1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 22. januar 1980
om veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med samhandelen med kødprodukter inden
for Fællesskabet
(80/215/EØF)
(EFT L 47 af 21.2.1980, s. 4)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 80/1100/EØF af 11. november 1980 L 325 16 1.12.1980
►M2Rådets direktiv 81/476/EØF af 24. juni 1981 L 186 20 8.7.1981
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 22. januar 1980
om veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med samhan-
delen med kødprodukter inden for Fællesskabet
(80/215/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 43 og 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), og
ud fra følgende betragtninger:Rådets direktiv 77/99/EØF af 21. december 1976 om sundhedsmæssige
problemer i forbindelse med handel med kødprodukter inden forFællesskabet(
2) blev iværksat den 1. juli 1979;
iværksættelsen af ovennævnte direktiv vil ikke få de forventede virk-
ninger, så længe samhandelen inden for Fællesskabet hindres afforskellene mellem medlemsstaternes veterinærpolitimæssige bestem-
melser om kødprodukter; især for at fjerne disse forskelle bør der på
dette område fastsættes fælles bestemmelser;
for at undgå en udbredelse af kvægepidemi gennem kødprodukter bør
det bestemmes, at det kød, der anvendes til fremstilling af visse afdisse produkter, skal opfylde de veterinærpolitimæssige bestemmelser,som gælder for ferskk ød;
der bør drages omsorg for, at kødprodukter, som ikke opfylder fælles-
skabsbestemmelserne, ikke forsynes med den sundhedsmærkning, der
foreskrives i nævnte bestemmelser;
når kødprodukterne har været udsat for en behandling, som skal dræbe
alle bakterier, der hidrører fra smitsomme kvægsygdomme, skal dennebehandling anføres på det sundhedscertifikat, der ledsager de pågæl-dende produkter;
emsstaterne skal have mulighed for på deres område at forbyde omsæt-
ning af kødprodukter, hvori der er fundet bakterier fra en smitsom
sygdom, eller som ikke opfylder Fællesskabets veterinærpolitimæssigebestemmelser;
såfremt afsenderen eller dennes befuldmægtigede anmoder derom, bør
denne dog gives mulighed for at tilbagesende disse kødprodukter, hvisveterinærpolitimæssige årsager ikke hindrer dette;
for at gøre det muligt for de pågældende at vurdere grundene til et
forbud eller en restriktion, bør disse grunde bringes til afsenderens eller
dennes befuldmægtigedes kendskab samt i visse tilfælde til afsender-landets kompetente myndigheds kendskab;
såfremt en tvistighed om det begrundede i et forbud eller en restriktion
opstår mellem afsenderen og bestemmelseslandets myndigheder, børafsenderen have mulighed for at anmode en veterinærsagkyndig om
en udtalelse;
medlemsstaterne skal have mulighed for at forbyde, at visse kødpro-
dukter, der kommer fra en medlemsstat, hvor der er udbrudt enepidemi blandt dyr, bringes inden for deres område; alt efter arten ogkarakteren af denne epidemi skal et sådant forbud enten kun vedrørekødprodukter fra en del af afsenderlandets område eller omfatte hele
dette lands område; ved udbrud af en smitsom sygdom hos dyr på en
medlemsstats område er det nødvendigt, at der hurtigt træffes egnedebekæmpelsesforanstaltninger; den fare, som sådanne sygdomme1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 114 af 11. 11. 1971, s. 40.
(2) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 85.
▼B
medfører, og de bekæmpelsesforanstaltninger, som de nødvendiggør,
må bedømmes ens i hele Fællesskabet;
for at lette iværksættelsen af de påtænkte bestemmelser bør der fast-
sættes en procedure, hvorved der indføres et snævert samarbejdemellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den stående Veterinærko-
mité, der blev nedsat ved Rådets afgørelse af 15. oktober 1968(
1)—
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes veterinærpolitimæssige forskrifter vedrørende
samhandelen med kødprodukter inden for Fællesskabet.
Artikel 2
I dette direktiv anvendes definitionerne i artikel 2 i Rådets direktiv 72/
461/EØF af 12. december 1972 om veterinærpolitimæssige problemervedrørende handel med fersk kød inden for Fællesskabet(
2), senest
ændret ved direktiv 78/54/EØF(3), og i artikel 2 i direktiv 77/99/EØF
i det omfang, det er nødvendigt.
Indtil Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen har
tilpasset de i bilag A, kapitel V, punkt 27, litra b), i direktiv 77/99/EØF anførte grænseværdier, betragtes produkter, der har været under-
kastet en naturlig gæringsproces og en modning af længere varighed,
som havende undergået en fuldstændig behandling.
Artikel 3
Hver medlemsstat påser, at kødprodukter, som skal bringes i samhan-
delen inden for Fællesskabet, er fremstillet af eller med:
— fersk kød som defineret i artikel 1 i direktiv 64/433/EØF af 26. juni
1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med
fersk kød inden for Fælleskabet(
4), senest ændret ved direktiv 75/
379/EØF(5), og som opfylder de i artikel 3 og 4 i direktiv 72/461/
EØF foreskrevne veterinærpolitimæssige krav,
— fersk kød som defineret i artikel 2, litra o), i Rådets direktiv 72/462/
EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpoli-
timæssige problemer i forbindelse med indførsel af kvæg og svinsamt ferskk ød fra tredjelande(
6), senest ændret ved direktiv 77/98/
EØF(7), og som opfylder de i direktiv 72/462/EØF foreskrevne
veterinærpolitimæssige krav.
Artikel 4
1. Uanset artikel 3, første led, og med forbehold af gennemførelsen
af stk. 2, kan kødprodukter anvendes i samhandelen inden for Fælles-
skabet, såfremt de helt eller delvis er fremstillet af eller med fersk kød,der er defineret i artikel 1 i direktiv 64/433/EØF, og som opfylder de iartikel 5a i direktiv 72/461/EØF foreskrevne krav, samt har væretunderkastet en af følgende behandlinger:
a) en varmebehandling i en hermetisk lukket beholder, hvis Fc-værdi
mindst er lig med 3,00,
b) for så vidt det ferske kød er blevet fremstillet af dyr, der ikke
kommer fra en inficeret bedrift, som er genstand for et forbud i1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 255 af 28. 10. 1968, s. 23.
(2) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 24.
(3) EFT nr. L 16 af 20. 1. 1978, s. 22.
(4) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64.
(5) EFT nr. L 172 af 3. 7. 1975, s. 17.
(6) EFT nr. L 302 af af 31. 12. 1972, s. 28.
(7) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 81.
▼B
medfør af bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, litra b), i direktiv 64/
432/EØF,
i) en anden varmebehandling end den i litra a) nævnte, men hvor
centrumstemperaturen er sat op til mindst 70 ºC, eller
ii)►M1for så vidt den pågældende sygdom ikke er blæreudslæt
hos svin ◄en behandling bestående af naturlig gæring og
modning i mindst 9 måneder for udbenet skinke med en vægtpå mindst 5,5 kg og med følgende karakteristika:
— en aW-værdi på højst 0,93,
— en pH-værdi på højst 6.
2. Hver medlemsstat drager omsorg for, at:
a) det i stk. 1 nævnte ferske kød:
i) transporteres og oplagres særskilt eller på andre tidspunkter end
det i artikel 3 nævnte ferske kød,
ii) anvendes på en sådan måde, at det ikke indgår i kødprodukter,
som skal anvendes i samhandelen inden for Fællesskabet, bortsetfra de i stk. 1 nævnte kødprodukter,
b) der i rubrikken »Produkternes art« i det sundhedscertifikat, der er
foreskrevet i kapitel VIII i bilag A til direktiv 77/99/EØF, anføres
følgende: »Behandlet i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, idirektiv 80/215/EØF«, uden at dette får indflydelse på fodnote (
3)i
nævnte certifikat.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at kødprodukter, som ikke
opfylder bestemmelserne i artikel 3 og 4, ikke forsynes med den sund-hedsmærkning, der er foreskrevet i kapitel VII i bilag A til direktiv 77/
99/EØF.
2. Bestemmelseslandet kan på sit område forbyde, at kødprodukter
bringes i handelen, hvis det konstateres, at bestemmelserne i artikel 3
og 4 ikke er blevet overholdt.
3. I så fald skal bestemmelseslandet, på anmodning af afsenderen
eller dennes befuldmægtigede, tillade tilbageforsendelse af hele partietaf kødprodukter, for så vidt der ikke ud fra veterinærpolitimæssige
synspunkter er noget til hinder derfor.
4. Den kompetente myndighed i bestemmelseslandet kan stille krav
om, at et sådant parti destrueres på afsenderens, modtagerens eller
disses befuldmægtigedes bekostning uden godtgørelse fra staten, når
det er forbudt at bringe produkterne i handelen i henhold til stk. 2, oghvis afsenderlandet eller eventuelt transitlandet ikke giver tilladelse tiltilbageforsendelse.
5. De afgørelser, som træffes af den kompetente myndighed i
henhold til stk. 2, 3 og 4, skal meddeles afsenderen eller dennes befuld-mægtigede med angivelse af grundene hertil. Hvis afsenderen ellerdennes befuldmægtigede anmoder derom, skal disse begrundede afgø-relser omgående meddeles ham skriftligt med angivelse af de
retsmidler, der er fastsat i den gældende lovgivning, samt med angi-
velse af, på hvilken måde og inden for hvilke tidsfrister sådanneretsmidler kan iværksættes. Disse afgørelser skal ligeledes meddelesafsenderlandets kompetente centrale myndighed.
Artikel 6
1. Dette direktiv berører ikke de retsmidler, som i henhold til
medlemsstaternes gældende lovgivning kan iværksættes mod afgø-relser, der er truffet af de kompetente myndigheder i henhold til dette
direktiv.
2. Hver medlemsstat giver de afsendere, hvis kødprodukter ikke kan
bringes i handelen i henhold til artikel 3 og 4, adgang til at indhenteudtalelse fra en veterinærsagkyndig.1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 4
▼B
Hver medlemsstat påser, at de veterinærsagkyndige, inden de kompe-
tente myndigheder har truffet andre foranstaltninger, såsomdestruktion af kødprodukterne, får mulighed for at afgøre, om betingel-
serne i artikel 3 og 4 er opfyldt.
Den veterinærsagkyndige skal være statsborger i en af medlemssta-
terne, dog hverken afsenderlandet eller bestemmelseslandet.
Kommissionen udarbejder på forslag af medlemsstaterne en liste over
de veterinærsagkyndige, som kan få overdraget at udfærdige sådanneudtalelser. Efter at have rådført sig med medlemsstaterne fastsætterKommissionen de almindelige gennemførelsesbestemmelser, særlig for
så vidt angår den fremgangsmåde, der skal følges ved udfærdigelsen af
sådanne udtalelser.
Artikel 7
1. En medlemsstat kan, hvis der ved indførselen af kødprodukter til
denne medlemsstats område fra en anden medlemsstat er fare for spred-ning af sygdom blandt dyrene, træffe følgende forholdsregler:
a) såfremt der opstår klassisk mund- og klovsyge, klassisk svinepest
►
M1, blæreudslæt hos svin ◄eller Teschen-syge i denne anden
medlemsstat, midlertidigt forbyde eller begrænse indførsel fra de
dele af denne medlemsstats område, hvor denne sygdom er opstået,
af produkter fremstillet af kød fra dyr, der er modtagelige for dissesygdomme, bortset fra produkter, der er blevet underkastet en af de iartikel 4, stk. 1, nævnte behandlinger;
b) såfremt en epidemisksygdom synes at ville brede sig, eller såfremt
der opstår en ny alvorlig og smitsom sygdom blandt dyrene, midler-tidigt forbyde eller begrænse indførsel fra hele den pågældende statsområde af produkter fremstillet af kød fra dyr, som er modtageligefor disse sygdomme.
2. Enhver medlemsstat skal omgående underrette de øvrige
medlemsstater og Kommissionen, såfremt en af de i stk. 1 omhandlede
sygdomme opstår på medlemsstatens område, og meddele, hvilke
foranstaltninger den har truffet til bekæmpelse heraf. Medlemsstatenskal ligeledes omgående underrette de øvrige medlemsstater ogKommissionen om sygdommens ophør.
3. Medlemsstaterne skal omgående give de øvrige medlemsstater og
Kommissionen begrundet meddelelse om de foranstaltninger, som de
har truffet i medfør af stk. 1, og om disse foranstaltningers ophævelse.
Det kan efter den i artikel 8 omhandlede fremgangsmåde besluttes, at
disse foranstaltninger skal ændres, særlig med henblik på at sikre, at desamordnes med de af de øvrige medlemsstater trufne foranstaltninger,eller at de skal ophæves.
4. Såfremt den i stk. 1 omhandlede situation opstår, og det viser sig
nødvendigt, at andre medlemsstater ligeledes anvender de foranstalt-
ninger, der er truffet i medfør af nævnte stykke og eventuelt ændret i
overensstemmelse med stk. 3, skal egnede foranstaltninger vedtagesefter den i artikel 8 fastsatte fremgangsmåde.
5. Ved udarbejdelsen af de i stk. 3, andet afsnit, omhandlede
ændringer eller de i stk. 4 omhandlede foranstaltninger kan der eftersamme fremgangsmåde træffes bestemmelse om at tilpasse disseændringer og foranstaltninger på grundlag af den pågældende sygdom,
af de behandlinger, de pågældende produkter har været underkastet,
frembringelsesdatoen for det anvendte kød samt fremstillingstiden.
Artikel 8
1. Når der henvises til den i denne artikel fastsatte fremgangsmåde,
indbringer formanden for Den stående Veterinærkomité, nedsat vedRådets afgørelse af 15. oktober 1968, i det følgende benævnt»komiteen«, straks sagen for denne, enten på eget initiativ eller påanmodning af en medlemsstat.1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 5
▼B
2. I komiteen tildeles medlemsstaternes stemmer vægt i henhold til
traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionens repræsentant forelægger et udkast til de foran-
staltninger, der skal træffes. Komiteen afgiver udtalelse om disse
foranstaltninger inden to dage. Udtalelsen vedtages med et flertal på►
M2femogfyrre ◄stemmer.
4. Kommissionen vedtager foranstaltningerne og iværksætter
omgående disse, når de er i overensstemmelse med komiteens udta-lelse. Såfremt de ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse,eller såfremt der ikke foreligger nogen udtalelse, forelægger Kommis-
sionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes.
Rådet vedtager foranstaltningerne med kvalificeret flertal.
Såfremt Rådet ikke inden femten dage efter sagens forelæggelse har
vedtaget nogen foranstaltninger, vedtager Kommissionen selv de fore-slåede foranstaltninger og iværksætter omgående disse, medmindreRådet med simpelt flertal har udtalt sig imod disse foranstaltninger.
Artikel 10
De medlemsstater, som har gjort brug af tilladelsen i direktiv 80/218/
EØF, og som er officielt fri for klassisk svinepest, kan for så vidtangår svinepest ikke modsætte sig, at der til deres område indføreskødprodukter, som, selv om de ikke har været underkastet en af de iartikel 4, stk. 1, omhandlede behandlinger, helt eller delvis er frem-
stillet af eller med fersk svinekød, som opfylder kravene i artikel 13a
i direktiv 72/461/EØF, eller fersk svinekød fra dyr, der er vaccineretmod svinepest mere end 3 måneder tidligere.
Artikel 11
1. Rådet fastsætter på forslag af Kommissionen de veterinærpoliti-
mæssige forskrifter vedrørende samhandelen inden for Fællesskabetmed fersk fjerkrækød og vedrørende indførsel af fersk fjerkrækød fra
tredjelande.
2. Indtil de i stk. 1 omhandlede forskrifter træder i kraft, finder de
nationale veterinærpolitimæssige bestemmelser vedrørende indførsel afkødprodukter, der helt eller delvis er fremstillet af eller med fersk fjer-krækød, fortsat anvendelse under overholdelse af traktatens almindeligebestemmelser.
Artikel 12
Indtil der gennemføres veterinærpolitimæssige fællesskabsdirektiver om
indførsel af andre end de i artikel 11, stk. 2, omhandlede kødprodukter
fra tredjelande, må de nationale bestemmelser for indførsel af disse
produkter ikke være gunstigere end dem, der følger af dette direktiv.
Artikel 13
Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme
— bestemmelserne i artikel 3, andet led, på den i artikel 32, stk. 2,
andet afsnit, i direktiv 72/462/EØF fastsatte dato,
— de øvrige bestemmelser i dette direktiv senest den 31. december
1980,
og underretter straks Kommissionen herom.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1980L0215 — DA — 07.07.1981 — 002.001 — 6
▼M2
▼M1
▼B