1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B KOMMISSIONENS FORORDNING(EØF) Nr. 3932/92
af 21. december 1992
afTraktatensartikel85,stk.3,påvissekategorierafaftaler,vedtagelserogsamordnetpraksispå
forsikringsområdet
(EFT L 398 af 31.12.1992, s. 7)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 2
▼B
KOMMISSIONENS FORORDNING(EØF) Nr. 3932/92
af 21. december 1992
afTraktatensartikel85,stk.3,påvissekategorierafaftaler,vedta-
gelser og samordnet praksis på forsikringsområdet
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisningtil Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økono-miske Fællesskab,
under henvisningtil Rådets forordning(EØF) nr. 1534/91 af 31. maj
1991 om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorieraf aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet(
1),
efter offentliggørelse af udkastet til forordning (2),
efter høringaf Det Rådg ivende Udvalgfor Kartel- ogMonopols-
pørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)I medfør af forordning(EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen
beføjelse til at anvende Traktatens artikel 85, stk. 3, på vissekategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsik-ringsområdet, som har følgende til formål:
a) opstillingaf fælles risikopræmietariffer, der er baseret på
gensidigt afstemte statistikker eller skadeshyppighed
b) opstillingaf fælles standardpolicebeting elser
c) fælles dækningaf bestemte former for risici
d) afviklingen af krav
e) afprøvningogg odkendelse af sikkerhedsudstyr, og
f) udarbejdelsen af fortegnelser over og oplysninger om
skærpede risici.
(2)Kommissionen har nu ved behandlingen af enkelttilfælde opnåettilstrækkeligerfaringtil at g øre brugaf denne beføjelse medhensyn til de i litra a), b), c) og e) i betragtning 1 angivnekategorier af aftaler.
(3)I mange tilfælde går samarbejdet på de førnævnte områder udover, hvad Kommissionen har tilladt i sin meddelelse vedrørendesamarbejde mellem virksomheder(
3), ogrammes af forbudet i
artikel 85, stk. 1. De konkurrencebegrænsende forpligtelser, somkan indeholdes i de af den omfattede fire aftalekategorier, børderfor angives.
(4)For hver af de fire kategorier bør de betingelser fastlægges, sommå være opfyldt, for at fritagelsen kan finde anvendelse. Dissebetingelser skal sikre, at samarbejdet mellem forsikringsvirksom-hederne er ogforbliver forenelig t med artikel 85, stk. 3.
(5)Endelig bør for hver af de pågældende kategorier de betingelserangives, under hvilke fritagelsen ikke kan finde anvendelse. Medhenblik herpå må den definere de klausuler, som ikke kan inde-holdes i de af den omfattede aftaler, fordi de pålægger parterneuforholdmæssige begrænsninger. Ligeledes bør andre begræns-ninger angives, som falder ind under artikel 85, stk. 1, for hvilkeder ikke gælder en generel formodning for, at de vil indebære defordele, som artikel 85, stk. 3, stiller krav om.
(1) EFT nr. L 143 af 7. 6. 1991, s. 1.
(2) EFT nr. C 207 af 14. 8. 1992, s. 2.
(3) EFT nr. C 75 af 29. 7. 1968, s. 3; berigtiget i EFT nr. C 93 af 18. 9.
1968, S. 3.
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
(6)Samarbejde mellem forsikringsvirksomheder eller inden for
sammenslutninger af virksomheder med henblik på sammenstil-lingen af statistikker over antallet af skadetilfælde, antallet af deenkelte af forsikringerne omfattede risici, de samlede beløb der erudbetalt til dækningaf krav ogdet samlede beløb af forsikring s-summerne gør det muligt at forbedre kendskabet til risici og lettervurderingen af risici for de enkelte forsikringsselskaber. Detsamme gælder deres brug til fastsættelse af vejledende nettopræ-mier eller, i tilfælde af forsikringder indebærer kapitalisering ,tabeller over skadeshyppigheden. Fælles studier over den sand-synlige indvirkning på antallet eller omfanget af krav af omstæn-digheder, der ligger uden for de deltagende virksomhederskontrol, eller over udbyttet af forskellige former for investeringer,bør også omfattes. Det må imidlertid sikres, at begrænsningernekun fritages i det omfang, de er nødvendige for at nå disse mål.Det bør derfor fastsættes, at samordnet praksis vedrørende brutto-præmier, dvs. de præmier, som opkræves hos forsikringstagerneogomfatter administrations-, handels- ogandre omkostning er,tillægsbetaling for uforudsete udgifter eller gevinstmargin, ikke erfritaget, og at selv nettopræmier kun kan angives som reference-værdi.
(7)Standardpolicebetingelser eller standardklausuler for direkteforsikringogstandardmodeller til belysning er af ydelse ved livs-forsikring har den fordel at forbedre sammenligneligheden afdækningsomfang for forbrugeren og muliggøre en mere ensartetinddelingaf risici. De bør imidlertid hverken føre til standardise-ringaf produkter eller til for stærk en bindingaf kunderne.Fritagelsen bør derfor bringes i anvendelse på betingelse af, at dekun tjener som uforbindende modeller.
(8)Standardbetingelserne må navnlig ikke indeholde en systematiskudelukkelse af specielle typer af risici uden udtrykkeligt at angivemulig heden for at inkludere dækningfor dem ved aftale ogmåikke binde forsikringstageren for en uforholdsmæssig langperiode eller gå ud over policens oprindelige formål. Dette eruden præjudice for de af fællesskabsret ognational ret følg endeforpligtelser.
(9)Det bør yderligere fastsættes, at de fælles standardpolicebetin-gelser skal være tilgængelige for alle interesserede, navnlig forforsikringstageren, for at sikre, at der foreligger reel gennemsig-tighed og derfor en fordel for forbrugerne.
(10)Oprettelsen af co-assurance ogco-reassurance fællesskaber medhenblik på at dække et ubestemt antal af risici må anses somfordelagtig, for så vidt som den gør det muligt for et større antalvirksomheder at få adgang til markedet og dermed forøger kapa-citeten til at dække risici, navnligsådanne som ellers vanskelig tvil kunne nyde dækningpå g rund af deres størrelse, sjældenhedeller nyhed.
(11)For at sikre virksom konkurrence bør sådanne fællesskaber imid-lertid fritages på betingelse af, at deltagerne ikke har en andel afdet relevante marked, som overstiger en vis procentsats. En satspå 15 % synes passende i tilfælde af co-reassurancefællesskaber.Satsen bør reduceres til 10 % i tilfælde af co-assurancefælles-skaber. Dette er begrundet i, at co-assurance efter sagens naturkræver ensartede forsikringsbetingelser og bruttopræmier, såledesat råderummet for konkurrence mellem deltagerne i co-assurance-fællesskabet er reduceret i særlig grad. For så vidt angår dækningaf katastroferisici eller skærpede risici kan disse procentsatserkun beregnes på grundlag af fællesskabets markedsandel.
(12)I tilfælde af co-reassurance bør fastsættelsen af risikopræmieninklusive de med dækningen af de omhandlede risici forbundneomkostninger dækkes. Den bør endvidere dække fastsættelsen afdriftsomkostningerne i forbindelse med co-reassurancen og delta-gernes vederlag i deres egenskab af co-reassurandører.
(13)Det skal være tilladt i begge tilfælde at gøre dækning af de risici,som er bragt ind i fællesskabet, afhængig af fælles ellergodkendte forsikringsbetingelser, endvidere at foreskrive, at der
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
indgås aftale forinden afviklingen af store skader, at retrocession
er genstand for fælles forhandling, og at individuelle andele(selvbehold) ikke kan retrocederes. Kravet om, at alle risici måbringes ind i fællesskabet, bør imidlertid fraviges, fordi det villeudgøre en for vidtgående konkurrencebegrænsning.
(14)Oprettelsen af fællesskaber, der alene består af reassurancesel-skaber, idet der ikke foreligger tilstrækkelig erfaring på detteområde, bør ikke omfattes.
(15)Den nye metode i forbindelse med teknisk harmoniseringogstandarder, som er defineret i Rådets resolution af 7. maj1985 (
1), ogden g lobale metode i forbindelse med certificering
og prøvning, som blev forelagt af Kommissionen i meddelelse af15. juni 1989 (
2) til Rådet ogblev g odkendt af Rådet i resolution
af 21. december 1989 (3), udgør elementer af væsentlig betydning
for det indre markeds funktion ved navnlig at lægge vægt påkonkurrencen, fordi de baseres på ensartede kvalitetskriterier ihele Fællesskabet.
(16)Det er i ønsket om at fremme disse ensartede kvalitetskriterier, atKommissionen tillader forsikringsvirksomheder at samarbejdemed henblik på at fastlægge tekniske specifikationer og proce-durer for vurderingogg odkendelse af sikkerhedsudstyr, som såvidt muligt skal være ensartet på europæisk niveau, og såledesvære en effektiv udnyttelse af disse instrumenter.
(17)Samarbejde vedrørende godkendelse af sikkerhedsudstyr og afinstallations- og vedligeholdelsesvirksomheder er formålstjenligt,for så vidt som det fjerner behovet for gentagne godkendelsespro-cedurer. Derfor bør det fastsættes, under hvilke betingelser fast-sættelsen af tekniske specifikationer ogprocedurer til afprøvningogg odkendelse af sådant sikkerhedsudstyr oginstallations- ogvedligeholdelsesvirksomheder kan tillades. Formålet medsådanne betingelser er at sikre, at alle fabrikationsvirksomhederoginstallations- ogvedlig eholdelsesvirksomheder har adg angtilat søge godkendelse, og at godkendelse finder sted på grundlag afobjektive ogveldefinerede kriterier.
(18)Endeligbør sådanne aftaler ikke resultere i eksklusivlister, ogenhver virksomhed bør stå frit med henblik på at accepteresikkerhedsudstyr oginstallations- ogvedlig eholdelsesvirksom-heder, som ikke er godkendt i fællesskab.
(19)Hvis konkrete aftaler, der fritages, alligevel har virkninger, somer uforenelige med artikel 85, stk. 3, navnlig som fortolket iKommissionens administrative praksis ogDomstolens rets-praksis, må Kommissionen have mulighed for at lade fordelenved anvendelsen af gruppefritagelsen bortfalde. Dette gælder foreksempel, hvis studier af virkningen af fremtidige udviklinger erbaseret på antagelser, der ikke kan retfærdiggøres, eller hvisstandardpolicebetingelser indeholder visse klasuler, navnligsådanne, der til skade for forsikringstageren skaber væsentliguligevægt mellem de af kontrakten følgende rettigheder ogforpligtelser, eller hvis fællesskaber benyttes til eller admini-streres på en sådan måde, at der gives en eller flere af dedeltagende virksomheder midler til at erhverve eller forstærke enafgørende indflydelse på det relevante marked, eller hvis dissefællesskaber fører til afskærmningaf markeder, eller hvis forsik-ringstagere støder på væsentlige problemer med hensyn tildækningfor skærpede risici uden for et fællesskab. Dette vilnormalt ikke være tilfældet, hvor et fællesskab dækker mindreend 25 % af disse risici.
(20)De af denne forordningfritag ne aftaler behøver ikke at anmeldes.I tvivlstilfælde kan virksomheder doganmelde deres aftaler i
(1) EFT nr. C 136 af 4. 6. 1985, s. 1.
(2) EFT nr. C 267 af 19. 10. 1989, s. 3.
(3) EFT nr. C 10 af 16. 1. 1990, s. 1.
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
overensstemmelse med Rådets forordningnr. 17 (1), senest
ændret ved akten vedrørende Spaniens ogPortug als tiltrædelse —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Generelle bestemmelser
Artikel 1
I henhold til Traktatens artikel 85, stk. 3, ogbestemmelserne i denne
forordningerklæres ovennævnte Traktats artikel 85, stk. 1, uanvendeligpå aftaler, vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder ogsamordnet praksis inden for inden for hvis formål er et samarbejde medhensyn til:
a) opstillingaf fælles tariffer for risikopræmier baseret på kollektive
statistikker eller på skadeshyppighed
b) opstillingaf fælles standardpolicebeting elser
c) fælles dækningaf bestemte former for risici
d) opstillingaf fælles reg ler for afprøvningogg odken delse af sikker-
hedsudstyr.
AFSNIT II
Præmieberegning
Artikel 2
Fritagelse i henhold til artikel 1, litra a), gælder for aftaler, vedtagelser
ogsamordnet praksis ang ående:
a) beregning og bekendtgørelse af gennemsnitsomkostningerne ved
dækning af risici (nettopræmier) eller, for så vidt angår forsikringer,der indebærer et kapitaliseringselement, beregning og bekendtgørelseaf dødelighedstabeller og tabeller over hyppigheden af sygdom,ulykkestilfælde oginvaliditet; dette som følg e af sammenstillingafoplysninger i relation til det som observationsperiode valgte antal årvedrørende identiske eller sammenlignelige risici i tilstrækkeligtantal til opstillingaf en forsikring sbestand, som kan bearbejdesstatistisk, og som bl.a. giver mulighed for beregning af:
— antal skader inden for den pågældende periode— antallet af de enkelte risici, som er forsikret i hvert risikoår under
den valgte observationsperiode
— samlet skadeserstatningder er udbetalt eller skal udbetales for
skader, som er indtrådt i perioden
— samlet forsikringssum for hvert risikoår inden for den valgte
observationsperiode
b) gennemførelse af undersøgelser af, hvilke sandsynlige virkninger
omstændigheder af generel karakter, som ligger uden for de pågæl-dende virksomheders kontrol, har på skadeshyppighed, omfang afskaden eller på afkastet af forskellige former for investering samtdistribueringaf resultaterne af disse undersøg elser.
Artikel 3
Fritagelsen gælder, hvis:
a) de i artikel 2 omhandlede beregninger, tabeller eller undersøgelsesre-
sultater udarbejdes ogudsendes med ang ivelse af, at de kun harvejledende karakter
b) de i artikel 2, litra a), omhandlede beregninger og tabeller under
ingen omstændigheder indbefatter tillæg for uforudsete udgifter,indtægter af reserver, administrations- og handelsomkostninger
(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
inklusive mæglerprovision, skatter eller andre afgifter eller de delta-gende virksomheders forventede udbytte
c) de i artikel 2 omhandlede beregninger, tabeller eller undersøgelsesre-
sultater ikke identificerer de pågældende selskaber.
Artikel 4
Fritagelsen gælder ikke for virksomheder eller sammenslutninger af
virksomheder, som afpasser sig efter, forpligter sig til eller pålæggerandre virksomheder ikke at benytte andre beregninger eller tabeller endde i artikel 2, litra a), nævnte eller ikke at fravige konklusionerne af de iartikel 2, litra b), omhandlede undersøgelser.
AFSNIT III
Standardpolicebetingelser
Artikel 5
1. Fritagelse efter artikel 1, litra b), gælder for aftaler, vedtagelser og
samordnet praksis, hvis formål er udarbejdelse ogbekendtg ørelse afstandardpolicebetingelser for direkte forsikring.
2. Fritagelsen gælder også for aftaler, vedtagelser og samordnet
praksis, hvis formål er udarbejdelse ogbekendtg ørelse af fællesmodeller til angivelse af ydelse i forbindelse med en forsikringspolice,der indebærer et kapitaliseringselement.
Artikel 6
1. Fritagelse gælder, hvis de i artikel 5, stk. 1, nævnte standardpoli-
cebetingelser:
a) opstilles og bekendtgøres med udtrykkelig angivelse af, at de kun er
vejledende
b) udtrykkeligt angiver, at det er muligt at aftale andre betingelser, og
c) er tilgængelige for enhver og fremsendes efter simpel forespørgsel.
2. Fritagelse efter artikel 5, stk. 2, gælder, hvis de pågældende fælles
modeller, som udarbejdes ogudsendes, kun opstilles ogbekendtg øres iuforbindende form.
Artikel 7
1. Fritagelse gælder ikke, hvis de i artikel 5, stk. 1, nævnte standard-
policebetingelser indeholder klausuler, som:
a) udelukker dækningaf skader, som henhører under den påg ældende
risikokategori, uden udtrykkeligt at angive, at det står enhver assu-randør frit at udvide dækningen til sådanne begivenheder
b) gør dækningen af visse risici afhængig af bestemte betingelser, uden
udtrykkeligt at angive, at enhver assurandør kan fravige dem
c) fastsætter en global dækning af risici, for hvilke intet væsentligt
antal af forsikringstagere samtidigt er udsat, uden udtrykkeligt atangive, at det står enhver assurandør frit at foreslå separat dækning
d) angiver garanterede forsikringssummer eller beløb for selvrisiko
e) giver assurandøren mulighed for at forlænge kontrakten, når assuran-
døren ophæver dele af kontrakten, hæver præmien uden stedfundenændring i risiko eller garantiomfang, dog med forbehold af indeks-klausuler, eller ændrer kontraktbetingelserne, uden at forsikringsta-geren udtrykkeligt har givet samtykke hertil
f) giver assurandøren mulighed for at ændre kontraktens løbetid, uden
at forsikringstageren udtrykkeligt har givet samtykke hertil
g) pålægger forsikringstageren en forsikringsperiode på mere end tre år
for andre forsikringer end livsforsikringer
h) pålægger en forlængelse på mere end ét år, hvis kontrakten automa-
tisk forlænges i mangel af opsigelse ved udløbet af en periode
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
i) pålægger forsikringstageren, hvis kontrakt er suspenderet som følge
af den forsikrede risikos bortfald, at acceptere, at kontrakten genop-tages, når forsikringstageren igen udsættes for en risiko af samme art
j) pålægger forsikringstageren at tegne forsikring hos samme assu-
randør for forskellige risici
k) forpligter forsikringstageren ti l — i tilfælde af, at forsikringsgen-
standen afhændes — at sikre, at erhververen overtager forsikrings-kontrakten.
2. Fritagelse gælder ikke virksomheder eller sammenslutninger af
virksomheder, der afpasser sig efter, forpligter sig til eller pålæggerandre virksomheder ikke at benytte andre betingelser end de i artikel 5,stk. 1, anførte.
Artikel 8
Uden præjudice for etablering af særlige forsikringsbetingelser for
bestemte sociale eller fagbestemte kategorier af befolkningen gælderfritagelse ikke for aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis, som gårud på at udelukke dækning af visse kategorier af risici på grund afsærlige forhold hos forsikringstageren.
Artikel 9
1. Fritagelse gælder ikke, hvis de i artikel 5, stk. 2, omhandlede
modeller anbefaler bestemte rentesatser eller indeholder talstørrelser,som angiver administrationsomkostninger; dette uden præjudice forlovbestemte forpligtelser.
2. Fritagelse gælder ikke for deltagende virksomheder eller sammen-
slutninger af virksomheder, som afpasser sig efter eller forpligter sig tileller pålægger andre virksomheder ikke at benytte en anden model tilangivelse af ydelse i henhold til en forsikringskontrakt end den i artikel5, stk. 2, omhandlede.
AFSNIT IV
Fælles dækning af visse typer risici
Artikel 10
1. Fritagelse efter artikel 1, litra c), gælder for aftaler om oprettelse
og drift af fællesskaber af forsikringssel skaber eller af forsikringssel-skaber og genforsikringsselskaber med henblik på fælles dækning af enbestemt kategori af risici i form af co-assurance eller co-reassurance.
2. Ved anvendelse af denne forordningforstås ved:
a) co-assurance-fællesskaber: foretagender, der består af forskringssel-
skaber, som:
— på deltagernes vegne forpligter sig til at tegne forsikring for en
bestemt kategori af risici, eller
— i eget navn og for egen regning overdrager tegning og admini-
stration af forsikringfor en bestemt kateg ori af risici til et af dedeltagende selskaber, en fælles forsikringsagent eller et fællesorgan oprettet til dette formål
b) co-reassurance-fællesskaber: foretagender, der oprettes af forsik-
ringsselskaber, i givet fald med deltagelse fra et eller flere genforsik-ringsselskaber, med henblik på:
— gensidig genforsikring af alle eller en del af deres forpligtelser
hvad angår en bestemt kategori af risici
— subsidiært, overtagelse i genforsikring af samme kategori af risici
på samtlige deltageres vegne.
3. I de i stk. 1 omhandlede aftaler kan bestemmes følgende:
a) arten ogkarakteren af de risici, som omfattes af co-assurance eller
co-reassurance
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
b) betingelserne for optagelse i fællesskabet
c) deltagernes egenandele inden for de risici, der er omfattet af co-assu-
rance eller co-reassurance
d) betingelserne for de enkelte deltageres udtræden
e) reglerne for fællesskabets drift og administration
4. De i stk. 2, litra b), omhandlede aftaler kan yderligere fastlægge:
a) de dele af de dækkede risici, som hver deltager ikke afgiver i
co-reasurance (selvbehold)
b) omkostningerne ved co-reassurance, som både omfatter fællesska-
bets driftsudgifter og vederlag til de deltagende selskaber i deresegenskab af co-reassurandører.
Artikel 11
1. Fritagelse gælder, hvis:
a) de forsikringsprodukter, som tegnes af de deltagende selskaber eller
på disses vegne, på ingen af de berørte markeder:
— for så vidt angår co-assurancefællesskaber, udgør mere end
10 % af samtlige forsikringsprodukter, som med hensyn tildækkede risici ogtilbudte g arantier er identiske eller kanbetragtes som ligeartede
— for så vidt angår co-reassurancefællesskaber, udgør mere end
15 % af samtlige forsikringsprodukter, som med hensyn tildækkede risici ogtilbudte g arantier er identiske eller kanbetragtes som ligeartede
b) hvert deltagende selskab har ret til at udtræde af fællesskabet med et
opsigelsesvarsel på højst seks måneder og uden at pådrage sig sank-tioner.
2. Som undtagelse fra stk. 1 kan procentsatserne på 10 eller 15 kun
gælde for de forsikringsprodukter, som er bragt ind i fællesskabet, medudelukkelse af identiske eller lignende produkter, som er tegnet af dedeltagende selskaber eller på disse selskabers vegne uden at være bragtind i fællesskabet, hvor fællesskabet dækker:
— katastroferisici, hvor skaderne er både sjældne ogstore— skærpede risici, hvor sandsynligheden for skader er forøget på grund
af de forsikrede risicis karakteristika.
Denne undtagelse er kun gyldig, hvis følgende betingelser er opfyldt:
— ingen af de berørte virksomheder deltager i et andet fællesskab, som
dækker risici i det samme marked
— ogmed hensyn til fællesskaber, som dækker skærpede risici, må de
forsikringsprodukter, som er bragt ind i fællesskabet, ikke udgøremere end 15 % af alle identiske eller ligeartede produkter, som ertegnet af de deltagende selskaber eller på disse selskabers vegne idet pågældende marked.
Artikel 12
Ud over forpligtelserne i artikel 10 kan der ikke pålægges de selskaber,
som deltager i et co-assurancefællesskab, andre konkurrencebegræns-ninger end:
a) forpligtelsen til, for at være berettiget til den af fællesskabet ydede
dækningved co-assurance, at:
— tage hensyn til forebyggende foranstaltninger— benytte de af fællesskabet generelle eller særlige godkendte
forsikringsbetingelser
— anvende de af fællesskabet fastsatte bruttopræmier
b) forpligtelsen til at forelægge enhver skadeseregulering vedrørende en
co-assureret risiko til godkendelse af fællesskabet
c) forpligtelsen til at overlade forhandling af fælles genforsikringsaf-
taler til fællesskabet
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼B
d) forbudet mod at genforsikre den enkelte egenandel i den coassure-
rede risiko.
Artikel 13
Ud over forpligtelserne i artikel 10 kan der ikke pålægges de selskaber,
der deltager i et co-reassurancefællesskab, andre konkurrencebegræns-ninger end:
a) forpligtelsen til, for at være berettiget til den af fællesskabet ydede
dækningved co-assurance, at:
— tage hensyn til forebyggende foranstaltninger— anvende de af fællesskabet godkendte generelle eller særlige
betingelser
— anvende en fælles risikopræmietarif ved den direkte forsikring,
som er beregnet af fællesskabet på grundlag af de sandsynligeomkostninger ved risicodækningen eller, hvor en sådan tarif pågrund af manglende erfaring ikke kan fastsættes, en risiko-præmie, som er godkendt af fællesskabet
— bidrage til dækning af omkostningerne ved co-reassurance
b) forpligtelsen til at forelægge skadesreguleringer, som vedrører de
co-reassurerede risici, ogsom overstig er et bestemt beløb, tilgodkendelse af fællesskabet, eller overdrage behandlingen afskaderne til dette;
c) forpligtelsen til at overdrage forhandling af fælles retrocessionsaf-
taler til fællesskabet
d) forbud mod at genforsikre selvbeholdet eller retrocedere egenan-
delen.
AFSNIT V
Sikkerhedsudstyr
Artikel 14
Fritagelse efter artikel 1, litra d), gælder for aftaler, vedtagelser og
samordnet praksis med henblik på fastsættelse, anerkendelse ogbekendtgørelse af:
— tekniske specifikationer, navnligsådanne som er bestemt til at blive
europæiske normer, såvel som procedurer vedrørende vurderingenog attesteringen af overensstemmelsen af sikkerheds genstande oginstallation ogvedlig eholdelse heraf
— reg ler for vurderingogg odkendelse af installationsvirksomheder
eller vedligeholdelsesvirksomheder.
Artikel 15
Fritagelse gælder, hvis:
a) de tekniske specifikationer og procedurereglerne for godkendelse er
veldefinerende, teknisk begrundede og står i forhold til det pågæl-dende sikkerhedsudstyrs kapacitet
b) reglerne for vurdering af installations- eller vedligeholdelsesvirk-
somheder er objektive, rettet mod disses faglige kvalifikationer og frifor diskrimination
c) de pågældende specifikationer og regler kun opstilles og bekendt-
gøres med udtrykkelig angivelse af, at forsikringsvirksomhederne erberettigede til at acceptere andre sikkerhedsgenstande eller installa-tions- eller vedligeholdelsesvirksomheder, som ikke opfylder dissespecifikationer eller regler
d) specifikationerne og reglerne efter simpel forespørgsel fremsendes til
enhver interesseret person
e) specifikationerne indeholder en klassifikation baseret på det opnåede
præstationsniveau
f) anmodning om vurdering kan forelægges på ethvert tidspunkt og af
enhver ansøger
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼B
g) vurderingen af overensstemmelse ikke medfører uforoldsmæssigt
store omkostninger for ansøgeren sammenholdt med omkostningerneved godkendelsesproceduren
h) det udstyr ogde installations- ogvedlig eholdelsesvirksomheder, som
opfylder vurderingskriterierne, godkendes på en ikke-diskrimine-rende vis inden for en frist på seks måneder at regne fra datoen foransøgningen, undtagen hvor tekniske motiver retfærdiggør enrimeligforlæng else af fristen
i) overensstemmelsen eller godkendelsen attesteres skriftligtj) nægtelse af overensstemmelsesattestation begrundes skriftligt under
vedlæggelse af et eksemplar af fortegnelserne fra de foretagne forsøgogkontroller
k) afslagpå at tag e en anmodningom vurderingi betrag tningskal
begrundes skriftligt
l) specifikationerne og reglerne anvendes af organer, som overholder
de passende normbestemmelser i EN 45 000 serien.
AFSNIT VI
Diverse bestemmelser
Artikel 16
1. Bestemmelserne i denne forordningfinder lig eledes anvendelse,
hvis de deltagende selskaber etablerer rettigheder og forpligtelsergældende for de med dem forbundne selskaber. Forbundne selskabersmarkedsandele, retshandler eller adfærd betragtes, som var der tale omde deltagende selskaber.
2. Ved forbundne selskaber forstås i denne forordning:
a) selskaber, hvori et deltagende selskab direkte eller indirekte:
— ejer mere end halvdelen af kapitalen eller driftsformuen, eller— kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller— kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne i bestyrelsen
eller i de organer, som retligt repræsenterer selskabet, eller
— har ret til at lede selskabets forretninger
b) selskaber, som i et deltagende selskab direkte eller indirekte har de
under litra a) anførte rettigheder eller muligheder for at øve indfly-delse
c) selskaber, hvori et af de under litra b) nævnte selskaber direkte eller
indirekte har de under litra a) anførte rettigheder eller muligheder forat øve indfydelse.
3. Selskaber, hvori de deltagende selskaber eller de med dem
forbundne selskaber i fællesskab direkte eller indirekte har de i stk. 2,litra a), anførte rettigheder eller muligheder for at øve indflydelse, ansesfor at være forbundet med hvert af de deltagende selskaber.
Artikel 17
I henhold til artikel 7 i forordning(EØF) nr. 1534/91 kan
Kommissionen trække anvendelsen af denne forordningtilbag e, hvisden konstaterer, at aftaler, vedtagelser eller former for samordnetpraksis, for hvilke der i medfør af denne forordning gælder fritagelse, iet konkret tilfælde har visse virkninger, som er uforenelige med de itraktatens artikel 85, stk. 3, fastsatte beting elser, ognavnlignår:
— i de tilfælde, der omhandles i afsnit II, undersøgelserne hviler på
antagelser, som ikke kan retfærdiggøres
— i de tilfælde, der omhandles i afsnit III, standardpolicebetingelserne
indeholder klausuler, som ikke er anført på listen i artikel 7, stk. 1,ogsom skaber et væsentlig t misforhold mellem de af aftalenfølgende rettigheder og forpligtelser til skade for forsikringstageren
— i de tilfælde, der er omhandlet i afsnit IV:
a) selskaber, som deltager i et fællesskab — henset til de pågæl-
dende risicis art, karakter ogomfang— ikke har nævneværdig e
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B
vanskeligheder ved at operere enkeltvis på det pågældendemarked
b) et eller flere deltagende selskaber udøver en bestemmende
indflydelse på forretningspolitikken i mere end et fællesskab,som opererer i det samme marked
c) der er risiko for, at sammensætningen og driften af et fællesskab
i kraft af optagelsesbetingelser, afgrænsningen af ricisi, retroces-sionsaftaler eller på anden måde fører til en opdelingaf marke-derne for de pågældende forsikringsprodukter eller beslægtedeprodukter
d) et forsikringsfællesskab, som har fordel af reglerne i artikel 11,
stk. 2, indtager en sådan stilling vedrørende skærpede risici, atforsikringstagere møder væsentlige vanskeligheder med hensyntil at opnå dækninguden for dette fællesskab.
Artikel 18
1. Med hensyn til aftaler, som bestod før den 13. marts 1962, ogsom
er blevet anmeldt før den 1. februar 1963, samt til aftaler, som eromhandlet i artikel 4, stk. 2, nr. 1, i forordningnr. 17, hvad enten derforeligger anmeldelse eller ej, får uanvendeligheden af ovennævntetraktats artikel 85, stk. 1, gyldighed fra den dato, hvor betingelserne foranvendelse af denne forordninger opfyldt.
2. Med hensyn til andre aftaler, som er anmeldt før denne forord-
nings ikrafttræden, får uanvendeligheden af ovennævnte traktats artikel85, stk. 1, gyldighed fra den dato, hvor betingelserne for anvendelse afdenne forordning er opfyldt, men dog tidligst at regne fra anmeldelses-datoen.
Artikel 19
Hvis aftaler, som bestod før den 13. marts 1962, ogsom er blevet
anmeldt før den 1. februar 1963, eller aftaler, som er omfattet af artikel4, stk. 2, nr. 1, i forordningnr. 17, ogsom er blevet anmeldt før den 1.januar 1967, ændres før den 31. december 1993 på en sådan måde, at deopfylder betingelserne for anvendelse af denne forordning, anvendesforbuddet efter traktatens artikel 85, stk. 1, ikke på perioden førændringen, hvis ændringen er blevet anmeldt til Kommissionen før den1. april 1994. Anmeldelsen har gyldighed fra modtagelsesdatoen. Frem-sendes anmeldelsen ved anbefalet brev, lægges datoen på poststempletfra afsenderstedet til grund.
Artikel 20
1. Artikel 18 og19 anvendes på de i traktatens artikel 85 omhand-
lede aftaler efter Det Forenede Kongeriges, Irlands og Danmarks tiltræ-delse, idet datoen »13. marts 1962« erstattes med datoen »1. januar1973«, ogdatoerne »1. februar 1963« og»1. januar 1967« erstattes meddatoen »1. juli 1973«.
2. Artikel 18 og19 anvendes på de i traktatens artikel 85 omhand-
lede aftaler efter Grækenlands tiltrædelse, idet datoen »13. marts 1962«erstattes med datoen »1. januar 1981«, ogdatoerne »1. februar 1963« og»1. januar 1967« erstattes med datoen »1. juli 1981«.
3. Artikel 18 og19 anvendes på de i traktatens artikel 85 omhand-
lede aftaler efter Spaniens ogPortug als tiltrædelse, idet datoen »13.marts 1962« erstattes med datoen »1. januar 1986«, ogdatoerne »1.februar 1963« og»1. januar 1967« erstattes med datoen »1. juli 1986«.
▼
A1
4. Artikel 18 og19 anvendes tilsvarende på aftaler, der som følg e afFinlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse falder ind under anvendelses-området for traktatens artikel 85, dogsåledes at tiltrædelsesdatoentræder i stedet for den 13. marts 1962, ogseks måneder efter tiltrædel-sesdatoen træder i stedet for den 1. februar 1963, den 1. januar 1967,den 31. december 1993 ogden 1. april 1994. De ændring er, der ihenhold til artikel 19 foretages i disse aftaler, skal ikke meddeles
1992R3932 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 12
▼A1
Kommissionen. Dette stykke gælder dog ikke for aftaler, som på tiltræ-delsesdatoen allerede er omfattet af EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.
▼
B
Artikel 21
Denne forordningtræder i kraft den 1. april 1993.Den gælder indtil den 31. marts 2003.
Denne forordninger bindende i alle enkeltheder ogg ælder umiddelbart
i hver medlemsstat.