Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B"M1 RÅDETS DIREKTIV
af 15. marts 1976
om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er
finansieret af Den europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget, samt af landbrugs-
importafgifter og told, og i forbindelse med merværdiafgift 3
(76/308/EØF)
(EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets direktiv 79/1071/EØF af 6. december 1979 L 331 10 27.12.1979
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 306 af 30.11.1977, s. 34 (76/308/EØF)1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 1
"M1 RÅDETS DIREKTIV
af 15. marts 1976
om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med
foranstaltninger, der er finansieret af Den europæiske udviklings- og
garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og
told, og i forbindelse med merværdiafgift 3
(76/308/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970
om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1), senest ændret ved
Rådets forordning (EØF) nr. 2788/72 (2), særlig artikel 8, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (3),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (4),
og
ud fra følgende betragtninger:Et fordringsdokument udfærdiget af myndighederne i en medlemsstat
giver på indeværende tidspunkt ikke grundlag for inddrivelse i en anden
medlemsstat;
i og med, at anvendelsen af nationale bestemmelser om inddrivelse er
begrænset til det nationale område, udgør disse bestemmelser en
hindring for det fælles markeds oprettelse og funktion; dette forhold
gør det navnlig inden for den fælles landbrugspolitiks område ikke
muligt at gennemføre landbrugsordningerne fuldt ud og retfærdigt, og
det gør det lettere at gennemføre svigagtige handlinger;
det er derfor nødvendigt at fastsætte fælles regler om gensidig bistand
med henblik på inddrivelse;
disse regler skal finde anvendelse på inddrivelse såvel af fordringer i
forbindelse med de forskellige foranstaltninger, der helt eller delvis
finansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond for Land-
bruget, som på landbrugsimportafgifter og told som defineret i artikel 2 i
afgørelse 70/243/EØF/EKSF/Euratom af 21. april 1970 angående
udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernes
egne indtægter (
5), og i artikel 128 i tiltrædelsesakten; de bør ligeledes
finde anvendelse på inddrivelse af renter og omkostninger i forbindelse
med disse fordringer;
den gensidige bistand skal for den myndigheds vedkommende, som
anmodes om bistand, dels bestå i at meddele den myndighed, der
anmoder om bistand, de for sidstnævnte myndighed nødvendige
oplysninger til inddrivelse af fordringer, der er opstået i den medlemsstat,
i hvilken denne myndighed befinder sig, samt i at gøre en betalings-
pligtig bekendt med ethvert dokument vedrørende sådanne fordringer,
der hidrører fra denne medlemsstat, og dels i efter anmodning fra den
myndighed, der anmoder om bistand, at foretage inddrivelse af
fordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilken sidstnævnte
myndighed befinder sig;!B
(1) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.
(2) EFT nr. L 295 af 30. 12. 1972, s. 1.
(3) EFT nr. C 19 af 12. 4. 1973, s. 38.
(4) EFT nr. C 69 af 28. 8. 1973, s. 3.
(5) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 19.1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 2
disse forskellige former for bistand bør af den myndighed, der anmodes
om bistand, ydes under overholdelse af de ved lov eller administrativt
fastsatte bestemmelser, der er gældende på dette felt i den medlemsstat, i
hvilken myndigheden befinder sig;
betingelserne for hvornår en myndighed kan anmode om bistand, bør
fastlægges, og de særlige omstændigheder, hvorunder det i visse tilfælde
skal være muligt for den myndighed, der anmodes om bistand, ikke at
efterkomme denne anmodning, skal nøje defineres;
den myndighed, der anmodes om bistand, bør, når den inddriver en
fordring på den myndigheds vegne, som anmoder om bistand, dersom de
gældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævnte
myndighed befinder sig, tillader det, og i forståelse med den myndighed,
der anmoder om bistand, kunne yde en betalingspligtig en betalingsfrist
eller mulighed for betaling i rater; de eventuelle renter, som skal
opkræves i forbindelse med ydelsen af disse betalingslettelser, bør
overføres til den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der har anmodet
om bistand, befinder sig;
den myndighed, der anmodes om bistand, bør ligeledes på begrundet
begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, for så vidt de
gældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævnte
myndighed befinder sig, tillader det, kunne træffe retsbevarende
foranstaltninger for at sikre inddrivelse af de fordringer, som er opstået
i den medlemsstat, der anmoder om bistand; dog bør disse fordringer
ikke være priviligerede i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der
anmodes om bistand, befinder sig;
den situation kan opstå, at fordringen eller det eksekutionsgrundlag, som
er udstedt i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om
bistand, befinder sig, under inddrivelsesproceduren i den medlemsstat,
hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, anfægtes af
den, hvem betaling afkræves; i dette tilfælde bør det fastsættes, at
indsigelse fra denne skal fremsættes over for den kompetente instans i
den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, og at den myndighed, der anmodes om bistand, skal
suspendere eksekutionsproceduren, indtil der foreligger en afgørelse fra
den kompetente instans;
det bør fastsættes, at de dokumenter og oplysninger, som afgives i
forbindelse med den gensidige bistand ved inddrivelse af fordringer, ikke
kan anvendes til andre formål;
bestemmelserne i dette direktiv må ikke medføre indskrænkning af den
gensidige bistand, som visse medlemsstater allerede yder hinanden på
grundlag af bilaterale eller multilaterale aftaler og ordninger;
det bør sikres, at den gensidige bistand foregår gnidningsløst, og der bør
med henblik herpå fastlægges en fællesskabsprocedure, der gør det
muligt at fastsætte de konkrete gennemførelsesbestemmelser herfor
inden for et passende tidsrum; det er nødvendigt at nedsætte et udvalg,
således at der kan etableres et snævert og effektivt samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen på dette område —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes de regler, som medlemsstaternes ved lov eller
administrativt fastsatte bestemmelser skal indeholde med henblik på at
sikre inddrivelsen i de enkelte medlemsstater af fordringer af den i artikel
2 omhandlede art, som opstår i en anden medlemsstat.
Artikel 2
Dette direktiv gælder for samtlige fordringer i forbindelse med
a) restitutioner, interventioner og andre foranstaltninger, der helt eller
delvis finansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond for!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 3
Landbruget, herunder de beløb, der skal opkræves som led i disse
foranstaltninger;
b) landbrugsimportafgifter som defineret i artikel 2, litra a), i Rådets
afgørelse 70/243/EKSF , EØF , Euratom, og i artikel 128, litra a), i
tiltrædelsesakten;
c) told som defineret i artikel 2, litra b), i den ovennævnte afgørelse og
i artikel 128, litra b), i tiltrædelsesakten;
d) merværdiafgift;
"M1e)3gebyrer og renter i forbindelse med inddrivelse af oven-
nævnte fordringer.
Artikel 3
I dette direktiv forstås ved:
— »myndighed, der anmoder om bistand«: en medlemsstats kompe-
tente myndighed, som fremsætter anmodning om bistand vedrørende
en af de i artikel 2 omhandlede fordringer;
— »myndighed der anmodes om bistand«: en medlemsstats kompetente
myndighed, hvortil en anmodning om bistand rettes.
Artikel 4
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler
den myndighed, der anmodes om bistand, førstnævnte myndighed alle
oplysninger, der er af værdi for denne ved inddrivelsen af en fordring.
Med henblik på at fremskaffe disse oplysninger udøver den myndighed,
der anmodes om bistand, de beføjelser, der er givet i de ved lov eller
administrativt fastsatte bestemmelser om inddrivelse af lignende
fordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig.
2. I anmodningen om oplysninger anføres navn og adresse på den
person, som de oplysninger, der skal gives, vedrører, samt arten og
størrelsen af den fordring, som ligger til grund for anmodningen.
3. Den myndighed, der anmodes om bistand, er ikke forpligtet til at
give oplysninger:
a) som den ikke ville være i stand til at fremskaffe med henblik på
inddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat, i
hvilken den befinder sig;
b) som vil afsløre en handelsmæssig, industriel eller erhvervsmæssig
hemmelighed; eller
c) hvis meddelelse ville kunne krænke denne stats sikkerhed eller
offentlige orden.
4. Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter den myndig-
hed, der anmoder om bistand, om grunden til, at anmodningen om
oplysninger ikke kan efterkommes.
Artikel 5
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler
den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelse med de
retsregler, der gælder for meddelelse af tilsvarende akter i den
medlemsstat, i hvilken den befinder sig, modtageren alle sådanne akter
og afgørelser, herunder retslige, vedrørende en fordring eller dens
inddrivelse der hidrører fra den medlemsstat, i hvilken den myndighed,
der har anmodet om bistand, befinder sig.!B
!M1
!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 4
2. I anmodningen om meddelelse anføres modtagerens navn og adresse,
arten af og formålet med den akt eller afgørelse, der skal meddeles og i
givet fald skyldnerens navn og adresse og den i akten eller afgørelsen
omhandlede fordring, samt alle andre formålstjenlige oplysninger.
3. Den myndighed, der anmodes om bistand, giver straks den
myndighed, der anmoder om bistand, underretning om, hvorvidt
anmodningen om meddelelse er blevet efterkommet, og især om, på
hvilken dato akten eller afgørelsen er fremsendt til modtageren.
Artikel 6
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, inddriver
den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelse med de
ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder for
inddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat, i
hvilken den befinder sig, de fordringer, der er omhandlet i et dokument,
som hjemler ret til eksekution.
2. Med henblik herpå behandles enhver fordring, for hvilken der er
fremsat anmodning om inddrivelse, som en fordring fra den medlems-
stats side, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig,
dersom der ikke sker anvendelse af artikel 12.
Artikel 7
1. En anmodning om inddrivelse af en fordring, som den myndighed,
der anmoder om bistand, retter til den myndighed, der anmodes om
bistand, skal ledsages af et officielt eksemplar eller en bekræftet kopi af
det dokument, der hjemler ret til eksekution, og som er udstedt i den
medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, og i givet fald af originaldokumentet eller en bekræftet
kopi af andre dokumenter, der er nødvendige for inddrivelsen.
2. Den myndighed, der anmoder om bistand, kan kun fremsætte en
anmodning om inddrivelse:
a) såfremt fordringen eller det dokument, der hjemler ret til eksekution,
ikke anfægtes i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig;
b) når den i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, har iværksat
den inddrivelsesforretning, der kan indledes på grundlag af det i stk.
1 nævnte dokument, og når de trufne foranstaltninger ikke har ført til
betaling af hele fordringen.
3. I anmodningen om inddrivelse anføres den pågældende persons navn
og adresse, fordringens art, beløbet for hovedstol og forfaldne renter og
gebyrer, samt alle andre formålstjenlige oplysninger.
4. Anmodningen om inddrivelse indeholder desuden en erklæring fra
den myndighed, der anmoder om bistand, hvori det anføres, fra hvilken
dato eksekution er mulig i overensstemmelse med de retsregler, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, og hvori det
bekræftes, at de i stk. 2 stillede betingelser er opfyldt.
5. Den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler den myndighed,
der anmodes om bistand, alle formålstjenlige oplysninger vedrørende den
sag, der har foranlediget en anmodning om inddrivelse, så snart den får
kendskab dertil.
Artikel 8
Det dokument, der hjemler ret til eksekution af fordringen, stadfæstes,
anerkendes, suppleres eller erstattes i givet fald og i overensstemmelse
med de bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, i hvilken den
myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, ved et dokument, der
hjemler ret til eksekution på denne medlemsstats område.!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 5
Stadfæstelse, anerkendelse, supplering eller erstatning af dokumentet
skal finde sted snarest muligt efter modtagelsen af anmodningen om
inddrivelse. Dette kan ikke afslås, når det dokument, der hjemler ret til
eksekution i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om
bistand, befinder sig, er formelt korrekt.
Når opfyldelsen af en af disse formaliteter medfører en undersøgelse
eller en indsigelse vedrørende fordringen og/eller det dokument, der
hjemler ret til eksekution, og som er udstedt af den myndighed, der
anmoder om bistand, finder artikel 12 anvendelse.
Artikel 9
1. Inddrivelse finder sted i den valuta, der anvendes i den medlemsstat,
i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
2. Såfremt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om
bistand, befinder sig, tillader det, "C1kan denne efter samråd med 3
den myndighed, der anmoder om bistand, indrømme den betalings-
pligtige betalingsfrist eller tillade betaling i rater. Renter, der opkræves af
den myndighed, der anmodes om bistand, som følge af denne betalings-
frist, skal overføres til den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der
anmoder om bistand, befinder sig.
Enhver anden rente, der opkræves ved for sen betaling i henhold til ved
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder i den
medlemsstat, som anmodes om bistand, overføres ligeledes til den
medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig.
Artikel 10
Fordringer til inddrivelse er ikke priviligerede i den medlemsstat, i
hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
Artikel 11
Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter straks den
myndighed, der anmoder om bistand, om, hvad den har foretaget sig
som følge af anmodningen om inddrivelse.
Artikel 12
1. Såfremt fordringen og/eller det dokument, der hjemler ret til
eksekution, og som er udstedt i den medlemsstat, i hvilken den
myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, anfægtes under
inddrivelsesforretningen, indbringes sagen af den pågældende person for
den kompetente instans i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der
anmoder om bistand, befinder sig, i overensstemmelse med de i
sidstnævnte medlemsstat gældende retsregler. Den myndighed, der
anmoder om bistand, giver den myndighed, der anmodes om bistand,
meddelelse herom. Endvidere kan den pågældende give den myndighed,
der anmodes om bistand, meddelelse herom.
2. Så snart den myndighed, der anmodes om bistand, har modtaget den i
stk. 1 nævnte meddelelse enten fra den myndighed, der anmoder om
bistand, eller fra den pågældende person, suspenderer den eksekutions-
forretningen, indtil der foreligger en afgørelse fra den kompetente
instans om spørgsmålet. Såfremt den finder det nødvendigt og med
forbehold af artikel 13, kan den træffe retsbevarende foranstaltninger for
at sikre inddrivelsen i det omfang, love eller andre retsforskrifter i den
medlemsstat, i hvilken den befinder sig, tillader det for lignende
fordringer.
3. Når indsigelsen vedrører eksekutionsforanstaltninger, der er truffet i
den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand,
befinder sig, indbringes sagen for den kompetente instans i denne
medlemsstat i overensstemmelse med dennes love og andre rets-
forskrifter.!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 6
4. Når den kompetente instans, for hvilken sagen er indbragt i henhold
til stk. 1 er en domstol eller en forvaltningsdomstol, betragtes dennes
afgørelse, hvis den giver den myndighed, der anmoder om bistand
medhold, og hvis den gør det muligt, at fordringen inddrives i den
medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig,
som »det dokument, der hjemler ret til eksekution«, i den i artikel 6, 7 og
8 anvendte betydning, og inddrivelsen af fordringen gennemføres på
grundlag af denne afgørelse.
Artikel 13
På begrundet begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
træffer den myndighed, der anmodes om bistand, retsbevarende for-
anstaltninger for at sikre inddrivelse af en fordring i det omfang,
gældende love og andre retsforskrifter i den medlemsstat, i hvilken den
befinder sig, tillader det.
Med henblik på iværksættelsen af første stykke anvendes artikel 6, artikel
7, stk. 1, 3 og 5, artikel 8, 11, 12 og 14 med de nødvendige ændringer.
Artikel 14
Den myndighed, der anmodes om bistand, er ikke forpligtet til:
a) at yde den i artikel 6-13 omhandlede bistand, såfremt inddrivelsen af
fordringen på grund af skyldnerens situation vil kunne fremkalde
alvorlige økonomiske eller sociale vanskeligheder i den medlems-
stat, i hvilken den befinder sig;
b) at inddrive fordringen, når den myndighed, der anmoder om bistand,
ikke har udnyttet alle muligheder for fuldbyrdelse af den pågældende
fordring på den medlemsstats område, på hvilken den befinder sig.
Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter den myndighed,
der anmoder om bistand, om grundene til, at anmodningen om bistand
ikke kan efterkommes. Kommissionen underrettes ligeledes om det
begrundede afslag.
Artikel 15
1. Spørgsmål om forældelse afgøres udelukkende ud fra de retsregler,
der gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om
bistand, befinder sig.
2. De inddrivelsesforanstaltninger, der i overensstemmelse med an-
modningen om bistand træffes af den myndighed, som anmodes om
bistand, og som, såfremt de var blevet truffet af den myndighed, der
anmoder om bistand, ville have medført suspension eller afbrydelse af
forældelsen i henhold til de retsregler, der gælder i den medlemsstat, i
hvilken den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, anses
med hensyn til denne virkning for at være truffet i sidstnævnte stat.
Artikel 16
Dokumenter og oplysninger, der meddeles den myndighed, der anmodes
om bistand, med henblik på gennemførelsen af dette direktiv, må af
denne kun meddeles til
a) den i anmodningen om bistand omhandlede person;
b) de personer og myndigheder, der har til opgave at inddrive
fordringerne, og kun i dette øjemed;
c) de retsinstanser, for hvilke sagerne om inddrivelse af fordringer
indbringes.!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 7
Artikel 17
Anmodninger om bistand og de dertil benyttede bilag ledsages af en
oversættelse til det officielle sprog eller til et af de officielle sprog i den
medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand,
befinder sig, idet sidstnævnte dog har mulighed for at give afkald på
en sådan oversættelse.
Artikel 18
Medlemsstaterne giver indbyrdes afkald på ethvert krav om godtgørelse
af omkostninger ved den gensidige bistand, som de yder hinanden i
medfør af dette direktiv.
Den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, forbliver dog ansvarlig over for den medlemsstat, i hvilken
den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, for de
økonomiske følger af sager, der indbringes, og som erklæres ube-
grundede for så vidt angår fordringens tilstedeværelse eller gyldigheden
af det dokument, der er udstedt af den myndighed, der anmoder om
bistand.
Artikel 19
Medlemsstaterne tilsender hinanden en liste over de myndigheder, der
har beføjelse til at fremsætte og modtage anmodninger om bistand.
Artikel 20
1. Der nedsættes et »inddrivelsesudvalg« — i det følgende benævnt
»udvalget« — der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en
repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
Artikel 21
Udvalget kan behandle ethvert spørgsmål, der angår anvendelsen af dette
direktiv, og som forelægges af formanden på eget initiativ eller efter
anmodning af en medlemsstats repræsentant.
Artikel 22
1. De konkrete bestemmelser for gennemførelsen af artikel 4, stk. 2 og
4, artikel 5, stk. 2 og 3, artikel 7, stk. 1, 3 og 5, artikel 9 og 11 samt
artikel 12, stk. 1, samt vedrørende omregning, overførsel af inddrevne
beløb og fastsættelsen af et mindstebeløb for fordringer, for hvilke der
kan fremsættes anmodning om bistand, fastlægges i henhold til
fremgangsmåden i stk. 2 og 3.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
bestemmelser, der skal træffes. Udvalget afgiver sin udtalelse om
udkastet inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,
i hvilket omfang det pågældende spørgsmål haster. Udtalelsen vedtages
med et flertal af enogfyrre stemmer, idet medlemsstaternes stemmer
tildeles vægt i henhold til traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden
deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte bestemmelser, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Såfremt de påtænkte bestemmelser ikke er i overensstemmelse
med udvalgets udtalelse, eller dersom der ikke foreligger nogen
udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til
de bestemmelser, der bør træffes. Rådet træffer afgørelse med
kvalificeret flertal.
c) Såfremt Rådet ikke inden tre måneder efter sagens forelæggelse
har truffet nogen afgørelse, vedtager Kommissionen selv de
foreslåede bestemmelser.!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 8
Artikel 23
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for en mere omfattende
gensidig bistand, som visse medlemsstater yder eller måtte yde hinanden
i medfør af aftaler eller ordninger, herunder for så vidt angår meddelelse
af inden- eller udenretslige dokumenter.
Artikel 24
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efter-
komme dette direktiv senest den 1. januar 1978.
Artikel 25
Hver medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger,
den træffer med henblik på dette direktivs gennemførelse. Kommis-
sionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse herom.
Artikel 26
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1976L0308 — DA — 07.12.1979 — 001.001 — 9