1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 1. marts 1971
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til motordrevne køretøjer
(71/127/EØF)
(EFT L 68 af 22.3.1971, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Tiltrædelsesakt for Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbri-
tannien og NordirlandL73 14 27.3.1972
(tilpasset ved Rådets beslutning af 1. januar 1973) L2 1 1.1.1973
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 1. marts 1971
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til
motordrevne køretøjer
(71/127/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
henhold til de enkelte staters lovgivning, omfatter også førerspejle;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at alle medlemsstater — enten ved siden af eller i
stedet for deres nuværende ordning — gennemfører ensartede bestem-melser, navnlig med henblik på, at EØF-standardtypegodkendelse ihenhold til Rådets direktiv af 6. februar 1970 om tilnærmelse afmedlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer
og påhængskøretøjer dertil(
3) kan anvendes for alle køretøjstyper;
ordningen vedrørende førerspejle omfatter forskrifter både om spejlenes
placering på køretøjet og om deres konstruktion;
i forbindelse med en indbyrdes tilpasset fremgangsmåde for typegod-
kendelse af førerspejle kan den enkelte medlemsstat konstatere, om defælles bestemmelser for konstruktion og afprøvning er overholdt, ogunderretter de andre medlemsstater herom ved fremsendelse af en
afskrift af den typegodkendelse, der udstedes for det enkelte førerspejl;
ved tildeling af et EØF-godkendelsesmærke for alle spejle, der frem-
stilles i overensstemmelse med den godkendte konstruktion,overflødiggøres en teknisk kontrol af disse spejle i de andre medlems-stater,
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler typegodkendelse til enhver
type af førerspejle, der er i overensstemmelse med konstruktions- og
afprøvningsforskrifterne i bilag I, punkt 2.
2. Den medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse, træffer —
om nødvendigt i samarbejde med de kompetente myndigheder i deøvrige medlemsstater — de nødvendige foranstaltninger med henblikpå i nødvendigt omfang at kontrollere, at produktionen er i overens-
stemmelse med den godkendte konstruktion. Kontrollen udøves ved
stikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten eller dennes repræsentant et
godkendelsesmærke som vist i bilag I, punkt 2.6, for enhver type afførerspejle, som de på grundlag af artikel 1 meddeler EØF-typegodken-delse for.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 160 af 18.12.1969, s. 7.
(2) EFT nr. C 48 af 16.4.1969, s. 16.
(3) EFT nr. L 42 af 23.2.1970, s. 1.
▼B
Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger for at
hindre, at der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveks-ling af førerspejle, for hvis konstruktion der er meddelt
typegodkendelse i henhold til artikel 1, med andre spejlkonstruktioner.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerspejle under
henvisning til deres konstruktion eller funktion, når de er forsynetmed EØF-godkendelsesmærke.
2. Denne bestemmelse er dog ikke til hinder før, at en medlemsstat
træffer sådanne foranstaltninger vedrørende førerspejle med EØF-
godkendelsesmærke, der systematisk afviger fra den godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige
medlemsstater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og
begrunder samtidig sin beslutning. Artikel 5 finder ligeledes anven-delse.
Uoverensstemmelse med den typegodkendte konstruktion i henseende
til stk. 1 foreligger, når de i bilag I, punkt 2.1, 2.2 og 2.4, nævnteforskrifter ikke er overholdt.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af typegodkendelsesskemaerne for deførerspejlkonstruktioner, som de meddeler eller nægter typegodken-delse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-typegodken-
delse, at flere med samme godkendelsesmærke forsynede førerspejleikke er i overensstemmelse med den konstruktion, den har meddelttypegodkendelse for, træffer den de nødvendige foranstaltninger for atsikre, at produktionen bringes i overensstemmelse med den godkendte
konstruktion. De kompetente myndigheder i den pågældende medlems-
stat underretter de kompetente myndigheder i de andre medlemsstaterom de trufne foranstaltninger, der eventuelt vil kunne udstrækkes til atomfatte tilbagekaldelse af typegodkendelsen. Disse myndighedertræffer de samme foranstaltninger, når de af de kompetente myndig-heder i en anden medlemsstat underrettes om sådan manglende
overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om tilbagekaldelse af en meddelt EØF-
typegodkendelse og om grundene hertil.
3. Bestrider den medlemsstat, der har meddelt EØF-typegodken-
delsen, rigtigheden af den til den indberettede manglendeoverensstemmelse, skal de pågældende medlemsstater bestræbe sig påat bilægge uoverensstemmelsen. Kommissionen holdes løbende under-rettet herom. Om fornødent foranstalter den konsultationer med henblik
på at nå frem til en løsning.
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse nægteseller tilbagekaldes, eller hvorved der udstedes forbud mod salg ellerbenyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skal meddeles de
interesserede parter med oplysning om de gældende retsmidler og
fristerne for disses anvendelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af et køretøj under henvisning til førerspejlene,1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 3
▼B
når disse er forsynet med EØF-godkendelsesmærke og anbragt som
foreskrevet i bilag I, punkt 3.
Artikel 7 a
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, indregistrering,
ibrugtagning eller brug af køretøjer af grunde, der vedrører spejle,
dersom disse er i overensstemmelse med de i bilagene anførteforskrifter.
Artikel 8
Ved køretøjer forstås i dette direktiv alle motordrevne køretøjer med
eller uden karrosseri, der er bestemt til færdsel på vej, og som harmindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed påmere end 25 km/t, med undtagelse af skinnekøretøjer, landbrugs-
traktorer og -arbejdsredskaber samt andre arbejdsredskaber.
Artikel 9
Ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bilagene I, II og III til den
tekniske udvikling, gennemføres i overensstemmelse med den frem-gangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i Rådets direktiv af 6. februar1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelseaf motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden 18 måneder efter dets meddelelse oggiver omgående Kommissionen meddelelse herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at tilsende Kommissionen
ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser, de udsteder på del
område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 11
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 4
▼A1
▼B
▼B
BILAG I
1. DEFINITIONER
1.1. »Førerspejl« er udstyr, der inden før et i henhold til punkt 3.5
geometrisk defineret synsfelt giver et tydeligt udsyn bagud, som
inden før acceptable grænser hverken må skjules af dele af køre-
tøjet eller af personer, der befinder sig i køretøjet.
1.2. »Indvendige førerspejle« er udstyr i henhold til punkt 1.1, der er
placeret inde i køretøjet.
1.3. »Udvendige førerspejle« er udstyr i henhold til punkt 1.1, der er
placeret på en udvendig del af køretøjet.
1.4. En »førerspejlgruppe« er samtlige udstyrsdele med et eller flere
fælles kendetegn eller en eller flere fælles funktioner. Indvendige
førerspejle hører til gruppe I. Udvendige førerspejle hører til
gruppe II, resp. gruppe III.
1.5. »Køretøjer i kategori A« er alle køretøjer med en teknisk tilladt
totalvægt, der overstiger 3500 kg.
1.6. »Køretøjer i kategori B« er alle køretøjer med en teknisk tilladt
totalvægt, der ikke overstiger 3500 kg.
1.7. Som »førerens synsudgangspunkter« betegnes to punkter, belig-
gende i en afstand af 65 mm fra hinanden i en højde af 635 mm
lodret over det punkt H på førersædet, der er defineret i bilag III.
Den rette linie, der forbinder de to punkter, er vinkelret på køretø-
jets længdesymmetriplan. Midten af denne linie, der forbinder de
to synsudgangspunkter ligger i det lodrette længdeplan, der går
gennem midtpunktet før styreapparatets betjeningsanordning. Går
dette plan ikke gennem førersædets tilsyneladende midtpunkt,
sideforskydes dette plan svarende hertil.
1.8. Med »R« angives i millimeter middelværdien af krumningsradien
målt i hovedplanerne i spejlets midte.
2. FORSKRIFTER FOR EØF-TYPEGODKENDELSE AF FØRE-
RSPEJLE
2.1. Almindelige bestemmelser
2.1.1. Alle førerspejle skal være indstillelige.
2.1.2. Spejlenes reflekterende flade skal være anbragt i en indfatning
med afrundet kant, hvis krumningsradius andrager mindst 3,5 mm.
2.1.3. Udvendige førerspejle må ikke have fremstående dele, hvis krum-
ningsradius er mindre end 3,5 mm.
2.2. Dimensioner
2.2.1. Indvendige førerspejle (gruppe I)
Den reflekterende flades dimensioner skal være således, at der kan
indskrives et rektangel i den, hvis ene side er 4 cm, og den anden
15 cm × 1
1000
R1+
2.2.2. Udvendige førerspejle (gruppe II og III)
2.2.2.1. Den reflekterende flades dimensioner skal være således, at
følgende kan indskrives i den:
— et rektangel med højde 4 cm og bredde a cm, samt
— en linie, parallel med rektanglets højde, hvis længde er b cm.
2.2.2.2. Mindsteværdierne før a og b fremgår af følgende tabel:1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 5
▼B
SpejlgruppeKøretøjskategori
før hvilken spejlene
er bestemtab
II A 17
1þ1000
R20
III B 13
1þ1000
R7
2.3. Reflekterende flade og refleksionskoefficient
2.3.1. Den reflekterende flade skal være begrænset af en kurve af simpel
konveks form.
2.3.2. Den reflekterende flade skal trods vejrpåvirkning under normale
anvendelsesforhold kunne bevare egenskaberne i henhold til punkt
2.3.5.
2.3.3. De reflekterende flader skal være udført som plane eller konvekse
spejle. Forskellen mellem krumningsradierne i hovedplanerne må
ikke i noget punkt i spejlets midterdel være større end 0,25 R.
2.3.4. Middelværdien R før krumningsradierne i henhold til punkt 1.8
må ikke være mindre end:
— 1800 mm før førerspejle af gruppe II.
— 1200 mm før førerspejle af gruppe I og III.
2.3.5. Den normale refleksionskoefficient må ikke være mindre end
35 %. For spejle med variabel indstilling (»dag« og »nat«) må
normalrefleksionskoefficienten ved nat-indstillingen ikke være
mindre end 4 %. Spejlet skal være af en sådan beskaffenhed, at
trafiksignalernes farver kan identificeres.
2.4. Afprøvning
2.4.1. Førerspejlene slagprøves i overensstemmelse med punkt 2.4.2. og
underkastes bøjningsprøver med indfatningen fastholdt i spejlhol-
deren i overensstemmelse med punkt 2.4.3.
2.4.2. Slagprøve
2.4.2.1. Beskrivelse af afprøvningsapparatet.2.4.2.1.1. Afprøvningsapparatet består af et pendul i form af en svingarm
med påsat hammer. Til fastspænding af prøveemnerne er pendul-
standeren forsynet med fast anlæg (fig. 1).1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 6
▼B
Slagprøveapparatets hoveddimensioner
Fig. 1
2.4.2.1.2. Forsiden af den hammer, der anvendes til slagprøven, skal have
form som en kuglekalot med diameter 165 mm ± 5 mm. Den
skal være massiv og have en 5 mm tyk gummibelægning af
Shøre-hårdhed A 50.
2.4.2.1.3. Pendulets slagcentrum er beliggende i kuglekalottens midte på
hammerens forside. Dets afstand fra pendulets aksel er
1 m ± 10 mm. Pendulets samlede masse transformeret til pendu-
lets slagcentrum udgør m0= 6,8 kg ± 50 g (forholdet mellem m0og pendulets samlede masse m samt afstanden 1 mellem penduletstyngdepunkt og dets aksel er udtrykt ved ligningen:
m
0¼m1
a).
2.4.2.2. Beskrivelse af afprøvningen.
2.4.2.2.1. Spejlene fastspændes således på anlægget, at dette ikke udgør
nogen bevægelseshindring før spejlets bevægelige dele. Spejlets
fastspænding på anlægget og holderens indstilling retter sig efter
ansøgerens forslag.
2.4.2.2.2. Spejle med indstillelig armlængde indstilles på mindste afstand
mellem spejl og spejlets monteringsflade.
2.4.2.2.3. Afprøvningen består i, at man lader hammeren falde fra en højde,
der svarer til et pendul-udslag på 60 i forhold til lodret plan,
således at spejlet, når pendulet når sin lodrette stilling, rammes
således, at det pågældende punkt på hammeren ligger på en
vandret linie gennem pendulets slagcentrum.
2.4.2.2.4. Slagprøven gennemføres under følgende betingelser:1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 7
▼B
2.4.2.2.4.1. Indvendige førerspejle
Afprøvning 1 — Slaget skal ramme vinkelret på spejlfladen, idet
det punkt, der rammes, vælges således, at slagretningen går
gennem fastspændingsstedets før spejlindfatningen på spejlhol-
deren. Slaget skal rettes mød den reflekterende flade.
Afprøvning 2 — Slag på spejlindfatningens kant, idet slagret-
ningen danner en vinkel på 45º med spejlplanet og ligger i et
vandret plan, der går gennem fastspændingsstedet før spejlindfat-
ningen på spejlholderen. Slaget rettes mød den reflekterende flade.
2.4.2.2.4.2. Udvendige førerspejle
Afprøvning 1 — Slaget skal ramme vinkelret på spejlfladen, idet
det punkt, der rammes, vælges således, at slagretningen går
gennem fastspændingsstedet før spejlindfatningen på spejlhol-
deren.
Afprøvning 1' — Spejlet afprøves ved et slag bagfra på spejlhol-
deren (idet afstanden mellem hammer og fastspændingsplan er den
samme som ved afprøvning 1, og idet spejlet anbringes vinkelret
på den af slagcentret beskrevne bane).
Afprøvning 2 — Slag på spejlindfatningens kant, idet slagret-
ningen danner en vinkel på 45º med spejlplanet og ligger i et
vandret plan, der går gennem fastspændigsstedet før spejlfatningen
på spejlholderen. Slaget rettes mød den reflekterende flade.
2.4.2.2.4.3. Almindelige bemærkninger.2.4.2.2.4.3.1. Som afprøvningspunkt vælges spejlets midtpunkt, når prøveem-
nerne ikke tydeligt viser en spejlholder, resp. når
fastspændingsstedet ligger ved spejlindfatningens yderkant.
2.4.2.2.4.3.2. Kan de under punkt 2.4.2.2 beskrevne prøver ikke gennemføres,
forskydes det punkt, hvor spejlet rammes i pendulets symmetri-
plan, på en sådan måde, at hammerens underste punkt befinder
sig i en afstand af 40 mm fra fastspændingsplanet.
2.4.3. Bøjningsprøver med indfatningen fastgjort til en holder
2.4.3.1. Beskrivelse af afprøvningen.
Spejlindfatningen anbringes vandret i en spændeanordning,
således at holderen fastholdes i sin stilling. Den ende af spejlind-
fatningen, der er nærmest ved spejlholderens fastspændingssted,
fixeres i forhold til den største dimension med et stift. 15 mm
anslag, der dækker spejlindfatningen i hele dens bredde.
I den modsatte ende af spejlindfatningen anbringes et lignende
anslag, hvor prøvebelastningen påføres (fig. 2).1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 8
▼B
Eksempel på et apparat til bøjningsafprøvning af spejlindfatninger.
Fig. 2
2.4.3.2. Prøvebelastningen udgør 25 kg. Den opretholdes i et minut.
2.5. Målingsresultaternes fortolkning
2.5.1. Ved alle prøver, der gennemføres i henhold til punkt 2.4.2. skal
pendulet, efter at det har ramt prøveemnet, fortsætte sin bevægelse
og herved mindst nå en vinkel af 20 i forhold til en lodret linie.
2.5.2. Ved prøverne i henhold til punkt 2.4.2 må i tilfælde af et brud på
spejlholderen den i spænde-anordningen tilbageblevne del højst
rage 1 cm ud fra spejlets momeringsflade. Løsner holderen sig,
må den tilbegeblevne del ikke have farlige fremspring.
2.5.3. Ved prøverne i henhold til punkterne 2.4.2 og 2.4.3 må spejlet
ikke gå itu. Lt brud på spejlet kan dog accepteres, når en af
følgende betingelser er opfyldt:
2.5.3.1. Brudstykkerne hænger fast i spejlindfatningen eller ved en flade,
der er fast forbundet med indfatningen, således at glasset ikke
hår løsnet sig fra spejlindfatningen over større bredde end 5 mm.
2.5.3.2. Spejlet består af splintfrit glas.
2.6. Godkendelsesmærke
2.6.1. Godkendelsesmærket består af en rektangel, inden i hvilken er
anført bogstavet »e« skrevet med lille, efterfulgt af et nummer
eller kendingsbogstav for det land, der har givet godkendelsen (1
for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 6
for Belgien, 11 for Det forenede Kongerige, DK for Danmark,
IRL for Irland, L for Luxembourg ), samt et
godkendelsesnummer svarende til nummeret på det godkendelses-
bevis, der er udstedt for prototypen, anbragt i nærheden af
rektanglen.
2.6.2. Godkendelsesmærket (bogstav, kendigstal og nummer) anbringes
på en af spejlets væsentlige konstruktionsdele således, at det er
holdbart og er let synligt, når spejlet er anbragt på køretøjet.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 9
▼A1
▼B
▼B
Eksempel på EØF-godkendelsesmærke (1)
Forklaring
Det førerspejl, der hår foranstående EØF-godkendelsesmærke tilhører gruppe I
(indvendige førerspejle) og er godkendt i Tyskland under nummer 1471.
3. FORSKRIFTER FOR SPEJLENES PLACERING PÅ KØRE-
TØJET
3.1. Almindelige bestemmelser
3.1.1. Førerspejle skal anbringes på køretøjet på en sådan måde, at deres
indstilling bibeholdes under normale kørselsforhold.
3.1.2. På køretøjer af kategori A skal der anbringes udvendige føre-
rspejle af gruppe II, og på køretøjer af kategori B udvendige
førerspejle af gruppe III.
3.2. Antal
3.2.1. Ethvert køretøj skal være forsynet med et indvendigt førerspejl og
et udvendigt sidespejl. Sidstnævnte skal være monteret på køretø-
jets venstre side i de medlemsstater, hvor der er højrekørsel, og på
køretøjets højre side i de medlemsstater, hvor der er venstrekørsel.
3.2.2. Dersom de i punkt 3.5 fastsatte betingelser vedrørende det indven-
dige bakspejls synsfelt ikke er opfyldt, kræves der et yderligere
udvendigt sidespejl. Dette skal være monteret på køretøjets højre
side i de medlemsstater, hvor der er højrekørsel, og på køretøjets
venstre side i de medlemsstater, hvor der er venstrekørsel.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 10
(1) Tallene er kun anført som eksempel.▼A1
▼B
3.3. Anbringelsessted
3.3.1. Førerspejlene skal være placeret således, at føreren fra sit sæde
ved normal kørestilling har oversigt over kørebanen bag køretøjet.
3.3.2. De udvendige sidespejle skal være synlige gennem den del af
forruden, som vinduesviskeren dækker over, eller gennem sideru-
derne. Denne bestemmelse gælder ikke sidespejle monteret i højre
side i medlemsstater med højrekørsel eller sidespejle monteret i
venstre side i medlemsstater med venstrekørsel på køretøjer af de
internationale kategorier M2og M3som defineret i rådsdirektivet
vedrørende tilnærmelsen af medlemsstaternes lovgivninger for så
vidt angår godkendelse af motorkøretøjer og påhængsvogne dertil.
3.3.3. For køretøjer med venstrestyring i de medlemsstater, hvor der er
højrekørsel, og med højrestyring i de medlemsstater, hvor der er
venstrekørsel, skal det foreskrevne udvendige sidespejl være
anbragt henholdsvis på køretøjets venstre og højre side, således
at vinklen mellem køretøjets lodrette længdemæssige midterplan
og det lodrette plan gennem bakspejlets centrum og midten af
førerens synsfelt ikke overstiger 55º.
3.3.4. Førerspejle må ikke i væsentligt omfang rage uden før køretøjets
yderflader og ikke mere end nødvendigt før overholdelse af
bestemmelserne om synsfelt i punkt 3.5.
3.3.5. Befinder det udvendige førerspejls underkant sig før et køretøj i
belastet stand i en højde af under 2 m over kørebanen, må det
udvendige førerspejl ikke rage mere end 0,20 m ud over køretøjets
største bredde, malt uden spejl.
3.3.6. Under de betingelser, der er anført i punkterne 3.3.4 og 3.3.5, må
de udvendige førerspejle rage ud over den af myndighederne
tilladte maksimale køretøjbredde.
3.4. Indstilling
3.4.1. Det indvendige førerspejl skal kunne indstilles af føreren siddende
i førersædet i normal stilling.
3.4.2. Det udvendige førerspejl, der er placeret på førersiden af køre-
tøjet, skal kunne indstilles inde fra køretøjet ved lukket dør.
Spejlets fastspænding i den ønskede indstilling kan foretagesuden før køretøjet(
1).
3.4.3. Bestemmelserne i punkt 3.4.2 gælder ikke før udvendige føre-
rspejle af den type, der giver efter før stød og derefter går tilbage
til deres udgangsstilling uden at skulle indstilles påny.
3.5. Synsfelt
3.5.1. Almindelige bestemmelser
De i det følgende definerede synsfelter gælder ved brug af begge
øjne og således, at den undersøgende persons øjne er sammenfal-
dende med »førerens synsudgangspunkter« ihenhold til punkt 1.7.
Maling af synsfeltet skal ske med ubelastet køretøj, hvori kun den
undersøgende person befinder sig. Målingen skal foretages
gennem ruder, hvis lysgennemgangsfaktor udgør over 70%.
3.5.2. Indvendige førerspejle
Synsfeltet skal være således, af føreren mindst kan øverse en jævn
og horisontal del af kørebanen, der ligger centreret omkring køre-
tøjets lodrette længdesymmetriplan, er 20 m bred og strækker sig
fra horisonten til en afstand af 60 m bag køretøjet (fig. 3)
3.5.3. Venstre udvendige sidespejl
a)Medlemsstater med højrekørsel:1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 11
(1) Det tilstræbes, af udvendige førerspejle, der ikke er forsynet med fastspændingsordning,
skal kunne indstilles af føreren i normal stilling inde fra køretøjet ved lukket dør.Med henblik på i plagelse af denne forbedring i direktivet anvendes artikel 9, så snartmere økonomiske og forenklede fremstillings- og anbringelsesmetoder er blevet mulige
ved den tekniske udvikling.▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt
og vandret vejstykke af en bredde på 2,50 m, afgrænset til
højre af et plan parallelt med det lodrette længdemæssige
midterplan gennem det venstre yderpunkt af vejstykket på det
bredeste sted over en afstand fra 10 m bag førerens synsud-
gangspunkt og til synsranden (fig. 4).
b)Medlemsstater med venstrekørsel:
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt
og vandret vejstykke af en bredde på 3,50 m, afgrænset til
højre af et plan parallelt med det lodrette længdemæssige
midterplan gennem det venstre yderpunkt af vejstykket på det
bredeste sted over en afstand fra 30 m bag førerens synsud-
gangspunkt og til synsranden.
Føreren skal desuden kunne begynde at se vejen over en
bredde på 0,75 m fra et punkt, der ligger 4 m bag det lodrette
plan gennem førerens synsudgangspunkt (fig. 5).
3.5.4. Højre udvendige sidespejl
a)Medlemsstater med højrekørsel:
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt
og vandret vejstykke af en bredde på 3,50 m, afgrænset til
venstre af et plan parallelt med det lodrette længdemæssige
midterplan gennem det højre yderpunkt af vejstykket på det
bredeste sted over en afstand fra 30 m bag førerens synsud-
gangspunkt og til synsranden.
Føreren skal desuden kunne begynde at se vejen over en
bredde på 0,75 m fra et punkt, der ligger 4 m bag det lodrette
plan gennem førerens synsudgangspunkt (fig. 4).
b)Medlemsstater med venstrekørsel:
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt
og vandret vejstykke af en bredde på 2,50 m, afgrænset til
venstre af et plan parallelt med det lodrette længdemæssige
midterplan gennem det højre yderpunkt af vejstykket på det
bredeste sted over en afstand fra 10 m bag førerens synsud-
gangspunkt og til synsranden (fig. 5).1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 12
▼B
Indvendigt førerspejl
Fig. 3
Udvendige sidespejle (for køretøjer bestemt for højrekørsel)
Fig. 4
Udvendige sidespejle (for køretøjer bestemt for venstrekørsel)
Fig. 51971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 13
▼A1
▼B
▼A1
▼B
BILAG II
TYPEGODKENDELSES-MEDDELELSE
1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 14
▼B
BILAG III (1)
METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKTET
1. Definition
H-punktet karakteriserer en persons position inde i køretøjet; det er
skæringspunktet mellem den teoretiske akse mellem ben og krop på en
dukke, der forestiller et menneske, og et lodret længdeplan.
2. Bestemmelse af H-punktet
2.1. H-punktet skal bestemmes før førersædet.
(2.1.1.)
(2.1.2.)
2.2. Ved enhver bestemmelse af H-punktet skal sædet befinde sig i den af
fabrikanten forudsatte normale kørestilling, idet indstillelige ryglæn
stilles omtrent lodret.
3. Dukkens opbygning
3.1. Der anvendes en tredimensional dukke, hvis vægt og kontur svarer til
en voksen person af mellemstørrelse. Dukken er vist i fig. 1 og 2.
3.2. Dukken består af
3.2.1. to elementer, der forestiller henholdsvis ryg og sædeparti og er drejelige
om en aksel, der forestiller drejeakslen mellem krop og lår. Det sted,
hvor denne aksel træder frem på dukkens ene side, betegnes som H-
punktet;
3.2.2. to elementer, der forestiller benene, og som er drejelige i forhold til
sædepartiet;
3.2.3. to elementer, der forestiller fødderne, og som er forbundet med benene
ved led, der svarer til fodleddene;
3.2.4. endvidere skal det element, der forestiller sædepartiet, være forsynet
med en libelle, hvormed tværstillingen kan kontrolleres.
3.3. På dukkens enekelte elementer anbringes lodder, der vægtmæssigt svar-
er til de tilsvarende legemsdele, i punkter svarende til de pågældende
legemsdeles tyngdepunkter og således, at den samlede dukkevægt udgør
ca. 75,8 kp (74,4 daN). De enkelte lodders vægte er anførte i tabellen i
fig. 2.
4. Dukkens anbringelse på sædet
Anbringelsen af den tredimensionale dukke foregår på følgende måde:
4.1. Køretøjet anbringes på en vandret flade, og sædet indstilles i henhold til
punkt 2.2;
4.2. sædet forsynes med et betræk af et egnet stof før at lette anbringelsen af
dukken;
4.3. dukken sættes på sædet;
4.4. dukkens fødder indstilles på følgende måde:
4.4.1. Højre fød anbringes på speederen i hvilestilling, og venstre fød
indstilles således, at libellen til kontrol af sædepartiets tværstilling viser
vandret stilling.
(4.4.2.)
(4.4.3.)
4.5. Lårlodderne anbringes, sædepartiet justeres igen i vandret stilling, og
sædepartilodderne anbringes.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 15
(1) Ordlyden at bilag III er i overensstemmelse med regulativ nr. 14; idet punkterne er i
overensstemmelse med punkterne i det nævnte regulativ. Indeholder dette direktiv etpunkt, der ikke medsvares af en bestemmelse i regulativ nr. 14, er nummeret på dette
punkt anført i parentes.
▼B
4.6. Ved træk i knæledakslen frigøres dukken fra ryglænet, og ryggen bøjes
forover. Derefter bringes dukken påny på plads i sædet, idet sædepartiet
skubbes så langt tilbage, at der mærkes modstand. Derefter rettes
dukkens ryg igen bagud og trykkes mød ryklænet.
4.7. Dukken påvirkes to gange med en vandret kraft på ca. 10,2 kp (10 daN).
Retning og påvirkningspunkt for denne kraft er vist i fig. 2 ved en sort
pil.
4.8. Lodderne på højre og venstre side og derefter vægtene på overkroppen
anbringes. Herved skal dukkens tværlibelle fortsat vise vandret stilling.
4.9. Under bibeholdelse af libellens vandrette stilling bøjes dukkens ryg
forover, indtil lodderne på overkroppen befinder sig over H-punktet,
for på denne måde at udelukke enhver friktion mod ryglænet.
4.10. Nu rettes dukkens ryg igen forsigtigt bagover, hvormed dukkens anbrin-
gelse er afsluttet. Tværlibellen skal vise vandret stilling. Er dette ikke
tilfældet, må man igen gennemføre anbringelsesproceduren som
beskrevet ovenfor.
5. Resultater
5.1. Når dukken er anbragt som anført i punkt 4, anses det på dukken
angivne H-punkt som sædets H-punkt.
5.2. Ved målingen af H-punktets kartesianske koordinater må afvigelsen
ikke udgøre over 1 mm. Det samme gælder for koordinaterne af nøjag-
tigt bestemte karakteristiske punkter inde i køretøjet. Disse punkters
projektion på det lodrette længdeplan overføres til et skema.1971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 16
▼B
Den tredimensionale dukkes elementer
Fig. 11971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 17
▼B
Dukkens dimensioner
Fig. 2
Dukkens vægte kg
Dukkens ryg- og sædepartielementer 16,6
Ryglodder 31,2
Lodder på sædeparti 7,8
Lodder på lår 6,8
Lodder på ben 13,2
Ialt: 75,61971L0127 — DA — 01.01.1973 — 001.001 — 18