1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING(EF) Nr. 1251/1999
af 17.maj 1999
om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder
(EFT L 160 af 26.6.1999, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 2704/1999 af 14. december 1999 L 327 12 21.12.1999
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FORORDNING(EF) Nr. 1251/1999
af 17.maj 1999
omindførelseafenstøtteordningforproducenterafvissemarkaf-
grøder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-skab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (4),
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (5), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Sigtet med den fælles landbrugspolitik er at nå de mål, der er
fastsat i traktatens artikel 33, under hensyntagen til markedssitua-tionen;
(2) for at skabe større ligevægt på markedet blev der indført en nystøtteordning ved Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter afvisse markafgrøder (
6);
(3) efter 1992-reformen af den fælles landbrugspolitik er der indtrådten betydelig forbedring med hensyn til markedsligevægten;
(4) jordudtagningen under den støtteordning for producenter af vissemarkafgrøder, som blev indført i 1992, har sammen med ensænkning af interventionsprisen medvirket til at holde produkti-onen under kontrol, samtidig med at en øget konkurrenceevnemed hensyn til priserne har gjort det muligt at anvende betydeligtstørre kornmængder på hjemmemarkedet, navnlig til foder;
(5) støtten ifølge den i 1992 indførte ordning bør videreføres, idet derdog bør tages hensyn til markedsudviklingen og de erfaringer, derer opnået i forbindelse med anvendelsen af den nuværendeordning;
(6) medlemsstaterne kan under visse omstændigheder lade græsensi-lage være omfattet af arealbetalingerne under denne ordning;
(7) ved ændringen af støtteordningen er det nødvendigt at tagehensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser;
(8) den bedste måde at opnå markedsligevægt på er at tilnærmeFællesskabets kornpriser til verdensmarkedspriserne og at indføreikke-afgrødespecifikke arealbetalinger;
(9) arealbetalingerne bør ændres, hvis markedsbetingelserne ikkesvarer til dem, der i øjeblikket forventes;
(10) det støtteberettigede areal bør begrænses til arealer med markaf-grøder og arealer, der tidligere er udtaget af produktionen medoffentlig støtte;
(1) EFT C 170 af 4.6.1998, s. 4.
(2) Udtalelse afgivet den 6. maj 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT C 284 af 14.9.1998, s. 55.
(4) EFT C 93 af 6.4.1999, s. 1.
(5) EFT C 401 af 22.12.1998, s. 3.
(6) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12. Forordningen er senest ændret ved forord-
ning (EF) nr. 1624/98 (EFT L 210 af 28.7.1998, s. 3).
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 3
▼B
(11) hvis det samlede areal, for hvilket der ansøges om støtte under
ordningen, overstiger basisarealet, bør der foretages en reduktionaf det støtteberettigede areal pr. bedrift for at sikre markedslige-vægten;
(12) medlemsstaterne kan anvende et eller flere nationale basisarealer;det er hensigtsmæssigt, at de medlemsstater, der vælger dennemulighed, kan underopdele det enkelte nationale basisareal idelbasisarealer; hvis et nationalt basisareal overskrides, børmedlemsstaten kunne koncentrere de foranstaltninger, der skalanvendes, helt eller delvis på de delbasisarealer, for hvilke over-skridelsen er konstateret;
(13) arealbetalingerne bør afspejle de særlige strukturelle karakteri-stika, der påvirker udbyttet; det bør overlades til medlemsstaterneat udarbejde en regionaliseringsplan baseret på objektive krite-rier; der bør fastlægges et ensartet gennemsnitlig udbytte i regio-naliseringsplanerne; i planerne tages der hensyn til gennemsnits-udbyttet i de enkelte regioner i en given periode og til eventuellestrukturforskelle mellem de enkelte produktionsområder; der børfastsættes en særlig procedure for behandlingen af disse planer påfællesskabsplan;
(14) det bør tillades, at der anvendes forskellige udbytter for vandedeog ikke-vandede arealer, under forudsætning af at der fastsætteset særskilt basisareal for vandede afgrøder, uden at det samledebasisareal derved udvides;
(15) majs har et anderledes udbytte, som adskiller det fra andre korn-arter og derfor kan berettige til særbehandling;
(16) med henblik på beregningen af arealbetalingerne bør et grund-beløb pr. ton multipliceres med det »gennemsnitlige kornud-bytte«, der er fastslået for den pågældende region; når der erfastsat forskellige udbytter for majs og for andre kornarter, børder anvendes særskilte basisarealer for majs;
(17) der bør fastsættes et enkelt grundbeløb for markafgrøder; grund-beløbet pr. ton bør forøges under hensyntagen til den trinvisenedsættelse af interventionsprisen for korn; der bør fastsættes ensærlig støtte for proteinafgrøder for at bevare deres konkurrence-evne over for korn;
(18) i tilfælde af en endelig nedsættelse af interventionsprisen forhøjesgrundbeløbet, idet der anvendes samme godtgørelsessats som forproduktionsårene 2000/2001 og 2001/2002;
(19) der bør fastsættes en særlig ordning for hård hvede for at sikre, atproduktionen af hård hvede er af en sådan størrelse, at den kandække forarbejdningsindustriens behov, uden at dette dog børmedføre overdrevne udgifter for budgettet; dette mål kan opnåsved at indføre en supplerende betaling, der for hver berørtmedlemsstat begrænses til et maksimumsareal for hård hvede; enoverskridelse af dette areal bør medføre en justering af deindgivne ansøgninger;
(20) desuden foregår produktionen af hård hvede i nogle medlems-stater ofte i områder uden for de traditionelle produktionsom-råder; det er ønskeligt at sikre denne produktion et vist omfanggennem ydelse af en særlig støtte;
(21) for at kunne opnå arealbetalingerne bør producenterne væreforpligtet til at udtage en forud fastlagt andel af deres areal medmarkafgrøder; de udtagne arealer bør passes, således at bestemtemindstenormer for miljøbeskyttelse overholdes; de udtagnearealer bør også kunne anvendes til nonfoodproduktion, forudsatat der kan foretages effektiv kontrol;
(22) i den aktuelle markedssituation bør udtagningskravet nedsættes til10 % for perioden 2000-2006; denne procentsats bør kunne tagesop til fornyet overvejelse under hensyntagen til udviklingen iproduktionen og på markedet;
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 4
▼B
(23) der bør ydes en rimelig godtgørelse for udtagningsforpligtelsen;
godtgørelsen bør svare til arealbetalingerne for korn;
(24) udtagningsforpligtelsen bør ikke gælde for mindre producenter,hvis ansøgninger om arealbetalinger ligger under et vist niveau;dette niveau bør fastsættes;
(25) for frivillig udtagning kan producenterne få udtagningsbetalingfor yderligere udtagne arealer; medlemsstaterne bør fastsætte etmaksimumsareal;
(26) arealbetalingerne bør udbetales en gang om året for et givet areal;arealer, der ikke blev dyrket umiddelbart inden ikrafttrædelsen afforordning (EØF) nr. 1765/92, bør ikke være støtteberettigede;for at tage hensyn til en række særlige situationer, hvor dennebestemmelse er urimeligt restriktiv, bør der tillades visse undta-gelser, som forvaltes af medlemsstaterne;
(27) det er nødvendigt at fastlægge visse betingelser for ansøgning omarealbetaling og at præcisere, hvornår udbetalingen til producen-terne skal finde sted;
(28) tidspunkterne for betalingen bør fastsættes således, at det sikres,at afsætningen af markafgrøder fordeler sig jævnt over høståret;
(29) udsåningstidspunkterne bør tilpasses naturforholdene i de enkelteproduktionsområder;
(30) det er nødvendigt at fastsætte overgangsregler for afskaffelsen afde agrødespecifikke betalinger for oliefrø fra produktionsåret2002/2003; nogle af de nuværende bestemmelser i denne sektorskal bevares under hensyn til Fællesskabets internationaleforpligtelser;
(31) medlemsstaternes udgifter som følge af forpligtelserne i forbin-delse med anvendelsen af denne forordning bør finansieres afFællesskabet efter artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF)nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælleslandbrugspolitik (
1);
(32) det er nødvendigt at fastsætte overgangsforanstaltninger og atgive Kommissionen mulighed for i givet fald at indføre yderli-gere overgangsforanstaltninger;
(33) tilpasningerne af støtteordningen for markafgrøder bør indføresfra høståret 2000/2001;
(34) som følge af disse tilpasninger af den nuværende støtteordning ogtidligere ændringer vil det af hensyn til klarheden være hensigts-mæssigt at lade forordning (EØF) nr. 1765/92 erstatte af en nyforordning —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning indføres en ordning med arealbetalinger til
producenter af markafgrøder.
2. I denne forordning:
— omfatter høståret/produktionsåret perioden 1. juli til 30. juni
— forstås ved »markafgrøder« de i bilag I nævnte produkter.
3. Medlemsstater, hvor majs ikke er en traditionel afgrøde, kan lade
græsensilage omfatte af arealbetalingen til markafgrøder på de sammebetingelser som dem, der gælder for markafgrøder.
(1) Se side 103 i denne EFT.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 5
▼B
KAPITEL I
Artikel 2
1. Fællesskabets producenter af markafgrøder kan ansøge om areal-
betaling på de i denne forordning fastsatte betingelser.
2. Arealbetalingen fastsættes pr. hektar og differentieres regionalt.
Arealbetalingen ydes for det areal, hvor der dyrkes markafgrøder, ellersom er udtaget i overensstemmelse med artikel 6, og som ikke over-stiger et regionalt basisareal. Dette fastlægges som det gennemsnitligeantal hektarer i en region, hvor der dyrkes markafgrøder, eller, efteromstændighederne, som er udtaget af produktionen i overensstemmelsemed en offentligt finansieret ordning i 1989, 1990 og 1991. En regionbetyder i denne forbindelse en medlemsstat eller en region i medlems-staten, alt efter den pågældende medlemsstats valg.
3. Producenter, der ansøger om arealbetaling, er forpligtet til at
udtage en del af arealet på deres bedrift af produktionen, og får engodtgørelse for denne forpligtelse.
4. Hvis det samlede areal, for hvilket der ansøges om betaling under
ordningen for markafgrøder, herunder det under ordningen undtagneareal, overstiger basisarealet, foretages der en forholdsmæssig nedsæt-telse af den enkelte landbrugers støtteberettigede areal for alle de beta-linger, der i den pågældende region i samme produktionsår ydes ihenhold til denne forordning.
Arealer, for hvilke der ikke ansøges om betaling efter nærværende
forordning, men som anvendes som grundlag for en ansøgning om støttei henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 omden fælles markedsordning for oksekød (
1), medtages også ved bereg-
ningen af det samlede areal, for hvilket der er ansøgt om betaling.
5. Hvis en medlemsstat lader græsensilage omfatte af arealbetalingen
for markafgrøder, fastlægges der et særskilt basisareal. Hvis basisarealetfor markafgrøder ikke nås i løbet af et produktionsår, kan de resterendehektarer for samme produktionsår udloddes til det tilsvarende basisareal.
6. Hvis en medlemsstat har valgt at fastlægge et eller flere nationale
basisarealer, kan den underopdele hvert af disse i delbasisarealer pågrundlag af objektive kriterier, der skal fastlægges af medlemsstaten.
Med henblik på dette stykke skal basisarealerne »Secano« og
»Regadío« betragtes som nationale basisarealer.
Hvis et nationalt basisareal overskrides, kan den pågældende medlems-
stat efter objektive kriterier helt eller delvis koncentrere de foranstalt-ninger, der finder anvendelse ifølge stk. 4, på de delbasisarealer, forhvilke der er konstateret en overskridelse.
Medlemsstater, der har valgt at anvende den mulighed, der er nævnt i
dette stykke, underretter senest den 15. september producenterne ogKommissionen om deres valg og om de nærmere bestemmelser foranvendelsen.
Artikel 3
1. I forbindelse med fastsættelsen af de gennemsnitsudbytter, der
skal anvendes til beregning af arealbetalingen, udarbejder hvermedlemsstat en regionaliseringsplan med angivelse af de relevante,objektive kriterier for afgrænsningen af de enkelte produktionsregioner,så der opnås særskilte homogene områder.
Med henblik herpå udarbejder medlemsstaterne regionaliseringsplanerne
under behørig hensyntagen til eventuelle særlige forhold. De kannavnlig graduere gennemsnitsudbytterne for at tage hensyn til eventu-elle strukturforskelle mellem produktionsregionerne.
(1) Se side 21 i denne EFT.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 6
▼B
2. Endvidere kan medlemsstaterne i deres regionaliseringsplaner
anvende et udbyttetal for majs, der er forskelligt fra udbyttetallet forandre kornarter.
a) Såfremt udbyttet for majs er højere end udbyttet for andre kornarter,
skal der særskilt for majs fastsættes et basisareal, som omhandlet iartikel 2, stk. 2, der omfatter en eller flere majsproduktionsregionerefter medlemsstatens eget valg.
Medlemsstaterne kan i de pågældende regioner ligeledes fastsætte
særskilte basisarealer for andre markafgrøder end majs. Hvis majsba-sisarealet i dette tilfælde ikke nås i løbet af et høstår, udloddes deresterende hektarer for samme høstår til det tilsvarende basisareal forandre markafgrøder end majs.
b) Såfremt udbyttet for majs svarer til eller er lavere end udbyttet for
andre kornarter, kan der ligeledes fastsættes et basisareal særskilt formajs i henhold til litra a). Vælger medlemsstaten at fastsætte etbasisareal for andre markafgrøder end majs, gælder følgende:
— hvis majsbasisarealet ikke nås i løbet af et høstår, kan de rester-
ende hektarer for samme høstår udloddes til de tilsvarende basi-sarealer for andre markafgrøder
— hvis basisarealet for andre markafgrøder end majs ikke nås i
løbet af et produktionsår, kan de resterende hektarer for sammeproduktionsår udloddes til det pågældende majsbasisareal.
Overskrides disse basisarealer, anvendes artikel 2, stk. 4.3. Medlemsstaterne kan i deres regionaliseringsplaner fastsætte
forskellige udbytter for vandede og ikke-vandede arealer. I så fald skalmedlemsstaten fastsætte et særskilt basisareal for arealer med vandedeafgrøder.
Det vandede basisareal skal være lig med det gennemsnitlige areal, der
fra 1989 til 1991 blev vandet med henblik på dyrkning af markafgrøder,herunder forhøjelser i medfør af artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit, sidstepunktum, i forordning (EØF) nr. 1765/92. Det vandede basisareal iPortugal skal dog gradvis forøges med indtil 60 000 ha for de arealer,hvor det er fastslået, at investeringen i vanding er begyndt efter den1. august 1992. Denne forøgelse kan helt eller delvis lægges til detvandede majsareal som omhandlet i stk. 2.
Fastsættelsen af det vandede basisareal må ikke føre til en forøgelse af
det samlede basisareal for den pågældende medlemsstat. Overskridesdet vandede basisareal, finder artikel 2, stk. 4, anvendelse.
Hvis det vandede areal ikke nås i løbet af et givet produktionsår,
fordeles de resterende hektarer for samme produktionsår på de tilsva-rende ikke-vandede basisarealer.
4. Regionaliseringsplanen skal under alle omstændigheder sikre, at
det gennemsnitsudbytte for den pågældende medlemsstat, som er fast-lagt for perioden i overensstemmelse med de i stk. 5 nævnte kriterier,overholdes.
5. For hver enkelt produktionsregion skal medlemsstaten give
nærmere oplysninger om arealerne med og udbyttet af de markafgrøder,der er produceret i den pågældende region i femårsperioden 1986/1987-1990/1991. Der beregnes et gennemsnitligt kornudbytte for hver enkeltregion, idet der ses bort fra året med det største og året med det mindsteudbytte i den pågældende periode.
Denne forpligtelse kan dog for så vidt angår:
— portugisisk korn opfyldes ved at fremlægge data, som er blevet
meddelt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3653/90 af11. december 1990 om overgangsbestemmelser for den fællesmarkedsordning for korn og ris i Portugal (
1)
(1) EFT L 362 af 27.12.1990, s. 28. Forordningen er ændret ved Kommissio-
nens forordning (EF) nr. 1664/95 (EFT L 158 af 8.7.1995, s. 13).
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 7
▼B
— de fem nye tyske delstater opfyldes ved at anføre det gennemsnitlige
udbytte, der gælder i de andre tyske delstater
— Italien og Spanien opfyldes ved at fastsætte referenceudbyttet til
henholdsvis 3,9 t/ha og 2,9 t/ha.
Hvis en medlemsstat beslutter at behandle
— majs anderledes end andre kornarter, skal der anføres et gennem-
snitsudbytte for majs og for andre kornarter, idet gennemsnitsud-byttet dog ikke må ændres
— vandede arealer særskilt i forhold til ikke-vandede arealer, skal der
anføres et gennemsnitsudbytte for hver af de to arealkategorier, idetdet samlede gennemsnitsudbytte dog ikke må ændres
6. Medlemsstaterne forelægger deres regionaliseringsplan for
Kommissionen senest den 1. august 1999 sammen med al nødvendigdokumentation. De kan opfylde denne forpligtelse ved at henvise til denregionaliseringsplan, de har forelagt Kommissionen i henhold til forord-ning (EØF) nr. 1765/92.
Kommissionen gennemgår de af medlemsstaterne forelagte regionalise-
ringsplaner og sikrer sig, at hver enkelt plan er baseret på relevante,objektive kriterier og er i overensstemmelse med de foreliggende oplys-ninger om tidligere år. Kommissionen kan fremsætte indsigelser modplaner, der ikke er forenelige med de ovennævnte kriterier, navnlig medmedlemsstatens gennemsnitsudbytte. I så fald skal planen justeres afden pågældende medlemsstat, efter at den har rådført sig medKommissionen.
Medlemsstaten kan efter anmodning fra Kommissionen eller på eget
initiativ ændre regionaliseringsplanen efter den i denne artikel beskr-evne procedure.
7. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 1 vælger at fastlægge
produktionsregioner, hvis afgrænsning ikke svarer til afgrænsningen afde regionale basisarealer, forelægger den Kommissionen en oversigtover alle ansøgninger om betaling og de hertil svarende udbytter.Fremgår det af disse oplysninger, at det gennemsnitsudbytte, der følgeraf regionaliseringsplanen for 1993, eller at det gennemsnitsudbytte, derfor Østrig, Finland og Sverige følger af planen for 1995, eller at detudbytte, der er fastsat i stk. 5 for Italien og Spanien, er overskredet i enmedlemsstat, nedsættes alle betalinger i denne medlemsstat for detfølgende produktionsår i forhold til den konstaterede overskridelse.Denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse, når den mængdeudtrykt i tons korn, for hvilken der er indgivet ansøgninger, ikke over-stiger den mængde, der fremkommer ved at multiplicere medlemssta-tens samlede basisareal med ovennævnte gennemsnitsudbytte.
Medlemsstaterne kan vælge at kontrollere, om der har været en eventuel
overskridelse af gennemsnitsudbyttet for hvert enkelt basisareal. I såfald finder bestemmelserne i dette stykke anvendelse på betalingerne forhvert af de berørte basisarealer.
Artikel 4
1. Med forbehold af artikel 10 foretages beregningen af arealbeta-
lingen ved at multiplicere grundbeløbet pr. ton med det gennemsnitligekornudbytte, der er fastsat i regionaliseringsplanen for den pågældenderegion.
2. Den i stk. 1 nævnte beregning foretages ved anvendelse af det
gennemsnitlige kornudbytte. Hvis majs behandles særskilt, anvendes»majsudbyttet« dog for majs og udbyttet for »andre kornarter end majs«for korn, oliefrø og hørfrø.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 8
▼B
3. Grundbeløbet fastsættes slåedes:
for proteinafgrøder:
— 72,50 EUR/t fra produktionsåret 2000/2001
for korn, græsensilage og udtagning:
— 58,67 EUR/t for høståret/produktionsåret 2000/2001
— 63,00 EUR/t fra høståret/produktionsåret 2001/2002
for hørfrø:
— 88,26 EUR/t for produktionsåret 2000/2001
— 75,63 EUR/t for produktionsåret 2001/2002— 63,00 EUR/t fra produktionsåret 2002/2003
for oliefrø:
— 63,00 EUR/t fra produktionsåret 2002/2003.
Beløbet 63 EUR/t kan forhøjes fra produktionsåret 2002/2003 på
baggrund af den endelige nedsættelse af interventionsprisen for korn,der er fastsat i artikel 3, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1766/92.
Denne forhøjelse af arealbetalingerne vil stå i samme forhold til inter-
ventionsprisnedsættelsen som den, der gælder for 2000/2001 og 2001/2002.
4. I Finland og i Sverige nord for den 62. breddegrad og i nogle
tilstødende områder, hvor der gælder lignende klimatiske vilkår, somgør landbrugsaktiviteter særligt vanskelige, ydes der for korn og oliefrøen supplerende arealbetaling på 19 EUR/t gange det udbytte, deranvendes for arealbetalingerne.
Artikel 5
Der udbetales et supplement til arealbetalingen på 344,50 EUR/ha for
det areal, hvor der dyrkes hård hvede i de traditionelle produktionsre-gioner, der er nævnt i bilag II, op til de lofter, der er fastsat i bilag III.
Hvis summen af de arealer, for hvilke der ansøges om supplement til
arealbetalingen, i et produktionsår overstiger det loft, der er anførtovenfor, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr.producent, som supplementet kan betales for.
Medlemsstaterne kan dog under iagttagelse af de i bilag III fastsatte
lofter pr. medlemsstat fordele de i nævnte bilag anførte arealer mellemde produktionsområder, der er anført i bilag II, eller om nødvendigtmellem produktionsregionerne som omhandlet i artikel 3, efter produkti-onen af hård hvede i perioden 1993-1997. Hvis i dette tilfælde summenaf de arealer, for hvilke der i en region ansøges om supplement tilarealbetalingen, i et produktionsår overstiger det tilsvarende regionaleloft, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr. produ-cent, som supplementet kan betales for. Denne nedsættelse foretagesefter, at der inden for en medlemsstat er sket en omfordeling af arealerfra regioner, som ikke har nået deres regionale loft, til regioner, som haroverskredet dette loft.
I andre regioner end de i bilag II nævnte med en veletableret produktion
af hård hvede ydes der en særlig støtte på 138,90 EUR/ha for et areal påhøjst det antal ha, der er angivet i bilag IV.
Artikel 6
1. Udtagningsforpligtelsen for den enkelte producent, der ansøger om
arealbetaling, fastsættes som en andel af det areal med markafgrøder,for hvilket vedkommende har indgivet ansøgning, og denne andeludtages i henhold til denne forordning.
Grundsatsen for den obligatoriske udtagningsforpligtelse fastsættes til
10 % fra produktionsåret 2000/2001 til produktionsåret 2006/2007.
2. Medlemsstaterne anvender miljøforanstaltninger, som svarer til
den særlige situation, der gælder for det udtagne areal.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 9
▼B
3. Det udtagne areal kan anvendes til at tilvejebringe materialer til
fremstilling i Fællesskabet af produkter, som ikke primært er bestemt tilkonsum eller foderbrug, under forudsætning af at der anvendes effektivekontrolordninger.
Medlemsstaterne bemyndiges til at udbetale national støtte på op til
50 % af de udgifter, der er forbundet med overgang til flerårige afgrødertil biomasseproduktion på udtagne arealer.
▼
M1
Hvis den mængde biprodukter til konsum eller foderbrug, der sandsyn-ligvis fremkommer ved dyrkning af oliefrø på udtagne arealer efterførste afsnit, på grundlag af de forventede mængder, der er omfattet afkontrakter, der er indgået med producenterne, vil overstige en milliontons om året udtrykt i sojamelækvivalenter, nedsættes den forventedemængde der kan anvendes efter hver kontrakt til konsum eller foder-brug, for at begrænse denne mængde til en million tons.
▼
B
4. Hvis der er fastsat forskellige udbytter for vandede og ikke-vandede arealer, finder betalingen for udtagning af ikke-vandede arealeranvendelse. For Portugals vedkommende skal der ved betalingen tageshensyn til den støtte, der er ydet i henhold til forordning (EØF)nr. 3653/90.
5. Producenterne kan få udtagningsbetalingen for frivillig udtagning
af arealer, der overstiger deres forpligtelse. Medlemsstaterne skal tilladelandmændene at udtage op til mindst 10 % af det areal med markaf-grøder, for hvilket der indgives ansøgning, og som udtages i henhold tildenne forordning. En medlemsstat kan fastsætte højere procentsatser,der er afpasset efter de særlige forhold og sikrer en tilstrækkelig udnyt-telse af landbrugsarealerne.
6. Betalingen for udtagningen kan ydes over en flerårig periode på
op til fem år.
7. Producenter, der ansøger om betaling for et areal, der ikke er
større end det areal, der på grundlag af de for den pågældende regionfastlagte udbytter er nødvendigt til produktion af 92 tons korn, er ikkeomfattet af udtagningsforpligtelsen. Bestemmelserne i stk. 5 og 6 finderanvendelse på disse producenter.
8. Uanset artikel 7 kan arealer:
— der udtages med henblik på miljøvenligt landbrug (artikel 22, 23 og
24 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støttetil udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- ogGararantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophæ-velse af visse forordninger) (
1), og som hverken anvendes til land-
brugsformål eller med gevinst for øje til et andet formål end dem,der er tilladt for andre udtagne arealer i henhold til denne forord-ning, eller
— der skovrejses med henblik på skovrejsning (artikel 31 i forordning
(EF) nr. 1257/1999)
som følge af en ansøgning, der er indgivet efter den 28. juni 1995,
medregnes ved det jordudtagningskrav, der er omhandlet i stk. 1, op tilden grænse pr. bedrift, som den pågældende medlemsstat måtte havefastsat. Der må kun fastsættes en sådan grænse i det omfang, det ernødvendigt for at undgå, at en uforholdsmæssig stor del af det dispo-nible fællesskabsbudget for den pågældende ordning koncentreres om etlille antal bedrifter.
For disse arealer ydes den i artikel 4 nævnte arealbetaling ikke, og
støtten i henhold til artikel 24, stk. 1, eller artikel 31, stk. 1, andet led, iforodning (EF) nr. 1257/1999 begrænses til et beløb, som højst er ligmed arealbetalingerne for udtagning som anført i artikel 4, stk. 3.
(1) Se side 80 i denne EFT.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 10
▼B
Medlemsstaterne kan beslutte ikke at lade ordningen i dette afsnit gælde
for en ny ansøger i en region, hvor der er stadig risiko for en betydeligoverskridelse af det regionale basisareal.
Artikel 7
Ansøgninger om betalinger kan ikke indgives for arealer, der pr.
31. december 1991 var græsarealer uden for omdriften, anvendtes tilflerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikkelandbrugsmæssig udnyttelse.
Medlemsstaterne kan på betingelser, der skal fastlægges nærmere,
fravige disse bestemmelser for at tage hensyn til særlige forhold,navnlig hvad angår arealer, der indgår i et omstruktureringsprogram,eller arealer med flerårige markafgrøder, der normalt indgår i omdriftenmed de i bilag I nævnte afgrøder. I så fald træffer medlemsstaternepassende foranstaltninger for at undgå, at sådanne undtagelser medføreren betydelig forøgelse af det samlede støtteberettigede landbrugsareal.Foranstaltningerne kan navnlig bestå i, at arealer, der tidligere varstøtteberettigede, i stedet ikke længere anses som støtteberettigede.
Medlemsstaterne kan ligeledes fravige stk. 1 for at tage hensyn til
særlige situationer i forbindelse med forskellige former for offentligeforanstaltninger, når en landbruger på grund af sådanne foranstaltningerbegynder at dyrke jorder, der tidligere ikke var støtteberettigede, for atfortsætte sin normale landbrugsvirksomhed, og den pågældende foran-staltning bevirker, at jorder, der oprindeligt var støtteberettigede, ikkelængere er det, således at den samlede mængde støtteberettigede jorderikke forøges betydeligt.
Medlemsstaterne kan desuden i visse tilfælde, der ikke er omhandlet i
de to foregående afsnit, fravige første afsnit, hvis de i en plan, der skalforelægges Kommissionen, dokumenterer, at det samlede støtteberetti-gede areal forbliver uændret.
Artikel 8
1. Udbetalingerne finder sted i tidsrummet fra 16. november til
31. januar efter høsten. Når artikel 6, stk. 3, anvendes, finder betalin-gerne dog sted mellem den 16. november og den 31. marts.
2. For at kunne opnå arealbetalingen skal producenten senest den
31. maj forud for høsten have sået frøene og senest den 15. maj haveindgivet en ansøgning.
3. Medlemsstaterne tager de fornødne skridt for at minde ansøgerne
om, at miljølovgivningen skal overholdes.
Artikel 9
Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter proce-
duren i artikel 23 i Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni1992 om den fælles markedsordning for korn (
1), især gennemførelses-
bestemmelserne vedrørende:
— fastlæggelse og forvaltning af basisarealer
— udarbejdelse af produktionsregionaliseringsplaner— græsensilage— ydelse af arealbetalingen— det minimumsareal, der kan ydes betaling for; i disse bestemmelser
skal der især tages hensyn til kravene vedrørende overvågning og tilden effektivitet, der tilstræbes med den pågældende ordning
— hård hvede; fastlæggelse af betingelserne for at opnå det i artikel 5
omhandlede supplement til arealbetalingen og betingelserne for atopnå den i nævnte artikel omhandlede særlige støtte, og navnlig
(1) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 21. Forordningen er senest ændret ved
Kommissionens forordning (EF) nr. 923/96 (EFT L 126 af 24.5.1996, s.37).
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 11
▼B
bestemmelserne vedrørende de regioner, der kan komme i betragt-
ning
— jordudtagning, navnlig for så vidt angår artikel 6, stk. 3; disse betin-
gelser kan også omhandle dyrkning af produkter uden betaling
— betingelserne for at anvende artikel 7; heri fastlægges de vilkår, på
hvilke undtagelser fra artikel 7 kan tillades, samt medlemsstaternespligt til at forelægge de planlagte foranstaltninger for Kommissionentil godkendelse
— overholdelse af det aftalememorandum mellem Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om olieaf-grøder inden for rammerne af den almindelige overenskomst omtold og udenrigshandel (GATT), der blev godkendt ved afgørelse93/355/EØF (
1).
Efter samme procedure kan Kommissionen:
— enten gøre betalingerne betinget af, at der anvendes særlige frø,
certificerede frø af hård hvede, bestemte sorter oliefrø, hård hvedeog hørfrø eller give medlemsstaterne mulighed for at opstillesådanne betingelser for ydelse af betalinger
— tillade, at de i artikel 8, stk. 2, nævnte datoer kan ændres for visse
zoner, hvor særlige klimaforhold bevirker, at de normale datoer ikkekan anvendes
— med forbehold af budgetsituationen og som en undtagelse fra
artikel 8, stk. 1, lade medlemsstaterne tillade, at der i bestemteregioner inden den 16. november foretages udbetaling af indtil 50 %af arealbetalingerne og af betalingen for udtagning af arealet i år,hvor exceptionelle klimatiske forhold har medført et så stort fald iudbyttet, at producenterne står over for alvorlige finansielle vanske-ligheder.
KAPITEL II
Artikel 10
1. For produktionsårene 2000/2001 og 2001/2002 beregnes arealbeta-
lingen for oliefrø ved at multiplicere følgende beløb med det gennem-snitlige kornudbytte, der er fastlagt i regionaliseringsplanen i den pågæl-dende region:
— 81,74 EUR/t for produktionsåret 2000/2001
— 72,37 EUR/t for produktionsåret 2001/2002.
Medlemsstaterne har dog mulighed for fortsat at fastsætte oliefrøbeta-
lingen på grundlag af tidligere regionale oliefrøudbytter. I så tilfældemultipliceres udbytte med 1,95.
2. For produktionsårene 2000/2001 og 2001/2002 fastlægges der et
maksimalt garantiareal for den afgrødespecifikke arealbetaling foroliefrø på 5 482 000 hektar nedsat med den procentvise obligatoriskeudtagning af arealer for det pågældende produktionsår, eller med 10 %,hvis denne procentsats er mindre end 10 %. Hvis det maksimale garanti-areal overskrides efter anvendelsen af artikel 2, nedsætterKommissionen de beløb, der er nævnt i stk. 1, i overensstemmelse medbestemmelserne i stk. 3 og 4.
3. Hvis det areal med oliefrø, der allerede er blevet udpeget som
berettiget til afgrødespecifik arealbetaling for oliefrø i et givet år, over-stiger de maksimale garantiarealer, nedsætter Kommissionen grundbe-løbet for dette år med 1 % for hvert procentpoint, hvormed det maksi-male garantiareal overskrides. Der anvendes særlige regler, hvis detmaksimale garantiareal overskrides med mere end en vis tærskelpro-centsats. Op til denne tærskelprocentsats er nedsættelsen af beløbet densamme i alle medlemsstaterne. Overskrides tærskelprocentsatsen, fore-tages der passende yderligere nedsættelser i de medlemsstater, som haroverskredet det nationale referenceareal som fastsat i bilag V, nedsatmed den i stk. 4 omhandlede procentsats. For Tysklands vedkommende
(1) EFT L 147 af 18.6.1993, s. 25.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 12
▼B
kan den passende yderligere nedsættelse dog efter anmodning fra de
tyske myndigheder gradueres helt eller delvis efter det regionale basis-areal; hvis denne mulighed anvendes, underretter de tyske myndighederomgående Kommissionen om de elementer, der indgår i beregningen afde pågældende nedsættelser.
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 23 i forordning
(EØF) nr. 1766/92 omfanget og fordelingen af de nedsættelser, der skalforetages, og sikrer navnlig, at den vejede gennemsnitlige nedsættelsefor Fællesskabet som helhed er lig med den procentsats, hvormed detmaksimale garantiareal er blevet overskredet.
4. Den i stk. 3 omhandlede tærskelprocentsats bør fastsættes til 0 %.5. Hvis arealbetalingen for oliefrø nedsættes i overensstemmelse med
stk. 3 og 4, nedsætter Kommissionen de tilsvarende grundbeløb for detfølgende produktionsår med samme procentsats, medmindre det maksi-male garantiareal ikke overskrides i dette år, i hvilket tilfældeKommissionen kan beslutte, at der ikke skal foretages en sådan nedsæt-telse.
6. Hvis det maksimale garantiareal for Fællesskabet overskrides i
produktionsåret 2000/2001, skal Kommissionen anvende denprocentsats for nedsættelse af de regionale referencebeløb, der anvendesfor produktionsåret 1999/2000, på det relevante grundbeløb for produk-tionsåret 2000/2001.
7. Uanset bestemmelserne i denne artikel kan medlemsstater, hvor
der er fare for, at det i bilag V fastsatte referenceareal overskridesvæsentligt i det efterfølgende produktionsår, begrænse det areal, forhvilket den individuelle producent kan modtage den i denne artikelomhandlede arealbetaling for oliefrø. Denne begrænsning beregnes somen procentdel af det landbrugsareal, der er fastsat i denne forordning,enten for medlemsstaten eller for det regionale basisareal, og anvendt iforhold til producentens godtgørelsesberettigede areal. Begrænsningenkan differentieres afhængigt af de regionale basisarealer eller delbasisa-realer på grundlag af objektive kriterier. Medlemsstaterne skal givemeddelelse om en sådan begrænsning senest den 1. august i det produk-tionsår, der går forud for det år, for hvilket der ansøges om arealbeta-ling, eller en tidligere dato, hvis det drejer sig om en medlemsstat ellerregioner i en medlemsstat, hvor såning med henblik på det pågældendeproduktionsår foretages inden den 1. august.
8. Nedsættelsen som følge af overskridelse af det maksimale garanti-
areal, anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel,kan ikke føre til et beløb på under:
— 58,67 EUR/t for produktionsåret 2000/2001
— 63,00 EUR/t for produktionsåret 2001/2002.
9. Producenterne af konfekturesolsikkefrø, der er sået til høst, kan
ikke modtage den støtte, der ydes i henhold til denne artikel.
10. Inden to år fra gennemførelsen af denne artikel forelægger
Kommissionen en rapport for Rådet om udviklingen på markedet foroliefrø. Denne rapport ledsages om nødvendigt af passende forslag, hvisproduktionspotentialet forringes alvorligt.
Artikel 11
Størrelsen af arealbetalingerne og betalingen for jordudtagning samt den
i denne forordning fastsatte arealprocentdel, der skal udtages, kan efterproceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, ændres på baggrund af produk-tions-, produktivitets- og markedsudviklingen.
Artikel 12
Skulle det blive nødvendigt at indføre særlige foranstaltninger for at
lette overgangen fra den gældende ordning til den ved denne forordningindførte ordning, vedtages disse efter proceduren i artikel 23 i forord-ning (EØF) nr. 1766/92.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 13
▼B
Artikel 13
De i denne forordning omhandlede foranstaltninger betragtes som inter-
ventioner til stabilisering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 1, stk. 2,litra b), i forordning (EØF) nr. 1258/1999.
Artikel 14
Forordning (EØF) nr. 1765/92 og forordning (EF) nr. 1872/94 ophæves.
Artikel 15
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggø-
relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
2. Den anvendes fra produktionsåret 2000/2001 og derefter.3. Forordning (EØF) nr. 1765/92 og forordning (EØF) nr. 1872/94
anvendes fortsat for produktionsårene 1998/1999 og 1999/2000.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 14
▼B
BILAG I
PRODUKTER
KN-kode Beskrivelse
I. KORN
1001 10 00 Hård hvede
1001 90 Anden hvede og blandsæd, undtagen
hård hvede
1002 00 00 Rug
1003 00 Byg
1004 00 00 Havre
1005 Majs
1007 00 Sorghum
1008 Boghvede, hirse og kanariefrø; andre
kornarter
0709 90 60 Sukkermajs
II. OLIEFRØ
1201 00 Sojabønner
ex 1205 00 Rybsfrø og rapsfrø
ex 1206 00 10 Solsikkefrø
III. PROTEINAFGRØDER
0713 10 Ærter
0713 50 Valksbønner og hestebønner
ex 1209 29 50 Sødlupiner
IV. HØR
bortset fra spindhør
ex 1204 00 Hørfrø
(Linum usitatissimum L.)
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 15
▼B
BILAG II
TRADITIONELLE PRODUKTIONSOMRÅDER FOR HÅRD HVEDE
GRÆKENLAND
Præfekturer
MidtgrækenlandPeloponnesDe Joniske ØerThessaliaMakedonienDe Ægæiske ØerThraki
SPANIEN
Provinser
Almería
BadajozBurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevillaToledoZamoraZaragoza
ØSTRIG
Pannonien
FRANKRIG
Regioner
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d’AzurLanguedoc-Roussillon
Departementer (*)
Ardèche
Drôme
ITALIEN
Regioner
Abruzzo
BasilicataCalabria
(*) Hvert af disse departementer kan knyttes til et af ovennævnte områder.
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 16
▼B
Campania
LazioMarcheMoliseUmbriaPugliaSardegnaSiciliaToscana
PORTUGAL
Distrikter
Santarém
LisboaSetúbalPortalegreÉvoraBejaFaro
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 17
▼B
BILAG III
MAKSIMALT GARANTIAREAL, FOR HVILKET DER KAN YDES
SUPPLEMENT TIL AREALBETALINGEN FOR HÅRD HVEDE
(ha)
Grækenland 617 000
Spanien 594 000Frankrig 208 000Italien 1 646 000Østrig 7 000Portugal 118 000
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 18
▼B
BILAG IV
MAKSIMALT GARANTIAREAL, FOR HVILKET DER KAN YDES
SÆRSTØTTE FOR HÅRD HVEDE
(ha)
Tyskland 10 000
Spanien 4 000Frankrig 50 000Italien 4 000Det Forenede Kongerige 5 000
1999R1251 — DA — 28.12.1999 — 001.001 — 19
▼B
(1 000 ha)
LandFor produktionsårene
2000/2001 og 2001/2002BILAG V
NATIONALT REFERENCEAREAL
Belgien 6
Danmark 236
Tyskland 929
Grækenland 26
Spanien 1 168
Frankrig 1 730
Irland 5
Italien 542
Luxembourg 2
Nederlandene 7
Østrig 147
Portugal 93
Finland 70
Sverige 137
Det Forenede Kongerige 385