1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 3950/92
af 28. december 1992
om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
(EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsforordning (EØF) nr. 748/93 af 17. marts1993 L 77 16 31.3.1993
►M2Rådetsforordning (EØF) nr. 1560/93 af 14. juni 1993 L 154 30 25.6.1993
►M3Kommissionens forordning (EF) nr. 647/94 af 23. marts 1994 L 80 16 24.3.1994
►M4Rådetsforordning (EF) nr. 1883/94 af 27. juli 1994 L 197 25 30.7.1994
►M5Kommissionens forordning (EF) nr. 630/95 af 23. marts 1995 L 66 11 24.3.1995
►M6Rådetsforordning (EF) nr. 1552/95 af 29. juni 1995 L 148 43 30.6.1995
►M7Kommissionens forordning (EF) nr. 635/96 af 10. april 1996 L 90 17 11.4.1996
►M8Kommissionens forordning (EF) nr. 1109/96 af 20. juni 1996 L 148 13 21.6.1996
►M9Kommissionens forordning (EF) nr. 614/97 af 8. april 1997 L 94 4 9.4.1997
►M10Rådetsforordning (EF) nr. 551/98 af 9. marts1998 L 73 1 12.3.1998
►M11Kommissionens forordning (EF) nr. 903/98 af 28. april 1998 L 127 8 29.4.1998
►M12Kommissionens forordning (EF) nr. 751/1999 af 9. april 1999 L 96 11 10.4.1999
►M13Rådetsforordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. mai 1999 L 160 73 26.6.1999
►M14Kommissionens forordning (EF) nr. 749/2000 af 11. april 2000 L 90 4 12.4.2000
►M15Kommissionens forordning (EF) nr. 603/2001 af 28. marts 2001 L 89 18 29.3.2001
►M16Kommissionens forordning (EF) nr. 582/2002 af 4. april 2002 L 89 7 5.4.2002
►M17Rådetsforordning (EF) nr. 2028/2002 af 11. november 2002 L 313 3 16.11.2002
►M18Kommissionens forordning (EF) nr. 572/2003 af 28. marts 2003 L 82 20 29.3.2003
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:►
C1Berigtigelse, EFT L 231 af 28.9.1995, s. 60 (3950/92)
►C2Berigtigelse, EFT L 2 af 5.1.2000, s. 78 (1256/1999)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra
den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980,s. 1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 3950/92
af 28. december 1992
om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:Ved Rådetsforordning (EØF) nr. 856/84 af 31. marts1984 om ændring
af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fællesmarkeds ordning formælk og mejeriprodukter (
3) er der fra den 2. april 1984 indført en
ordning med en tillægsafgift i sektoren; formålet med ordningen, der
blev indført for en periode på ni år med ophør den 31. marts1993,
var at formindske uligevægten mellem udbud og efterspørgsel formælk og mejeriprodukter og at nedbringe det heraf følgende strukturo-verskud; ordningen er fortsat nødvendig i fremtiden, hvis der skalopnåsen bedre markeds ligevægt; den bør derfor videreføresfor yderli-
gere syv tolvmånedersperioder fra den 1. april 1993;
for at udnytte den indvundne erfaring og for at forenkle ordningen og
gøre den klarere, således at retssikkerheden for producenter og andre
berørte sikres, bør den videreførte ordnings grundregler fastlægges ved
en selvstændig forordning, dog således at deres omfang og deres mang-foldighed af aspekter reduceres; Rådets forordning (EØF) nr. 2074/92af 30. juni 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (
4),
der blev vedtaget af Rådet som en retsbevarende foranstaltning, og
Rådetsforordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts1984 om almindelige
regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter (
5), bør derfor ophæves;
dette berører ikke forpligtelser og tilsagn i henhold til nævnte forord-ning;
den metode, der blev vedtaget i 1984, og som indebærer en garantitær-
skel og en afgift på de indsamlede eller direkte solgte mælkemængder,der ligger over denne garantitærskel, bør bevares; tærsklen udtrykkes
for hver medlemsstat ved en samlet garantimængde, som summen af
de individuelt tildelte mængder ikke må overstige, hvilket gælder bådefor leverancer og for direkte salg; mængderne fastlægges for de syvtolvmånedersperioder, der løber fra den 1. april 1993, og der tagesved fastlæggelsen hensyn til forskellige forhold, der har forbindelsemed de tidligere ordninger;
navnlig blev der straks fra begyndelsen oprettet en fællesskabsreserve,
for at der kunne tages hensyn til, at det for visse medlemsstater var
vanskeligt at iværksætte ordningen med produktionsstyring i mælkesek-
toren; reserven er blevet forhøjet gentagne gange af hensyn til noglemedlemsstaters og producenters særlige behov; det vil være hensigts-mæssigt at drage de endelige konsekvenser og integrere de forskelligedele af fællesskabsreserven i de samlede garantimængder, og fælles-skabsreserven afskaffes hermed;
i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspoliitk har Rådet
besluttet at nå til en endelig afgørelse om niveauet for de samlede
mængder, der skal anvendes i den første af de to tolvmåneders
perioder, navnlig på baggrund af en rapport om markedssituationen,der skal forelægges af Kommissionen før hver af disse perioder;1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 2
(1) EFT nr. C 337 af 31. 12. 1991, s. 35.
(2) EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992, s. 101.
(3) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 10.
(4) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 69.
(5) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forord-
ning (EØF) nr. 817/92 (EFT nr. nr. L 86 af 1. 4. 1992, s. 85).
▼B
overskrides en af de samlede garantimængder, medfører dette for
medlemsstaten, at afgiften skal betales af de producenter, der harmedvirket til overskridelsen; for levering og direkte salg skal afgiften
sættes til 115 % af indikativprisen for mælk; der er nemlig ikke
længere grund til at have forskellige afgifter, når producenter befindersig i en tilsvarende situation;
for at bevare en så smidig form for forvaltning af ordningen som
muligt bør der gives mulighed for udligning af overskridelserne overalle de individuelle referencemængder af samme art inden for enmedlemsstats område; hvad angår leverancerne, som udgør næstenhele den markedsførte mængde, gør nødvendigheden af at sikre, atafgiften pålægges i fuldt omfang i hele Fællesskabet det i princippet
berettiget, at medlemsstaterne fortsat har mulighed for at vælge mellem
to metoder til udligning af overskridelserne af de individuelle referen-cemængder, da strukturerne for produktion og indsamling af mælk erforskellige; i denne henseende bør medlemsstaterne bemyndiges tilved periodenss lutning ikke at genuddele ubrugte referencemængder
på nationalt niveau eller mellem opkøbere og til at anvende den del af
det inddrevne beløb, som ligger ud over den skyldige afgift, til finan-siering af nationale omstruktureringsprogrammer, og/eller attilbagebetale beløbet til producenter i bestemte kategorier eller produ-center, der befinder sig i en ekstraordinær situation;
for at undgå tidligere tiders betydelige forsinkelser i opkrævning og
betaling af afgiften, hvilket er uforeneligt med ordningensmål, børdet fastsættes, at opkøberne, der synes at være bedst egnet til at udførede nødvendige transaktioner, skal betale afgiften, og der bør gives
opkøberne de nødvendige midler til at sikre opkrævningen hos de
afgiftspligtige producenter;
den individuelle referencemængde bør defineress om den mængde, der
uden hensyn til de mængder, som måtte være afstået midlertidigt, er til
rådighed den 31. marts 1993, hvor afgiftsordningens første ni anvendel-
sesperioder udløber; og det bør nærmere fastlægges, efter hvilkeprincipper eller ud fra hvilke bestemmelser mængden skal eller kannedsættes eller forhøjes under den forlængede ordning;
ved reglerne om de individuelle referencemængders fastlæggelse bør
der tages hensyn til de producenter, som har fået tildelt en særligmængde på foreløbig basis under den tidligere ordning;
på denne baggrund bør størrelsen af de pågældende mængder fastsættes
for hver medlemsstat; der er enighed om, at ordningen til styring afmælkeproduktionen ikke må bringe omstruktureringen af landbrugsbe-drifterne på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område i fare;de vanskeligheder, der er opstået, gør det nødvendigt at videreføre de
lempelser, der er foretaget i ordningen for dette områdes vedkom-
mende, i yderligere en periode, idet det samtidig skal sikres, at kundette område er omfattet heraf;
referencemængderne for leverancer og direkte salg bør tilpasses de
økonomiske realiteter, og det er derfor hensigtsmæssigt, at producen-
terne får ret til at forhøje eller etablere en referencemængde vedtilsvarende nedsættelse eller afskaffelse af den anden, når anmodningener behørigt begrundet, fordi producenten står over for ændringer iafsætningsbehovet;
erfaringen har vist, at gennemførelsen af denne ordning forudsætter, at
der findes en national reserve, som tilføres alle de mængder, for hvilkeder af den ene eller anden grund ikke er sket eller ikke længere findesen individuel tildeling; medlemsstaten kan have behov for at råde over
referencemængder for at imødekomme særlige situationer ifølge objek-
tive kriterier; det må derfor være tilladt at tilføre mængder til dennationale reserve, navnlig som følge af en lineær nedskæring af allereferencemængderne under ét;
en midlertidig afståelse af en del af den individuelle referencemængde
har været en forbedring af ordningen i de medlemsstater, som hartilladt dette; muligheden bør derfor udvidestil principielt at gælde alleproducenter; gennemførelsen af dette princip bør dog ikke stå i vejenfor videreførelsen af den strukturelle udvikling og tilpasning, ligesom1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 3
▼B
de administrative vanskeligheder forbundet hermed ikke må undervur-
deres;
ved indførelsen af tillægsafgiftsordningen i 1984 blev der opstillet det
princip, at den referencemængde, der svarer til en given bedrift, over-
føres til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes eller
overdrages ved arv; det vil ikke være hensigtsmæssigt at ændre detteprincip; det bør dog fastsættes, at de nationale bestemmelser, der ernødvendige for at beskytte parternes legitime interesser, finder anven-delse, hvis der ikke kan opnås enighed mellem parterne;
med henblik på at fortsætte omstruktureringen af mælkeproduktionen
og forbedre miljøet bør visse undtagelser fra princippet om reference-
mængdens tilknytning til bedriften udvides, og medlemsstaterne bør
bemyndigestil at bevare muligheden for at gennemføre nationaleomstruktureringsprogrammer og indføre en vis mobilitet for reference-mængder inden for et bestemt geografisk område og på grundlag afobjektive kriterier;
afgiften, der er fastsat i denne forordning, skal regulere og stabilisere
mælkemarkedet, og provenuet bør derfor anvendestil finans iering af
udgifterne i mælkesektoren —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
For yderligere otte på hinanden følgende tolvmånedersperioder, der
begynder den 1. april 2000, erlægger producenter af komælk en tillægs-
afgift for de mængder mælk eller mælkeækvivalenter, de i den
pågældende tolvmånedersperiode har leveret til en opkøber eller solgtdirekte til konsum ud over en nærmere fastsat mængde.
Afgiften fastsættes til 115 % af indikativprisen for mælk.
Artikel 2
1. Afgiften skal erlægges for alle de mængder mælk eller mælkeæ-
kvivalenter, der afsættes i den pågældende tolvmånedersperiode, ogsom overstiger en af de mængder, der er omhandlet i artikel 3. Denbetales af de producenter, der har bidraget til overskridelsen.
Alt efter medlemsstatens afgørelse, fastsættes producenternes bidrag til
betalingen af afgiften efter eventuel ekstratildeling af de uudnyttedereferencemængder enten på opkøberniveau på grundlag af den overskri-
delse, der tilbagestår, efter at de uudnyttede referencemængder er
blevet fordelt i forhold til hver producentsreferencemængde, eller pånationalt niveau på grundlag af overskridelsen af den reference-mængde, som hver producent råder over.
2. For så vidt angår leverancer betaler den opkøber, der skal erlægge
afgiften, inden en dato og efter regler, som skal fastsættes nærmere, derskyldige beløb til medlemsstatens kompetente organ; beløbet
fratrækkes i den mælkepris, der betales til de afgiftspligtige produ-
center, og hvis dette ikke er muligt, opkræves det på anden passendevis.
Hvisen opkøber helt eller delvistræder i s tedet for en eller flere opkø-
bere, tagesder hens yn til producenternesindividuellereferencemængder ved afslutningen af den løbende tolvmånederspe-riode, med fradrag af de mængder, der allerede er leveret, og under
hensyn til fedtindholdet. De samme bestemmelser gælder, hvis en
producent overgår fra en opkøber til en anden.
Når de mængder, som en producent har leveret, overstiger hans refe-
rencemængde, har opkøberen ret til på vilkår, der bestemmes afmedlemsstaten, som forskud på den afgift, der skal betales, at fratrækkeet beløb i mælkeprisen for alle leverancer fra denne producent, deroverskrider hans referencemængde.1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 4
▼M13
▼B
▼B
3. For så vidt angår direkte salg erlægger producenten inden en
bestemt dato og efter nærmere fastsatte regler den afgift, der skalbetales, til medlemsstatens kompetente organ.
4. Når det opkrævede beløb er højere end den afgift, der skal
betales, kan medlemsstaten anvende saldoen til finansiering af de
foranstaltninger, som er omhandlet i artikel 8, første led, og/eller til
fordeling blandt producenter inden for de prioriterede kategorier, derer etableret af medlemsstaten på grundlag af objektive kriterier, derskal fastsættes nærmere, eller producenter, som er ramt af en ekstraor-dinær situation som følge af en national foranstaltning, der er udenforbindelse med denne ordning.
Artikel 3
1. Summen af de individuelle referencemængder af samme art må
ikke overstige de samlede tilsvarende mængder for hver medlemsstat.
2. De samlede mængder i bilaget fastsættes uden at foregribe en
eventuel revision i lyset af den generelle markedssituation og særlige
forhold i visse medlemsstater.
Den samlede mængde for de finske leverancekvoter kan forhøjes for at
kompensere de finske SLOM-producenter med højst 200 000 tons, der
skal tildeles efter fællesskabsreglerne. Denne reserve kan ikke over-føresog s kal udelukkende anvendestil producenter, hvisret til atgenoptage produktionen påvirkesaf tiltrædels en.
Forhøjelsen af de samlede mængder og betingelserne for tildeling af de
i det foregående afsnit fastsatte individuelle referencemængderbesluttes efter proceduren i artikel 11.
Samlede referencemængder gældende for perioden fra den 1. april
1999 til den 31. marts 2000
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 152 062 158 369
Danmark 4 454 411 937
Tyskland (1) 27 768 016 96 800
Grækenland 629 817 696
Spanien 5 469 725 97 225
Frankrig 23 816 298 419 500
Irland 5 236 758 9 006
Italien 9 703 974 226 086Luxembourg 268 098 951
Nederlandene 10 990 667 84 025
Østrig 2 563 309 186 092
Portugal 1 862 977 9 484
Finland 2 396 730 9 462
Sverige 3 300 000 3 000
Det Forenede Kongerige 14 394 532 195 515
(1) Heraf 6 242 276 tons til leverancer fra producenterne i de nye tyske delstater og 11 091
tons til direkte salg i de nye tyske delstater.1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 5
▼M2
▼M13
▼M14
▼M13
Artikel 4
1. Den individuelle referencemængde, der er til rådighed på
bedriften, er lig med den mængde, der er til rådighed den 31. marts
2000. Den tilpasses eventuelt for hver af de pågældende perioder, såsummen af de individuelle referencemængder af samme art ikke over-stiger den tilsvarende samlede mængde i artikel 3, idet der tages højdefor eventuelle nedsættelser med henblik på overførsel til den nationale
reserve som omhandlet i artikel 5.
2. De individuelle referencemængder forhøjeseller fas tlæggespå
behørigt begrundet anmodning fra producenten, for at der kan tageshensyn til ændringer, der påvirker producentens leverancer og/ellerdirekte salg. Forhøjelse eller fastlæggelse af en referencemængdeforudsætter, at den anden referencemængde, som producenten råder
over, nedsættes tilsvarende eller bortfalder. Disse tilpasninger må for
den pågældende medlemsstat ikke føre til en forøgelse af de i artikel 3omhandlede samlede mængder for leverancer og direkte salg.
Ved definitive ændringer af de individuelle referencemængder tilpasses
de mængder, der er omhandlet i artikel 3, tilsvarende efter proceduren iartikel 11.
Artikel 5
Inden for de mængder, der er omhandlet i artikel 3, kan medlemsstaten
foretage overførsler til den nationale reserve på baggrund af en lineærreduktion af samtlige individuelle referencemængder, således at derefter objektive kriterier, der fastsættes efter aftale med Kommissionen,kan tildeles bestemte producenter yderligere eller specifikke mængder.
Med forbehold af artikel 6, stk. 1, overgår de referencemængder, som
er til rådighed for producenter, der ikke har afsat mælk eller andre
mejeriprodukter i en tolvmånedersperiode, til den nationale reserve ogkan genuddeles i overensstemmelse med stk. 1. Såfremt producentengenoptager produktionen af mælk eller andre mejeriprodukter indenfor en frist, der fastsættes af medlemsstaten, får han senest dén 1. april,
som følger efter datoen for anmodningen, tildelt en referencemængde i
henhold til artikel 4, stk. 1.
Har en producent i mindst en tolvmånedersperiode ikke udnyttet mindst
70 % af den individuelle referencemængde, han råder over, enten vedleverancer eller ved direkte salg kan medlemsstaterne i overensstem-melse med fællesskabsrettens generelle principper afgøre:
— hvorvidt og under hvilke betingelser den uudnyttede reference-
mængde helt eller delvis skal tilfalde den nationale reserve. Deuudnyttede referencemængder skal dog ikke overføres til den natio-nale reserve i tilfælde af force majeure eller i behørigt begrundede
tilfælde, der påvirker de pågældende producentersproduktions kapa-
citet, og som anerkendes af den kompetente myndighed
— under hvilke betingelser en referencemængde skal omfordeles til de
pågældende producenter.
Artikel 6
1. Inden en dato, som medlemsstaterne skal fastlægge, og senest den
31. marts skal medlemsstaterne for den pågældende tolvmånederspe-riode give tilladelse til midlertidige overførsler af individuellereferencemængder, som de producenter, der har ret til dem, ikke agterat udnytte.
Medlemsstaterne kan regulere afståelserne efter producentkategori eller
mælkeproduktionens struktur og begrænse dem på opkøberniveau ellerinden for regionerne og fastsætte, i hvilket omfang mælkeproducentenigen kan foretage afståelse.1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 6
▼B
▼M13
▼B
▼B
2. Hver medlemsstat kan beslutte ikke at iværksætte stk. 1 på
grundlag af et eller flere af følgende kriterier:
— nødvendigheden af at lette strukturudviklingen og strukturtilpas-
ninger
— bydende nødvendige administrative hensyn.
Artikel 7
1. Den referencemængde, der er til rådighed på en bedrift, over-
drages sammen med bedriften ved salg, bortforpagtning elleroverdragelse ved arv til de producenter, som overtager den, efternærmere regler, som medlemsstaterne fastsætter under hensyn til de
arealer, der anvendestil produktion af mejeriprodukter, eller under
hensyn til andre objektive kriterier og eventuelt til en aftale mellemparterne.
Den del af referencemængden, der ikke overdragess ammen med
bedriften, overgår til den nationale reserve. Hvis en del er overført tilden nationale reserve i forbindelse med overdragelse af reference-mængder, anvendes nedsættelsen ikke i tilfælde af tilbageførsel af
referencemængder.
De samme bestemmelser gælder for andre overdragelser, der har tilsva-
rende retningsvirkninger for producenterne.
Hvisder overdragesjord til offentlige myndigheder og/eller til offentlig
brug, eller overdragelsen sker til ikke-landbrugsmæssige formål, sørger
medlemsstaterne dog for, at der træffes de nødvendige foranstaltningertil beskyttelse af parternes legitime interesser, herunder at der gives denhidtidige producent mulighed for at fortsætte med mælkeproduktion,hvishan agter at gøre det.
2. Såfremt der ikke findesnogen aftale mellem parterne, eller hvis
forpagtningskontrakter udløber uden at kunne fornyes på tilsvarendebetingelser, eller i situationer, der har tilsvarende retsvirkninger, over-
dragesde referencemængder, der er til rådighed på de pågældende
bedrifter, helt eller delvistil de producenter, der overtager dem, efterbestemmelser, som medlemsstaterne har fastsat eller skal fastsætte,under hensyntagen til parternes legitime interesser.
Artikel 8
For at omstrukturere mælkeproduktionen eller forbedre miljøet kan
medlemsstaterne iværksætte en eller flere af følgende aktioner efternærmere regler, som de fastsætter under hensyntagen til parternes legi-time interesser:
a) yde de producenter, der forpligter sig til definitivt at opgive hele
deresmælkeproduktion eller en del af den, en godtgørels e, derudbetales i en eller flere årsrater, og overføre de således frigivne
referencemængder til den nationale reserve
b) på grundlag af objektive kriterier fastsætte, på hvilke betingelser
producenterne ved begyndelsen af en tolvmånedersperiode fra denkompetente myndighed eller det af denne udpegede organ mod beta-ling kan opnå en ekstratildeling af de referencemængder, der ved
udgangen af den foregående tolvmånedersperiode er endeligt
frigivet af andre producenter mod ydelse i en eller flere årsrater afen godtgørelse svarende til ovennævnte betaling
c) ved overdragelse af jord med henblik på miljøforbedring bestemme,
at den referencemængde, der er til rådighed på den pågældende
bedrift, stilles til rådighed for den hidtidige producent, hvis denne
agter at fortsætte med mælkeproduktion
d) på grundlag af objektive kriterier fastsætte, i hvilke regioner og
indsamlingsområder definitiv overdragelse af referencemængderuden overdragelse af den tilsvarende jord er tilladt med henblik påat forbedre mælkeproduktionenss truktur1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 7
▼M13
▼B
▼M13
▼M13
e) efter anmodning fra producenten til den kompetente myndighed
eller til den organisation, som myndigheden har udpeget, tilladedefinitiv overdragelse af referencemængder uden tilsvarende over-
dragelse af jord eller omvendt med henblik på at forbedre
mælkeproduktionens struktur på bedriftsniveau eller at muliggøreekstensivering af produktionen.
Bestemmelserne i litra a), b), c) og e), kan gennemføres på nationalt
plan eller på det hensigtsmæssige regionale plan eller i indsamlings-
områderne.
Artikel 8 a
I overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper kan
medlemsstaterne træffe følgende foranstaltninger for at sikre, at refe-
rencemængderne udelukkende tildelesaktive mælkeproducenter:
a) Hvisreferencemængder er blevet overdraget eller overdragesmed
eller uden de tilsvarende arealer ved forpagtning eller andre arrange-menter med tilsvarende retsvirkning, kan medlemsstaterne på
grundlag af objektive kriterier fastsætte, om og under hvilke betin-
gelser den overdragne referencemængde helt eller delvis skaloverføres til den nationale reserve, jf. dog artikel 7, stk. 1, andetafsnit.
Denne bestemmelse anvendes ikke på midlertidig afståelse som
omhandlet i artikel 6.
b) Medlemsstaterne kan vedtage ikke at anvende bestemmelserne om
overdragelse af referencemængder i artikel 7, stk. 1.
Artikel 9
I denne forordning forstås ved:
a)mælk: det produkt, der fremkommer ved malkning af en eller flere
køer
b)andre mejeriprodukter: navnlig fløde, smør og ost
c)producent : landmand, fysisk eller juridisk person eller sammenslut-
ning af fysiske eller juridiske personer, hvis bedrift ligger på
►
M2en medlemsstats geografiske område ◄,o g
— som sælger mælk eller andre mejeriprodukter direkte til forbru-
geren
— og/eller leverer til opkøberen
d)bedrift: samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af produ-
centen, og som ligger på ►M2en medlemsstats geografiske
område◄
e)opkøber : en virksomhed eller en sammenslutning, der opkøber mælk
eller andre mejeriprodukter hosproducenten
— for at behandle eller forarbejde dem
— for at sælge dem videre til en eller flere virksomheder, der
behandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Som opkøber betragtes imidlertid også en sammenslutning af opkø-
bere fra samme geografiske område, der for medlemsstaternesregning udfører de nødvendige administrative og regnskabsmæssigeopgaver i forbindelse med betaling af afgiften. I forbindelse med
denne bestemmelses anvendelse betragtes Grækenland som ét
geografisk område, hvor et offenligt organ kan sidestilles med oven-nævnte sammenslutning af opkøbere
f)virksomhed, der behandler eller forarbejder mælk eller andre meje-
riprodukter: en virksomhed eller en sammenslutning, der foretager
indsamling, emballering, oplagring, afkøling og forarbejdning afmælk, eller som begrænser sin mejerivirksomhed til en af disseprocesser
g)leverance : enhver leverance af mælk eller andre mejeriprodukter,
uanset om transporten besørges af producenten, af opkøberen, af1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 8
▼B
▼B
den virksomhed, der behandler eller forarbejder disse produkter,
eller af tredjemand
h)mælk eller mælkeækvivalent, der sælges direkte til konsum: mælk
eller mejeriprodukter omregnet til mælkeækvivalent, der sælgeseller afstås gratis uden mellemkomst af en virksomhed, derbehandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Artikel 10
Afgiften betragtes som en del af de interventioner, der er bestemt til
regulering af landbrugsmarkederne, og den anvendes til finansiering afudgifter i mejerisektoren.
Artikel 11
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, navnlig de kende-
tegn ved mælk, herunder fedtindholdet, der betragtess om
repræsentative ved fastsættelsen af de mælkemængder, der er levereteller opkøbt, vedtagesefter fremgangs måden i artikel 30 i forordning(EØF) nr. 804/68 (
1).
For Finlands, Sveriges og Østrigs vedkommende er de repræsentative
kendetegn ved mælk dog dem, der gælder for kalenderåret 1992, og
det gennemsnitlige repræsentative nationale fedtindhold for leveret
mælk fastsættes til 4,03 % for Østrig, 4,34 % for Finland og 4,33 %for Sverige.
Artikel 12
Forordning (EØF) nr. 857/84 og (EØF) nr. 2074/92 ophæves.
Artikel 13
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendesfra den 1. april 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 9
(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 13. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 2071/92 (EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 64).▼A1
▼B
▼M18
BILAG
a) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2000 til den 31. marts2001
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 171 279,539 139 151,461
Danmark 4 454 616,417 731,583Tyskland 27 768 686,841 96 129,159
Grækenland 674 471,000 842,000
Spanien 5 828 977,475 87 972,525Frankrig 23 832 232,240 403 565,760Irland 5 332 448,840 9 315,160Italien 10 100 482,000 213 578,000
Luxembourg 268 254,000 795,000
Nederlandene 10 992 901,000 81 791,000Østrig 2 583 251,804 166 149,196Portugal 1 863 166,000 9 295,000
Finland 2 397 527,921 9 120,645
Sverige 3 300 000,000 3 000,000Det Forenede Konge-
rige (
1)14 420 829,479 181 825,521
(1) Særlig kvoteforhøjelse til Nordirland.
b) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2001 til den 31. marts2002
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 188 202,403 122 228,597
Danmark 4 454 709,217 638,783Tyskland 27 769 228,612 95 587,388
Grækenland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167Frankrig 23 844 318,264 391 479,736Irland 5 386 176,780 9 587,220
Italien 10 316 482,000 213 578,000
Luxembourg 268 554,000 495,000Nederlandene 11 001 277,000 73 415,0001992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 10
▼M18
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Østrig 2 599 130,467 150 270,533
Portugal (1) 1 861 171,000 9 290,000
Finland 2 398 275,179 8 685,339
Sverige 3 300 000,000 3 000,000Det Forenede Konge-
rige (
2)14 437 481,500 172 265,500
(1) Undtagen Madeira.
(2) Særlig kvoteforhøjelse til Nordirland.
c) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2002 til den 31. marts2005
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 201 362,123 109 068,877
Danmark 4 454 792,582 555,418
Tyskland 27 769 340,687 95 475,313Grækenland 699 730,000 783,000Spanien 6 040 044,766 76 905,234
Frankrig 23 853 793,108 382 004,892
Irland 5 386 269,231 9 494,769Italien 10 316 482,000 213 578,000Luxembourg 268 554,000 495,000
Nederlandene 10 994 730,000 79 962,000
Østrig 2 614 482,344 134 918,656Portugal (
1) 1 860 406,000 10 055,000
Finland 2 398 447,939 8 555,385Sverige 3 300 000,000 3 000,000
Det Forenede Kongerige 14 448 036,993 161 710,007
(1) Undtagen Madeira.
d) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2005 til den 31. marts2006
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 217 914,123 109 068,877
Danmark 4 477 069,582 555,4181992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 11
▼M18
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Tyskland 27 908 664,687 95 475,313
Grækenland 699 730,000 783,000
Spanien 6 040 044,766 76 905,234
Frankrig 24 096 151,108 382 004,892Irland 5 386 269,231 9 494,769Italien 10 316 482,000 213 578,000Luxembourg 269 899,000 495,000
Nederlandene 11 050 103,000 79 962,000
Østrig 2 628 229,344 134 918,656Portugal (
1) 1 869 768,000 10 055,000
Finland 2 410 470,939 8 555,385
Sverige 3 316 515,000 3 000,000
Det Forenede Kongerige 14 520 986,993 161 710,007
(1) Undtagen Madeira.
e) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2006 til den 31. marts2007
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 234 466,123 109 068,877
Danmark 4 499 345,582 555,418Tyskland 28 047 988,687 95 475,313Grækenland 699 730,000 783,000
Spanien 6 040 044,766 76 905,234
Frankrig 24 096 151,108 382 004,892Irland 5 386 269,231 9 494,769Italien 10 316 482,000 213 578,000Luxembourg 271 244,000 495,000
Nederlandene 11 105 477,000 79 962,000
Østrig 2 641 976,344 134 918,656Portugal (
1) 1 879 131,000 10 055,000
Finland 2 422 492,939 8 555,385
Sverige 3 333 030,000 3 000,0001992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 12
▼M18
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Det Forenede Kongerige 14 593 936,993 161 710,007
(1) Undtagen Madeira.
f) Samlede referencemængder omhandlet i artikel 3, stk. 2, gældende for
perioden fra den 1. april 2007 til den 31. marts2008
(tons)
Medlemsstater Leverancer Direkte salg
Belgien 3 251 018,123 109 068,877
Danmark 4 521 622,582 555,418Tyskland 28 187 312,687 95 475,313Grækenland 699 730,000 783,000
Spanien 6 040 044,766 76 905,234
Frankrig 24 217 330,108 382 004,892Irland 5 386 269,231 9 494,769Italien 10 316 482,000 213 578,000
Luxembourg 272 590,000 495,000
Nederlandene 11 160 850,000 79 962,000Østrig 2 655 723,344 134 918,656Portugal (
1) 1 888 493,000 10 055,000
Finland 2 434 515,939 8 555,385
Sverige 3 349 545,000 3 000,000
Det Forenede Kongerige 14 666 887,993 161 710,007
(1) Undtagen Madeira.1992R3950 — DA — 05.04.2003 — 014.001 — 13