioner eller stater, der er opført i bilag I.

2. Oprindelsesreglerne i bilag II viger for de regler, der er knyttet som bilag til en aftale med de regioner eller stater, der er opført i bilag I, fra det øjeblik en sådan aftale tages i anvendelse midlertidigt, eller den træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først. Kommissionen informerer aktørerne i en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende. Det skal af meddelelsen fremgå, hvilken dato aftalen tages midlertidigt i anvendelse eller træder i kraft, idet oprindelsesreglerne i aftalen finder anvendelse på varer med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført i bilag I.

3. Kommissionen fører med bistand fra Toldkodeksudvalget, som er oprettet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks ( 10 ), tilsyn med gennemførelsen og anvendelsen af bestemmelserne i bilag II. Der kan vedtages tekniske ændringer og afgørelser om forvaltningen af bilag II efter proceduren i artikel 247 og 247a i forordning (EØF) nr. 2913/92.

Artikel 5

Administrativt samarbejde

1. Såfremt Kommissionen på grundlag af objektive informationer konstaterer forsømmelighed i det administrative samarbejde og/eller uregelmæssigheder eller svig, kan den i henhold til denne artikel midlertidigt suspendere den afskaffelse af told, der er gældende i henhold til artikel 3, 6 og 7 (i det følgende benævnt den »relevante behandling«).

2. I denne artikel forstås ved forsømmelighed i det administrative samarbejde bl.a.:

a) gentagne forsømmelser af relevante forpligtelser, der indebærer kontrol af varens eller varernes oprindelsesstatus

b) gentagne afslag på eller unødige forsinkelser med at foretage og/eller give meddelelse om resultaterne af efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviset

c) gentagne afslag på eller unødige forsinkelser med at give tilladelse til at udføre opgaver som led i det administrative samarbejde om at kontrollere ægtheden af dokumenter eller korrektheden af oplysninger, der er af betydning for indrømmelsen af den relevante behandling.

I denne artikels forstand kan der bl.a. være tale om konstatering af uregelmæssigheder eller svig, hvis der sker en hurtig og ikke tilstrækkeligt begrundet stigning i vareimporten til et niveau, der overskrider den pågældende regions eller stats sædvanlige produktions- og eksportkapacitet.

3. Konstaterer Kommissionen på grundlag af oplysninger fra en medlemsstat eller ved selvsyn, at betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt, kan den efter proceduren i artikel 24, stk. 2, suspendere den relevante behandling, forudsat at den først har:

a) informeret det udvalg, der er omhandlet i artikel 24

b) informeret den pågældende region eller stat efter de relevante procedurer, der er gældende i relationerne mellem Fællesskabet og staten eller regionen told, og

c) offentliggjort en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, at der er konstateret forsømmelighed i det administrative samarbejde, uregelmæssigheder eller svig.

4. Den suspensionsperiode, der fastlægges i henhold til denne artikel, begrænses til, hvad der er nødvendigt for at beskytte Fællesskabets finansielle interesser. Perioden kan ikke overstige seks måneder, men kan dog forlænges. Ved periodens udløb beslutter Kommissionen enten at ophæve suspensionen efter at have informeret det udvalg, der er omhandlet i artikel 24, eller forlænge suspensionsperioden i henhold til proceduren i stk. 3 i denne artikel.

5. De procedurer for midlertidig suspension, der er beskrevet i stk. 2-4, viger for de procedurer, der er fastlagt i en eventuel aftale med de regioner eller stater, der er opført i bilag I, fra det øjeblik en sådan aftale tages i anvendelse midlertidigt, eller den træder i kraft, alt efter hvad der indtræffer først. Kommissionen informerer aktørerne i en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende. Det skal af meddelelsen fremgå, hvilken dato aftalen tages midlertidigt i anvendelse eller træder i kraft, idet procedurerne for midlertidig suspension i aftalen finder anvendelse på varer omfattet af denne forordning fra samme dato.

6. For at gennemføre den midlertidige suspension i henhold til en eventuel aftale med regionerne og staterne i bilag I skal Kommissionen uden unødig forsinkelse:

a) underrette det udvalg, der er omhandlet i artikel 24, om at der er konstateret forsømmelighed i det administrative samarbejde, uregelmæssigheder eller svig, og

b) offentliggøre en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende om, at der er konstateret forsømmelighed i det administrative samarbejde, uregelmæssigheder eller svig

træffe afgørelse om at suspendere den relevante behandling efter proceduren i artikel 24, stk. 2.







KAPITEL III

OVERGANGSORDNINGER







AFDELING 1

Ris

Artikel 6

Toldkontingenter til nulsats og afskaffelse af told

1. Told afskaffes for varer under toldposition 1006 med virkning fra den 1. januar 2010, bortset fra told på varer under KN-kode 1006 10 10, for hvilke tolden afskaffes pr. 1. januar 2008.

2. Der åbnes følgende toldkontingenter til nulsats for varer under toldposition 1006, bortset fra varer under KN-kode 1006 10 10, med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført i bilag I, og som er en del af Cariforum-regionen:

a) 187 000 tons, udtrykt i afskallet ris, for perioden 1. januar 2008-31. december 2008

b) 250 000 tons, udtrykt i afskallet ris, for perioden 1. januar 2009-31. december 2009

3. De nærmere gennemførelsesbestemmelser for toldkontingenterne i stk. 2 fastlægges efter proceduren i artikel 13 og 26, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris ( 11 ).







AFDELING 2

Sukker

Artikel 7

Toldkontingenter til nulsats og afskaffelse af told

1. Told afskaffes for varer under toldposition 1701 med virkning fra den 1. oktober 2009.

2. Ud over de toldkontingenter, som er åbnet og forvaltes i henhold til artikel 28 i forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker ( 12 ), åbnes følgende toldkontingenter for varer under KN-kode 1701 for perioden 1. oktober 2008-30. september 2009:

a) 150 000 tons, udtrykt som hvidt sukker, til nulsats, der alene anvendes for produkter med oprindelse i de mindst udviklede lande, som er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 980/2005 og i bilag I til denne forordning. Dette toldkontingent fordeles mellem regionerne efter mængder, der fastsættes i overensstemmelse med de aftaler, på grundlag af hvilke regionerne eller staterne er opført i bilag I, og

b) 80 000 tons, udtrykt som hvidt sukker, til nulsats, der alene anvendes for produkter med oprindelse i lande, som ikke er mindst udviklede lande, og som er opført i bilag I. Dette toldkontingent fordeles mellem regionerne efter mængder, der fastsættes i overensstemmelse med de aftaler, på grundlag af hvilke regionerne eller staterne er opført i bilag I.

3. Artikel 30 i forordning (EF) nr. 318/2006 finder anvendelse på import under toldkontingenterne i stk. 2.

4. De nærmere regler for, hvordan toldkontingenterne i denne artikel fordeles på de enkelte regioner og gennemføres, vedtages efter proceduren i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006.

Artikel 8

Overgangsordning

I perioden 1. oktober 2009-30. september 2012 finder artikel 7, stk. 1, ikke anvendelse på import af varer under toldposition 1701, medmindre importøren accepterer at købe disse varer til en pris ikke under 90 % af den referencepris (cif), der i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 318/2006 gælder for det pågældende produktionsår.

Artikel 9

Midlertidig beskyttelsesordning for sukker

1. I perioden 1. oktober 2009-30. september 2015 kan den behandling, der i henhold til artikel 7, stk. 1, indrømmes varer under toldposition 1701 med oprindelse i regioner eller stater, som er opført i bilag I, og som ikke er mindst udviklede lande opført i bilag I til forordning (EF) nr. 980/2005, suspenderes, når:

a) importen med oprindelse i regioner eller stater, som er AVS-stater, og som ikke er mindst udviklede lande opført i bilag I til forordning (EF) nr. 980/2005, overstiger følgende mængder: i) 1,38 mio. tons i produktionsåret 2009/2010 ii) 1,45 mio. tons i produktionsåret 2010/2011 iii) 1,6 mio. tons i produktionsårene 2011/2012-2014/2015, og

b) importen med oprindelse i alle AVS-stater overstiger 3,5 mio. tons.

2. De i stk. 1, litra a), omhandlede mængder kan underopdeles efter region.

3. I perioden som nævnt i stk. 1 er der krav om importlicens for import af varer under toldposition 1701 med oprindelse i regioner eller stater, der er opført i bilag I.

4. Suspensionen af den behandling, der er indrømmet i henhold til artikel 7, stk. 1, ophæves ved udgangen af det produktionsår, den blev indført.

5. Detaljerede regler for underopdelingen af mængderne i stk. 1 og med henblik på forvaltning af den ordning, der er omhandlet i stk. 1, 3 og 4 i denne artikel, og afgørelse om suspension vedtages i henhold til den procedure, der er fastlagt i artikel 39, stk. 2, i forordning (EF) nr. 318/2006.

Artikel 10

Midlertidig tilsynsordning

1. I perioden 1. januar 2008-30. september 2015 føres der tilsyn med varer under KN-kode 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 og 2106 90 98 med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført i bilag I, efter tilsynsordningen i artikel 308d i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks ( 13 ).

2. På baggrund af tilsynsresultaterne efterprøver Kommissionen, om importen af en eller flere af disse varer med oprindelse i en bestemt region er steget kumulativt med mere end 20 % i mængde i løbet af tolv på hinanden følgende måneder sammenlignet med den gennemsnitlige årlige import i løbet af de sidste tre tolvmånedersperioder.

3. Nås det i stk. 2 nævnte niveau, analyserer Kommissionen handelsmønstret, den økonomiske begrundelse og importens sukkerindhold. Når Kommissionen frem til den konklusion, at denne import har til formål at omgå toldkontingenterne, overgangsordningerne og den særlige beskyttelsesordning i artikel 7, 8 og 9, kan den suspendere anvendelsen af artikel 3, stk. 1, på import af varer under KN-kode 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 og 2106 90 98 med oprindelse i regioner eller stater i bilag I, som ikke er blandt de mindst udviklede lande opført i bilag I til forordning (EF) nr. 980/2005, indtil udgangen af det pågældende produktionsår.

4. Detaljerede regler for forvaltning af denne ordning og afgørelser om suspension vedtages efter proceduren i artikel 16 i forordning (EF) nr. 3448/93 af 6. december 1993 om en ordning for handelen med visse varer fremstillet af landbrugsprodukter ( 14 ).







KAPITEL IV

ALMINDELIGE BESKYTTELSESBESTEMMELSER

Artikel 11

Definitioner

I dette kapitel forstås ved:

a) »EF-erhvervsgren«: alle producenter under et i Fællesskabet, der fremstiller den samme vare som eller varer, der konkurrerer direkte med, den pågældende vare, og som opererer på Fællesskabets område, eller de fællesskabsproducenter, hvis samlede produktion af den samme vare som eller varer, der konkurrerer direkte med, den pågældende vare, udgør hovedparten af Fællesskabets samlede produktion af disse varer

b) »alvorlig skade«: en væsentlig samlet forringelse af fællesskabsproducenternes stilling

c) »fare for alvorlig skade«: en alvorlig og åbenbart forestående skade

d) »forstyrrelser«: forstyrrelser i en sektor eller erhvervsgren

e) »fare for forstyrrelser«: forstyrrelser, der er åbenbart forestående.

Artikel 12

Principper

1. Der kan indføres en beskyttelsesforanstaltning efter bestemmelserne i dette kapitel, når varer med oprindelse i de regioner og stater, der er opført i bilag I, importeres i Fællesskabet i så øgede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage en eller flere af følgende skader eller forstyrrelser:

a) alvorlig skade for EF-erhvervsgrenen

b) forstyrrelser i den økonomiske sektor, navnlig når disse forstyrrelser skaber større sociale problemer eller vanskeligheder, som kunne føre til en alvorlig forværrelse af den økonomiske situation i Fællesskabet, eller

c) forstyrrelser på markederne for landbrugsprodukter, der er omfattet af bilag I til WTO-aftalen om landbrug eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder.

2. Når varer med oprindelse i de regioner eller stater, der er opført i bilag I, importeres i Fællesskabet i så øgede mængder og under sådanne vilkår, at det forårsager, eller der er fare for, at det vil forårsage forstyrrelser i den økonomiske situation i en eller flere af regionerne i Fællesskabets yderste periferi, kan der indføres en beskyttelsesforanstaltning efter bestemmelserne i dette kapitel.

Artikel 13

Fastlæggelse af betingelserne for indførelse af beskyttelsesforanstaltninger

1. Fastlæggelsen af, om der foreligger alvorlig skade eller fare for alvorlig skade, skal bl.a. inddrage følgende faktorer:

a) omfanget af importen, især når denne er steget betydeligt enten i absolutte tal eller i forhold til produktionen eller forbruget i Fællesskabet

b) prisen på importen, især når der har været et betydeligt prisunderbud set i forhold til prisen for samme vare i Fællesskabet

c) følgevirkningerne for fællesskabsproducenterne, således som de fremgår af bestemte økonomiske faktorer såsom produktion, kapacitetsudnyttelse, lagerbeholdning, salg, markedsandel, prisfald eller forhindring af prisstigninger, som normalt ville have fundet sted, fortjenester, afkast af anvendt kapital, cashflow og beskæftigelse

d) andre faktorer end udviklingen i importen, som påfører eller kan have påført de pågældende fællesskabsproducenter skade.

2. Fastlæggelsen af, om der forekommer forstyrrelser eller der er fare for forstyrrelser, baseres på objektive faktorer, herunder følgende:

a) stigningen i importmængden i absolutte tal eller i forhold til Fællesskabets produktion eller i forhold til import fra andre kilder, og

b) virkningerne af denne import på priserne, eller

c) virkningerne af denne import på EF-erhvervsgrenens eller den pågældende økonomiske sektors situation, herunder bl.a. på salgstallene, produktionen, den finansielle situation og beskæftigelsen.

3. Ved afgørelsen af, om der foregår import under sådanne betingelser, at der forekommer eller er fare for, at der vil forekomme forstyrrelser på markedet for landbrugsprodukter eller i de mekanismer, der regulerer disse markeder, herunder forordninger om fælles markedsordninger, skal der tages hensyn til alle relevante objektive faktorer, herunder en eller flere af følgende:

a) importmængderne sammenlignet med niveauer i tidligere kalender- eller produktionsår, alt efter hvad der er relevant, intern produktion og forbrug og fremtidige niveauer planlagt i overensstemmelse med reformen af de fælles markedsordninger

b) prisniveauet i Fællesskabet sammenlignet med reference- eller målpriser, hvis sådanne foreligger, ellers med de gennemsnitlige priser på det indre marked i samme periode de foregående produktionsår

c) pr. 1. oktober 2015 på markederne for varer under toldposition 1701: situationer, hvor den gennemsnitlige pris på hvidt sukker på Fællesskabets marked i to på hinanden følgende måneder falder til under 80 % af den gennemsnitlige normale pris på hvidt sukker på Fællesskabets marked i løbet af det foregående produktionsår.

4. Når det skal afgøres, om de i stk. 1, 2 og 3 nævnte betingelser er opfyldt for regionerne i Fællesskabets yderste periferis vedkommende, begrænses analysen til den eller de pågældende perifere områder. Der tages særligt hensyn til den lokale erhvervsgrens størrelse, dens finansielle situation og beskæftigelsessituationen.

Artikel 14

Indledning af procedure

1. Kommissionen indleder en undersøgelse på en medlemsstats foranledning eller på eget initiativ, hvis det er åbenbart for Kommissionen, at der er tilstrækkeligt bevis til at berettige en sådan undersøgelse.

2. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse, hvis der er tendenser i importen fra en af regionerne eller staterne i bilag I, som synes at kræve beskyttelsesforanstaltninger. Meddelelsen skal indeholde de foreliggende beviser baseret på kriterierne i artikel 13. Kommissionen videresender meddelelsen til alle medlemsstaterne inden for tre arbejdsdage.

3. Konsultationen af medlemsstaterne finder sted i løbet af otte arbejdsdage efter Kommissionens videresendelse af meddelelsen til medlemsstaterne, jf. stk. 2. Når det efter konsultationen står klart, at der er tilstrækkelige beviser til at berettige en procedure, offentliggør Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende. Proceduren indledes inden en måned efter, at Kommissionen modtog den oprindelige meddelelse fra medlemsstaten.

4. Finder Kommissionen efter at have konsulteret medlemsstaterne, at de forhold, der er beskrevet i artikel 12, er til stede, giver den straks regionerne eller staterne i bilag I meddelelse om, at den har til hensigt at indlede en undersøgelse. Meddelelsen kan være ledsaget af en indbydelse til konsultationer med det formål at belyse situationen og finde en gensidig tilfredsstillende løsning.

Artikel 15

Undersøgelsen

1. Efter iværksættelsen af proceduren indleder Kommissionen en undersøgelse.

2. Kommissionen kan anmode medlemsstaterne om at indgive oplysninger, og medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at efterkomme enhver sådan anmodning. Er disse oplysninger af almen interesse, eller fremsætter en medlemsstat ønske herom, videregiver Kommissionen dem til medlemsstaterne, forudsat at de ikke er fortrolige; er de fortrolige sender Kommissionen et ikke-fortroligt sammendrag.

3. Vedrører undersøgelsen udelukkende en region i Fællesskabets yderste periferi, kan Kommissionen via den pågældende medlemsstat anmode de kompetente lokale myndigheder om at fremsende de i stk. 2 omhandlede oplysninger.

4. Undersøgelsen skal så vidt muligt afsluttes i løbet af seks måneder. Under særlige omstændigheder kan denne frist undtagelsesvis forlænges med yderligere tre måneder.

Artikel 16

Indførelse af midlertidige beskyttelsesforanstaltninger

1. Der indføres midlertidige beskyttelsesforanstaltninger under særligt kritiske forhold, hvor en forsinkelse kunne forårsage skade, som ville være vanskelig at udbedre, og når en foreløbig undersøgelse har vist, at betingelserne i artikel 12 er opfyldt. Kommissionen træffer sådanne midlertidige foranstaltninger efter at have konsulteret medlemsstaterne eller, i yderst hastende tilfælde, efter at have underrettet medlemsstaterne. I sidstnævnte tilfælde finder der konsultationer sted senest ti dage efter, at medlemsstaterne er blevet underrettet om Kommissionens foranstaltninger.

2. I betragtning af den særlige situation, regionerne i Fællesskabets yderste periferi befinder sig i, og deres sårbarhed over for voldsomme importstrømme indføres der i de procedurer, de er involveret i, midlertidige beskyttelsesforanstaltninger, når en foreløbig undersøgelse har vist, at importen er steget. I et sådant tilfælde informerer Kommissionen medlemsstaterne, samtidig med at den iværksætter foranstaltningerne, og konsultationerne finder sted senest ti dage efter, at medlemsstaterne er blevet underrettet om Kommissionens foranstaltninger.

3. Såfremt en medlemsstat anmoder Kommissionen om øjeblikkelig intervention og betingelserne i stk. 1 eller 2 er opfyldt, træffer Kommissionen afgørelse senest fem arbejdsdage efter modtagelsen af anmodningen.

4. Kommissionen underretter straks Rådet og medlemsstaterne om afgørelser, der træffes i medfør af stk. 1, 2 og 3. Rådet kan, med kvalificeret flertal, træffe en anden afgørelse senest en måned efter, at Kommissionen har informeret den i medfør af dette stykke.

5. Der kan indføres midlertidige foranstaltninger i form af højere told på den pågældende vare op til et niveau, der ikke overstiger den toldsats, der pålægges andre WTO-medlemmer, eller toldkontingentet.

6. Midlertidige foranstaltninger må ikke finde anvendelse i mere end 180 dage. Hvis foranstaltningerne er begrænset til regioner i Fællesskabets yderste periferi, må de ikke finde anvendelse i mere end 200 dage.

7. Ophæves de midlertidige beskyttelsesforanstaltninger, fordi undersøgelsen viser, at betingelserne i artikel 12 og 13 ikke er opfyldt, tilbagebetales enhver told opkrævet som følge af disse midlertidige beskyttelsesforanstaltninger uden yderligere formaliteter.

Artikel 17

Afslutning af undersøgelse og procedure uden indførelse af foranstaltninger

Såfremt det anses for unødvendigt at indføre bilaterale beskyttelsesforanstaltninger og det rådgivende udvalg i artikel 21 ikke gør ophævelser, træffer Kommissionen afgørelse om at afslutte undersøgelsen og proceduren. I alle andre tilfælde forelægger Kommissionen straks en rapport for Rådet om resultaterne af konsultationerne sammen med et forslag til rådsforordning om, at proceduren afsluttes. Proceduren anses for afsluttet, hvis Rådet ikke inden en måned med kvalificeret flertal har truffet anden afgørelse.

Artikel 18

Indførelse af endelige foranstaltninger

1. Når kendsgerningerne i sidste ende viser, at betingelserne i artikel 12 er opfyldt, anmoder Kommissionen den pågældende region eller stat om konsultationer inden for de institutionelle rammer, der er fastlagt i de aftaler, på grundlag af hvilke regionen eller staten er optaget i bilag I, med henblik på at finde en løsning, der er tilfredsstillende for begge parter.

2. Hvis de i stk. 1 omhandlede konsultationer ikke har ført til en gensidigt tilfredsstillende løsning inden 30 dage efter, at sagen blev forelagt for den pågældende region eller stat, træffer Kommissionen efter at have konsulteret medlemsstaterne afgørelse om indførelse af endelige bilaterale beskyttelsesforanstaltninger senest 20 arbejdsdage efter konsultationsperiodens udløb.

3. Enhver afgørelse truffet i henhold til denne artikel meddeles Rådet og medlemsstaterne. Enhver medlemsstat kan inden ti arbejdsdage efter modtagelsen af denne meddelelse forelægge afgørelsen for Rådet.

4. Forelægger en medlemsstat Kommissionens afgørelse for Rådet, kan Rådet med kvalificeret flertal, bekræfte, ændre eller forkaste Kommissionens afgørelse. Såfremt Rådet en måned efter at have fået sagen forelagt endnu ikke har truffet afgørelse, anses Kommissionens afgørelse for bekræftet.

5. Følgende endelige foranstaltninger kan komme på tale:

— suspension af den yderligere nedsættelse af importafgiften for den pågældende vare med oprindelse i den pågældende region eller stat

— forhøjelse af toldsatsen for den pågældende vare op til et niveau, der ikke overstiger den toldsats, der pålægges andre WTO-medlemmer

— et toldkontingent.

6. Der indføres ikke bilaterale beskyttelsesforanstaltninger for samme vare fra samme region eller stat mindre end et år efter, at tidligere beskyttelsesforanstaltninger er udløbet eller ophævet.

Artikel 19

Beskyttelsesforanstaltningernes anvendelsesperiode og fornyet undersøgelse

1. En beskyttelsesforanstaltning skal kun være i kraft, så længe den er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe en alvorlig skade eller forstyrrelse. Denne periode kan ikke overstige to år, medmindre den forlænges efter stk. 2. Er foranstaltningen begrænset til en eller flere af regionerne i Fællesskabets yderste periferi, kan anvendelsesperioden ikke overstige fire år.

2. Beskyttelsesforanstaltningens oprindelige anvendelsesperiode kan undtagelsesvist forlænges, hvis det fastslås, at beskyttelsesforanstaltningen fortsat er nødvendig for at forebygge eller afhjælpe alvorlige skader eller forstyrrelser.

3. Forlængelser vedtages efter de procedurer, der i denne forordning gælder for undersøgelser, og ved anvendelse af de samme procedurer som de oprindelige foranstaltninger.

En beskyttelsesforanstaltnings samlede anvendelsesperiode kan ikke overstige fire år, inklusive eventuelle midlertidige foranstaltninger. I tilfælde af foranstaltninger, der er begrænset til regioner i Fællesskabets yderste periferi, udvides denne tidsramme til otte år.

4. Er en beskyttelsesforanstaltning i kraft i mere end et år, skal der ske en regelmæssig og gradvis liberalisering af foranstaltningen i løbet af anvendelsesperioden, inklusive eventuelle forlængelser.

Der foregår regelmæssige konsultationer med den pågældende region eller stat i de institutionelle organer, der er anvist i aftalen, med henblik på at opstille en tidsplan, hvorefter foranstaltningerne kan ophæves, så snart forholdene tillader det.

Artikel 20

Tilsynsforanstaltninger

1. Når importen af en vare med oprindelse i en AVS-stat udvikler sig på en sådan måde, at en af de situationer, der er beskrevet i artikel 12, kan opstå, kan der iværksættes forudgående fællesskabstilsyn med importen af denne vare.

2. Afgørelsen om at iværksætte tilsyn træffes af Kommissionen.

Enhver afgørelse truffet af Kommissionen i henhold til denne artikel meddeles Rådet og medlemsstaterne. Enhver medlemsstat kan inden ti arbejdsdage efter modtagelsen af denne meddelelse forelægge afgørelsen for Rådet.

Forelægger en medlemsstat Kommissionens afgørelse for Rådet, kan Rådet med kvalificeret flertal, bekræfte, ændre eller forkaste Kommissionens afgørelse. Såfremt Rådet en måned efter at have fået sagen forelagt endnu ikke har truffet afgørelse, anses Kommissionens afgørelse for bekræftet.

3. Tilsynsforanstaltninger iværksættes for en begrænset periode. Med forbehold af eventuelle andre bestemmelser ophører de med udgangen af den anden seksmånedersperiode efter de første seks måneder efter, at foranstaltningerne blev iværksat.

4. Tilsynsforanstaltninger kan om nødvendigt begrænses til en eller flere af regionerne i Fællesskabets yderste periferi.

5. Det institutionelle organ, der er oprettet i henhold til de aftaler, på grundlag af hvilke en region eller stat er optaget i bilag I, orienteres straks om afgørelsen om at iværksætte tilsynsforanstaltninger.

Artikel 21

Konsultationer

For dette kapitels vedkommende er det kompetente rådgivende udvalg det rådgivende udvalg, der er omhandlet i artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning ( 15 ). Henhører varerne under toldposition 1701, bistås det kompetente udvalg af det udvalg, der er nedsat i henhold til artikel 39 i forordning (EF)nr. 318/2006.

Artikel 22

Særforanstaltninger med begrænset geografisk anvendelse

Såfremt den situation opstår, at betingelserne for vedtagelse af bilaterale beskyttelsesforanstaltninger er opfyldt i en eller flere af medlemsstaterne, kan Kommissionen efter at have undersøgt, om der er alternative løsninger, undtagelsesvist og i henhold traktatens artikel 134 tillade, at der iværksættes tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger begrænset til den eller de pågældende medlemsstater, hvis det er dens overbevisning, at foranstaltninger på dette niveau er mere formålstjenlige end foranstaltninger, der gælder hele Fællesskabet. Disse foranstaltninger skal være strengt tidsmæssigt begrænsede og må kun forstyrre det indre markeds funktion i det omfang, det er absolut nødvendigt.







KAPITEL V

PROCEDUREBESTEMMELSER

Artikel 23

Tilpasning til den tekniske udvikling

Denne forordning ændres efter proceduren i artikel 24, stk. 3, for at tage højde for eventuelle tekniske ændringer, som er nødvendige som følge af forskelle mellem denne forordning og aftaler der finder anvendelse midlertidigt eller der indgås i henhold til traktatens artikel 300 med de regioner eller stater, der er opført i bilag I.

Artikel 24

Udvalg

1. Kommissionen bistås af ØPA-Gennemførelsesudvalget.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.

4. Den periode, der er omhandlet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.







KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 25

Ændringer

Artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1964/2005 udgår.

Artikel 26

Ophævelse

Forordning (EF) nr. 2285/2002 og (EF) nr. 2286/2002 ophæves hermed.

Artikel 27

Ikrafttrædelse

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2008.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









BILAG I

Liste over regioner eller stater, som har afsluttet forhandlinger i henhold til artikel 2, stk. 2

ANTIGUA OG BARBUDA

COMMONWEALTH OF THE BAHAMAS

BARBADOS

BELIZE

REPUBLIKKEN BOTSWANA

REPUBLIKKEN BURUNDI

REPUBLIKKEN CAMEROUN

UNIONEN COMORERNE

REPUBLIKKEN CÔTE D'IVOIRE

COMMONWEALTH OF DOMINICA

DEN DOMINIKANSKE REPUBLIK

REPUBLIKKEN FIJIØERNE

REPUBLIKKEN GHANA

GRENADA

DEN KOOPERATIVE REPUBLIK GUYANA

REPUBLIKKEN HAITI

JAMAICA

REPUBLIKKEN KENYA

KONGERIGET LESOTHO

REPUBLIKKEN MADAGASKAR

REPUBLIKKEN MAURITIUS

REPUBLIKKEN MOZAMBIQUE

REPUBLIKKEN NAMIBIA

DEN UAFHÆNGIGE STAT PAPUA NY GUINEA

REPUBLIKKEN RWANDA

SAINT KITTS OG NEVIS

SAINT LUCIA

SAINT VINCENT OG GRENADINERNE

REPUBLIKKEN SEYCHELLERNE

REPUBLIKKEN SURINAM

KONGERIGET SWAZILAND

DEN FORENEDE REPUBLIK TANZANIA

REPUBLIKKEN TRINIDAD OG TOBAGO

REPUBLIKKEN UGANDA

▼M1

REPUBLIKKEN ZAMBIA

▼B

REPUBLIKKEN ZIMBABWE









BILAG II

Oprindelsesregler

VEDRØRENDE DEFINITIONEN AF BEGREBET »PRODUKTER MED OPRINDELSESSTATUS« OG METODER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

AFSNIT I: Almindelige bestemmelser Artikler 1. Definitioner AFSNIT II: Definition af begrebet »Produkter med oprindelsesstatus« Artikler 2. Generelle krav 3. Fuldt ud fremstillede produkter 4. Tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede produkter 5. Utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger 6. Kumulation af oprindelse 7. Kvalificerende enhed 8. Tilbehør, reservedele og værktøj 9. Sæt 10. Neutrale elementer AFSNIT III: Territorialkrav Artikler 11. Territorialitetsprincip 12. Direkte transport 13. Udstillinger AFSNIT IV: Oprindelsesbevis Artikler 14. Generelle krav 15. Fremgangsmåde for udstedelse af et varecertifikat EUR.1 16. Efterfølgende udstedelse af varecertifikat EUR.1 17. Udstedelse af et duplikatekesemplar af verecertifikat EUR.1 18. Udstedelse af varecertifikater EUR.1 på grundlag af et tidligere udstedt eller udfærdiget oprindelsesbevis 19. Betingelser for udfærdigelse af en fakturaerklæring 20. Godkendt eksportør 21. Oprindelsesbevisets gyldighed 22. Transitproceduren 23. Fremlæggelse af oprindelsesbevis 24. Indførsel i form af delforsendelser 25. Undtagelser fra kravet om oprindelsesbevis 26. Oplysningsprocedure til kumuleringsformål 27. Støttedokumenter 28. Opbevaring af oprindelsesbeviser og dokumentation 29. Uoverensstemmelser og formelle fejl 30. Beløb udtrykt i euro AFSNIT V: Ordninger for administrativt samarbejde Artikler 31. Gensidig bistand 32. Kontrol af oprindelsesbeviser 33. Kontrol af leverandørerklæringen 34. Sanktioner 35. Frizoner 36. Undtagelser AFSNIT VI: Ceuta og Melilla Artikler 37. Særlige betingelser AFSNIT VII: Overgangsbestemmelser og endelige bestemmelser Artikler 38. Overgangsbestemmelse for varer under forsendelse eller oplagring 39. Tillæg INDHOLD TILLÆG TILLÆG 1: Indledende noter til listen i dette bilag TILLÆG 2: Liste over bearbejdninger eller forarbejdninger, som materialer uden oprindelsesstatus skal undergå, for at det fremstillede produkt kan få oprindelsesstatus TILLÆG 2A Undtagelser fra listen over bearbejdninger eller forarbejdninger, som materialer uden oprindelsesstatus skal undergå, for at det fremstillede produkt kan få oprindelsesstatus, jf. dette bilags artikel 4 TILLÆG 3: Formularer til varecertifikat TILLÆG 4: Fakturaerklæring TILLÆG 5A: Leverandørerklæring for produkter med præferenceoprindelsesstatus TILLÆG 5B: Leverandørerklæring for produkter uden præferenceoprindelsesstatus TILLÆG 6: Oplysningsformular TILLÆG 7: Produkter, for hvilke dette bilags artikel 6, stk. 5, ikke finder anvendelse TILLÆG 8: Fiskeriprodukter, for hvilke dette bilags artikel 6, stk. 5, midlertidigt ikke finder anvendelse TILLÆG 9: Naboudviklingslande TILLÆG 10 Produkter, for hvilke de i dette bilags artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 1 og 2, omhandlede kumulationsbestemmelser finder anvendelse efter den 1. oktober 2015, og for hvilke de i dette bilags artikel 6, stk. 5, 9 og 12, omhandlede bestemmelser ikke finder anvendelse TILLÆG 11: Produkter, for hvilke de i dette bilags artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 1 og 2, omhandlede kumulationsbestemmelser finder anvendelse efter den 1. januar 2010, og for hvilke de i dette bilags artikel 6, stk. 5, 9 og 12, omhandlede bestemmelser ikke finder anvendelse TILLÆG 12 Oversøiske lande og territorier

AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Definitioner

I dette bilag forstås ved:

a) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling eller specifikke processer

b) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt

c) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det er bestemt til senere anvendelse i en anden fremstillingsproces

d) »varer«: både materialer og produkter

e) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)

f) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer, minus alle interne afgifter, der er eller kan refunderes ved det fremstillede produkts udførsel

g) »materialernes værdi«: toldværdien på tidspunktet for indførslen af de anvendte materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i det pågældende område

h) »værdien af materialer med oprindelsesstatus«: toldværdien af disse materialer som defineret i litra g) anvendt med de fornødne ændringer

i) »værditilvækst«: prisen ab fabrik minus toldværdien af materialer, som indføres enten i Fællesskabet eller AVS-staterne

j) »kapitler« og »positioner«: de kapitler og positioner (firecifrede koder), der benyttes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem, i dette bilag benævnt »det harmoniserede system« eller »HS«

k) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position

l) »sending«: produkter, som enten sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura

m) »territorier«: herunder også søterritorier

n) »OLT«: de lande og territorier, der er anført i tillæg 12.







AFSNIT II

DEFINITION AF BEGREBET »PRODUKTER MED OPRINDELSESSTATUS«

Artikel 2

Generelle krav

1. Ved anvendelsen af bestemmelserne i denne forordning anses følgende produkter for at have oprindelse i de AVS-stater, som er opført i bilag I, og som herefter i dette bilag benævnes »AVS-stater«:

a) produkter, der fuldt ud er fremstillet i AVS-staterne i den i artikel 3 i dette bilag fastlagte betydning

b) produkter, der er fremstillet i AVS-staterne, og som indeholder materialer, der ikke fuldt ud er fremstillet i AVS-staterne, forudsat at disse materialer har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne i den i artikel 4 i dette bilag fastlagte betydning.

2. Ved anvendelsen af stk. 1 betragtes AVS-staterne som værende et enkelt område.

Produkter med oprindelsesstatus bestående af materialer, der er fuldt ud fremstillet eller tilstrækkeligt forarbejdet i to eller flere AVS-stater, betragtes som produkter med oprindelse i den AVS-stat, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt denne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end den, der er omhandlet i artikel 5 i dette bilag.

3. For de produkter, der er opført i tillæg 10 og 11, finder stk. 2 først anvendelse efter henholdsvis den 1. oktober 2015 og den 1. januar 2010.

Artikel 3

Fuldt ud fremstillede produkter

1. Følgende produkter anses for at være fuldt ud fremstillet i AVS-staterne eller Fællesskabet:

a) mineralske produkter, som er udvundet af deres jord eller havbund

b) vegetabilske produkter, der er høstet dér

c) levende dyr, som er født og opdrættet dér

d) produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér

i) produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér ii) akvakulturprodukter, herunder havkulturprodukter, når fisken er udklækket og opdrættet dér e)

f) produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af deres fartøjer uden for deres søterritorier

g) produkter, som er fremstillet på deres flydende fabrikker udelukkende på grundlag af de af litra f) omfattede produkter

h) brugte genstande, som indsamles dér og kun anvendes til genindvinding af råmaterialer, herunder brugte dæk, der kun kan anvendes til vulkanisering eller som spildprodukt

i) affald og skrot, der hidrører fra fremstillingsvirksomhed, som udøves dér

j) produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for deres søterritorier, for så vidt de har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund

k) varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a)-j) nævnte produkter.

2. Udtrykket »deres fartøjer« og »deres flydende fabrikker« i stk. 1, litra f) og g), omfatter kun de fartøjer og flydende fabrikker:

a) som er registreret i en medlemsstat eller en AVS-stat

b) som fører en medlemsstats eller en AVS-stats flag

c) som opfylder en af de følgende betingelser: i) de er mindst 50 % ejet af statsborgere i en AVS-stat eller en medlemsstat eller ii) de er ejet af selskaber — hvis hovedkontorer og vigtigste forretningssteder er i en AVS-stat eller en medlemsstat, og — som er mindst 50 % ejet af AVS-staten, et offentligt organ i den AVS-stat eller statsborgere i den AVS-stat eller en medlemsstat.

3. Uanset stk. 2 anerkender Fællesskabet på anmodning af en AVS-stat, at fartøjer, der er chartret eller leaset af AVS-staten til fiskerivirksomhed i dets eksklusive økonomiske zone, behandles som »deres fartøjer«, forudsat:

a) at AVS-staten har givet Fællesskabet mulighed for at forhandle en fiskeriaftale, og at Fællesskabet ikke har accepteret tilbuddet,

b) at Kommissionen har godtaget, at charter- eller leasingaftalen giver AVS-staten tilstrækkelig mulighed for udvikling af kapacitet til at fiske for egen regning, ved navnlig at overdrage AVS-parten ansvaret for den sø- og handelsmæssige forvaltning af det fartøj, den har fået stillet til rådighed for et længere tidsrum.

Artikel 4

Tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede produkter

1. Ved anvendelsen af dette bilag anses produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet, for at have undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne eller i Fællesskabet, når betingelserne i listen i tillæg 2, eller alternativt tillæg 2A, er opfyldt. Ovennævnte betingelser angiver for alle produkter, der er omfattet af denne forordning, hvilken bearbejdning eller forarbejdning der skal foretages af de materialer uden oprindelsesstatus, der anvendes til fremstillingen, og gælder kun for disse materialer. Det følger heraf, at hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus, fordi de på listen angivne betingelser er opfyldt, anvendes til fremstilling af et andet produkt, gælder de betingelser, som er angivet for det produkt, i hvilket det indarbejdes, ikke for det, og der skal ikke tages hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.

2. Uanset stk. 1 kan der dog anvendes materialer uden oprindelsesstatus, som efter betingelserne i listen ikke bør anvendes ved fremstillingen af et givet produkt, forudsat at:

a) deres samlede værdi ikke overstiger 15 % af det færdige produkts pris ab fabrik

b) ingen af de i listen anførte procentdele for maksimumsværdier af materialer uden oprindelsesstatus overstiges ved anvendelse af dette stykke.

Dette stykke finder ikke anvendelse på produkter henhørende under kapitel 50-63 i det harmoniserede system.

3.

a) Forarbejdede fiskevarer under pos. 1604 og 1605, som er forarbejdet eller fremstillet på land i en Stillehavs-AVS-stat af materialer uden oprindelsesstatus henhørende under pos. 0302 eller 0303, som er blevet landet i en havn i den pågældende stat, anses uanset stk. 1, og efter at den pågældende stat har indgivet forudgående anmeldelse til Kommissionen, for at have undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i henhold til artikel 2. Anvendelsen til Europa-Kommissionen skal indeholde oplysninger om fordelene for udviklingen i fiskerisektoren i den pågældende stat og desuden de nødvendige oplysninger om, hvilke arter der er berørt, og hvilke produkter, der skal fremstilles, og et overslag over de involverede mængder.

b) Senest tre år efter anmeldelsen udarbejder Stillehavs-AVS-staten en rapport til Fællesskabet om gennemførelsen af litra a).

c) Litra a) er ikke til hinder for gældende sundheds- og plantesundhedsforanstaltninger i EU, effektive foranstaltninger til bevarelse og bæredygtig forvaltning af fiskeressourcerne eller støtte til bekæmpelse af ulovligt, uanmeldt og ureguleret fiskeri i regionen.

4. Stk. 1-3 finder anvendelse med de i artikel 5 fastsatte undtagelser.

Artikel 5

Utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger

1. Med forbehold af stk. 2 anses følgende operationer som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelsesstatus, uanset om betingelserne i artikel 4 er opfyldt:

a) operationer, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring (lufttilførsel, udspredelse, tørring, afkøling, anbringelse i saltvand, svovlholdigt vand eller i vand, der er tilsat andre stoffer, fjernelse af beskadigede eller fordærvede dele og lignende)

b) enkle operation såsom afstøvning, sigtning, sortering, klassificering, sammenstilling (herunder samling af varer i sæt), vask, maling og tilskæring

i) udskiftning af emballage og adskillelse og samling af kolli ii) enkel aftapning, påfyldning af flakoner, anbringelse i sække, etuier, æsker, på bræt, plader eller bakker mv. samt alle andre enkle emballeringsarbejder c)

d) anbringelse af mærker, etiketter eller andre lignende kendetegn på selve produkterne eller på deres emballage

e) enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert andet materiale

f) enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt

g) kombination af to eller flere af de i litra a)-f) nævnte operationer

h) slagtning af dyr

i) afskalning, hel eller delvis blegning, polering eller glasering af korn og ris

j) farvning af sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af sukker

k) skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager.

2. Alle bearbejdninger eller forarbejdninger af et givet produkt, der udføres enten i AVS-staterne eller i Fællesskabet, tages i betragtning samlet, når det bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.

Artikel 6

Kumulation af oprindelse

Kumulation med OLT og Fællesskabet

1. Materialer med oprindelse i Fællesskabet eller i OLT anses som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér. Det kræves ikke, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat at de har undergået en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning end den, der er omhandlet i artikel 5.

2. Bearbejdning eller forarbejdning foretaget i Fællesskabet eller i OLT anses for at være foretaget i AVS-staterne, såfremt materialerne senere undergår en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne end den, der er omhandlet i artikel 5.

3. Ved bestemmelse af, om produkterne har oprindelse i OLT, finder bestemmelserne i dette bilag tilsvarende anvendelse.

4. For de produkter, der er opført i tillæg 10 og 11, finder bestemmelserne i denne artikel først anvendelse efter henholdsvis den 1. oktober 2015 og den 1. januar 2010.

Kumulation med Sydafrika

5. Materialer med oprindelse i Sydafrika anses som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér, forudsat at de har undergået en mere vidtgående bearbejdning eller forarbejdning end den, der er omhandlet i artikel 5, jf. dog stk. 6, 7, 8, og 11. Der er ikke krav om, at sådanne materialer skal have undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning.

6. Produkter, der har opnået oprindelsesstatus i henhold til stk. 5, beholder kun deres oprindelsesstatus i AVS-staterne, hvis den værdi, der er tilført dem dér, overstiger værdien af de anvendte materialer med oprindelse i Sydafrika. Er dette ikke tilfældet, anses de pågældende produkter som havende oprindelse i Sydafrika. Ved bestemmelse af et produkts oprindelse tages der ikke hensyn til materialer med oprindelse i Sydafrika, når materialerne har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i AVS-staterne.

7. Den i stk. 5 nævnte kumulation anvendes ikke på de produkter, der er anført i tillæg 7, 10 og 11.

8. Den i stk. 5 nævnte kumulation anvendes først på de produkter, der er anført i tillæg 8, når tolden på disse produkter inden for rammerne af aftalen om handel, udvikling og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Sydafrikanske Republik er afskaffet. Kommissionen offentliggør fra hvilken dato, betingelserne i dette stykke er opfyldt i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

9. Bearbejdninger og forarbejdninger, der er udført i Sydafrika, anses for at være udført i en anden stat, der er medlem af toldunionen for Det Sydlige Afrika (SACU), når denne stat er en AVS-stat, og når materialerne senere bearbejdes eller forarbejdes i denne anden SACU-medlemsstat, jf. dog stk. 7 og 8.

10. På anmodning af AVS-staterne anses bearbejdning eller forarbejdning, der er udført i Sydafrika, for at være udført i AVS-staterne, når materialerne senere bearbejdes eller forarbejdes i en AVS-stat inden for rammerne af en aftale om økonomisk regional integration, jf. dog stk. 7 og 8.

11. Kommissionen træffer afgørelse om anmodningerne fra AVS-staterne efter proceduren i artikel 247 og 247a i forordning (EØF) nr. 2913/92.

12. Den i stk. 5 nævnte kumulation kan kun anvendes, hvor de anvendte sydafrikanske materialer har opnået oprindelsesstatus ved anvendelse af samme oprindelsesregler som dem, der er anført i dette bilag. Den i stk. 9 og 10 nævnte kumulation kan kun anvendes ved anvendelse af samme oprindelsesregler som dem, der er anført i dette bilag.

Kumulation med naboudviklingslande

13. På AVS-staternes anmodning anses materialer med oprindelse i et naboudviklingsland, som ikke er en AVS-stat, men som er en del af en sammenhængende geografisk enhed, som materialer med oprindelse i AVS-staterne, når de indarbejdes i et produkt, der fremstilles dér. Det kræves ikke, at disse materialer har undergået tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat:

— at den bearbejdning eller forarbejdning, der foretages i AVS-staten, er mere vidtgående end den, der er angivet i artikel 5

— at AVS-staterne, Fællesskabet og de andre berørte lande har indgået en aftale om passende administrative procedurer, som sikrer, at dette stykke anvendes korrekt.

Dette stykke finder ikke anvendelse på tunfiskprodukter henhørende under HS-kapitel 3 eller 16 og heller ikke på risprodukter henhørende under HS-kode 1006.

Ved bestemmelse af, om produkterne har oprindelse i et naboudviklingsland, anvendes bestemmelserne i dette bilag.

Kommissionen træffer afgørelse om anmodningerne fra AVS-staterne efter proceduren i artikel 247 og 247a i forordning (EØF) nr. 2913/92. Det skal desuden fremgå af sådanne afgørelser, for hvilke produkter kumulation efter dette stykke ikke er mulig.

Artikel 7

Kvalificerende enhed

1. Ved anvendelsen af dette bilag er den kvalificerende enhed det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede systems nomenklatur.

Heraf følger:

a) at når et produkt, der består af en gruppe eller samling af genstande, i henhold til det harmoniserede system tariferes under én og samme position, udgør helheden den kvalificerende enhed

b) at når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert produkt for sig ved anvendelsen af dette bilag.

2. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.

Artikel 8

Tilbehør, reservedele og værktøj

Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris eller ikke faktureres særskilt, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.

Artikel 9

Sæt

Sæt som defineret i punkt 3 i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus. Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.

Artikel 10

Neutrale elementer

Ved bestemmelse af, om et produkt har oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:

a) energi og brændsel

b) anlæg og udstyr

c) maskiner og værktøj

d) varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.







AFSNIT III

TERRITORIALKRAV

Artikel 11

Territorialitetsprincip

1. Betingelserne i afsnit II i dette bilag vedrørende opnåelse af oprindelsesstatus skal opfyldes uden afbrydelse i AVS-staterne, jf. dog artikel 6.

2. Såfremt varer med oprindelsesstatus, der er udført fra AVS-staterne, Fællesskabet eller OLT til et andet land, genindføres, anses de som varer uden oprindelsesstatus, jf. dog artikel 6, medmindre det over for toldmyndighederne kan godtgøres:

a) at de genindførte varer er de samme varer som dem, der blev udført, og

b) at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, medens de befandt sig i det pågældende land eller blev udført.

Artikel 12

Direkte transport

1. Den præferencebehandling, der er fastsat i denne forordning, gælder kun for produkter, der opfylder betingelserne i dette bilag, og som med henblik på artikel 6 transporteres direkte mellem AVS-staternes, Fællesskabets, OLT's eller Sydafrikas område uden passage af noget andet område. Dog kan produkter, som udgør en samlet sending, transporteres gennem andre territorier, eventuelt med omladning eller midlertidig oplagring i disse territorier, såfremt produkterne er forblevet under toldmyndighedernes tilsyn i transit- eller oplagringslandet og dér ikke har undergået anden behandling end losning og ladning eller enhver behandling, der skal sikre, at deres tilstand ikke forringes.

Produkter med oprindelsesstatus kan transporteres i rørledninger gennem andre landes områder end en AVS-stats eller Fællesskabets område.

2. Som dokumentation for, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt, skal der for toldmyndighederne i indførselslandet fremlægges:

a) enten et gennemgående transportdokument, som dækker passagen fra udførselslandet gennem transitlandet, eller

b) en erklæring fra toldmyndighederne i transitlandet, der indeholder: i) en nøjagtig beskrivelse af produkterne ii) datoen for produkternes losning og ladning, og, hvis det er relevant, angivelse af de anvendte fartøjers navne eller af de andre anvendte transportmidler og iii) dokumenterede oplysninger om de omstændigheder, under hvilke produkterne har henligget i transitlandet, eller

c) i mangel heraf enhver anden dokumentation.

Artikel 13

Udstillinger

1. Produkter med oprindelsesstatus, der afsendes fra en AVS-stat til en udstilling i et andet land end dem, der er omhandlet i artikel 6, og som efter udstillingen sælges til indførsel i Fællesskabet, opnår ved indførslen de fordele, som følger af bestemmelserne i denne forordning, forudsat at det over for toldmyndighederne kan godtgøres:

a) at en eksportør har sendt disse produkter fra en AVS-stat til udstillingslandet og har ladet dem udstille dér

b) at eksportøren har solgt produkterne eller på anden måde overdraget produkterne til en modtager i Fællesskabet

c) at produkterne under udstillingen eller umiddelbart derefter er afsendt i den stand, i hvilken de blev afsendt til udstillingen og

d) at produkterne fra det tidspunkt, da de blev afsendt til udstillingen, ikke har været benyttet til andre formål end til fremvisning på udstillingen.

2. Der udstedes eller udfærdiges et oprindelsesbevis i henhold til bestemmelserne i afsnit IV, og dette bevis skal fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder på de normale betingelser. Udstillingens navn og adresse anføres derpå. Om fornødent kan der kræves supplerende dokumentation for de omstændigheder, under hvilke de har været udstillet.

3. Stk. 1 gælder for alle udstillinger, messer eller tilsvarende offentlige arrangementer af kommerciel, industriel, landbrugsmæssig eller håndværksmæssig karakter, som ikke er tilrettelagt med privat formål i forretninger eller handelslokaler med henblik på salg af udenlandske produkter, og under hvilke produkterne forbliver under toldkontrol.







AFSNIT IV

OPRINDELSESBEVIS

Artikel 14

Generelle krav

1. Produkter med oprindelse i AVS-staterne er ved indførsel i Fællesskabet omfattet af de fordele, der er følger af bestemmelserne i denne forordning:

a) når der forelægges et varecertifikat EUR.1, hvortil modellen findes i tillæg 3 eller

b) når der i de i artikel 19, stk. 1, fastsatte tilfælde forelægges en erklæring, hvortil teksten findes i tillæg 4, og som afgives af eksportøren på en faktura, følgeseddel eller ethvert andet handelsdokument, som beskriver de pågældende produkter tilstrækkelig detaljeret til, at de kan identificeres (i det følgende benævnt »fakturaerklæring«).

2. Uanset stk. 1 er produkter med oprindelsesstatus i den i dette bilag fastlagte betydning i de i artikel 25 omhandlede tilfælde omfattet af bestemmelserne i denne forordning, uden at der skal forelægges nogen af de ovennævnte dokumenter.

Artikel 15

Fremgangsmåde for udstedelse af et varecertifikat EUR.1

1. Udførselslandets toldmyndigheder udsteder et varecertifikat EUR.1 efter skriftlig anmodning fra eksportøren eller, på eksportørens ansvar, fra dennes befuldmægtigede repræsentant.

2. I dette øjemed udfylder eksportøren eller dennes befuldmægtigede repræsentant både varecertifikat EUR.1 og anmodningsformularen, der findes i tillæg 3. Disse formularer udfyldes i overensstemmelse med bestemmelserne i dette bilag. Hvis de udfyldes i hånden, skal det være med blæk og med blokbogstaver. Varebeskrivelsen anføres i den relevante rubrik uden mellemrum mellem linjerne. Hvis rubrikken ikke udfyldes fuldstændigt, trækkes der en vandret streg under produktbeskrivelsens sidste linje, og den ikke udfyldte del overstreges.

3. Den eksportør, der anmoder om at få udstedt et varecertifikat EUR.1, skal når som helst på begæring af toldmyndighederne i den eksporterende AVS-stat, hvor varecertifikatet EUR.1 er udstedt, fremlægge alle egnede dokumenter, som godtgør, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

4. Varecertifikat EUR.1 udstedes af toldmyndighederne i den eksporterende AVS-stat, hvis de berørte produkter kan anses som produkter med oprindelse i AVS-staterne eller i et af de i artikel 6 omhandlede andre lande og opfylder de øvrige i dette bilag fastsatte betingelser.

5. De udstedende toldmyndigheder træffer alle nødvendige foranstaltninger for at efterprøve, at produkterne har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt. De er i denne sammenhæng berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig. De udstedende toldmyndigheder påser desuden, at de i stk. 2 omhandlede formularer er udfyldt korrekt. De skal navnlig kontrollere, at den rubrik, der er beregnet til produktbeskrivelsen, er udfyldt på en sådan måde, at det ikke er muligt at foretage svigagtige tilføjelser.

6. Datoen for udstedelsen af varecertifikat EUR.1 skal anføres i certifikatets rubrik 11.

7. Varecertifikat EUR.1 udstedes af toldmyndighederne og stilles til rådighed for eksportøren, så snart udførslen faktisk har fundet sted eller er sikret.

Artikel 16

Efterfølgende udstedelse af varecertifikat EUR.1

1. Uanset artikel 15, stk. 7, kan et varecertifikat EUR.1 undtagelsesvis udstedes efter udførslen af de produkter, som det vedrører, såfremt

a) det på grund af fejltagelser, uforsætlige undladelser eller særlige omstændigheder ikke er blevet udstedt ved udførslen, eller

b) det over for toldmyndighederne godtgøres, at varecertifikat EUR.1 er blevet udstedt, men af tekniske årsager ikke er blevet godtaget ved indførslen.

2. Ved anvendelsen af stk. 1 anfører eksportøren i anmodningen sted og dato for udførslen af de produkter, som varecertifikat EUR.1 vedrører, og årsagerne til sin anmodning.

3. Toldmyndighederne må kun udstede et varecertifikat EUR.1 efterfølgende, når de har kontrolleret, at oplysningerne i eksportørens anmodning er i overensstemmelse med oplysningerne i de tilsvarende dokumenter.

4. På varecertifikater EUR.1, der udstedes efterfølgende, anføres følgende påtegning:

»ISSUED RETROSPECTIVELY«

5. Den påtegning, der er omhandlet i stk. 4, anføres i rubrikken »Bemærkninger« på varecertifikat EUR.1.

Artikel 17

Udstedelse af et duplikateksemplar af varecertifikat EUR.1

1. I tilfælde af tyveri, bortkomst eller ødelæggelse af et varecertifikat EUR.1 kan eksportøren henvende sig til de udstedende toldmyndigheder og anmode om udstedelse af et duplikateksemplar på grundlag af de hos myndighederne beroende udførselsdokumenter.

2. På duplikateksemplarer, der bliver udstedt på denne måde, anføres følgende påtegning:

»DUPLICATE«.

3. Den påtegning, der er omhandlet i stk. 2, anføres i rubrikken »Bemærkninger« på duplikateksemplaret af varecertifikat EUR.1.

4. Duplikateksemplaret, der påføres samme udstedelsesdato som det originale varecertifikat EUR.1, får virkning fra denne dato.

Artikel 18

Udstedelse af varecertifikater EUR.1 på grundlag af et tidligere udstedt eller udfærdiget oprindelsesbevis

Når produkter med oprindelsesstatus er under et toldsteds kontrol i en AVS-stat eller i Fællesskabet, skal det originale oprindelsesbevis kunne erstattes med et andet eller flere varecertifikater EUR.1 med henblik på at sende alle eller nogle af produkterne til et andet sted i AVS-staterne eller Fællesskabet. Erstatningsvarecertifikat(er) EUR.1 udstedes af det toldsted, hvis kontrol produkterne er undergivet.

Artikel 19

Betingelser for udfærdigelse af en fakturaerklæring

1. En fakturaerklæring som omhandlet i artikel 14, stk. 1, litra b), kan udfærdiges:

a) af en godkendt eksportør som omhandlet i artikel 20 eller

b) af enhver eksportør angående enhver sending, der består af en eller flere pakker indeholdende produkter med oprindelsesstatus, hvis samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR.

2. Der kan udfærdiges en fakturaerklæring, hvis de pågældende produkter kan anses som produkter med oprindelse i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag.

3. En eksportør, som udfærdiger en fakturaerklæring, skal når som helst på begæring af toldmyndighederne i udførselslandet fremlægge alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

4. Eksportøren skal udfærdige en fakturaerklæring ved med maskinskrift, stempling eller trykning at anføre den i tillæg 4 gengivne erklæring på fakturaen, følgeseddelen eller et andet handelsdokument, idet der vælges en af de sproglige udgaver, der er vist i nævnte tillæg, i overensstemmelse med udførselslandets lovgivning. Erklæringen kan også være håndskrevet; i så fald skal den være skrevet med blæk og med blokbogstaver.

5. Fakturaerklæringer skal være forsynet med eksportørens personlige håndskrevne underskrift. En godkendt eksportør som omhandlet i artikel 20 kan dog undlade at underskrive sådanne erklæringer, forudsat at han skriftligt over for toldmyndighederne i udførselslandet tilkendegiver, at han påtager sig det fulde ansvar for alle fakturaerklæringer, der angiver ham, som om de faktisk var forsynet med hans håndskrevne underskrift.

6. Eksportøren kan udfærdige en fakturaerklæring ved udførslen af de produkter, som den vedrører, eller efterfølgende, forudsat at erklæringen forelægges i indførselslandet senest to år efter indførslen af de produkter, den vedrører.

Artikel 20

Godkendt eksportør

1. Udførselslandets toldmyndigheder kan give enhver eksportør, der hyppigt forsender produkter i henhold til denne forordning, tilladelse til at udfærdige fakturaerklæringer uanset de pågældende produkters værdi. En eksportør, der ansøger om en sådan tilladelse, skal til toldmyndighedernes tilfredshed give alle de garantier, der er nødvendige for, at det kan efterprøves, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og at de øvrige betingelser i dette bilag er opfyldt.

2. Toldmyndighederne kan indrømme status som godkendt eksportør og til denne tilladelse knytte alle de betingelser, som de finder hensigtsmæssige.

3. Toldmyndighederne giver den godkendte eksportør et toldgodkendelsesnummer, som skal angives på fakturaerklæringen.

4. Toldmyndighederne kontrollerer, hvordan den godkendte eksportør bruger sin godkendelse.

5. Toldmyndighederne kan når som helst trække godkendelsen tilbage. De skal trække den tilbage, når den godkendte eksportør ikke længere giver de i stk. 1 omhandlede garantier, ikke opfylder de i stk. 2 omhandlede betingelser eller på anden måde gør ukorrekt brug af godkendelsen.

Artikel 21

Oprindelsesbevisets gyldighed

1. Et oprindelsesbevis er gyldigt i ti måneder fra den dato, hvor det blev udstedt i udførselslandet, og skal inden for denne periode fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder.

2. Oprindelsesbeviser, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, kan godtages som grundlag for præferencebehandling, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder.

3. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage oprindelsesbeviser, når produkterne frembydes for dem inden udløbet af den fristen.

Artikel 22

Transitproceduren

Når produkterne ankommer til en anden AVS-stat end oprindelseslandet, begynder en ny gyldighedsperiode på 4 måneder på den dato, hvor transitlandets toldmyndigheder i rubrik 7 i varecertifikat EUR.1 anfører:

— anmærkningen »transit«

— transitlandets navn

— det officielle stempel, hvoraf et aftryk i forvejen er stillet til rådighed for Kommissionen i henhold til artikel 31, og

— datoen for påtegningerne.

Artikel 23

Fremlæggelse af oprindelsesbevis

Et oprindelsesbevis fremlægges for toldmyndighederne i indførselslandet i overensstemmelse med de procedurer, der gælder i det pågældende land. Disse myndigheder kan forlange en oversættelse af oprindelsesbeviset; de kan desuden kræve, at indførselsangivelsen suppleres med importørens erklæring om, at produkterne opfylder de betingelser, der kræves for anvendelse af denne forordning.

Artikel 24

Indførsel i form af delforsendelser

Når produkter henhørende under afsnit XVI og XVII eller pos. 7308 og 9406 i det harmoniserede system på importørens anmodning og på de af indførselslandets toldmyndigheder fastsatte vilkår indføres i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige bestemmelser i det harmoniserede system, og denne indførsel finder sted i form af delforsendelser, skal der ved indførslen af den første delforsendelse fremlægges et samlet bevis for disse produkters oprindelse for toldmyndighederne.

Artikel 25

Undtagelser fra kravet om oprindelsesbevis

1. Produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere eller medbringes af rejsende i deres personlige bagage, kan indføres som produkter med oprindelsesstatus, uden at det er nødvendigt at fremlægge et oprindelsesbevis, forudsat at der er tale om indførsel uden erhvervsmæssig karakter, at det erklæres, at produkterne opfylder betingelserne i dette bilag, og at der ikke er nogen tvivl om denne erklærings rigtighed. For så vidt angår produkter sendt pr. post, kan denne erklæring afgives på toldangivelse CN22/CN23 eller på et ark papir, der vedlægges det nævnte dokument.

2. Som indførsel helt uden erhvervsmæssig karakter anses lejlighedsvis indførsel, der udelukkende består af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie, og hvis beskaffenhed og mængde ikke giver anledning til tvivl om, at indførslen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.

3. Desuden må den samlede værdi af disse produkter ikke overstige 500 EUR, når der er tale om småforsendelser, eller 1 200 EUR, når der er tale om produkter, der indgår i de rejsendes personlige bagage.

Artikel 26

Oplysningsprocedure til kumuleringsformål

1. Når artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, anvendes, stilles beviset for oprindelsesstatus i den i dette bilag anførte forstand for materialer fra de andre AVS-stater, Fællesskabet eller OLT i form af et varecertifikat EUR.1 eller den i tillæg 5A angivne leverandørerklæring, som skal afgives af eksportøren i den stat eller det OLT, hvorfra materialerne kommer.

2. Når artikel 2, stk. 2, og artikel 6, stk. 2, og 9, anvendes, stilles beviset for den bearbejdning eller forarbejdning, der er udført i de andre AVS-stater, Fællesskabet, OLT eller Sydafrika, i form af den i tillæg 5B angivne leverandørerklæring, som skal afgives af eksportøren i den stat eller det OLT, hvorfra materialerne kommer.

3. Leverandøren skal for hver sending materialer afgive en særskilt leverandørerklæring på fakturaen for den pågældende sending, på et bilag til fakturaen eller på en følgeseddel eller i et andet handelsdokument vedrørende sendingen, som beskriver de pågældende materialer tilstrækkelig detaljeret til, at de kan identificeres.

4. Leverandørerklæringen kan afgives på en fortrykt formular.

5. Leverandørerklæringen skal underskrives i hånden. Når fakturaen og leverandørerklæringen udstedes pr. edb, behøver leverandørerklæringen imidlertid ikke at blive underskrevet i hånden, såfremt den ansvarlige person i leverandørvirksomheden på fyldestgørende vis identificeres over for toldmyndighederne i den stat, hvor leverandørerklæringen udfærdiges. De pågældende toldmyndigheder kan fastsætte betingelser for anvendelsen af dette stykke.

6. Leverandørerklæringen forelægges for det kompetente toldsted i den eksporterende AVS-stat, der er blevet anmodet om at udstede varecertifikat EUR.1.

7. Leverandørerklæringer og oplysningsformularer, der er udstedt inden denne forordnings ikrafttræden i henhold til artikel 26 i protokol nr. 1 til bilag V til partnerskabsaftalen AVS-EU, forbliver gyldige.

Artikel 27

Støttedokumenter

De i artikel 15, stk. 3, og artikel 19, stk. 3, omhandlede dokumenter, der benyttes som bevis for, at produkter, der er omfattet af et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring, kan betragtes som produkter med oprindelse i AVS-stat eller et af de andre i artikel 6 omhandlede lande og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag, kan bl.a. omfatte følgende:

a) direkte dokumentation for fremstillingsprocessen for de omhandlede varer hos den pågældende eksportør eller leverandør, f.eks. hidrørende fra hans eksterne eller interne regnskab

b) dokumenter, der beviser de anvendte materialers oprindelsesstatus, og som er udstedt eller udfærdiget i en AVS-stat eller et af de andre i artikel 6 omhandlede lande, hvor disse dokumenter benyttes i overensstemmelse med intern lovgivning

c) dokumenter, der beviser, at en bearbejdning eller forarbejdning af materialerne har fundet sted i en AVS-stat, i Fællesskabet eller i et OLT, og som er udstedt eller udfærdiget i en AVS-stat, Fællesskabet eller i et OLT i overensstemmelse med intern lovgivning

d) varecertifikater EUR.1 eller fakturaerklæringer, der beviser de anvendte materialers oprindelsesstatus, og som er udstedt eller udfærdiget i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande i overensstemmelse med dette bilag.

Artikel 28

Opbevaring af oprindelsesbeviser og dokumentation

1. En eksportør, der anmoder om udstedelse af et varecertifikat EUR.1, skal opbevare de i artikel 15, stk. 3, omhandlede dokumenter i mindst tre år.

2. En eksportør, der udfærdiger en fakturaerklæring, skal opbevare et eksemplar af denne fakturaerklæring, samt de i artikel 19, stk. 3, omhandlede dokumenter i mindst tre år.

3. De toldmyndigheder i udførselslandet, som udsteder et varecertifikat EUR.1, skal opbevare den i artikel 15, stk. 2, omhandlede ansøgningsformular i mindst tre år.

4. Indførselslandets toldmyndigheder skal opbevare de varecertifikater EUR.1 og de fakturaerklæringer, der fremlægges for dem i mindst tre år.

Artikel 29

Uoverensstemmelser og formelle fejl

1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i et oprindelsesbevis og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldstedet med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at et oprindelsesbevis er ugyldigt, når det på fyldestgørende måde godtgøres, at dokumentet svarer til de frembudte produkter.

2. Klare formelle fejl som maskinskrivningsfejl på et oprindelsesbevis bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af påtegningerne i dokumentet.

Artikel 30

Beløb udtrykt i euro

1. Med henblik på anvendelsen af artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 25, stk. 3, i tilfælde, hvor produkterne er faktureret i en anden valuta end euro, fastsætter AVS-staterne, medlemsstaterne og de i artikel 6 omhandlede lande eller territorier årligt modværdien af de beløb, der er udtrykt i euro, i deres respektive nationale valutaer.

2. Sendinger er omfattet af bestemmelserne i artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 25, stk. 3, med udgangspunkt i den valuta, som fakturaen er udstedt i, og ud fra det beløb, som det pågældende land har fastsat.

3. De beløb, der skal benyttes i en given national valuta, er modværdien i den pågældende nationale valuta af de i euro udtrykte beløb på den første hverdag i oktober. Beløbene meddeles Kommissionen inden den 15. oktober og anvendes fra den 1. januar det følgende år. Kommissionen underretter alle de berørte lande om de pågældende beløb.

4. Et land kan afrunde — opad eller nedad — det beløb, der fremkommer ved omregning af et beløb udtrykt i euro til dets nationale valuta. Det afrundede beløb må ikke afvige mere end 5 % fra det beløb, der fremkommer ved omregningen. Et land kan bibeholde modværdien i national valuta af et beløb udtrykt i euro uændret, hvis omregningen af dette beløb ved den årlige tilpasning i henhold til stk. 3 fører til en stigning af den i national valuta udtrykte modværdi på mindre end 15 %, inden ovennævnte afrunding foretages. Modværdien i national valuta kan bibeholdes uændret, hvis omregningen fører til en lavere modværdi.

5. De i euro udtrykte beløb kontrolleres af Kommissionen. Som led i denne kontrol overvejer Kommissionen, om det er ønskeligt at bevare de pågældende beløbsgrænsers virkninger i faste priser. Med henblik herpå kan den træffe beslutning om at ændre de i euro udtrykte beløb.







AFSNIT V

ORDNINGER FOR ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 31

Gensidig bistand

1. AVS-staterne tilsender Kommissionen aftryk af de anvendte stempler sammen med en fortegnelse over adresserne på de toldmyndigheder, der er kompetente til at udstede varecertifikater EUR.1 og til efterfølgende at kontrollere varecertifikater EUR.1 og fakturaerklæringer.

Fra den dato, hvor Kommissionen modtager oplysningerne, accepteres varecertifikater EUR.1 og fakturaerklæringer med henblik på anvendelse af præferenceordningen.

Kommissionen fremsender nævnte oplysninger til medlemsstaternes toldmyndigheder.

2. For at sikre en korrekt anvendelse af dette bilag yder Fællesskabet, OLT og AVS-staterne gennem de kompetente toldmyndigheder hinanden gensidig bistand ved kontrollen af ægtheden af varecertifikater EUR.1 eller fakturaerklæringer og af rigtigheden af de oplysninger, der er anført i disse dokumenter.

De adspurgte myndigheder meddeler alle relevante oplysninger om de nærmere omstændigheder, hvorunder produktet er blevet fremstillet, idet de navnlig oplyser, på hvilke vilkår oprindelsesreglerne er blevet overholdt i de forskellige berørte AVS-stater, medlemsstater og OLT.

Artikel 32

Kontrol af oprindelsesbeviser

1. Efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser foretages ved stikprøver, og i øvrigt når indførselslandets toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af de øvrige betingelser i dette bilag.

2. Med henblik på gennemførelse af stk. 1 skal indførselslandets toldmyndigheder tilbagesende et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring eller en kopi af disse dokumenter til udførselslandets toldmyndigheder, i givet fald med angivelse af årsagerne til, at der anmodes om kontrol. Samtlige dokumenter og oplysninger, som de er kommet i besiddelse af, og som tyder på, at angivelserne i oprindelsesbeviset er ukorrekte, fremsendes til støtte for anmodningen om kontrol.

3. Kontrollen gennemføres af udførselslandets toldmyndigheder. De er i denne sammenhæng berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig.

4. Hvis indførselslandets toldmyndigheder træffer afgørelse om at suspendere præferencebehandlingen af de pågældende produkter, medens de afventer resultatet af kontrollen, skal de tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.

5. De toldmyndigheder, der har anmodet om kontrol, skal snarest muligt underrettes om resultaterne af denne kontrol. Det skal klart fremgå, om dokumenterne er ægte, og om de berørte produkter kan anses som produkter med oprindelsesstatus i AVS-staterne eller i et af de andre i artikel 6 omhandlede lande og opfylder de øvrige betingelser i dette bilag.

6. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden ti måneder regnet fra datoen for kontrolanmodningen, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå de pågældende dokumenters ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, afslår de anmodende toldmyndigheder at indrømme præferencebehandling, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder.

7. Hvis det af kontrolproceduren eller andre foreliggende oplysninger synes at fremgå, at bestemmelserne i dette bilag overtrædes, skal der hurtigt foretages passende undersøgelser for at afsløre og forhindre sådanne overtrædelser.

Artikel 33

Kontrol af leverandørerklæringen

1. Kontrol af leverandørerklæringer kan foretages ved stikprøver, og i øvrigt når indførselsstatens toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed eller om rigtigheden eller fuldstændigheden af oplysningerne vedrørende de berørte materialers faktiske oprindelse.

2. De toldmyndigheder, til hvem der indgives en leverandørerklæring, kan anmode toldmyndighederne i den stat, hvor erklæringen er afgivet, om at udstede en oplysningsformular, der findes i tillæg 6. Alternativt kan de toldmyndigheder, til hvem der indgives leverandørerklæring, anmode eksportøren om at forelægge en oplysningsformular, som er udstedt af toldmyndighederne i den stat, hvor erklæringen er udfærdiget.

Et eksemplar af oplysningsformularen opbevares i mindst tre år af det toldsted, der har udstedt den.

3. Toldmyndighederne i indførselsstaten underrettes om resultatet af kontrollen så hurtigt som muligt. Det skal klart fremgå af svaret, om erklæringen vedrørende varernes status er korrekt.

4. Af kontrolhensyn skal leverandørerne opbevare et eksemplar af det dokument, der indeholder erklæringen, samt alt nødvendigt bevismateriale, som viser materialernes reelle status i mindst tre år.

5. Toldmyndighederne i den stat, hvor leverandørerklæringen er udfærdiget, har ret til at anmode om ethvert bevis eller til at udføre enhver kontrol, som de anser for passende, for at kontrollere rigtigheden af leverandørerklæringen.

6. Ethvert varecertifikat EUR.1 eller enhver fakturaerklæring, som er udstedt eller udfyldt på grundlag af en urigtig leverandørerklæring, betragtes som ugyldig.

Artikel 34

Sanktioner

Der iværksættes sanktioner mod enhver person, der udfærdiger eller lader udfærdige et dokument med urigtige oplysninger for at opnå præferencebehandling for produkter.

Artikel 35

Frizoner

1. Der træffes alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produkter, der udføres på grundlag af et oprindelsesbevis eller en leverandørerklæring, og som under transporten indføres i en frizone beliggende på deres område, ikke ombyttes med andre varer og ikke dér undergår andre behandlinger end sådanne, der er bestemt til at sikre, at deres tilstand ikke forringes.

2. Som undtagelse til stk. 1 skal de berørte myndigheder på eksportørens anmodning udstede et nyt oprindelsesbevis for produkter med oprindelsesstatus, der er indført i en frizone på grundlag af et oprindelsesbevis, og som underkastes behandling eller forarbejdning, såfremt den behandling eller forarbejdning, produkterne underkastes, er i overensstemmelse med dette bilag.

Artikel 36

Undtagelser

1. Kommissionen kan på eget initiativ eller efter anmodning fra et modtagerland indrømme et modtagerland en midlertidig undtagelse fra bestemmelserne i dette bilag, når:

a) interne eller eksterne faktorer i modsætning til tidligere forhindrer det i at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til dette bilag, eller

b) det har brug for forberedelsesperiode, inden det vil være i stand til at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til dette bilag.

2. En sådan midlertidig undtagelse skal kun gælde, indtil virkningerne af de interne eller eksterne faktorer, der begrunder den, er ophørt, eller indtil modtagerlandet er i stand til at overholde reglerne.

3. En anmodning om undtagelse indgives skriftligt til Kommissionen. Den skal indeholde en begrundelse og behørig dokumentation for, hvorfor en undtagelse er påkrævet, jf. stk. 1.

4. Foranstaltninger i henhold til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 247 og 247a i forordning (EØF) nr. 2913/92.

5. Fællesskabet imødekommer enhver anmodning om undtagelse fra AVS-stater, der er behørigt begrundet efter denne artikel, og som ikke kan påføre en etableret erhvervsgren i Fællesskabet alvorlig skade.







AFSNIT VI

CEUTA OG MELILLA

Artikel 37

Særlige betingelser

1. Udtrykket »Fællesskabet« i dette bilag omfatter ikke Ceuta og Melilla. Udtrykket »produkter med oprindelse i Fællesskabet« omfatter ikke produkter med oprindelse i Ceuta og Melilla.

2. Dette bilags bestemmelser finder tilsvarende anvendelse ved afgørelsen af, om produkter, der indføres til Ceuta og Melilla, kan anses for at have oprindelse i AVS-staterne.

3. Såfremt produkter, der er fuldt ud fremstillet i Ceuta, Melilla eller Fællesskabet, bearbejdes eller forarbejdes i AVS-staterne, anses de som værende fuldt ud fremstillet i AVS-staterne.

4. Såfremt materialerne yderligere bearbejdes eller forarbejdes i AVS-staterne anses bearbejdning eller forarbejdning foretaget i Ceuta, Melilla eller Fællesskabet for at være foretaget i AVS-staterne.

5. Ved anvendelsen af denne artikels stk. 3 og 4 betragtes de utilstrækkelige arbejdsprocesser i artikel 5 ikke som bearbejdning eller forarbejdning.

6. Ceuta og Melilla betragtes som et enkelt område.







AFSNIT VII

OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 38

Overgangsbestemmelse for varer under forsendelse eller oplagring

1. Bestemmelserne i denne forordning kan bringes i anvendelse på varer, der eksporteres fra en af de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, og som er ledsaget af et EUR.1-certifikat, der er udstedt i henhold til artikel 15 i protokol nr. 1 til bilag V til partnerskabsaftalen AVS-EU inden for ti måneder fra datoen for dette bilags ikrafttræden.

2. Bestemmelserne i denne forordning kan bringes i anvendelse på varer, som eksporteres fra en af de regioner eller stater, der er opført på listen i bilag I, som opfylder dette bilags bestemmelser, og som på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden enten er under forsendelse eller er midlertidigt oplagt i Fællesskabet på toldoplag eller i frizoner, forudsat at toldmyndighederne i indførselslandet inden ti måneder efter dette tidspunkt forelægges et EUR.1-certifikat, der er efterfølgende udstedt af udførselslandets toldmyndigheder, sammen med dokumentation for, at varerne er blevet transporteret direkte i overensstemmelse med artikel 12.

Artikel 39

Tillæg

Tillæggene til dette bilag udgør en integrerende del deraf.









Tillæg 1

Indledende noter til listen i dette bilag

Note 1:

Listen indeholder de betingelser, der skal være opfyldt, for at alle produkter kan anses for at være tilstrækkeligt bearbejdede eller forarbejdede i henhold til artikel 4 i dette bilag.

Note 2:

1. I de to første kolonner på listen beskrives det fremstillede produkt. I første kolonne angives position eller kapitel i det harmoniserede system, og i anden kolonne angives varebeskrivelsen i den bestemte position eller det bestemte kapitel i dette system. For hver angivelse i de to første kolonner er en regel specificeret i kolonne 3 eller 4. Når der i nogle tilfælde står et »ex« før angivelsen i første kolonne, betyder det, at reglen i kolonne 3 eller 4 kun finder anvendelse på den del af den pågældende position eller det pågældende kapitel, som er anført i kolonne 2.

2. Når flere positioner er grupperet i kolonne 1, eller et kapitel er angivet, og varebeskrivelsen i kolonne 2 derfor er angivet generelt, finder den tilsvarende regel i kolonne 3 eller 4 anvendelse på alle produkter, der i henhold til det harmoniserede system tariferes under positioner i kapitlet eller under en af de positioner, der er grupperet i kolonne 1.

3. Når der er forskellige regler i listen for forskellige produkter inden for en position, indeholder hver »indrykning« beskrivelsen af den del af positionen, der er omfattet af den tilsvarende regel i kolonne 3 eller 4.

4. Hvis der i forbindelse med en angivelse i de to første kolonner er specificeret en regel i både kolonne 3 og 4, kan eksportøren vælge at anvende enten reglen i kolonne 3 eller reglen i kolonne 4. Hvis der ikke er angivet nogen oprindelsesregel i kolonne 4, skal reglen i kolonne 3 anvendes.

Note 3:

1. Bestemmelserne i dette bilags artikel 4 angående produkter, der efter at have opnået oprindelsesstatus, benyttes til fremstilling af andre varer, finder anvendelse, uanset om oprindelsesstatus er opnået på den fabrik, hvor disse produkter benyttes, eller på en anden fabrik i Fællesskabet eller AVS-staterne.

En maskine, der henhører under pos. 8407, for hvilken det i reglen hedder, at værdien af anvendte materialer uden oprindelsesstatus ikke må overstige 40 % af prisen ab fabrik, fremstilles af »andet legeret stål groft tildannet ved smedning«, der henhører under pos. ex72 24. Hvis smedningen er foretaget i Fællesskabet på grundlag af en barre uden oprindelsesstatus, har smedeemnet allerede fået oprindelsesstatus i henhold til reglen for pos. ex72 24 på listen. Smedeemnet anses så for at have oprindelsesstatus ved beregningen af værdien af maskinen, uanset om denne er fremstillet på den samme fabrik eller på en anden fabrik i Fællesskabet. Der tages således ikke hensyn til værdien af barren uden oprindelsesstatus, når værdien af de anvendte materialer uden oprindelsesstatus lægges sammen.

2. Reglen i listen er den mindstebearbejdning eller -forarbejdning, der er nødvendig, og yderligere bearbejdning eller forarbejdning giver også oprindelsesstatus; omvendt kan en mindre grad af bearbejdning eller forarbejdning ikke give oprindelsesstatus. Når et materiale uden oprindelsesstatus ifølge en regel kan anvendes på et vist fremstillingstrin, er det tilladt at anvende sådant materiale på et tidligere stadium i fremstillingen, men ikke på et senere stadium.

3. Såfremt en regel angiver »fremstilling på basis af alle materialer«, kan, med forbehold af note 3.2, også materialer, der henhører under samme position som produktet, anvendes, jf. dog eventuelle specifikke begrænsninger, som også kan være indeholdt i reglen. Ved »fremstilling på basis af alle materialer, herunder andre materialer henhørende under pos. …« forstås imidlertid, at kun materialer, der tariferes under samme position som varen med en anden beskrivelse end produktbeskrivelsen i kolonne 2 på listen, kan anvendes.

4. Når det i en regel på listen specificeres, at et produkt må fremstilles af mere end ét materiale, betyder det, at et eller flere af materialerne kan anvendes. Reglen betyder naturligvis ikke, at alle disse materialer skal anvendes samtidigt.

I reglen for vævede stoffer henhørende under pos. 5208 til 5212 hedder det, at naturlige fibre kan anvendes, og at bl.a. kemikalier også kan anvendes. Dette indebærer ikke, at der så skal anvendes kemofibre eller andre syntetiske materialer samtidig; men at et af dem eller begge må anvendes.

5. Når det i en regel i listen hedder, at et produkt skal være fremstillet af et bestemt materiale, forhindrer betingelsen ikke,