Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1522/2000
af 10. juli 2000
om indførelse af endelig antidumpingtold på import af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i
Australien, Indonesien og Thailand og om endelig opkrævning af den midlertidige told
(EFT L 175 af 14.7.2000, s. 10)
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 278 af 31.10.2000, s. 39 (1522/2000)2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1522/2000
af 10. juli 2000
om indførelse af endelig antidumpingtold på import af korte syntetiske
fibre af polyester med oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand og
om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995
om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det
Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter høring af det
rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1.PROCEDURE
1.1. Midlertidige foranstaltninger og endelig udligningstold
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 124/2000 (2) (»forordningen
om midlertidig told«) indførtes der midlertidig antidumpingtold påimport til Fællesskabet af korte syntetiske fibre af polyester
(»polyesterfibre«) henhørende under KN-kode 5503 20 00 og med
oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand.
(2) Som følge af en sideløbende antisubsidieundersøgelse blev der ved
Kommissionens forordning (EF) nr. 123/2000 (
3) indført midlertidig
udligningstold på import til Fællesskabet af polyesterfibre medoprindelse i Australien og Taiwan.
(3) For så vidt angår ovennævnte antisubsidieundersøgelse blev der ved
Rådets forordning (EF) nr. 978/2000 (
4) indført endelig udligningstold
på importen med oprindelse i Australien, Taiwan og Indonesien.
1.2. Efterfølgende procedure
(4) Efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold fremsatte flere
parter skriftlige bemærkninger. I overensstemmelse med artikel 6, stk.
5, i forordning (EF) nr. 384/96 (»grundforordningen«) fik de parter,der anmodede herom, mulighed for at blive hørt mundtligt. Parterneblev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser,
der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres endelig
antidumpingtold, og at der sker endelig opkrævning af de beløb, forhvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også enfrist til at gøre indsigelse efter denne meddelelse.
(5) De interesserede parters rettidigt fremsatte mundtlige og skriftlige
bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i
betragtning ved de endelige undersøgelsesresultater.
1.3. Manglende samarbejdsvilje
(6) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger anmodede en
indonesisk eksporterende producent, som ikke havde samarbejdet i
forbindelse med undersøgelsen, Kommissionen om at genovervejeselskabets status som ikke-samarbejdende selskab. Begrundelsen var,at selskabet trods de vanskeligheder, der var forvoldt af fristerne, havde
besvaret Kommissionens spørgeskema, og at dette var et tegn på, at det
havde til hensigt at samarbejde.
(7) Som anført i betragtning 18 i forordningen om midlertidig told havde
denne eksporterende producent ikke besvaret spørgeskemaet fyldest-
gørende inden for den fastsatte frist, der var blevet forlænget flere!B
(1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr.
905/98 (EFT L 128 af 30.4.1998, s. 18).
(2) EFT L 16 af 21.1.2000, s. 3.
(3) EFT L 16 af 21.1.2000, s. 30.
(4) EFT L 113 af 12.5.2000, s. 1.2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 2
gange for at gøre det muligt for selskabet at give en fuldstændig
besvarelse. Den foreløbige konklusion om manglende samarbejdsviljebør derfor bekræftes.
2.DEN PÅGÆLDENDE V ARE OG SAMME V ARE
(8) Den pågældende vare er korte syntetiske fibre af polyester, ikke
kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til spinding, som iøjeblikket tariferes under KN-kode 5503 20 00. Varen benævnesalmindeligvis syntetiske polyesterfibre.
(9) Thailands regering, Indonesiens regering, visse eksporterende pro-
ducenter og en brugersammenslutning (Eurofibrefill) hævdede, atmeddelelsen om indledning af proceduren ikke dækkede polyesterfi-
bertyper til anvendelsesformål, som ikke involverede spinding, og at
disse polyesterfibertyper derfor ikke burde have været omfattet afundersøgelsen.
(10) Det blev også fremført, at der under alle omstændigheder burde
skelnes mellem polyesterfibertyper, der anvendtes til formål, som
involverede spinding (også kaldet »vævede polyesterfibre« eller»PSFS«), og polyesterfibre, der anvendtes til andre formål (også
kaldet »ikke-vævede polyesterfibre«, »fibrefill« eller »PSFNS«), da
disse typer havde forskellige fysiske, tekniske og kemiske egenskaberog forskellige anvendelsesformål. Det blev desuden påstået, at der kunvar meget begrænset indbyrdes udskiftelighed — om overhovedet
nogen — mellem vævede polyesterfibre og ikke-vævede polyesterfi-
bre, og at denne udskiftelighed kun vedrørte visse typer fibre, deroprindeligt havde været beregnet til vævede polyesterfibre, som kanbenyttes som ikke-vævede polyesterfibre. Nogle interesserede parter
angav, at differentieringen mellem vævede og ikke-vævede typer ville
være afspejlet i deres tykkelse, udtrykt i »denier«. Efter deresopfattelse anvendes polyesterfibertyper af tykkelse under 3 denier af
spindingsindustrien, mens typer af tykkelse over 3 denier anvendes til
formål, som ikke involverer spinding.
(11) De fremførte desuden, at EF-erhvervsgrenen hovedsagelig fremstiller
vævede polyesterfibre, og at de fleste ikke-vævede typer derfor skal
købes uden for Fællesskabet.
(12) Tilsvarende krævede en eksporterende producent i Indonesien, at
polyesterfibre fremstillet af genbrugte råmaterialer (»genbrugte fibre«)
ikke skulle indgå i samme kategori som polyesterfibre fremstillet af
regulære råmaterialer (»regulære fibre«), da disse varer har klartforskellige fremstillingsprocesser, fremstilles af forskellige råmateria-ler og har forskellige endelige brugere. Det blev derfor fremført, at
genbrugte fibre ikke burde være omfattet af denne procedure.
(13) I denne forbindelse skal det bemærkes, at både indledningsmeddelel-
sen og klagen klart gengiver varebeskrivelsen i den relevante
KN-kode, som omfatter alle typer polyesterfibre. Til trods for dette
fejlfortolkede visse eksporterende producenter ordlyden af beskri-velsen i den relevante KN-kode efter indledningen af proceduren. Detblev efterfølgende præciseret, at både klagen og indledningsmedde-
lelsen omhandlede alle typer polyesterfibre, der eksporteres af de
pågældende lande og fremstilles af EF-erhvervsgrenen, uanset deresanvendelsesformål.
(14) EF-erhvervsgrenen fremstiller i virkeligheden alle typer polyesterfibre
og især ikke-vævede typer. I modsætning til påstande om, atEF-erhvervsgrenen kun i meget begrænset omfang fremstillede
ikke-vævede polyesterfibre, fremgik det faktisk af undersøgelsen, at
salget af vævede typer i undersøgelsesperioden (1. april 1998 til 31.marts 1999) udgjorde omkring 25 % af EF-erhvervsgrenens salg, mensikke-vævede typer tegnede sig for omkring 75 %.
(15) Det konstateredes også, at ca. 50 % af importen af polyesterfibre med
oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand var vævede typer,mens de resterende 50 % var ikke-vævede typer.
(16) For så vidt angår de påståede forskelle i fysiske, tekniske og kemiske
egenskaber bør det erindres, at polyesterfibre findes i mangeforskellige typer, som generelt har samme kemiske sammensætning.De fremstilles også med samme produktionsfaciliteter og endda på
samme produktionslinjer. Det fremgik af undersøgelsen, at alt efter
selskab fremstilles mellem 15 og 80 typer polyesterfibre både af de!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 3
eksporterende producenter og af EF-erhvervsgrenen. De vigtigste
egenskaber, hvorved der kan skelnes mellem forskellige typerpolyesterfibre, er tykkelse (denier), længde, brudstyrke, grimp ogkrympning. Det er klart, at der er forskelle i disse tekniske egenskaber
mellem sortimentets »lave ende« og »høje ende«. Det skal imidlertid
bemærkes, at der også er forskelle i fysiske egenskaber for typer afsamme tykkelse, da varen normalt fremstilles efter kundernesspecifikationer.
(17) Den påståede næsten fuldstændige differentiering mellem polyesterfi-
bertyper ved anvendelse af en grænse på 3 denier, som skulle afspejleforskelle i brugen af varen, blev ikke bekræftet af undersøgelsen,navnlig af analysen af de faktiske oplysninger, som blev modtaget fra
de eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen. Det konstatere-
des, at der faktisk forekom en betydelig overlapning mellem forskel-lige typer polyesterfibre. Undersøgelsen viste, at salget af polyester-
fibre under 3 denier til andre industrier end spindingsindustrien og af
polyesterfibre over 3 denier til spindingsindustrien dækker omkring20 % af importen fra de tre pågældende lande og af EF-erhvervs-grenens salg. Desuden har 7 % af disse fibre netop grænseværdien på 3
denier, som sælges enten til spinding eller til andre formål.
Undersøgelsen har derfor vist, at der ikke er nogen klar skillelinjemellem de forskellige typer, da der forekommer overlapning ogfølgelig konkurrence mellem tilgrænsende typer inden for dette udvalg
af typer.
(18) Bortset fra ovennævnte overlapning er det også blevet bekræftet, at
samme polyesterfibre anvendes både til spinding og til andreanvendelsesformål, idet der findes en klar indbyrdes udskiftelighed i
en retning for visse typer polyesterfibre. Vævede polyesterfibre kan
sælges til andre anvendelsesformål end spinding, hvis fibrenes kvalitetikke gør dem egnet til spinding. Efter Fællesskabets praksis i sådanne
tilfælde bør de forskellige involverede polyesterfibertyper derfor anses
for at være en enkelt vare.
(19) For så vidt angår de påståede forskelle i produktionsomkostningerne
for vævede og ikke-vævede polyesterfibre skal det bemærkes, at
sådanne forskelle er ubetydelige. Dette afspejles også af, at der ikke er
nogen større forskel i salgspriserne på vævede og ikke-vævedepolyesterfibre, dvs. de regulære typer polyesterfibre, som anvendes tilspinding og til andre formål.
(20) Som ovenfor nævnt fremstilles alle typer polyesterfibre ved anvendelse
af samme produktionsudstyr. Desuden kræver det ingen yderligereinvesteringer at skifte fra en type polyesterfibre til en anden, bortset fravisse justerings- og kalibreringsomkostninger. Skønt dette ikke i sig
selv er relevant for definitionen af den pågældende vare og samme
vare, følger det, at EF-erhvervsgrenen kan fremstille alle typerpolyesterfibre. Selv om visse typer polyesterfibre som hævdet ikke
umiddelbart kan fremskaffes fra EF-erhvervsgrenen, skyldes dette
derfor ikke tekniske årsager, men de trykkede priser som følge afdumpingimporten, som kunderne har brugt i deres anmodninger ompristilbud. Argumentet om, at visse typer polyesterfibre ikke kan
fremskaffes fra EF-erhvervsgrenen, er derfor ikke blevet bekræftet.
(21) Endelig bør det erindres, at eksistensen af forskellige typer
polyesterfibre samt kvalitetsforskelle mellem de benyttede råvarer,produktionsprocesser og anvendelsesformål ikke medfører væsentlige
forskelle i varens grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske
egenskaber. Genbrugte og regulære polyesterfibre bør derfor ansesfor at være en del af den pågældende vare i forbindelse med denneprocedure.
(22) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de modtagne
bemærkninger om definitionen af den pågældende vare og samme vareikke omstøder konklusionerne i betragtning 10 til 12 i forordningenom midlertidig told. Disse konklusioner, som er i overensstemmelse
med de konklusioner, der er draget for den samme vare i tidligere
undersøgelser, bekræftes derfor.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 4
3.DUMPING
3.1. Australien
3.1.1. Normal værdi
(23) Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger hævdede den eneste
australske eksporterende producent, at Kommissionen fejlagtigt havdeanset en indenlandsk bruger som et forretningsmæssigt forbundet
selskab og derfor ikke burde have set bort fra transaktionerne til dette
selskab ved fastsættelsen af den normale værdi. Ifølge den eks-porterende producent var denne bruger en uafhængig kunde.
(24) Denne påstand blev afvist, fordi den pågældende bruger og den
australske eksporterende producent ifølge oplysninger modtaget på
stedet hver ejes af et forvaltningsselskab. Begge forvaltningsselskaber
kontrolleres af samme familie. Desuden indrømmede selskabet selv, atde to selskaber havde et antal direktører og aktionærer tilfælles. Detkonkluderedes, at de to selskaber var forretningsmæssigt forbundne
parter, jf. artikel 2, stk. 1, i grundforordningen. Desuden påviste
selskabet ikke, at forbindelsen ikke havde påvirket prisniveauetmellem de to parter. Derudover fastslog Kommissionen, at dissetransaktioner ikke havde fundet sted i normal handel, da de havde
været tabsgivende.
(25) Den australske eksporterende producent påstod også, at ved fast-
sættelsen af omkostningerne til råmaterialer burde de faktisk betaltebeløb have været anvendt i stedet for de fakturerede råvarepriser.
(26) Denne påstand blev accepteret, og de produktionsomkostninger, der
blev benyttet til at beregne den normale værdi og til at fastslå, om
salget havde fundet sted i normal handel, blev justeret i over-
ensstemmelse hermed.
3.1.2. Eksportpris
(27) Der blev ikke fremført krav i forbindelse med fastsættelsen af
eksportprisen. Konklusionerne i forordningen om midlertidig told
bekræftes derfor.
3.1.3. Sammenligning
(28) Efter vedtagelsen af midlertidige foranstaltninger gentog den austral-
ske eksporterende producent sin anmodning om en justering for
tekniske tjenesteydelser på hjemmemarkedet.
(29) Som nævnt i betragtning 40 i forordningen om midlertidig told gav
selskabet ingen tilfredsstillende forklaring på kravet, og størrelsen afde ønskede justeringer blev heller ikke tilfredsstillende begrundet ellerdokumenteret. Desuden kunne selskabet ikke påvise, at den
pågældende faktor førte til forskellige priser for kunder på hjemme-
markedet og eksportmarkedet.
(30) Kravet blev derfor afvist, og konklusionerne i forordningen om
midlertidig told bekræftes.
3.1.4. Dumpingmargen
(31) Sammenligningen mellem den reviderede vejede gennemsnitlige
normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksportpris pr. varetype
ab fabrik viste, at der forekom dumping. Den endelige dumpingmargenudgør 18 % af cif-importprisen, ufortoldet.
3.2. Indonesien
3.2.1. Stikprøver
(32) Som anført i forordningen om midlertidig told blev der anvendt
stikprøveteknik for Indonesien. Efter indførelsen af midlertidige
foranstaltninger fremførte de indonesiske myndigheder, at de ikke
havde godkendt den stikprøve, som Kommissionen foreslog vedudvælgelsen af stikprøven. Det skal imidlertid erindres, at de
selskaber, som indgik endeligt i stikprøven, var de selskaber, som de
indonesiske myndigheder selv skriftligt havde foreslået hertil. Der blevikke modtaget yderligere bemærkninger med hensyn til udtagning af!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 5
stikprøver, og konklusionerne i forordningen om midlertidig told
bekræftes derfor.
3.2.2. Normal værdi
(33) Efter vedtagelsen af midlertidige foranstaltninger undersøgte Kommis-
sionen omfanget af det samarbejde, der var ydet af en indonesisk
eksporterende producent. I denne forbindelse konkluderedes det, at
problemer i forbindelse med oplysningerne i besvarelsen af spørge-skemaet og med det efterfølgende kontrolbesøg betød, at visseoplysninger, som selskabet havde afgivet, ikke i tilstrækkelig grad
kunne kontrolleres, navnlig vedrørende produktionsomkostningerne.
Oplysningerne var i den foreliggende form misvisende og hæmmedederfor undersøgelsen. Forklaringer afgivet efter vedtagelsen af de
midlertidige foranstaltninger rejste desuden yderligere tvivl om de
oprindeligt afgivne oplysninger. Selskabet blev derfor underrettet om,at der ikke vil blive taget hensyn til visse oplysninger, og det fikmulighed for at give yderligere redegørelser. De afgivne forklaringer
blev ikke anset for tilstrækkelige. Under disse omstændigheder blev
konklusionerne baseret på de foreliggende faktiske oplysninger, jf.artikel 18 i grundforordningen. Oplysninger afgivet af dette selskabblev imidlertid stadig anvendt i forbindelse med undersøgelsen i det
omfang, det var muligt.
(34) Den indonesiske eksporterende producent påstod, at Kommissionen
burde have beregnet separate normale værdier og separate dumping-margener for sekundære og tertiære kvaliteter af den pågældende vare.Selskabet hævdede, at det ved at afgive separate oplysninger for
forskellige underkvaliteter havde fulgt anvisningerne i spørgeskemaet,
da det fandt, at de tekniske specifikationer for varer af sekundær ogtertiær kvalitet var forskellige, og at der i øvrigt skelnedes mellemdisse kvaliteter i selskabets optegnelser. Selskabet meddelte også
forskellige produktionsomkostninger for de forskellige kvaliteter,
angiveligt på grundlag af et omkostningsberegningssystem, derfordelte omkostningerne med henblik på at gøre det muligt at genvindeomkostningerne for de lavere kvaliteter. Desuden påstod selskabet, at
sammenligningen mellem grupperede underkvaliteter ikke var rele-
vant.
(35) Det konstateredes, at selskabet hverken fulgte rapporteringsanvis-
ningerne i spørgeskemaet eller dets egne optegnelser som stillet tilrådighed for Kommissionen for så vidt angik klassificeringen af lavere
kvaliteter. Uanset ovenstående blev der foretaget en yderligere
undersøgelse af de produktionsomkostninger for de forskelligekvaliteter, som selskabet havde oplyst i besvarelsen af spørgeskemaet.I denne forbindelse blev det fastslået, at disse produktionsomkost-
ninger for varer af sekundær og tertiær kvalitet ikke på rimelig vis
afspejlede omkostningerne i forbindelse med produktion og salg af denpågældende vare, jf. artikel 2, stk. 5, i grundforordningen. Faktisk
indeholdt de oplyste produktionsomkostninger for varer af lavere
kvalitet ikke omkostninger til arbejdskraft og afskrivninger, fasteudgifter samt salgs-, general- og administrationsomkostninger (SGA-omkostninger). Det konstateredes desuden, at selskabets påstande om,
at det fastsatte sine priser, så de blot dækkede omkostningerne, ikke
var i overensstemmelse med de afgivne oplysninger, som viste storefortjenester for lavkvalitetsvarerne. Det blev desuden ikke bestridt, atselskabets mål var at fremstille polyesterfibre af bedste kvalitet. Dette
indebar, at de faktiske fremstillingsomkostninger for alle typer
polyesterfibre, uanset kvalitet, var de samme. Produktionsomkost-ningerne blev derfor genberegnet på grundlag af de faktiske omkost-
ninger, der afholdtes i undersøgelsesperioden, som derefter blev
divideret med den samlede fremstillede mængde for at nå frem til degennemsnitlige produktionsomkostninger.
(36) I henhold til den metode, der er beskrevet i forordningen om
midlertidig told, blev de reviderede produktionsomkostninger derefteranvendt til at kontrollere, om hjemmemarkedspriserne blev opnået i
normal handel. Hvor dette fandtes at være tilfældet, blev hjemme-
markedspriserne benyttet til at fastsætte den normale værdi. I andretilfælde blev den normale værdi beregnet. På dette grundlag blevresultatet ikke påvirket af, om de angiveligt forskellige lavere
kvaliteter blev grupperet sammen eller ikke. Det accepteredes
imidlertid, at selskabet havde en vis produktion af lavere kvalitet af!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 6
den pågældende vare, og spørgsmålet blev behandlet som et sammen-
ligningsanliggende.
(37) Den samme indonesiske eksporterende producent hævdede, at de
general- og administrationsudgifter, der blev benyttet ved beregningen
af den normale værdi, skulle have været fordelt på det samlede salg for
den afdeling, der fremstillede den pågældende vare, herunder detinterne salg.
(38) Denne påstand blev afvist, da udgifterne påløb ved salg til uafhængige
kunder og ikke ved interne overførsler til andre afdelinger, derforarbejder den pågældende vare yderligere.
(39) Den samme i ndonesiske eksporterende producent hævdede, at
Kommissionen burde have benyttet de varespecifikke SGA-omkost-ninger ved beregningen af den normale værdi og ikke de samledeSGA-omkostninger for den afdeling, der fremstillede den pågældende
vare.
(40) Denne påstand blev afvist, da selskabet ikke fremlagde den nødven-
dige dokumentation, som ville have gjort det muligt at foretage enkorrekt verifikation af de varespecifikke SGA-omkostninger ved
undersøgelsen på stedet. Den samlede fordeling af afdelingens
SGA-udgifter blev derfor fastholdt.
(41) Den samme i ndonesiske eksporterende producent hævdede, at
Kommissionen havde inkluderet visse identificerbare eksportudgifter
i omkostningerne for den på hjemmemarkedet solgte vare i forbindelsemed beregningen af den normale værdi.
(42) Påstanden blev godtaget, og fordelingen af SGA-omkostningerne blev
ændret på grundlag af de regnskaber, der blev indgivet sammen medbesvarelsen af spørgeskemaet, og benyttet ved kontrollen, forudsat atdet var klart angivet, at de pågældende regnskabsposter havde
forbindelse med eksport.
(43) Den samme i ndonesiske eksporterende producent hævdede, at
Kommissionen ikke burde have tildelt den pågældende vare SGA-
omkostningerne for en organisatorisk enhed i selskabet, som angiveligt
beskæftigede sig med aktiviteter på finansmarkedet, da denne enhedvar et separat fortjenstcenter og ikke handlede som en centralleverandør af tjenesteydelser for andre afdelinger.
(44) Denne påstand blev afvist. Selskabet fremlagde ikke bevis for, at den
pågældende organisatoriske enhed var en enhed, som var uafhængig afdriftsenhederne, eller at den handlede som et fortjenstcenter. Isærhenvistes der ikke i selskabets reviderede regnskaber til aktiviteter på
finansmarkedet gennemført af et uafhængigt fortjenstcenter. De
dokumenter, som selskabet stillede til rådighed, viste faktisk, at denpågældende organisatoriske enhed var centralt involveret i selskabets
aktiviteter som defineret i de reviderede regnskaber. Dets aktiviteter
var dem, der normalt gennemføres af et hovedkontor. Tildelingen afdenne enheds SGA-udgifter til den pågældende vare blev derforopretholdt ved beregningen af den normale værdi.
(45) Den samme i ndonesiske eksporterende producent hævdede, at
Kommissionen ikke burde have fordelt den ovennævnte organisatori-ske enheds renteudgifter på den pågældende vare. Selskabet fremførte,
at de lån, der var angivet for denne enhed, finansierede aktiviteter på
finansmarkederne og investeringer i datterselskaber. Ifølge selskabethavde disse lån derfor ikke forbindelse med fremstillingen og salget afden pågældende vare, og en tilskrivelse til de forskellige driftsenheder
ville være forkert. Det blev yderligere fremført, at den afdeling, der
beskæftigede sig med fremstilling og salg af den pågældende vare, selvdækkede sine finansieringsbehov.
(46) Denne påstand blev afvist, fordi denne organisatoriske enheds
aktiviteter som nævnt i betragtning 44 var de samme, som normalt
udføres af et hovedkontor. Desuden fremlagde selskabet ingentilfredsstillende dokumentation for, at lånene ikke var brugt til at
finansiere de forskellige driftsenheders aktiviteter. Endelig blev den
afgivne forklaring om finansieringen af fremstillings- og finans-markedsaktiviteterne ikke bekræftet af selskabets reviderede regn-skaber.
(47) Ved undersøgelsen af påstandene vedrørende disse finansielle udgifter
blev det fastslået, at selskabet indgik kurssikringsordninger for at!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 7
begrænse valutakursrisikoen i forbindelse med ovennævnte lån. Disse
kurssikringstransaktioner medførte en årlig omkostning i form af enpræmie. Skønt selskabet krævede, at denne omkostning ikke skulletilskrives den pågældende vare af de i betragtning 45 nævnte årsager,
fandt Kommissionen, at disse omkostninger skulle inkluderes i
SGA-udgifterne og fordeles på alle varer på grundlag af selskabetssamlede omsætning. Desuden blev en anmodning om at tage hensyn tilkursgevinster på kurssikringstransaktioner afvist, da sådanne kurs-
gevinster ikke tages i betragtning i antidumpingundersøgelser, uanset
om de realiseres eller ej.
(48) Den samme indonesiske eksporterende producent fremførte, at hvis
renteudgifterne blev tildelt de forskellige driftsenheder, skulle de
udlignes med tilsvarende indtægter.
(49) Denne påstand blev accepteret, såfremt den vedrørte indtægter fra
kortfristede indskud af kapital. Salgs-, general- og administrations-
omkostningerne blev derfor justeret, før de blev benyttet til at beregne
den normale værdi og til at fastslå, om salget havde fundet sted inormal handel.
3.2.3. Eksportpris
(50) Der blev ikke fremført krav i forbindelse med fastsættelsen af
eksportprisen. Konklusionerne i forordningen om midlertidig told
bekræftes derfor.
3.2.4. Sammenligning
(51) Som anført i betragtning 36 krævede en eksporterende producent, at
der skulle tages hensyn til kvalitetsforskelle mellem de fremstilledevarer. Under de foreliggende omstændigheder fandtes det passende at
foretage en særlig justering af den normale værdi for lavere kvalitet.
(52) Efter vedtagelsen af de midlertidige foranstaltninger fremførte en
indonesisk eksporterende producent, at Kommissionen burde haveberegnet kreditomkostningerne ved eksportsalg på grundlag af de
faktiske udgifter, som selskabet havde afholdt ved diskontering af
remburser. Selskabet påstod yderligere, at renten ved eksportsalg varlavere end ved hjemmemarkedssalg i samme valuta.
(53) Denne påstand blev afvist, fordi der i henhold til artikel 2, stk. 10, litra
g), i grundforordningen kun kan foretages en justering for forskelle i
omkostningerne ved at yde kredit i forbindelse med det pågældendesalg, »forudsat at dette er en faktor, der tages i betragtning vedfastsættelse af salgspriserne«. I sin besvarelse af spørgeskemaet gav
selskabet ingen oplysninger om kreditrentesatserne i forbindelse med
eksportsalg, selv om der udtrykkelig blev bedt herom i spørgeskemaet.Påstanden om, at kreditrenten var lavere ved eksportsalget end ved
hjemmemarkedssalget, der begge fandt sted i samme valuta, kunne
derfor ikke verificeres, da denne faktor var ukendt på kontroltids-punktet.
3.2.5. Dumpingmargen
(54) Sammenligningen mellem den som fornødent reviderede vejede
gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksport-
pris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for begge de
undersøgte eksporterende producenter, som indgik i stikprøven.
(55) Dumpingmargenen for et undersøgt selskab blev revideret. Den vejede
gennemsnitlige dumpingmargen, der i henhold til artikel 9, stk. 6, i
grundforordningen beregnedes for de samarbejdende selskaber, somikke indgik i stikprøven, blev derfor også justeret. De revideredeberegninger har imidlertid ikke påvirket den dumpingmargen, der blev
fastsat for de ikke-samarbejdsvillige selskaber, som bekræftes. De
endelige dumpingmargener udgør følgende af cif-importprisen, ufor-toldet:
— Undersøgte eksporterende producenter i stikprøven:
— P .T. Indorama Synthetics Tbk.: 8,4 %
— P .T. Panasia Indosyntec: 14,8 %!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 8
— Samarbejdende eksporterende producenter, der ikke indgik i
stikprøven:
— P .T. GT Petrochem Industries Tbk. 14,0 %
— P .T. Susilia Indah Synthetic Fiber Industries: 14,0 %
— P .T. Teijin Indonesia Fiber Corporation Tbk.: 14,0 %
—Ikke-samarbejdende eksporterende producenter: 20,8 %.
3.3. Thailand
3.3.1. Normal værdi
(56) Efter vedtagelsen af midlertidige foranstaltninger fremførte en
eksporterende producent, som ikke førte separate regnskaber forsalgsomkostningerne for hver færdigvare, at Kommissionen burde
have godtaget de detaljerede modelspecifikke beregninger af pro-
duktionsomkostningerne, som var udarbejdet netop med henblik påbesvarelsen af spørgeskemaet.
(57) Denne eksporterende producent fremførte yderligere efter indførelsen
af de midlertidige foranstaltninger, at den lagerværdi ved udgangen af
undersøgelsesperioden, der fremgik af selskabets månedlige interneforvaltningsresultater, var blevet beregnet på grundlag af en forventetmarkedsværdi snarere end på grundlag af omkostningerne, og at det
derfor ikke var rimeligt at benytte dette tal for produktionsomkost-
ningerne.
(58) Selskabet fremførte også, at det ville have været mere hensigtsmæssigt
at fastsætte produktionsomkostningerne på grundlag af ultimolager-
tallet ved udgangen af finansåret end på grundlag af ultimolagertallet
ved udgangen af undersøgelsesperioden, da tallet for ultimolageret vedårets udgang var revideret, vedrørte ni måneder af undersøgelses-
perioden i stedet for tre måneder og mindede om de produktions-
omkostninger, som selskabet specifikt havde beregnet for de første nimåneder af undersøgelsesperioden.
(59) Desuden mente det, at der burde være benyttet månedlige produktions-
omkostninger på grund af svingende råvareomkostninger og valuta-
kurser samt det forhold, at der i visse måneder ikke blev foretageteksport til Fællesskabet.
(60) Det konstateredes imidlertid, at de specifikt beregnede omkostninger
ikke var i overensstemmelse med visse ultimolagerværdier, som denne
eksporterende producent havde opgivet i sin besvarelse af spørge-skemaet, på grund af den benyttede metode for værdifastsættelse aflagerbeholdningerne, nemlig den laveste værdi af enten de gennem-
snitlige omkostninger eller den realiserbare nettoværdi.
(61) Den eksporterende producent havde i besvarelsen af spørgeskemaet
benægtet, at der fandtes forvaltningsregnskaber for den pågældendevare, og under kontrolbesøget blev der ikke indhentet eller kontrolleret
interne forvaltningsresultater vedrørende værdien af ultimolagrene.
(62) For så vidt angår de angiveligt reviderede lagertal blev der under
kontrolbesøget ikke fremskaffet tidsplaner for vurderingen af ultimo-lagrenes værdi ved finansårets afslutning, selv om der blev bedt om
sådanne planer, og det var derfor ikke muligt at fastslå den faktisk
benyttede metode for værdiansættelse af lagerbeholdningerne eller atverificere enhedsværdierne af lagerbeholdningerne efter varetype ellersamlet ved årets udgang.
(63) Under disse omstændigheder fandtes det, at de specifikt beregnede
månedlige og årlige produktionsomkostninger ikke var pålidelige.Værdien af ultimolagerbeholdningerne ved undersøgelsesperiodensudløb, der ifølge alle oplysninger, som Kommissionen havde modtaget
indtil afslutningen af kontrolbesøget, var baseret på den laveste værdi
af enten omkostningerne eller nettoværdien ved salg, bør derforfastholdes som produktionsomkostningerne i forbindelse med fast-
sættelsen af den normale værdi.
(64) Krav fra en anden eksporterende producent om justeringer af dens
SGA-omkostninger blev afvist, hvor der allerede var taget hensyn til de!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 9
pågældende poster eller for finansielle udgifter og indtægter og visse
gebyrer og skatter, fordi kravene ikke var i overensstemmelse medselskabets besvarelse af spørgeskemaet.
(65) Den samme eksporterende producent hævdede, at visse returnerede
varer og salgsrabatter skulle være fratrukket hjemmemarkedssalget.
Påstanden vedrørende returnerede varer blev afvist, da de returneredevarer ikke vedrørte salget i undersøgelsesperioden, og de relevantemængder ikke havde været opført på listen over salgstransaktioner.
Påstanden vedrørende salgsrabatter blev afvist, da der for visse rabatter
ikke blev påvist nogen direkte forbindelse med de relevante salgs-transaktioner før afslutningen af kontrolbesøget, mens der for andre
rabatter ikke var fremsat noget krav i den eksporterende producents
besvarelse af spørgeskemaet. Det tal for nettosalget, der blev benyttettil at fastsætte andelen af SGA-omkostninger for undersøgelses-perioden, blev imidlertid forhøjet, så det var konsekvent.
(66) To eksporterende producenter fremførte, at sammenligningen af
priserne med produktionsomkostningerne med henblik på at fastslå,om salget havde fundet sted i normal handel, burde ske kvartalsvis. Deanførte, at både råvarepriserne og salgspriserne faldt væsentligt i løbet
af undersøgelsesperioden, og at det derfor for at sikre en rimelig
sammenligning var nødvendigt at foretage en kvartalsvis vurdering af,hvorvidt salget havde fundet sted i normal handel. Dette aspekt blev
undersøgt, og beregningen blev justeret til et kvartalsvist grundlag.
(67) To eksporterende producenter hævdede, at omkostninger til teknisk
bistand skulle tildeles på grundlag af omsætningen i forbindelse medberegningen af de indenlandske SGA-omkostninger, som skulle indgå
i produktionsomkostningerne. Dette argument blev accepteret.
(68) Tre eksporterende producenter fremførte, at det ikke var berettiget at
se bort fra kursgevinster og kurstab fra deres SGA-omkostninger.Generelt blev der ikke taget hensyn til kursgevinster og kurstab, da
Kommissionen benyttede de valutakurser, der var gældende på
fakturadatoen. I det omfang, disse kursgevinster og kurstab opstodsom følge af køb af råvarer, justerede Kommissionen dog beregnin-gerne af den normale værdi for at tage hensyn til de pågældende
kursgevinster og kurstab. En af disse eksporterende producenter
hævdede derefter, at beregningen af kursgevinsten i SGA-udgifterneskulle have været baseret på reviderede tal. Dette blev imidlertid ikke
godtaget, da der ikke blev modtaget angiveligt reviderede tal før sent i
undersøgelsesforløbet, hvor disse tal ikke længere kunne kontrolleres.
3.3.2. Eksportpris
(69) Der blev ikke fremført krav i forbindelse med fastsættelsen af
eksportprisen. Konklusionerne i forordningen om midlertidig told
bekræftes derfor.
3.3.3. Sammenligning
(70) To eksporterende producenter anmodede om en sammenligning af
eksportprisen med den normale værdi på kvartalsvist grundlag, og enanmodede om en sammenligning på månedligt grundlag. Anmodnin-gen blev imødekommet for de eksporterende producenter, som
ønskede et kvartalsvist grundlag, og afvist for den tredje eksporterende
producent, for hvilken der ikke kunne fastsættes en pålidelig normalværdi på månedligt/kvartalsvist grundlag.
(71) En eksporterende producent fremførte, at der burde indrømmes en
justering for fragtomkostninger for returnerede varer. Denne påstandblev imidlertid afvist, da det ikke fandtes relevant at inkludere enjustering for indenlandske returfragtomkostninger, hvis salget helt eller
delvist blev ophævet.
(72) Den samme eksporterende producent anmodede om, at der blev
indrømmet en justering for teknisk bistand, men dette blev afvist, daden tekniske bistand ikke blev ydet som følge af en kontraktmæssig
eller retlig forpligtelse.
(73) To eksporterende producenter påstod, at der eksisterede forskellige
handelsled for eksportsalget og hjemmemarkedssalget af den
pågældende vare. Dette blev accepteret, men da der ikke kunne sættes
tal på de eksisterende forskelle i handelsled, fordi de relevantehandelsled ikke fandtes på hjemmemarkedet, blev der indrømmet en!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 10
særlig justering i henhold til artikel 2, stk. 10, litra d), nr. ii), i
grundforordningen.
(74) To eksporterende producenter hævdede, at der burde indrømmes dem
en justering for valutaomregning, da valutabevægelserne ifølge disseproducenter havde været betydelige (over 10 %) og havde fundet stedover en periode på fem måneder. Dette blev ikke accepteret, da
Kommissionen fandt, at valutabevægelserne var svingende og ikke
afspejlede vedvarende bevægelser.
3.3.4. Dumpingmargen
(75) Sammenligningen mellem den, i givet fald reviderede, vejede
gennemsnitlige normale værdi og den vejede gennemsnitlige eksport-
pris pr. varetype ab fabrik viste, at der forekom dumping for alle de
undersøgte eksporterende producenter.
(76) Efter ændringer af beregningerne i overensstemmelse med de nævnte
undersøgelsesresultater blev dumpingmargenerne for et selskab og engruppe selskaber revideret. Dumpingmargenen for alle ikke-sam-arbejdsvillige selskaber, der er fastsat til den højeste dumpingmargen,
der er konstateret for en samarbejdende selskab, blev følgelig også
revideret. De endelige dumpingmargener udgør følgende af cif-import-prisen, ufortoldet:
— Indo Poly (Thailand) Ltd. 15, 5 %
— Teijin Polyester (Thailand) Ltd. 26,9 %
— Teijin (Thailand) Ltd. 26,9 %
— Tuntex (Thailand) Public Co. Ltd. 27,7 %
— Ikke-samarbejdende eksporterende producenter 27, 7 %.
4.SKADE
4.1. Proceduremæssige spørgsmål
(77) Thailands regering og en eksporterende producent i Indonesien
hævdede, at de ikke-fortrolige sammendrag af oplysninger fra nogleproducenter i Fællesskabet, der indgik i definitionen af EF-erhvervs-
grenen, ikke var fuldstændige eller tilstrækkelig detaljerede til, at de
effektivt kunne udøve deres ret til at forsvare sig. De fremførte derfor,at det var en overtrædelse af WTO’ s antidumpingaftale og artikel 19 igrundforordningen, at Kommissionen ikke havde taget dette i
betragtning.
(78) Med hensyn til denne påstand skal det bemærkes, at disse parter blev
fuldt underrettet i overensstemmelse med artikel 19, stk. 4, i
grundforordningen. Meddelelsen omfattede de generelle oplysningerog de detaljerede beviser, som lå til grund for Kommissionensundersøgelsesresultater. Kommissionen anmodede desuden de
pågældende EF-producenter om at afgive yderligere ikke-fortrolige
oplysninger. De pågældende fællesskabsproducenter afgav disseikke-fortrolige oplysninger efter Kommissionens endelige underret-ning af de interesserede parter, der havde fuld adgang til oplysningerne
og derfor havde mulighed for at forsvare sig. Selv hvis en af de
pågældende EF-producenter blev udelukket fra definitionen aferhvervsgrenen i Fællesskabet som ønsket af de ovennævnte parter,
ville en sådan udvikling under alle omstændigheder ikke have påvirket
de samlede konklusioner om EF-erhvervsgrenens situation. Det blevfaktisk fastslået, at en sådan udelukkelse hverken ville påvirkeudviklingen af de økonomiske indikatorer for EF-erhvervsgrenen eller
dennes situation, da den pågældende fællesskabsproducents produk-
tion var lille i forhold til den samlede produktion for de øvrigeproducenter i EF-erhvervsgrenen.
4.2. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(79) Den thailandske regering og en indonesisk eksporterende producent
fremførte, at EF-erhvervsgrenens produktionsmængde som angivet i
betragtning 64 i forordningen om midlertidig told var overdrevet.Nærmere bestemt understregede de, at det var fastslået, at de syv!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 11
samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet, som indgik i definitio-
nen af EF-erhvervsgrenen, tegnede sig for omkring 85 % af densamlede produktion i Fællesskabet, mens det af klagen fremgik, at deni klagende producenter tegnede sig for samme andel af den samlede
produktion i Fællesskabet.
(80) Det blev desuden fremført, at to klagende fællesskabsproducenter, som
var omfattet af definitionen af EF-erhvervsgrenen, var forret-ningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i et af depågældende lande. Ifølge Kommissionens konsekvente praksis burde
disse to producenter udelukkes fra EF-erhvervsgrenen.
(81) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens repræsentativitet skal det
bemærkes, at på den ene side omfattede oplysningerne i klagen 10måneder i 1998. Disse oplysninger blev ekstrapoleret, så de dækkede
en periode på 12 måneder. På dette grundlag tegnede de ni klagende
selskaber sig faktisk for omkring 89 % af den samlede produktion iFællesskabet i 1998. På grundlag af de oplysninger, der blev modtageti løbet af nærværende undersøgelse, og som blev kontrolleret for de
syv samarbejdsvillige producenter i Fællesskabet, der udgør EF-
erhvervsgrenen, viste undersøgelsen på den anden side, at disseselskaber tegnede sig for ca. 85 % af den samlede produktion iFællesskabet i 1998. Den andel af den samlede produktion i
Fællesskabet, som EF-erhvervsgrenen ifølge betragtning 64 i forord-
ningen om midlertidig told tegner sig for, bekræftes derfor.
(82) Det skal understreges, at bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra a), i
grundforordningen ikke kræver en automatisk udelukkelse af pro-
ducenter i Fællesskabet fra EF-erhvervsgrenen, når de er forret-
ningsmæssigt forbundet med berørte eksporterende producenter. Ifølgedenne artikel kan der ved udtrykket »erhvervsgren i Fællesskabet«forstås de øvrige producenter, når det konstateres, at visse producenter
er forretningsmæssigt forbundet med eksportørerne. Situationen bør
derfor undersøges fra sag til sag i lyset af artikel 4, stk. 2, igrundforordningen. Producenter i Fællesskabet, som er forret-ningsmæssigt forbundet med eksportører, skal udelukkes fra defini-
tionen af EF-erhvervsgrenen, hvis denne forbindelse fører til, at den
pågældende producent opfører sig anderledes end andre producenter.
(83) I denne forbindelse fremgik det af undersøgelsen, at de to pågældende
fællesskabsproducenter ikke opførte sig anderledes end andre pro-
ducenter, som ikke var forretningsmæssigt forbundet med de
pågældende eksporterende producenter. De støttede fuldt ud klagen,der førte til indledningen af den igangværende procedure, og deltogaktivt i undersøgelsen. Under kontrolbesøget og på grundlag af de
foreliggende beviser blev der endvidere ikke konstateret vedtægtsmæs-
sige eller organisatoriske begrænsninger indført af aktionærerne i detpågældende land med hensyn til de pågældende to selskabersdriftsmæssige og forretningsmæssige beslutninger. Endelig fremlagde
Thailands regering og ovennævnte eksporterende producent ikke
beviser for en sådan begrænsende kontrol. Det bekræftedes derfor, atde to fællesskabsproducenter ikke skulle udelukkes fra definitionen af
produktionen i Fællesskabet og derfor fra erhvervsgrenen i Fælles-
skabet. Da der ikke blev modtaget andre bemærkninger vedrørendedefinitionen af EF-erhvervsgrenen, bekræftes konklusionerne ibetragtning 64 i forordningen om midlertidig told.
4.3. Skadesanalyseperiode
(84) Indonesiens regering hævdede, at for at få en meningsfuld vurdering af
de udviklingstendenser, der ligger til grund for konklusionerne om
skade, skulle oplysningerne vedrørende de undersøgte indikatorer
fastsættes på grundlag af tolvmåneders perioder fra 1996 i over-ensstemmelse med undersøgelsesperioden.
(85) Det skal bemærkes, at undersøgelsesperioden dækker de sidste ni
måneder af 1998 og de første tre måneder af 1999. Undersøgelsen af
indikatorer for kalenderårene 1996 til 1998 dækker også tre fjerdedele
af undersøgelsesperioden. Sammenligningen mellem tallene for 1998og undersøgelsesperioden viser derfor simpelthen virkningen af førstekvartal 1999 på disse indikatorer og kan ikke anses for at underkende
undersøgelsen af den udvikling, der er konstateret på grundlag af disse
indikatorer. Denne påstand blev derfor afvist.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 12
(86) Indonesiens regering fremførte endvidere, at skadesvurderingsperio-
den, der omfattede tiden fra 1996 til undersøgelsesperioden, varforskellig fra den periode, hvor dumpingen blev vurderet, dvs.undersøgelsesperioden. Da disse to perioder ikke var sammenfaldende,
fandt Indonesiens regering, at konklusionerne om skade var retligt
mangelfulde. Det blev desuden fremført, at hvis grundlaget forbedømmelsen af skade blev fastsat til 1998, ville udviklingen haveværet væsentligt forskellig for alle indikatorer.
(87) Formålet med skadesundersøgelsen er at vurdere virkningen af
dumpingimporten på EF-erhvervsgrenens økonomiske situation iundersøgelsesperioden. Dette indebærer, at der konstateres skade iundersøgelsesperioden. For at foretage en sådan analyse bestemmes
udviklingen i en række indikatorer på grundlag af oplysninger for et
antal år forud for undersøgelsesperioden. En sammenligning afindikatorer mellem undersøgelsesperioden og et specifikt tidligere årsom foreslået af Indonesiens regering påvirker derfor ikke de deraf
følgende analyseresultater. Det er udviklingen i indikatorerne over en
årrække frem til undersøgelsesperioden og ikke en absolut sammen-ligning mellem tallene for undersøgelsesperioden og et givet tidligereår, som er relevant i forbindelse med at nå frem til en konklusion om
skade.
4.4. Forbruget i Fællesskabet
(88) To eksporterende producenter fremførte, at oplysningerne om for-
bruget i Fællesskabet i betragtning 65 i forordningen om midlertidig
told i betydelig grad var fejlagtige. Navnlig fremførte de, at tallene forEF-erhvervsgrenens produktion, salg og lagre ikke kunne stemme
overens. De påstod desuden, at Kommissionen ikke oplyste, hvad der
lå til grund for fastsættelsen af de ikke-samarbejdsvillige EF-pro-ducenters salg.
(89) For så vidt angår overensstemmelsen med forbrugstallene skal det
bemærkes, at en fællesskabsproducent, som var forretningsmæssigt
forbundet med et selskab i EF-erhvervsgrenen, lukkede før undersø-
gelsesperioden. Der kunne derfor ikke fremskaffes pålidelige oplys-ninger fra dette selskab om dets produktion og produktionskapacitet.For så vidt angår oplysninger om salg og lagre fandt dette selskabs salg
udelukkende sted gennem det forretningsmæssigt forbundne selskab,
som tilhørte EF-erhvervsgrenen. Der blev derfor indhentet pålideligeoplysninger om salg og lagre fra sidstnævnte selskab for hele den
betragtede periode, og oplysningerne blev behørigt afstemt.
(90) Endelig foretog Kommissionen i forordningen om midlertidig told et
skøn over de ikke-samarbejdende EF-producenters salg på grundlag afde foreliggende faktiske oplysninger. For en ikke-samarbejdendeproducent blev tallene i dens delvise besvarelse af Kommissionens
spørgeskema benyttet, mens tallene i klagen blev benyttet for de
øvrige.
(91) På grundlag af ovenstående redegørelse bekræftes tallene for forbruget
i betragtning 65 i forordningen om midlertidig told.
4.5. Import af syntetiske polyesterfibre til Fællesskabet fra de
pågældende lande
4.5.1. Kumulativ vurdering af importen
(92) Nogle eksporterende producenter fremførte, at importen af polyester-
fibre fra Thailand ikke skulle vurderes kumulativt med importen fraAustralien og Indonesien, da de udjorde under 1 % af forbruget i 1996
og 1997.
(93) I forbindelse med kumulering finder Kommissionen, at en vurdering
af, hvorvidt importen fra et land omfattet af en antidumping-undersøgelse er ubetydelig, kun bør finde sted i undersøgelses-
perioden. Såvel dumpingmargener som tilstedeværelsen af skade
fastsættes i undersøgelsesperioden. Da importen fra Thailand ikke varubetydelig i denne periode, blev påstanden afvist.
4.5.2. Prisunderbud
(94) Nogle eksporterende producenter påstod, at Kommissionen ikke tog
hensyn til kvalitetsforskelle mellem typer af polyesterfibre ved!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 13
prisunderbudsfastsættelsen, hvilket førte til fejlagtige resultater. Efter
deres opfattelse burde prissammenligningen foretages separat for vareraf bedste og af lavere kvaliteter samt for genbrugte polyesterfibertyper.De hævdede også, at der burde være indrømmet en justering for
handelstrin, da deres salg hovedsagelig gik til grossister og
distributører, mens EF-erhvervsgrenen hovedsagelig solgte polyester-fibre til de endelige brugere.
(95) Efter disse påstande blev priserne sammenlignet separat for polyester-
fibre af lavere kvalitet og genbrugte polyesterfibre, og Kommissionenfandt, at der burde indrømmes en justering for forskelle i handelstrinfor alle eksporterende producenter, herunder producenter som kun
solgte til grossister og distributører. Denne prissammenligning førte til
svagt højere underbudsmargener end på det foreløbige niveau forAustralien og til svagt lavere margener for Indonesien og Thailand.Ved hensyntagen til begge de nævnte påstande viste de reviderede
beregninger af underbuddet, at det udgjorde mellem 24,9 % og 46,8 %
af EF-erhvervsgrenens omsætning for de pågældende lande og mellem17,7 % og 61 % for individuelle selskaber.
4.6. EF-erhvervsgrenens økonomiske situation
4.6.1. Generelt
(96) Thailands regering og en eksporterende producent hævdede på
grundlag af en fortolkning af WTO’ s antidumpingaftale, at undersø-gelsen af EF-erhvervsgrenens økonomiske situation kræver enevaluering af alle relevante økonomiske faktorer og forhold, der har
betydning for denne erhvervsgrens situation, herunder faktorer som
produktivitet, afkast af investeringer, størrelsen af den faktiskedumpingmargen, negative følger for likviditet, lønninger og vækst.
(97) De anfægtede desuden nøjagtigheden af oplysningerne om visse
skadesfaktorer i forordningen om midlertidig told. De mente, at skøntde syv EF-producenter, som udgjorde EF-erhvervsgrenen i denneundersøgelse, var de samme som i en tidligere undersøgelse, var
oplysningerne om visse skadesfaktorer forskellige. De anmodede
derfor om offentliggørelse af navnene på de selskaber, der deltog i dentidligere procedure.
(98) Det skal i denne forbindelse erindres, at artikel 3, stk. 5, i
grundforordningen anfører en række faktorer og økonomiske indika-torer, og Kommissionen indhentede oplysninger, som gør den i standtil at overveje alle faktorer og forhold, der var afgørende for en
meningsfuld analyse af EF-erhvervsgrenens situation. Det følger heraf,
at påstanden om, at Kommissionens analyse ikke var fuldstændig, ikkeer korrekt.
(99) Det bekræftes, at de syv fællesskabsproducenter, som udgjorde
EF-erhvervsgrenen i den tidligere procedure, ikke var de samme
som i den nuværende procedure. Anmodningen om oplysning omderes navne kunne imidlertid ikke imødekommes, da Thailands
regering og den pågældende eksporterende producent ikke var
interesserede parter i den tidligere procedure.
4.6.2. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(100) Den australske regering anfægtede den metode, Kommissionen havde
benyttet til at vurdere EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet for
den pågældende vare. Efter den australske regerings opfattelse blev
faldet i produktionskapacitet på 7 % fastsat for den kapacitet, derbenyttedes til fremstilling af andre varer, og var derfor ukorrekt.
Australiens regering fandt, at produktionskapaciteten for polyesterfi-
bre udelukkende burde have været vurderet for den faktiske produktionaf de polyesterfibre, som var omfattet af undersøgelsen.
(101) Under alle omstændigheder fandt den australske regering, at faldet i
EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet ikke var foreneligt med en
konklusion om væsentlig skade: for det første fordi denne reduktionikke tillod EF-erhvervsgrenen at deltage i den betydelige vækst på
markedet (+ 27 %) i den pågældende periode, og for det andet fordi
kapacitetsbegrænsningen skyldtes, at produktionen blev omlagt tilvarer, der var mere rentable end polyesterfibre.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 14
(102) For så vidt angår vurderingen af produktionskapaciteten skal det
understreges, at den pågældende vare fremstilles på samme pro-duktionslinjer som andre varer i samme kategori. Det er derfor umuligtog meningsløst direkte at identificere den faktiske kapacitet, der
udelukkende er installeret med henblik på en enkelt vare i forhold til
alle de varer, som fremstilles på samme produktionslinjer. Vurderingenaf produktionskapaciteten for polyesterfibre var baseret på forholdetmellem den faktiske produktion af polyesterfibre og den samlede
produktion af alle varer, som fremstilledes på de samme produktions-
linjer. I modsætning til, hvad den australske regering hævdede, er derderfor taget hensyn til den faktiske produktion af polyesterfibre ved
vurderingen af produktionskapaciteten for denne vare.
(103) Det skal desuden bemærkes, at omlægningen fra produktion af
polyesterfibre til produktion af andre varer hovedsagelig var motiveretaf EF-erhvervsgrenens langsigtede tab på produktionen og salget af
polyesterfibre i en situation med fortsat illoyal konkurrence fra
dumpingimport og subsidieret import fra tredjelande. Kapacitetsmind-skelsen er derfor særlig relevant for fastsættelsen af skaden, men merespecifikt for analysen af årsagssammenhængen mellem dumping-
importen og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, og som er
omhandlet herunder.
(104) På dette grundlag finder Kommissionen, at den australske regerings
påstande er ubegrundede. De afgivne oplysninger, den beskrevne
metode for vurdering af produktionskapaciteten for polyesterfibre
samt konklusionerne i betragtning 72 til 74 i forordningen ommidlertidig told bekræftes derfor.
4.6.3. EF-erhvervsgrenens salgspriser
(105) Efter en mere detaljeret analyse af EF-erhvervsgrenens salgspriser
fandt Kommissionen, at tallene i tabellen i betragtning 76 i
forordningen om midlertidig told burde ændres en smule, nemligsåledes:
Gennemsnitlig salgspris 1996 1997 1998Undersøgelses-
perioden
EF-erhvervsgrenen — Indeks
(1996-100)100 92 92 88
(106) Nogle eksporterende producenter fremførte, at dette fald i EF-
erhvervsgrenens salgspriser skulle ses i lyset af det betydelige fald i
købsprisen for råmaterialer, navnlig i undersøgelsesperioden. Faldet isalgsprisen er derfor ikke en gyldig indikator for skade i det
foreliggende tilfælde.
(107) I denne forbindelse skal det præciseres, at det fald i produktions-
omkostningerne på 31 %, der nævnes i betragtning 79 i forordningenom midlertidig told, i virkeligheden skal læses som et fald på 31 % i
råvareomkostningerne. Kommissionen foretog en analyse af indvirk-
ningen af faldet i råvareomkostningerne på salgspriserne. Analysenviste, at ovennævnte fald i råvareomkostningerne for EF-erhvervs-grenen som helhed udgjorde ca. 23 % af de samlede produktions-
omkostninger eller 21 % af salgsprisen mellem 1996 og undersøgelses-
perioden. På dette grundlag bekræftes udsagnet i betragtning 79 iforordningen om midlertidig told om, at produktionsomkostningerne
faldt hurtigere end salgspriserne. Denne situation tillod faktisk en
rentabilitetsforøgelse på 10,7 procentpoint i absolutte tal i løbet af denbetragtede periode (fra – 4 % i 1996 til 6,7 % i undersøgelses-perioden).
(108) Kommissionen finder imidlertid, at udviklingen i EF-erhvervsgrenens
salgspriser skal ses i lyset af prisudviklingen i de pågældende lande.Som nævnt i betragtning 69 i forordningen om midlertidig told skal deterindres, at der konstateredes en konstant faldende udvikling for
polyesterfibre importeret fra de pågældende lande i løbet af den
betragtede periode. Faldet udgjorde helt op til 22 % i denne periode.Hvis EF-erhvervsgrenen havde fulgt denne udvikling, ville den stadighave haft tab på samme niveau som i 1996.
(109) Ved analysen af EF-erhvervsgrenens priser på fællesskabsmarkedet
skal det endelig erindres, at EF-erhvervsgrenen ikke nåede mind-!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 15
steniveauet for fortjeneste på 10 % i undersøgelsesperioden. Under
disse omstændigheder finder Kommissionen, at EF-erhvervsgrenenssalgspriser er en relevant skadesindikator, da de havde indflydelse påerhvervsgrenens situation.
4.6.4. EF-erhvervsgrenens rentabilitet
(110) Den australske regering påstod, at i mangel på oplysninger om
EF-erhvervsgrenens rentabilitet før forekomsten af dumpingimport
kunne der ikke foretages en korrekt vurdering af, hvorvidt den skade,der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, var væsentlig.
(111) Nogle eksporterende producenter påstod, at forbedringen af EF-
erhvervsgrenens rentabilitet ikke tydede på skade. Rentabiliteten blevfaktisk forbedret betydeligt i løbet af den betragtede periode, nemlig
fra et tab på omkring 4 % til en fortjeneste på over 6 %. De fremførte
yderligere, at den samlede fortjeneste, som EF-erhvervsgrenenopnåede i undersøgelsesperioden, ikke kunne øges yderligere meddet aktuelle varesortiment af råvarer og specialvarer, medmindre
EF-erhvervsgrenen fremstillede og solgte flere specielle typer
polyesterfibre.
(112) Det fremgik af den aktuelle undersøgelse, at den forbedrede
rentabilitet hovedsagelig skyldtes den omstruktureringsproces, somEF-erhvervsgrenen har gennemført, og de deraf følgende begræns-ninger af salgs-, general- og administrationsomkostningerne samt
faldet i råvarepriserne. Produktionsomkostningerne faldt hurtigere end
salgspriserne, således at EF-erhvervsgrenen igen kunne opnå for-tjeneste i 1998. Det blev ikke desto mindre understreget, at denne
forbedring af rentabiliteten muligvis kun er midlertidig, og alle
negative faktorer, navnlig en eventuel ugunstig udvikling i råvare-priserne, kan skade den nuværende rentabilitet. Denne erklæringstyrkes af, at de vigtigste råvarer, som anvendes i polyesterfiber-
industrien, i vidt omfang påvirkes af prisen på råolie.
(113) Det skal også bemærkes, at en forbedring af rentabiliteten i den
betragtede periode ikke automatisk giver anledning til at konkludere,
at EF-erhvervsgrenen ikke led væsentlig skade. Vurderingen af,hvorvidt den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, var væsentlig,kan ikke udelukkende baseres på rentabiliteten og heller ikke på en
sammenligning af rentabiliteten mellem 1996 og undersøgelses-
perioden. I grundforordningen opregnes en række faktorer, herunderdumpingimportens omfang og dumpingimportens indvirkning påpriserne på fællesskabsmarkedet for samme vare, og det præciseres,
at hverken en eller flere af disse faktorer nødvendigvis er udslags-
givende for en negativ afgørelse om skade.
(114) Som anført i betragtning 82 til 85 i forordningen om midlertidig told
vedrørende konklusionerne om EF-erhvervsgrenens økonomiskesituation, ansås den rentabilitet, som erhvervsgrenen havde opnået,ikke for at være en væsentlig indikator for den skade, som var forvoldt
EF-erhvervsgrenen. Der blev faktisk konstateret en negativ udvikling
for de fleste økonomiske indikatorer, der var relevante for denneerhvervsgren: markedsandel, produktionskapacitet, salgsmængde,
salgspriser, lagre, investeringer, beskæftigelse og betydeligt prisunder-
bud af dumpingimporten fra de pågældende lande.
(115) På grundlag af ovenstående, og da der ikke blev modtaget yderligere
bemærkninger vedrørende EF-erhvervsgrenens rentabilitet, bekræftes
konklusionen om, at rentabiliteten var utilstrækkelig i undersøgelses-perioden.
4.6.5. Markedsandel
(116) Det skal erindres, at EF-erhvervsgrenens markedsandel som nævnt i
betragtning 77 i forordningen om midlertidig told faldt betydeligt fra
1996 til undersøgelsesperioden, nemlig fra 68 % til 50,3 % af det
samlede fællesskabsmarked.
(117) Nogle eksporterende producenter fremførte, at EF-erhvervsgrenens tab
af markedsandel skal ses i lyset af de omkostningsulemper, den liderunder i forhold til de pågældende lande. Efter deres opfattelse kan detikke forventes, at erhvervsgrenen kunne bevare sin markedsandel, da
dens produktionsomkostninger er væsentligt højere end de pågældende
eksporterende producenters produktionsomkostninger.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 16
(118) Dette argument blev ikke anset for relevant i forbindelse med en
antidumpingundersøgelse. I en sådan undersøgelse skal det fastslås,om varer indføres til dumpingpriser og forvolder EF-erhvervsgrenenskade, hvilket var tilfældet i den foreliggende sag. Når dette er sagt,
kan de eksporterende producenter fuldt ud afspejle deres eventuelle
omkostningsfordele i salgspriserne, så længe dette sker på bådehjemmemarkedet og eksportmarkedet.
4.6.6. Konklusion
(119) På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at de nævnte
argumenter og påstande ikke kan ændre konklusionerne i forordningenom midlertidig told. Indholdet af betragtning 82 til 85 i forordningenom midlertidig told og konklusionen om, at EF-erhvervsgrenen led
væsentlig skade i undersøgelsesperioden, bekræftes derfor.
5.ÅRSAGSSAMMENHÆNG
5.1. Dumpingimportens følgevirkninger
(120) Den australske regering hævdede, at der ikke er bevis for, at den skade,
som er forvoldt EF-erhvervsgrenen, var forårsaget af de begrænsedemængder, der blev importeret fra Australien. Den australske regering
påstod, at importen fra Australien havde en markedsandel, der var for
begrænset (2 % af forbruget) til at have nogen indvirkning på prisernepå fællesskabsmarkedet. De måtte snarere følge den prisudvikling, derpåtvinges af de store erhvervsdrivende på fællesskabsmarkedet. Den
australske regering påstod således, at den eventuelle skade var
forårsaget af en stor import fra andre tredjelande.
(121) Tilsvarende hævdede den thailandske regering, at da importen fra
Thailand var ubetydelig i 1996 og 1997, kunne den ikke forvolde
skade for EF-erhvervsgrenen, og analysen af denne imports virkningerburde derfor foretages fra 1998.
(122) Den thailandske regering og en indonesisk eksporterende producent
fremførte, at i betragtning af de oplysninger, der var offentliggjort iforordningen om midlertidig told, var Kommissionens konklusion om,at EF-erhvervsgrenen var blevet svækket, forkert. Deres erklæring var
navnlig baseret på forbedringen af EF-erhvervsgrenens rentabilitet i
undersøgelsesperioden. Den var endvidere baseret på en analyse afmarkedsandele og indikatorer for salget, som vedrørte både denaktuelle undersøgelse og de tilsvarende indikatorer for 1996 fra
udløbsundersøgelsen vedrørende polyesterfibre fra Taiwan og Korea,
og som fremgår af Rådets forordning (EF) nr. 1728/1999 (
1).
(123) De samme parter hævdede yderligere, at nogle producenter, som
indgik i definitionen af EF-erhvervsgrenen, koncentrerede sig om at
fremstille specialvarer med stor fortjenstmargen. Det kunne derforikke konkluderes, at EF-erhvervsgrenen var særligt sårbar over forimporten fra Indonesien, som hovedsagelig består af regulære
polyesterfibre. Efter deres opfattelse tydede de meget høje fortjenester
på specialfibre på, at EF-erhvervsgrenen i vidt omfang er beskyttetmod virkningerne af importen.
(124) For så vidt angår de argumenter, der blev fremført af den australske
regering om dette lands markedsandel, skal det erindres, at importenfra Australien fandtes at være klart over de minimis-grænsen iundersøgelsesperioden. Det konstateredes desuden, at alle de betin-
gelser, som krævedes for en kumuleret analyse, var opfyldt. Under
disse omstændigheder fandtes bemærkninger vedrørende individuellelandes individuelle markedsandele i undersøgelsesperioden og itidligere år ikke at være relevante. Det samme gælder det tilsvarende
argument, der er fremført af den thailandske regering.
(125) Det skal desuden erindres, at priserne på polyesterfibre indført til
dumpingpriser fra alle de pågældende lande lå under EF-erhvervs-
grenens priser på fællesskabsmarkedet, hvilket havde en væsentlig
negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens økonomiske situation.Dette undersøgelsesresultatet styrkes af, at markedet for polyesterfibreer gennemsigtigt, og at prisforskelle eller lavpristilbud derfor kan have
en pristrykkende virkning.!B
(1) EFT L 204 af 4.8.1999, s. 3.2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 17
(126) Kommissionen finder yderligere, at den australske regering ikke
fremlagde beviser, der modsiger den foreløbige konklusion om, atEF-erhvervsgrenen blev påført væsentlig skade som følge af dumping-import til lave priser. Konklusionen om, at dumpingimporten isoleret
set har forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, bekræftes derfor.
(127) Udviklingen i EF-erhvervsgrenens rentabilitet blev analyseret detalje-
ret i betragtning 79 i forordningen om midlertidig told, og der er givet
yderligere oplysninger under punkt 4.6.4. I denne forbindelse skal det
bemærkes, at erklæringen om, at EF-erhvervsgrenen koncentrerer sigom polyesterfibertyper af høj værdi, ikke er korrekt. I undersøgelses-perioden udgjorde EF-erhvervsgrenens salg af polyesterfibre af
såkaldte råvaretyper, der hovedsagelig importeres fra de pågældende
lande, over 72 % af dens samlede salg. Dette undersøgelsesresultatfører derfor til en bekræftelse af konklusionen om, at EF-erhvervs-
grenen som helhed påvirkes af dumpingimport til lave priser.
(128) For så vidt angår gyldigheden af de oplysninger for 1996, der er udledt
af udløbsundersøgelsen vedrørende polyesterfibre fra Taiwan og
Korea, var de fællesskabsproducenter, som udgjorde EF-erhvervs-
grenen i denne udløbsundersøgelse som nævnt i betragtning 99 ikke desamme som de producenter, der udgør EF-erhvervsgrenen i denneprocedure. Det er derfor umuligt at fastslå en sammenhængende og
pålidelig udvikling på grundlag af de økonomiske indikatorer, der er
oplyst for 1996 i denne udløbsundersøgelse, og de tal for efterfølgendeår, der er oplyst i forbindelse med nærværende procedure. En sådanfremgangsmåde vil føre til fejlagtige og meningsløse resultater.
5.2. Andre faktorer
5.2.1. Svingninger i valutakurser
(129) Den australske regering fremførte, at Kommissionen ikke havde set på
de virkninger, som udsving i valutakurserne havde haft på import-
priserne fra Australien, og præciserede, at polyesterfibre importeret fra
Australien i undersøgelsesperioden havde nydt godt af en gunstigkursudvikling.
(130) I denne forbindelse skal det bemærkes, at importen fra dette land på
fællesskabsmarkedet blev faktureret i dollars, D-mark og pund og ikkei australske dollars. Den australske valutas paritet var derfor ikkerelevant for de foretagne konstateringer.
(131) Under alle omstændigheder skal det påpeges, at den australske valuta
faldt i værdi i de første syv måneder af undersøgelsesperioden ogderefter steg i løbet af de følgende fem måneder af undersøgelses-
perioden i forhold til dens værdi over for ecu/euro i den første måned
af undersøgelsesperioden. Den australske valuta udviste derfor ingenkonstant faldende tendens i undersøgelsesperioden.
5.2.2. Råvarepriser i eksportlandene
(132) Den thailandske regering fremførte yderligere, at Kommissionen ved
fastsættelsen af de thailandske importprisers indvirkning på EF-erhvervsgrenen burde have taget hensyn til det kraftige prisfald på
råvarer i Thailand.
(133) Kommissionen finder, at dette argument er irrelevant for analysen af
årsagen til den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen. Omkost-
ningerne til produktionsfaktorer i hvert eksportland er kun relevante i
forbindelse med konstateringen af, om der forekommer dumping. Denafgørende faktor i forbindelse med skade og årsagssammenhæng erden pris, som den pågældende importerede vare sælges til på
fællesskabsmarkedet.
5.3. Konklusion
(134) Da der ikke blev modtaget nye argumenter vedrørende årsagen til den
skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, bekræftes konklusionen om,
at dumpingimporten isoleret set har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade,
jf. betragtning 99 i forordningen om midlertidig told.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 18
6.FÆLLESSKABETS INTERESSER
6.1. EF-erhvervsgrenens interesser
(135) Da der ikke blev modtaget bemærkninger til ovennævnte spørgsmål,
bekræftes konklusionerne om EF-erhvervsgrenens interesser i betragt-ning 101 i forordningen om midlertidig told.
6.2. Virkningen på brugerne
(136) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told hævdede
en række brugere i Fællesskabet, at indførelse af antidumpingtold ville
have negative virkninger for deres konkurrencedygtighed for varer i
senere produktionsled og i sidste ende ville true deres overlevelse.Efter deres opfattelse vil indførelse af antidumpingtold affødeprisstigninger, som brugerne ville skulle afspejle i priserne på varer i
senere produktionsled. Denne udvikling ville igen føre til øget import
af varer fra senere produktionsled til lavere priser fra andre tredjelandeog fra de lande, der er berørt af denne undersøgelse.
(137) Desuden reagerede Eurofibrefill på forordningen om midlertidig told
og fremførte, at specifikke ikke-vævede polyesterfibre enten slet ikke
fremstilles af EF-erhvervsgrenen eller ikke fremstilles i tilstrækkelige
mængder til at dække efterspørgslen i Fællesskabet. Efter Eurofi-brefills opfattelse skyldes denne situation, at EF-erhvervsgrenen
hovedsagelig koncentrerer sig om at fremstille vævede polyesterfibre.
Den ville derfor være nødt til at blive ved med at skaffe ikke-vævedepolyesterfibre udefra til trods for den foreslåede indførelse afantidumpingtold.
(138) Eurofibrefill fremførte yderligere, at virkningerne af de foreslåede
foranstaltninger på brugerne også skulle vurderes under hensyntagen
til de eksisterende antidumping- og antisubsidieforanstaltninger modimporten fra andre lande (f.eks. Taiwan). Efter Eurofibrefills opfattelse
anmodede EF-erhvervsgrenen løbende om beskyttelse, og alle
forsyningskilder ville i nær fremtid være genstand for antidumping-eller udligningsforanstaltninger.
(139) Til støtte for Eurofibrefills påstand forelagde to af dens medlemmer
Kommissionen breve, som var adresseret til producenter, der indgik i
EF-erhvervsgrenen, og som viste, at disse producenter ikke på kort sigt
var i stand til at tilvejebringe de ønskede typer polyesterfibre.
(140) Det skal bemærkes, at visse af de nævnte brugere, som gav sig til
kende efter indførelsen af midlertidig told, enten ikke gav sig til kende
inden for den frist, der var fastsat i meddelelsen om indledning af
proceduren, eller ikke besvarede det spørgeskema, Kommissionenudsendte i denne fase. De fleste af dem kunne derfor ikke betragtessom interesserede parter i henhold til artikel 21, stk. 2, i grundfor-
ordningen, og der kunne normalt ikke tages hensyn til deres
bemærkninger i den endelige fase af proceduren.
(141) Som nævnt i betragtning 102 i forordningen om midlertidig told var
den samlede grad af samarbejde i forbindelse med undersøgelsen af
Fællesskabets interesser desuden meget lav. De brugerselskaber, som
deltog i undersøgelsen, repræsenterede kun omkring 4 % af detsamlede forbrug på fællesskabsmarkedet. Kommissionen fandt derfor,at der ikke var nogen bred reel bekymring over indvirkningen af en
indførelse af antidumpingforanstaltninger mod polyesterfibre på
brugernes aktiviteter. Under alle omstændigheder fandt Kommis-sionen, at der ikke kunne drages nogen meningsfuld konklusion pågrundlag af så begrænsede oplysninger.
(142) For så vidt angår Eurofibrefills påstand om, at EF-erhvervsgrenen
hovedsagelig koncentrerede sig om vævede polyesterfibre, skal detbemærkes, at EF-erhvervsgrenens produktion og salg af ikke-vævedetyper som allerede nævnt tegnede sig for omkring 75 % af dens
samlede produktion i undersøgelsesperioden. Påstanden om, at
EF-erhvervsgrenen fokuserede på vævede typer, er derfor ikke blevetbekræftet af undersøgelsen.
(143) For så vidt angår tilgængeligheden af bestemte typer polyesterfibre
mindes der om, at der kun er begrænsede eller slet ingen tekniske
vanskeligheder ved at fremstille enhver type fibre. For så vidt angår
EF-erhvervsgrenen og som allerede nævnt i betragtning 20 kon-!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 19
stateredes det, at den kunne fremstille alle typer polyesterfibre uden
nævneværdige yderligere investeringer. Den vigtigste faktor, sompåvirkede beslutningen om at fremstille bestemte typer, var, om denpris, brugeren var villig til at betale, dækkede produktionsomkost-
ningerne og gav mulighed for at opnå en fortjeneste. Så længe
eksporterende producenter, der foretager dumping, benytter sig afilloyal handelspraksis og tilbyder polyesterfibre til lave priser påfællesskabsmarkedet, er EF-erhvervsgrenen ikke i stand til eller villig
til at konkurrere og fremstiller derfor ikke disse typer under de
gældende forhold på markedet. I fremtiden kan det dog forventes, atEF-erhvervsgrenen vil genoptage produktionen af sådanne varetyper,
når der er genskabt en situation, hvor de eksporterende producenter
foretager deres eksport på redelige markedsvilkår.
(144) De foreliggende oplysninger om brugerindustriens omkostningsstruk-
tur, de foreslåede foranstaltningers niveau og fordelingen mellemdumpingimporten og de øvrige forsyningskilder tyder under alleomstændigheder på:
— at polyesterfibre repræsenterer mellem 25 % og 45 % af brugernes
samlede omkostninger til fremstilling af varer i senere pro-
duktionsled
— at den gennemsnitlige antidumpingtold er på omkring 22 % for de
pågældende lande
— at dumpingimporten tegner sig for 9 % af det samlede forbrug af
polyesterfibre.
De foreslåede foranstaltninger kan således have til følge, at brugernes
produktionsomkostninger øges med fra 0,5 % til højst 0,9 %. Denne
sandsynlige maksimale stigning anses for relativt begrænset i forholdtil den positive virkning af de foreslåede foranstaltninger med hensyntil at genskabe en effektiv konkurrence på fællesskabsmarkedet.
(145) Analysen af virkningen af de foreslåede foranstaltninger på brugerne
tydede derfor på, at det ikke var sandsynligt, at indførelse af
antidumpingforanstaltninger ville udløse en stigning i importen til
Fællesskabet af billige varer fra senere produktionstrin. Dennekonklusion blev også nået på baggrund af, at brugerne ikke havde
fremlagt bevis for deres påstand om, at tidligere foranstaltninger mod
denne vare havde haft sådanne virkninger.
(146) For så vidt angår virkningen af de eksisterende foranstaltninger på
brugerindustriernes produktionsomkostninger skal det desudenbemærkes, at de gældende antidumpingforanstaltninger mod poly-esterfibre fra tredjelande allerede er afspejlet i de oplysninger om
omkostninger, som Kommissionen har benyttet i den aktuelle
undersøgelse af Fællesskabets interesser.
(147) For så vidt angår de udligningsforanstaltninger, der er indført i
forbindelse med den sideløbende antisubsidieprocedure, er detfastslået, at deres virkninger kan forårsage en stigning på mellem0,1 % og 0,16 % af brugerselskabernes produktionsomkostninger. De
foreslåede antidumping- og udligningsforanstaltninger vil derfor
tilsammen kunne føre til en stigning i brugerindustriernes produktions-omkostninger på mellem 0,6 % og 1,06 %.
(148) I denne forbindelse bør det erindres, at importen fra de lande, som er
omfattet af antidumpingprocedurer, herunder denne procedure og densideløbende antisubsidieprocedure, udgjorde omkring 37 % af den
samlede import til fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden. Det
følger heraf, at der findes andre betydelige forsyningskilder, som ikkeer pålagt antidumping- eller udligningstold.
(149) Da undersøgelsen af bemærkningerne fra brugerselskaberne ikke fører
til nye konklusioner, bekræftes overvejelserne om de foreslåede
foranstaltningers virkning på brugerne i betragtning 105 i forordningen
om midlertidig told.
6.3. Konklusion
(150) De nye argumenter, som blev modtaget vedrørende fastsættelsen af
Fællesskabets interesser, anses ikke for at kunne omstøde konklusio-nen om, at der ikke findes tvingende årsager til ikke at indføre
antidumpingforanstaltninger. De foreløbige undersøgelsesresultater
bekræftes derfor.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 20
7.ENDELIG TOLD
(151) I betragtning af konklusionerne vedrørende dumping, skade, årsags-
sammenhæng og Fællesskabets interesser bør der indføres endelige
antidumpingforanstaltninger for at hindre, at dumpingimporten fraAustralien, Indonesien og Thailand forårsager yderligere skade for
EF-erhvervsgrenen.
7.1. Skadestærskel
(152) Som beskrevet i betragtning 108 i forordningen om midlertidig told
blev der fastsat et ikke-skadevoldende prisniveau, som ville dække
EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger og en rimelig fortjene-ste, som ville kunne opnås, hvis der ikke forekom dumpingimport frade pågældende lande.
(153) Den thailandske regering og nogle eksporterende producenter
fremførte, at selv om det i forordningen om midlertidig told varnævnt, at EF-erhvervsgrenens rentabilitet på 6,7 % i undersøgelses-
perioden stadig var utilstrækkelig i den aktuelle procedure, var den
blevet fundet rimelig i tidligere procedurer (
1), der vedrørte polyester-
fibre og tekstureret garn af endeløse polyesterfibre. På dette grundlag
anfægtede de niveauet for den fortjenstmargen på 10 %, der kræves i
den aktuelle procedure, og som Kommissionen efter deres opfattelseikke begrundede.
(154) Andre eksporterende pr oducenter fremførte, at Kommissionens
begrundelse i forordningen om midlertidig told om, at den krævedefortjeneste skulle sikre EF-erhvervsgrenens levedygtighed på lang sigt,ikke var gyldig i henhold til Retten i Første Instans’ seneste retspraksis
for dette spørgsmål.
(155) For så vidt angår den nødvendige fortjeneste skal det bemærkes, at
Kommissionen i betragtning 79 i forordningen om midlertidig told
anførte, at en margen på 10 % skulle anses for et minimum, der villesikre erhvervsgrenens levedygtighed. Denne erklæring skal ses i lysetaf indholdet af betragtning 101, hvoraf det fremgår, at EF-erhvervs-
grenen havde lidt under dumpingimport til lave priser fra forskellige
lande og havde haft tab i et årti. I denne forbindelse er den fortjeneste,som EF-erhvervsgrenen opnåede før fremkomsten af dumpingimpor-ten fra Australien, Indonesien og Thailand, ikke et pålideligt grundlag
for at fastsætte en sådan fortjeneste.
(156) Det skal desuden bemærkes, at erhvervsgrenen for tekstureret garn af
endeløse polyesterfibre som indrømmet af de eksporterende pro-
ducenter er fuldstændig forskellig fra erhvervsgrenen for polyesterfi-bre. Kommissionen fandt derfor, at fortjenesten for tekstureret garn afendeløse polyesterfibre ikke er relevant med henblik på at fastsætte
fortjenesten for polyesterfibre.
(157) Den finder endvidere, at det fortjenstniveau, der blev anset for rimeligt
for EF-erhvervsgrenen i 1994, ikke nødvendigvis skal afgøre den
margen, der skal anvendes mere end fire år senere. For det første fordi
EF-erhvervsgrenen fortsat pådrog sig finansielle tab efter 1994. For detandet fordi den rimelige fortjeneste i 1994 blev fastsat under
hensyntagen til de langsigtede behov for investeringer på daværende
tidspunkt, mens der i det aktuelle tilfælde blev taget hensyn til delangsigtede tab for EF-erhvervsgrenen og — som påpeget af nogleeksporterende producenter — det fortjenstniveau, der kunne opnås,
hvis der ikke forekom dumpingimport. Under alle omstændigheder vil
niveauet for de foreslåede foranstaltninger imidlertid ikke bliveændret, selv hvis den foreslåede fortjenstmargen på 6 % blev benyttet,fordi foranstaltningerne stadig ville være baseret på dumpingmarge-
nerne.
(158) Endelig skal det understreges, at de ovennævnte eksporterende
producenter ikke fremlagde nye beviser for, at Kommissionens
fremgangsmåde vedrørende det rimelige fortjenstniveau ikke varkorrekt, og de foretog ikke nogen relevant analyse, der viste, hvaden sådan margen skulle være.
(159) På grundlag af ovenstående bekræftes betragtning 108 i forordningen
om midlertidig told derfor.!B
(1) Polyesterfibre fra Belarus og tekstureret garn af endelose polyesterfibre fra
Indonesien og Thailand.2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 21
7.2. Toldens form og størrelse
(160) Antidumpingtolden svarer i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i
grundforordningen til dumpingmargenerne, da skadesmargenerne erfundet at være højere for alle eksportører i de pågældende lande.
(161) For så vidt angår den sideløbende antisubsidieprocedure må ingen vare
imidlertid pålægges både antidumping- og udligningstold med detformål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af
dumping eller eksportsubsidiering, jf. artikel 24, stk. 1, i forordning
(EF) nr. 2026/97 (
1) (i det følgende benævnt »antisubsidiegrundfor-
ordningen«) og artikel 14, stk. 1, i grundforordningen. I den
foreliggende undersøgelse fandtes det, at der bør indføres en endelig
antidumpingtold på importen af den pågældende vare med oprindelse iAustralien, Indonesien og Thailand, og det er derfor nødvendigt atafgøre, om og i hvilket omfang subsidier og dumping kan tilskrives
samme situation.
(162) I den sideløbende antisubsidieundersøgelse fandtes det, at subsidie-
ringen i bl.a. Thailand (alle selskaber) og Indonesien (kun sam-
arbejdende selskaber) var ubetydelig, og at der derfor ikke burdeindføres udligningstold.
(163) For så vidt angår Australien blev der i overensstemmelse med artikel
15, stk. 1, i antisubsidiegrundforordningen foreslået en endelig
udligningstold svarende til subsidiebeløbet, der fandtes at være lavere
end skadesmargenen. Alle de subsidieordninger, der blev undersøgt iAustralien, var eksportsubsidier, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), iantisubsidiegrundforordningen. Subsidierne kunne således kun påvirke
den australske eksporterende producents eksportpris og dermed
medføre en højere dumpingmargen. Den endelige dumpingmargen,der er fastsat for den eneste samarbejdsvillige australske producent,kan med andre ord delvis tilskrives eksportsubsidierne. Under disse
omstændigheder anses det ikke for rimeligt både at indføre udlignings-
told og antidumpingtold af et omfang, der fuldt ud modsvarer deendeligt fastlagte subsidie- og dumpingmargener. Den endeligeantidumpingtold bør derfor justeres, så den afspejler den faktiske
dumpingmargen, der foreligger efter indførelsen af den endelige
udligningstold, som udligner virkningerne af eksportsubsidierne.
(164) For de ikke-samarbejdsvillige indonesiske eksporterende producenter
blev der i overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i antisubsidie-grundforordningen foreslået en endelig udligningstold svarende til
subsidiebeløbet, der fandtes at være lavere end skadesmargenen. Det
blev fastslået, at halvdelen af subsidieordningerne i Indonesien vareksportsubsidier, jf. artikel 3, stk. 4, litra a), i antisubsidiegrundfor-ordningen. Subsidierne kunne således kun påvirke de indonesiske
ikke-samarbejdende eksporterende producenters eksportpris og der-
med medføre en højere dumpingmargen. Den endelig dumpingmargen,der er fastsat for disse ikke-samarbejdsvillige indonesiske producenter,
kan med andre ord delvis tilskrives eksportsubsidierne. Under disse
omstændigheder anses det ikke for rimeligt at indføre både udlignings-told og antidumpingtold af et omfang, der fuldt ud modsvarer deendeligt fastlagte subsidie- og dumpingmargener. Den endelige
antidumpingtold for de ikke-samarbejdsvillige indonesiske eksporte-
rende producenter bør derfor justeres, så den afspejler den faktiskedumpingmargen, der foreligger efter indførelsen af den endeligeudligningstold, som udligner virkningerne af eksportsubsidierne.
(165) På grundlag af ovenstående udgør den endelige told udtrykt i procent
af prisen, cif Fællesskabets grænse, ufortoldet, og under hensyntagen
til resultaterne af antisubsidieproceduren følgende:
Land Selskab Antidumpingtold
Australien Alle selskaber 12,0 %!B
(1) EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 22
Land Selskab Antidumpingtold
Indonesien P .T. Indorama Synthetics Tbk 8,4 %
P .T. Panasia Indosyntec 14,8 %
P .T. GT Petrochem Industries Tbk 14,0 %P .T. Susilia Indah Synthetic Fiber Industries 14,0 %
P .T. Teijin Indonesia Fiber Corporation Tbk 14,0 %
Alle andre selskaber 15,8 %
Thailand Indo Poly (Thailand) Ltd 15,5 %
Teijin Polyester (Thailand) Ltd 26,9 %
Teijin (Thailand) Ltd 26,9 %Alle andre selskaber 27,7 %
(166) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i
denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af denforeliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, derkonstateredes for disse selskaber ved undersøgelsen. Disse toldsatser (i
modsætning til den landsomfattende told, der gælder for »alle andre
selskaber«) finder således udelukkende anvendelse på import af varer,der er fremstillet af de nævnte specifikke retlige enheder, og som haroprindelse i det pågældende land. Importerede varer fremstillet af alle
andre selskaber, der ikke er udtrykkeligt nævnt med navn og adresse i
den relevante del af denne forordning, herunder forretningsmæssigtforbundne enheder, kan ikke drage fordel af disse satser, men er
omfattet af satsen for »alle andre selskaber«.
(167) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser
(f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter
oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks tilKommissionen (
1) sammen med alle relevante oplysninger, især om
ændring af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og
hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældendenavneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder.Efter konsultation af det rådgivende udvalg ændrer Kommissionen om
nødvendigt forordningen i overensstemmelse hermed ved at ajourføre
listen over selskaber, som er omfattet af individuelle toldsatser.
(168) Da der blev benyttet stikprøver ved undersøgelsen af dumping i
Indonesien, kan der ikke indledes en undersøgelse af nye eksportører ihenhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen med henblik på
fastsættelse af individuelle dumpingmargener for så vidt angår dette
land. For at sikre en ensartet behandling af alle ægte nye indonesiskeeksporterende producenter og de samarbejdende selskaber, der ikkeindgik i stikprøven for dette land, finder Kommissionen imidlertid, at
der bør træffes foranstaltninger til at anvende den vejede gennemsnit-
lige told, der er indført over for de sidstnævnte selskaber, på alle nyeindonesiske eksporterende producenter, der ellers ville være berettiget
til en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4, i
grundforordningen.
8.OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(169) I betragtning af størrelsen af de dumpingmargener, der konstateredes
for de eksporterende producenter, og af alvoren af den skade, der er
forvoldt erhvervsgrenen i Fællesskabet, findes det nødvendigt, at debeløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidigantidumping i henhold til forordningen om midlertidig told, opkræves
endeligt med satsen for den endelige told, hvis dette beløb er lig med
eller mindre end den midlertidige told. I modsat fald bør kun beløbetfor den midlertidige told opkræves endeligt —!B
(1) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Handel, Direktorat C, DM 24 —
8/38, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel.2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 23
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres endelig antidumpingtold på importen af korte syntetiske
fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden måde beredte til
spinding, henhørende under KN-kode 5503 20 00 og med oprindelse i
Australien, Indonesien og Thailand.
2. Den endelige told fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets
grænse, ufortoldet, for varer fremstillet af følgende selskaber:
Land Selskab Toldsats Taric-tillægskode
Australien Alle selskaber 12,0 % —
Indonesien P .T. Indorama Synthetics Tbk,
"C1Graha Irama, 17thfloor,
3Jl. H.R. Rasuna Said Blok X-1,
Kav. 1-2, PO Box 3375,
Jakarta 12950, Indonesien8,4 % A051
P .T. Panasia Indosyntec,
Jl. Garuda 153/74,
Bandung 40184, Indonesien14,8 % A052
P .T. GT Petrochem Industries Tbk,
Exim Melati Building - 9thfloor,
Jl. M.H. Thamrin Kav. 8-9,Jakarta 10230, Indonesien14,0 % A053
P .T. Susilia Indah Synthetic Fiber Industries,
Jl. Kh. Zainul Arifin Kompleks,
Ketapang Indah,
Blok B 1 No.: 23,Jakarta 11140, Indonesien14,0 % A054
P .T. Teijin Indonesia Fiber Corporation Tbk,
5
thfloor Mid Plaza 1,
Jl Jend. Sudirman Kav. 10-11,
Jakarta 10220, Indonesien14,0 % A055
Alle andre selskaber 15,8 % A999
Thailand Indo Poly (Thailand) Ltd,
35/8 MOO 4, Tambol Khunkaew,
Amphur Nakhornchaisri, Nakhornprathom 73120,Thailand15,5 % A056
Teijin Polyester (Thailand) Ltd,
19
thfloor, Ploenchit Tower,
898 Ploenchit road, Lumpinee, Patumwan,
Bangkok 10330, Thailand26,9 % A155
Teijin (Thailand) Ltd,
19thfloor, Ploenchit Tower,
898 Ploenchit road, Lumpinee, Patumwan,Bangkok 10330, Thailand26,9 % A155
Alle andre selskaber 27,7 % A999
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre
andet er fastsat.
Artikel 2
Hvis en ny eksporterende producent i Indonesien over for Kommissionen
fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at det pågældende selskab:
— ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, omhandlede varer til Fællesskabet
i undersøgelsesperioden (1. april 1998 til 31. marts 1999)
— ikke er forretningsmæssigt forbundet med nogen af de eksportører eller
producenter i Indonesien, som er genstand for de ved denne forordning
indførte antidumpingforanstaltninger!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 24
— faktisk har eksporteret de pågældende varer til Fællesskabet efter den
undersøgelsesperiode, der ligger til grund for foranstaltningerne, eller harindgået en uigenkaldelig kontraktmæssig forpligtelse til at eksportere envæsentlig mængde til Fællesskabet
kan Rådet ved simpelt flertal efter forslag fremsat af Kommissionen efter
høring af det rådgivende udvalg ændre artikel 1, stk. 2, i denne forordning ved
at tilføje den nye eksporterende producent til listen i nævnte artikel over de
selskaber, som er omfattet af den vejede gennemsnitlige toldsats.
Artikel 3
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig
antidumpingtold på import med oprindelse i Australien, Indonesien ogThailand i henhold til forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt
med den toldsats, der er indført endeligt ved nærværende forordning. Beløb,
for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold,frigives. I tilfælde, hvor den endelige told er højere end den midlertidige told,opkræves kun de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed med niveauet for
den midlertidige told, endeligt.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske
Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver
medlemsstat.!B2000R1522 — DA — 15.07.2000 — 000.001 — 25