01989L0608 — DA — 01.11.2018 — 001.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B ▼M1 RÅDETS DIREKTIV af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære bestemmelser (89/608/EØF) ▼B (EUT L 351 af 2.12.1989, s. 34)

Ændret ved:









▼B

▼M1

RÅDETS DIREKTIV

af 21. november 1989

om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære bestemmelser

(89/608/EØF)







Artikel 1

Ved dette direktiv fastsættes de betingelser, på hvilke de kompetente myndigheder, som i medlemsstaterne varetager kontrollen med de veterinære bestemmelser, skal samarbejde indbyrdes og med Kommissionens kompetente tjenestegrene med henblik på at sikre overholdelsen af disse bestemmelser.

▼B

Artikel 2

1. I dette direktiv forstås ved:

— »veterinærbestemmelser«: samtlige fællesskabsbestemmelser og bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af fællesskabsbestemmelser vedrørende dyrs sundhed, folkesundheden i relation til veterinærsektoren, sundhedsmæssig undersøgelse af dyr, kød og andre produkter af animalsk oprindelse samt dyrebeskyttelse

▼M1 —————

▼B

— »bistandssøgende myndighed«: en medlemsstats centrale kompetente myndighed, som fremsætter anmodning om bistand

— »bistandssøgte myndighed«: en medlemsstats centrale kompetente myndighed, til hvilken der rettes anmodning om bistand.

2. Hver medlemsstat fremsender til de øvrige medlemsstater og Kommissionen en fortegnelse over de i artikel 1 omhandlede kompetente myndigheder.

Artikel 3

Den i dette direktiv foreskrevne bistandspligt berører ikke meddelelse af oplysninger eller dokumenter, som de i artikel 1 omhandlede kompetente myndigheder er kommet i besiddelse af i kraft af beføjelser, som de udøver på anmodning af en retslig myndighed.

for så vidt angår bistand efter anmodning finder sådan meddelelse dog sted i alle tilfælde, hvor den retslige myndighed, som skal høres i denne anledning, giver sit samtykke hertil, jf. dog artikel 14.







AFSNIT I

Bistand efter anmodning

Artikel 4

1. På anmodning af den bistandssøgende myndighed

▼M1

— meddeler den bistandssøgte myndighed denne alle sådanne oplysninger, attester, dokumenter eller bekræftede genparter, som den råder over, eller som den fremskaffer i overensstemmelse med stk. 2, og som gør det muligt for den at kontrollere overholdelsen af de veterinære bestemmelser

▼B

— foretager den bistandssøgte myndighed de nødvendige undersøgelser af, om de forhold, som den bistandssøgende myndighed har gjort opmærksom på, virkelig foreligger, og meddeler den resultatet af disse undersøgelser samt de oplysninger, som undersøgelserne er baseret på.

2. Ved fremskaffelsen af de udbedte oplysninger forholder den bistandssøgte myndighed eller den administrative myndighed, som den eventuelt henvender sig til, sig på samme måde, som hvis den handlede på egne vegne eller efter anmodning fra en anden myndighed i dens eget land.

Artikel 5

▼M1

1. På anmodning af den bistandssøgende myndighed skal den bistandssøgte myndighed under iagttagelse af gældende regler i den medlemsstat, hvor den er hjemmehørende, underrette den bistandssøgende myndighed om alle sådanne akter eller afgørelser truffet af de kompetente myndigheder, som vedrører anvendelsen af de veterinære bestemmelser.

▼B

2. Anmodninger om underretning, der angiver emnet for den akt eller afgørelse, der skal gives underretning om, skal efter anmodning fra den bistandssøgte myndighed ledsages af en oversættelse til det officielle eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, i hvilken denne myndighed er hjemmehørende.

Artikel 6

På anmodning af den bistandssøgende myndighed skal den bistandssøgte myndighed ved mistanke om uregelmæssigheder inden for sit virkeområde udøve, lade udøve eller forstærke en særlig overvågning af:

a) virksomhederne,

b) steder, hvor der oplagres varer,

c) de angivne varebevægelser,

d) transportmidlerne.

▼M1

Artikel 7

På anmodning af den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed denne alle passende oplysninger, navnlig i form af rapporter og andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag heraf, som den råder over eller fremskaffer i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, og som vedrører faktisk konstaterede transaktioner, der forekommer den bistandssøgende myndighed at være i strid med de veterinære bestemmelser.

▼B







AFSNIT II

Bistand uden forudgående anmodning

Artikel 8

1. På de i stk. 2 fastsatte betingelser samarbejder hver medlemsstats kompetente myndigheder på eget initiativ med de øvrige medlemsstaters kompetente myndigheder uden forudgående anmodning herom fra sidstnævnte.

▼M1

2. Hver medlemsstats kompetente myndigheder skal, såfremt de af hensyn til overholdelsen af de veterinære bestemmelser finder det hensigtsmæssigt:

a) i størst muligt omfang udøve eller lade udøve den overvågning, der er omhandlet i artikel 6

b) snarest meddele de øvrige berørte medlemsstaters kompetente myndigheder alle sådanne oplysninger, navnlig i form af rapporter og andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag heraf, som de råder over, og som vedrører transaktioner, der er eller forekommer dem at være i strid med de veterinære bestemmelser, navnlig de midler eller metoder, der anvendes under udførelsen af disse transaktioner.

▼B







AFSNIT III

Afsluttende bestemmelser

▼M1

Artikel 9

1. Så snart medlemsstaternes kompetente myndigheder er kommet i besiddelse deraf, meddeler de Kommissionen:

a) alle oplysninger, som de finder hensigtsmæssige vedrørende:

— de varer, der har været eller antages at have været genstand for transaktioner, der er i strid med de veterinære bestemmelser

— de metoder og fremgangsmåder, der er anvendt eller antages at være anvendt ved den eventuelle overtrædelse af disse bestemmelser

b) enhver oplysning vedrørende utilstrækkelighed eller mangler ved disse bestemmelser, som anvendelsen af dem har givet anledning til at påvise eller nære formodning om.

2. Så snart Kommissionen er kommet i besiddelse deraf, meddeler den medlemsstaternes kompetente myndigheder alle oplysninger, der kan hjælpe disse til at sikre overholdelsen af de veterinære bestemmelser.

▼B

Artikel 10

▼M1

1. Såfremt de kompetente myndigheder i en medlemsstat konstaterer, at transaktioner er eller synes at være i strid med de veterinære bestemmelser, og transaktionerne er af særlig interesse på EU-plan, navnlig:

▼B

— fordi de forgrener sig eller kunne forgrene sig til andre medlemsstater, — eller

— fordi lignende transaktioner efter nævnte myndigheders opfattelse må formodes også at kunne være foretaget i andre medlemsstater,

meddeler disse myndigheder snarest Kommissionen, enten på eget initiativ eller efter en begrundet anmodning fra Kommissionen, alle relevante oplysninger, i givet fald i form af dokumenter eller kopier eller uddrag af dokumenter, som er nødvendige for at skabe klarhed over omstændighederne, således at Kommissionen kan samordne medlemsstaternes aktioner.

Kommissionen fremsender disse oplysninger til de kompetente myndigheder i de øvrige medlemsstater.

2. Hvis de i stk. 1 omhandlede meddelelser vedrører tilfælde, der vil kunne udgøre en fare for menneskers sundhed, og det ikke er muligt at anvende andre forebyggende midler, kan de pågældende oplysninger, efter at de berørte parter og Kommissionen har kontaktet hinanden, gives i form af en begrundet underretning af offentligheden.

▼M1

3. Oplysninger vedrørende fysiske eller juridiske personer skal kun meddeles efter stk. 1, for så vidt som dette er strengt nødvendigt med henblik på at kunne konstatere, at der er foretaget transaktioner i strid med de veterinære bestemmelser.

▼B

4. Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat gør brug af stk. 1, kan de undlade at afgive den i artikel 8, stk. 2, litra b), og i artikel 9 omhandlede meddelelse til de kompetente myndigheder i de øvrige berørte medlemsstater.

Artikel 11

▼M1

Kommissionen og medlemsstaterne, forsamlet i Den Stående Veterinærkomité:

▼B

— gennemgår generelt, hvorledes den ved dette direktiv fastlagte gensidige bistand fungerer

— gennemgår de relevante oplysninger, der meddeles Kommissionen i henhold til artikel 9 og 10, samt de nærmere forhold i forbindelse med denne meddelelse for at uddrage konklusionerne heraf.

I lyset af denne gennemgang foreslår Kommissionen om nødvendigt en ændring af eksisterende fællesskabsbestemmelser eller udformning af supplerende bestemmelser.

Artikel 12

Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv træffer medlemsstaterne alle hensigtsmæssige dispositioner:

a) for på internt plan at sikre en tilfredsstillende samordning mellem de i artikel 1 omhandlede kompetente myndigheder;

b) for i deres indbyrdes forbindelser og i den udstrækning, der er behov herfor, at etablere et direkte samarbejde mellem de myndigheder, som de specielt giver beføjelser med henblik herpå.

Artikel 13

1. Dette direktiv pålægger ikke medlemsstaternes kompetente myndigheder at bistå hinanden, såfremt denne bistand ville stride mod den offentlige orden eller andre væsentlige interesser i den medlemsstat, hvor disse myndigheder er hjemmehørende.

2. Ethvert afslag på anmodning om bistand skal begrundes.

Artikel 14

Den afgivelse af dokumenter, der er foreskrevet i dette direktiv, kan erstattes med afgivelse af oplysninger, der under en hvilken som helst form og til samme formål er tilvejebragt ved databehandling.

Artikel 15

1. De oplysninger, der under den ene eller den anden form meddeles i medfør af dette direktiv, er fortrolige. De er omfattet af den tjenstlige tavshedspligt og beskyttes af den nationale lovgivning, der i den medlemsstat, som modtager dem, gælder for oplysninger af samme art, samt af de tilsvarende bestemmelser, der gælder for Fællesskabets instanser.

De i første afsnit omhandlede oplysninger må navnlig ikke meddeles andre personer end dem, der i medlemsstaterne eller i fællesskabsinstitutionerne i kraft af deres stilling naturligt får kendskab til dem. De må heller ikke anvendes til andre end de i dette direktiv fastsatte formål, medmindre den myndighed, som har afgivet dem, udtrykkeligt har indvilliget heri, og såfremt en sådan meddelelse eller anvendelse ikke er i strid med gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor den myndighed, som har modtaget dem, er hjemmehørende.

De oplysninger, der er omhandlet i dette direktiv, meddeles kun til den bistandssøgende myndighed, i det omfang de gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, ikke er til hinder herfor.

Medlemsstaterne skal sikre overholdelsen af den fortrolige karakter af de oplysninger, der er indhentet inden for den gensidige bistandsordning, også efter at den pågældende sag er afsluttet.

▼M1

2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at oplysninger, der er indhentet i medfør af dette direktiv, anvendes i forbindelse med retssager eller retsforfølgning som følge af, at de veterinære bestemmelser ikke er overholdt, og i tilfælde af forebyggelse eller efterforskning af uregelmæssigheder til skade for EU-fondene.

▼B

Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der har afgivet de pågældende oplysninger, underrettes straks om en sådan anvendelse.

Artikel 16

Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om bilaterale aftaler om gensidig bistand mellem veterinærforvaltninger, som indgås med tredjelande.

Kommissionen underretter medlemsstaterne om tilsvarende aftaler, som den indgår med tredjelande.

Artikel 17

Medlemsstaterne giver gensidigt afkald på krav om godtgørelse af omkostninger, som følger af anvendelsen af dette direktiv, bortset fra eventuelle ekspertvederlag.

Artikel 18

Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes anvendelse af regler om gensidig retshjælp i straffesager.

Artikel 19

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli 1991. De underretter straks Kommissionen herom.

Artikel 20

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.