1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 684/92
af 16. marts 1992
om fælles regler for international personbefordring med bus
(EFT L 74 af 20.3.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 11/98 af 11. december 1997 L 4 1 8.1.1998
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 684/92
af 16. marts 1992
om fælles regler for international personbefordring med bus
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 75,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:I henhold til Traktatens artikel 75, stk. 1, litra a), skal der som led i den
fælles transportpolitik bl.a. fastsættes fælles regler for internationalpersonbefordring ad landevej;
sådanne regler er fastsat ved forordning nr. 117/66/EØF (
4), forordning
(EØF) nr. 516/72 (5) og forordning (EØF) nr. 517/72 (6), og nærværende
forordning anfægter ikke den grad af liberalisering, som er opnået vednævnte forordninger;
fri bevægelighed for tjenesteydelser er et grundlæggende princip i den
fælles transportpolitik og indebærer, at transportvirksomheder fra allemedlemsstaterne uden forskelsbehandling på grundlag af nationaliteteller hjemsted skal have adgang til de internationale transportmarkeder;
der bør på visse betingelser indføres en fleksibel ordning for pendul-
kørsel med indlogering, for speciel rutekørsel og for visse former forlejlighedsvis kørsel, således at markedets krav kan imødekommes;
rutekørsel og pendulkørsel uden indlogering bør fortsat kun kunne
udføres på grundlag af tilladelser, men med visse ændringer, navnlig forså vidt angår fremgangsmåden for meddelelse af tilladelse;
det bør sikres, at Traktatens konkurrenceregler overholdes;de administrative formaliteter bør lettes i videst muligt omfang, uden at
kontrol- og straffeforanstaltninger, som kan sikre den korrekte anven-delse af denne forordning, dog opgives;
medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til gennem-
førelsen af denne forordning;
Kommissionen skal forelægge en rapport om anvendelse af denne
forordning, og der bør på grundlag af denne rapport træffes afgørelseom eventuelle fremtidige foranstaltninger på området —
(1) EFT nr. C 120 af 6. 5. 1987, s. 9,
EFT nr. C 301 af 26. 11. 1988, s. 5, ogEFT nr. C 31 af 7. 2. 1989, s. 9.
(
2) EFT nr. C 94 af 11. 4. 1988, s. 126.
(3) EFT nr. C 356 af 31. 12. 1987, s. 62.
(4) EFT nr. 147 af 9. 8. 1966, s. 2688/66.
(5) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 13. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 2778/78 (EFT nr. L 333 af 30. 11. 1978, s. 4).
(6) EFT nr. L 67 af 20. 3. 1972, s. 19. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 1301/78 (EFT nr. L 158 af 16. 6. 1978, s. 1).
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 3
▼B
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFDELING I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på international personbefor-
dring med bus på Fællesskabets område, som udføres for andres ellerfor egen regning af transportvirksomheder, der er etableret i enmedlemsstat i overensstemmelse med denne stats lovgivning, med køre-tøjer, der er registreret i samme medlemsstat, og som ved deres indret-ning og udstyr er egnede og bestemt til at befordre mere end nipersoner, føreren indbefattet, samt på tomkørsel i forbindelse med disseformer for befordring.
Den omstændighed, at kørslen afbrydes af en strækning, der tilbage-
lægges med en anden transportform, eller hvor der skiftes køretøj,berører ikke anvendelsen af denne forordning.
2. I forbindelse med befordring fra en medlemsstat til et tredjeland
og omvendt finder denne forordning anvendelse på den strækning, dertilbagelægges på optagnings- eller afsætningsmedlemsstatens område, såsnart den nødvendige aftale mellem Fællesskabet og det pågældendetredjeland er indgået.
3. Indtil der er indgået aftaler mellem Fællesskabet og de pågæl-
dende tredjelande, berører denne forordning ikke bestemmelser vedrø-rende den i stk. 2 omhandlede transport, som henhører under bilateraleaftaler mellem en medlemsstat og de pågældende tredjelande. Medlems-staterne bestræber sig dog på at justere disse aftaler med henblik påoverholdelse af princippet om, at der ikke må ske forskelsbehandling aftransportvirksomheder i Fællesskabet.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:1.Rutekørsel
1.1. Ved rutekørsel forstås personbefordring efter faste tidsintervaller
og i en bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan skeved forud fastsatte stoppesteder. Rutekørsel kan benyttes af alle,uanset om der eventuelt skal foretages reservation.
▼
M1
Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at driftsvilkårene for kørslen
tilpasses.
▼B
1.2. Uanset hvem der organiserer befordringen, betragtes befordring af
bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagererudelukkes, ligeledes som rutekørsel, såfremt den finder sted på de inr. 1.1 anførte betingelser. Den pågældende befordring betegnessom »speciel rutekørsel«.
Speciel rutekørsel omfatter bl.a.:a) befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejdeb) befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og
uddannelsesinstitution
c) befordring af militærpersonale og dets familie mellem oprindel-
sesstat og kaserneområde.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 4
▼M1
▼B
Det forhold, at den specielle kørsel tilrettelægges efter brugernes
varierende behov, ændrer ikke dens karakter af rutekørsel.
1.3. Tilrettelæggelse af parallel eller midlertidig kørsel for samme
passagerkreds som for den eksisterende rutekørsel,►
M1 ◄samt den omstændighed, at den eksister-
ende rutekørsel foretages uden stop ved visse stoppesteder ellermed stop ved yderligere stoppesteder, er underkastet de sammeregler som den eksisterende rutekørsel.
▼
M1
▼B
3.Lejlighedsvis kørsel
▼M1 3.1. Ved lejlighedsvis kørsel forstås kørsel, der ikke svarer til definiti-
onen af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og som bl.a. erkarakteriseret ved, at det er grupper, der er organiseret på initiativaf en ordregiver eller af transportvirksomheden selv, der befordres.
Udførelse af parallel eller midlertidig kørsel, der kan sammenlignes
med eksisterende rutekørsel, og som tager sigte på samme passa-gerkreds, kræver tilladelse efter proceduren i afdeling II.
▼B
3.3. Kørsel som omhandlet i nærværende nr. 3 mister ikke sin karakter
af lejlighedsvis kørsel, fordi den foretages med en vis regelmæs-sighed.
3.4. Lejlighedsvis kørsel kan udføres af en gruppe transportvirksom-
heder, der handler på samme ordregivers vegne, og passagerernekan tage en forbindelse undervejs på et af medlemsstaternesområder med en anden transportvirksomhed fra samme gruppe.
Disse transportvirksomheders navne samt tilslutningspunkterne
undervejs meddeles til vedkommende medlemsstaters kompetentemyndigheder efter nærmere regler, som Kommissionen fastsætter►
M1efter proceduren i artikel 16a ◄.
▼M1
4.Personbefordring for egen regning
Ved personbefordring for egen regning forstås personbefordring,
som en fysisk eller juridisk person udfører uden gevinst for øje og iikke-erhvervsmæssigt øjemed, forudsat
— at personbefordringen kun udgør en biaktivitet for denne fysiske
eller juridiske person
— at de benyttede køretøjer er denne fysiske eller juridiske persons
ejendom, er købt på afbetaling af denne eller er omfattet af enlangvarig leasingaftale, og at de føres af et medlem af dennefysiske eller juridiske persons personale eller af den fysiskeperson selv.
▼
B
Artikel 3
Fri udøvelse af befordringsvirksomhed
1. En transportvirksomhed, der udfører personbefordring for andres
regning i henhold til artikel 1, kan udføre denne befordring, som defi-neret i artikel 2, uden forskelsbehandling på grundlag af nationaliteteller hjemsted, hvis den
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 5
▼M1
— i den medlemsstat, hvor den har hjemsted, har tilladelse til at udføre
personbefordring med bus i form af rutekørsel, herunder speciel
rutekørsel, eller lejlighedsvis kørsel
▼B
— opfylder betingelserne i fællesskabsbestemmelserne om adgang til
erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk og inter-
national transport
— overholder bestemmelserne om trafiksikkerhed gældende for køre-
tøjer og førere heraf.
2. En transportvirksomhed, der udfører personbefordring for egenregning i henhold til artikel 1, kan udføre befordring, som defineret iartikel 13, uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet ellerhjemsted, hvis den:
— i den medlemsstat, hvor den har hjemsted, har tilladelse til at udføre
personbefordring med bus på de betingelser for adgang til markedet,
der er fastsat i national lovgivning
— overholder bestemmelserne om trafiksikkerhed gældende for køre-
tøjer og førere heraf.
▼
M1
Artikel 4
Adgang til markedet
1. Der kræves ikke tilladelse til lejlighedsvis kørsel efter artikel 2, nr.
3.1.
2. Der kræves ikke tilladelse til speciel rutekørsel efter artikel 2, nr.
1.2, såfremt sådan kørsel er omfattet af en aftale mellem tilrettelæg-geren og transportvirksomheden.
3. Der kræves ikke tilladelse til tomkørsel med køretøjer i forbin-
delse med kørsel som nævnt i stk. 1 og 2.
4. Til rutekørsel efter artikel 2, nr. 1.1, første afsnit, og til speciel
rutekørsel, der ikke er omfattet af en aftale mellem tilrettelæggeren ogtransportvirksomheden, kræves der tilladelse i overensstemmelse medartikel 5-10.
5. Ordningen for befordring for egen regning er fastlagt i artikel 13.
▼
B
AFDELING II
▼M1
RUTEKØRSEL, DER KRÆVER TILLADELSE
▼B
Artikel 5
Tilladelsens art
1. Tilladelsen udstedes i transportvirksomhedens navn og kan ikke
overdrages. Den virksomhed, der har fået tilladelsen, kan dog med den iartikel 6, stk. 1, nævnte myndigheds samtykke udføre befordringengennem en underleverandør. I så fald angives navnet på sidstnævntevirksomhed og dens rolle som underleverandør på tilladelsen. Underle-verandøren skal opfylde kravene i artikel 3, stk. 1.
►
M1Udføres rutekørsel af flere virksomheder i forening, udstedes
tilladelsen i alle de deltagende virksomheders navn. ◄Den udleveres
til den ledende virksomhed med kopi til de øvrige virksomheder.
Navnene på samtlige virksomheder angives på tilladelsen.
►M12. Tilladelserne gælder højst fem år. ◄Der kan fastsættes en
kortere gyldighedsperiode enten på anmodning af ansøgeren, eller efter
fælles overenskomst mellem de kompetente myndigheder i de medlems-stater, på hvis område passagerer tages op eller sættes af.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 6
▼B
3. Tilladelserne skal indeholde følgende oplysninger:
a) kørslens artb) ruten, navnlig afgangs- og bestemmelsesstedc) tilladelsens gyldighedsperiode
▼
M1
d) stoppesteder og køreplaner.
▼B
4. Tilladelserne skal svare til en model, der er fastlagt af
Kommissionen ►M1efter proceduren i artikel 16a ◄.
▼M1
5. Tilladelsen giver transportvirksomheden eller -virksomhederne rettil at udføre rutekørsel i alle de medlemsstater, hvis område rutenpasserer.
6. En rutekørselsvirksomhed kan midlertidigt og i særlige situationer
benytte ekstra køretøjer.
Transportvirksomheden skal i så fald påse, at følgende dokumenter
befinder sig i køretøjet:
— en kopi af tilladelsen til rutekørsel
— en kopi af den aftale, der er indgået mellem rutekørselsvirksom-
heden og den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed,eller et tilsvarende dokument
— en bekræftet kopi af den EF-tilladelse, der er udstedt til rutekørsels-
virksomheden.
▼
B
Artikel 6
Indgivelse af ansøgning om tilladelse
▼M1
1. Ansøgningen om tilladelse til rutekørsel indgives til den kompe-tente myndighed i den medlemsstat, på hvis område afgangspunktet erbeliggende, i det følgende benævnt »den tilladelsesudstedendemyndighed«. Ved afgangspunkt forstås en af rutens endestationer.
▼
B
2. Ansøgningerne skal svare til en model, der er fastlagt afKommissionen ►
M1efter proceduren i artikel 16a ◄.
▼M1
3. Ansøgeren giver til støtte for sin ansøgning om tilladelse alleyderligere oplysninger, som han skønner relevante, eller som den tilla-delsesudstedende myndighed anmoder om, herunder bl.a. en plan fordriften, således at det kan kontrolleres, at EF-bestemmelserne om køre-og hviletid overholdes, samt en kopi af EF-tilladelsen til internationalpersonbefordring for fremmed regning, jf. artikel 3a.
Artikel 7
Procedure for udstedelse af tilladelser
1. Tilladelsen udstedes efter aftale med de kompetente myndigheder i
alle de medlemsstater, på hvis område passagerer tages op eller sættesaf. Den tilladelsesudstedende myndighed sender de nævnte myndig-heder og de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvis områdegennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af, en kopi afansøgningen samt af eventuelle andre relevante dokumenter og anførersin egen vurdering.
2. De kompetente myndigheder i de medlemsstater, der er blevet
anmodet om at give deres samtykke, meddeler den tilladelsesudstedendemyndighed deres afgørelse i løbet af to måneder. Denne frist løber fraden dato for modtagelse af anmodningen, som er anført i modtagelses-beviset. Har den tilladelsesudstedende myndighed ikke modtaget svarinden for nævnte frist, anses de pågældende myndigheder for at have
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 7
▼M1
givet deres samtykke, hvorefter den tilladelsesudstedende myndighedudsteder tilladelsen.
Myndighederne i de medlemsstater, hvis område gennemkøres, uden at
passagerer tages op eller sættes af, kan meddele den tilladelsesudsted-ende myndighed deres bemærkninger inden for den i første afsnit fast-satte frist.
3. Den tilladelsesudstedende myndighed træffer afgørelse om ansøg-
ningen inden fire måneder efter datoen for transportvirksomhedensindgivelse af den, jf. dog stk. 7 og 8.
4. Tilladelse gives, medmindre:
a) ansøgeren ikke er i stand til at udføre den kørsel, der ansøges om
tilladelse til, med køretøjer, han råder helt over
b) ansøgeren tidligere har overtrådt nationale eller internationale
regler om vejtransport, herunder navnlig betingelser og krav iforbindelse med en tilladelse til at udføre international personbe-fordring, eller har begået alvorlige overtrædelser af bestemmel-serne om trafiksikkerhed, især vedrørende køretøjsstandarder ogførernes køre- og hviletid
c) betingelserne for udstedelse af tilladelse ikke er opfyldt i forbin-
delse med en ansøgning om fornyelse af en tilladelse
d) det påvises, at den kørsel, der ansøges om tilladelse til, direkte vil
kunne true en virksomhed, der udfører rutekørsel, som der alle-rede er givet tilladelse til, bortset fra det tilfælde, hvor denpågældende rutekørsel kun udføres af en enkelt transportvirk-somhed eller gruppe af transportvirksomheder
e) det viser sig, at der kun ansøges om tilladelse til at udføre de
mest indbringende af de kørselsformer, der findes på de pågæl-dende forbindelser
f) en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at
den pågældende kørsel i alvorlig grad vil true levedygtigheden aftilsvarende jernbanekørsel på de pågældende direkte forbindelser.Enhver afgørelse i henhold til denne bestemmelse skal meddelesde pågældende transportvirksomheder med en begrundelse.
Fra den 1. januar 2000 kan en medlemsstat, såfremt en eksister-
ende international buskørsel i alvorlig grad truer levedygtighedenaf en tilsvarende jernbanekørsel på de pågældende direkte forbin-delser, med Kommissionens godkendelse suspendere ellerinddrage tilladelsen til den internationale buskørsel med seksmåneders varsel til transportvirksomheden.
Den omstændighed, at en transportvirksomhed tilbyder priser, der er
lavere end de priser, som andre vejtransportvirksomheder tilbyder,eller den omstændighed, at andre vejtransportvirksomheder alleredeudfører kørsel på den pågældende forbindelse, kan ikke i sig selvbegrunde, at ansøgningen afslås.
5. Den tilladelsesudstedende myndighed samt de kompetente
myndigheder i alle de medlemsstater, som medvirker i procedurenfor indgåelse af den i stk. 1 nævnte aftale, kan kun afslå ansøgningeraf grunde, der er forenelige med denne forordning.
6. Lykkes det ikke at indgå den i stk. 1 nævnte aftale, kan sagen
forelægges for Kommissionen inden for fem måneder regnet fradatoen for transportvirksomhedens indgivelse af anmodningen.
7. Efter at have hørt de berørte medlemsstater træffer
Kommissionen inden ti uger en afgørelse, som får virkning tredivedage efter, at den er meddelt de berørte medlemsstater.
8. Kommissionens afgørelse er gyldig, indtil der indgås en aftale
mellem de berørte medlemsstater.
9. Når proceduren i denne artikel er afsluttet, giver den tilladel-
sesudstedende myndighed alle de i stk. 1 nævnte myndighedermeddelelse herom og sender dem eventuelt en kopi af tilladelsen; de
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 8
▼M1
kompetente myndigheder i transitmedlemsstaterne kan give afkald
på denne meddelelse.
▼B
Artikel 8
Udstedelse og fornyelse af tilladelse
1. Når proceduren i artikel 7 er afsluttet, giver den tilladelsesudsted-
ende myndighed tilladelse eller afslår ansøgningen formelt.
2. Afslag på en ansøgning skal begrundes. Medlemsstaterne sikrer, at
transportvirksomhederne har mulighed for at forsvare deres interesser,hvis deres ansøgning afslås.
3. Artikel 7 finder tilsvarende anvendelse på ansøgninger om forny-
else af en tilladelse eller om ændring af de betingelser, hvorunder denpågældende kørsel skal udføres.
I tilfælde af en mindre ændring af betingelserne for kørslen, navnlig
tilpasning af ►
M1intervaller, ◄takster og køreplan, er det tilstræk-
keligt, at den tilladelsesudstedende myndighed meddeler de øvrigeberørte medlemsstater disse oplysninger.
De berørte medlemsstater kan desuden aftale, at den tilladelsesudsted-
ende myndighed på egen hånd kan træffe beslutning om ændring afbetingelserne for kørslen.
Artikel 9
Tilladelsens ophør
1. En tilladelse til rutekørsel ophører ved gyldighedsperiodens udløb
eller tre måneder efter, at den tilladelsesudstedende myndighed fraindehaveren af tilladelsen har modtaget meddelelse om, at han agter atophøre med at drive ruten, jf. dog artikel 14 i forordning (EØF) nr.1191/69 (
1). Meddelelsen skal begrundes.
2. Bortfalder transportbehovet, nedsættes fristen i stk. 1 til en måned.3. Den tilladelsesudstedende myndighed underretter de kompetente
myndigheder i de andre berørte medlemsstater om tilladelsens ophør.
▼
M1
▼B
5. Indehaveren af tilladelsen skal ved passende bekendtgørelse ogmed en måneds varsel underrette brugerne om, at kørslen indstilles.
Artikel 10
Transportvirksomhedernes forpligtelser
1. En transportvirksomhed, der udfører rutekørsel, skal, undtagen i
tilfælde af force majeure og indtil tilladelsesperiodens udløb, træffe denødvendige foranstaltninger for at sikre, at befordringen opfylderkravene med hensyn til kontinuitet, regelmæssighed og kapacitet samtde øvrige vilkår, som er fastsat af den kompetente myndighed i overens-stemmelse med artikel 5, stk. 3.
2. Transportvirksomheden skal bekendtgøre rute, stoppesteder, køre-
plan, takster og de øvrige vilkår for driften, i det omfang disse ikke erfastsat i lovgivningen, således at oplysningerne er let tilgængelige foralle brugere.
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. juni 1969 om medlemssta-
ternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjenesteforbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, adlandeveje og sejlbare vandveje (EFT nr. L 156 af 28. 6. 1969, s. 1).Forordningen er senest ændret forordning (EØF) nr. 1893/91 (EFT nr. L169 af 29. 6. 1991, s. 1).
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 9
▼B
3. Med forbehold af forordning (EØF) nr. 1191/69 kan de berørte
medlemsstater, efter fælles overenskomst og efter aftale med tilladelsensindehaver, ændre vilkårene for driften af en rute.
AFDELING III
▼M1
LEJLIGHEDSVIS KØRSEL OG ANDEN KØRSEL, DER IKKE
KRÆVER TILLADELSE
Artikel 11
Kørselsblad
1. De former for kørsel, der er nævnt i artikel 4, stk. 1, udføres i
henhold til et kørselsblad.
2. Transportvirksomheder, der udfører lejlighedsvis kørsel, skal
udfylde et kørselsblad inden hver tur.
3. Kørselsbladet skal mindst indeholde følgende oplysninger:
a) kørslens artb) hovedrutenc) den eller de berørte transportvirksomheder.
4. Kørselsbladshæfterne udleveres af de kompetente myndigheder i
den medlemsstat, hvor transportvirksomheden har hjemsted, eller af etandet af disse myndigheder udpeget organ.
5. Kommissionen fastlægger efter proceduren i artikel 16a en model
for kørselsbladet samt de nærmere bestemmelser for anvendelsen af det.
▼
B
Artikel 12
Lokale udflugter
I forbindelse med ►M1 ◄international lejlighedsvis
kørsel kan en transportvirksomhed udføre lejlighedsvis kørsel (lokaleudflugter) i en anden medlemsstat end den, hvori den har hjemsted.
Denne kørsel skal foregå med passagerer, som ikke har bopæl i den
pågældende stat, og som forudgående er blevet befordret af sammetransportvirksomhed i en af de i stk. 1 nævnte former for internationalkørsel, og skal foretages med samme køretøj eller et køretøj fra sammetransportvirksomhed eller gruppe af transportvirksomheder.
AFDELING IV
BEFORDRING FOR EGEN REGNING
Artikel 13
1. Befordring ad vej for egen regning som defineret i artikel 2, nr. 4,
er fritaget for enhver ordning med tilladelser og er underkastet enordning med attester.
▼
M1
▼B
3. De i stk. 1 omhandlede attester udstedes af den kompetentemyndighed i den medlemsstat, hvor køretøjet er registreret, og gælderfor hele strækningen, herunder transitstrækningen.
De skal svare til en model, der er fastlagt af Kommissionen ►
M1efter
proceduren i artikel 16a ◄.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 10
▼B
AFDELING V
KONTROL OGSANKTIONER
Artikel 14
Rejsehjemmel
1. Passagerer, som benytter rutekørsel ►M1 ◄, med
undtagelse af speciel rutekørsel, skal under hele turen medføre enindividuel eller kollektiv rejsehjemmel med angivelse af:
— afgangs- og bestemmelsessted, og i givet fald om der er tale om en
returbillet
— rejsehjemlens gyldighedsperiode
▼
M1
— takst.
▼B
2. Den i stk. 1 omhandlede rejsehjemmel forevises på forlangende
for enhver hertil bemyndiget kontrollør.
Artikel 15
Kontrol under befordringen og i virksomhederne
1. Tilladelsen eller kontroldokumentet medføres i køretøjet og fore-
vises på forlangende for enhver bemyndiget kontrollør.
I de i artikel 4, stk. 2, nævnte tilfælde erstatter kontrakten eller en
bekræftet kopi heraf kontroldokumentet.
2. Transportvirksomheder, der udfører international personbefordring
med bus, skal tillade kontrol med henblik på at sikre, at driften udføresforskriftsmæssigt, særlig med hensyn til køre- og hviletider. Som led igennemførelsen af denne forordning er kontrollørerne bemyndiget til:
a) at kontrollere bøger og andre dokumenter vedrørende virksomhedens
drift
b) at tage kopier eller uddrag af bøger og dokumenter på stedetc) at få adgang til alle virksomhedens kontorer, anlæg og køretøjerd) at få udleveret alle oplysninger, der findes i bøger, dokumenter og
databanker.
▼
M1
Artikel 16
Sanktioner og gensidig assistance
1. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transpor-
tvirksomheden har hjemsted, inddrager den i artikel 3a omhandledeEF-tilladelse, hvis indehaveren:
— ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1
— har givet urigtige oplysninger i forbindelse med udstedelsen af
EF-tilladelsen.
2. Den tilladelsesudstedende myndighed inddrager tilladelsen, hvis
indehaveren ikke længere opfylder de betingelser, der har været bestem-mende for udstedelsen af tilladelsen i medfør af denne forordning, ognavnlig hvis den medlemsstat, hvor transportvirksomheden har hjem-sted, fremsætter anmodning herom. Den tilladelsesudstedendemyndighed underretter omgående de kompetente myndigheder i denpågældende medlemsstat herom.
3. Ved en alvorlig overtrædelse eller gentagne tilfælde af mindre
overtrædelser af bestemmelserne om personbefordring og trafiksik-kerhed, navnlig for så vidt angår køretøjsstandarder og førernes køre- oghviletid samt udførelse uden tilladelse af parallel eller midlertidigkørsel, jf. artikel 2, nr. 1.3, kan de kompetente myndigheder i denmedlemsstat, hvor den transportvirksomhed, der har begået overtræ-delsen, har hjemsted, blandt andet tage skridt til inddragelse af EF-tilla-
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 11
▼M1
delsen eller midlertidig og/eller delvis inddragelse af de bekræftede
kopier af EF-tilladelsen.
Hvilke sanktioner der anvendes, afhænger af, hvor grov en overtrædelse
indehaveren af en EF-tilladelse har begået, og af, hvor mange bekræf-tede kopier indehaveren har vedrørende international personbefordring.
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder forbyder på deres
område en transportvirksomhed at udføre international personbefordringi henhold til denne forordning, hvis virksomheden gentagne gange harbegået alvorlige overtrædelser af bestemmelserne om trafiksikkerhed,især vedrørende køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletid. Deunderretter omgående de kompetente myndigheder i den pågældendemedlemsstat herom.
5. Medlemsstaterne giver på anmodning hinanden enhver relevant
oplysning, som de er i besiddelse af, om:
— overtrædelser af denne forordning og af andre fællesskabsregler om
international personbefordring med bus, der er begået på deresområde af en transportvirksomhed fra en anden medlemsstat, samtom iværksatte sanktioner
— sanktioner, der er iværksat over for nationale transportvirksomheder
for overtrædelser begået på en anden medlemsstats område.
Artikel 16a
Når der henvises til proceduren i denne artikel, bistås Kommissionen af
det rådgivende udvalg, der er nedsat ved Rådets forordning (EF) nr.12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomhe-ders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvorde ikke er hjemmehørende (
1), og som har Kommissionens repræsentant
som formand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foran-
staltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om detteudkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,hvor meget spørgsmålet haster, i givet fald ved afstemning.
Udtalelsen optages i mødeprotokollen; derudover har hver medlemsstat
ret til at anmode om, at dens holdning indføres i protokollen.
Kommissionen tager størst muligt hensyn til udvalgets udtalelse. Den
underretter udvalget om, hvordan den har taget hensyn til dets udtalelse.
▼
B
AFDELING VI
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEM-
MELSER
Artikel 17
Overgangsbestemmelser
Tilladelser til kørsel, som allerede er givet på tidspunktet for denne
forordnings ikrafttræden, gælder fortsat indtil deres udløb, for så vidtder kræves tilladelse for den pågældende kørsel.
Artikel 18
Aftaler mellem medlemsstater
1. Medlemsstaterne kan indgå bilaterale og multilaterale aftaler med
henblik på større liberalisering af den virksomhed, der er omfattet afdenne forordning, navnlig for så vidt angår ordningen med tilladelser ogforenklingen af eller fritagelsen for kontroldokumenter.
(1)E F Tn r .L4a f8 .1 . 1998, s. 10.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 12
▼B
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om aftaler, der indgåsi henhold til stk. 1.
Artikel 19
Gennemførelse
Medlemsstaterne træffer inden den 1. juni 1992 og efter høring af
Kommissionen de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelseaf denne forordning, og meddeler disse til Kommissionen.
▼
M1
Medlemsstaterne træffer navnlig foranstaltninger vedrørende midler tilkontrol samt sanktioner ved overtrædelse af bestemmelserne i denneforordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, atdisse sanktioner iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i etrimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse foranstalt-ninger senest tolv måneder efter datoen for denne forordnings ikraft-træden og så hurtigt som muligt om eventuelle ændringer. De sikrer, atalle sådanne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbehandling pågrund af transportvirksomhedens nationalitet eller hjemsted.
▼
B
Artikel 20
Rapport og forslag fra Kommissionen
1. Kommissionen aflægger rapport til Rådet inden den 1. juli 1995
om gennemførelsen af denne forordning. Inden den 1. januar 1996forelægger den Rådet et forslag til forordning om forenkling af procedu-rerne, herunder — afhængigt af rapportens konklusioner — afskaffelseaf tilladelserne.
2. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal inden den 1. januar
1997 på grundlag af det i stk. 1 nævnte forslag fra Kommissionen.
Artikel 21
Ophævelse
1. Forordning nr. 117/66/EØF, (EØF) nr. 516/72 og (EØF) nr. 517/
72 ophæves.
2. Henvisninger til de ophævede forordninger skal anses for henvis-
ninger til nærværende forordning.
Artikel 22
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendes fra den 1. juni 1992.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 13
▼M1
BILAG

1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 14
▼M1
Almindelige bestemmelser
1. Denne tilladelse er udstedt i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 af
16. marts 1992 om fælles regler for international personbefordring med bus,som ændret ved forordning (EF) nr. 11/98.
2. Denne tilladelse er udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat,
hvor transportvirksomheden har hjemsted:
— transportvirksomheden har i hjemstedsmedlemsstaten tilladelse til at
udføre personbefordring med bus i form af rutekørsel, speciel rutekørseleller lejlighedsvis kørsel
— transportvirksomheden opfylder betingelserne i fællesskabsbestemmel-
serne om adgang til erhvervet personbefordring ad vej i intern og interna-tional transport
— transportvirksomheden overholder de bestemmelser om trafiksikkerhed,
som gælder for førere og køretøjer.
3. Denne tilladelse giver ret til at udføre international personbefordring med bus
for fremmed regning på alle former for forbindelser på Fællesskabets område:
— med afgangssted og bestemmelsessted i to forskellige medlemsstater med
eller uden kørsel gennem en eller flere medlemsstater eller et eller fleretredjelande
— med afgangssted i en medlemsstat og bestemmelsessted i et tredjeland og
omvendt med eller uden kørsel gennem en eller flere medlemsstater elleret eller flere tredjelande
— forbindelse mellem to tredjelande med kørsel gennem en eller flere
medlemsstater
samt tomkørsel i forbindelse med sådan befordring på betingelserne i forord-
ning (EØF) nr. 684/92.
I forbindelse med personbefordring fra en medlemsstat til et tredjeland og
omvendt gælder forordning (EØF) nr. 684/92 for den strækning, der tilbage-lægges i den medlemsstat, hvor passagerer tages op eller sættes af, så snartden nødvendige aftale er indgået mellem Fællesskabet og det pågældendetredjeland.
4. Denne tilladelse er personlig og kan ikke overdrages til tredjemand.5. Denne tilladelse kan inddrages af den kompetente myndighed i den medlems-
stat, hvor den er udstedt, hvis transportvirksomheden f.eks.:
— ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF)
nr. 684/92
— har afgivet urigtige oplysninger i forbindelse med udstedelsen eller forny-
elsen af tilladelsen
— har begået en alvorlig overtrædelse eller gentagne gange har begået
mindre overtrædelser af bestemmelserne om personbefordring og trafik-sikkerhed, navnlig for så vidt angår køretøjsstandarder og førernes køre-og hviletid samt udførelse uden tilladelse af parallel eller midlertidigkørsel, jf. artikel 2, nr. 1.3, i forordning (EØF) nr. 684/92. De kompetentemyndigheder i den medlemsstat, hvor den transportvirksomhed, der harbegået overtrædelsen, har hjemsted, kan bl.a. tage skridt til inddragelse afEF-tilladelsen eller midlertidig og/eller delvis inddragelse af de bekræf-tede kopier af EF-tilladelsen.
Hvilke sanktioner der anvendes, afhænger af, hvor grov en overtrædelse
indehaveren af en EF-tilladelse har begået, og af, hvor mange bekræftedekopier indehaveren har vedrørende international personbefordring.
6. Den originale EF-tilladelse opbevares af transportvirksomheden. En bekræftet
kopi af tilladelsen skal befinde sig i det køretøj, hvormed der udføres interna-tional personbefordring.
7. Denne tilladelse skal på forlangende forevises kontrolpersonalet.8. Indehaveren skal på hver enkelt medlemsstats område overholde alle
gældende nationale love og administrative bestemmelser, særlig hvad angårpersonbefordring og færdsel.
9. Ved rutekørsel forstås personbefordring efter faste tidsintervaller og i en
bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved faste stoppe-steder. Rutekørsel kan benyttes af alle, uanset om der eventuelt skal foretagesreservation.
Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at driftsvilkårene for kørslen
tilpasses.
1992R0684 — DA — 11.12.1998 — 001.001 — 15
▼M1
Der kræves tilladelse til rutekørsel.
Ved speciel rutekørsel forstås befordring af bestemte kategorier af passagerer,
hvorved andre passagerer udelukkes, efter faste tidsintervaller og i en bestemttrafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved faste stoppesteder.
Speciel rutekørsel omfatter bl.a.:
a) befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejde.b) befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesin-
stitution
c) befordring af militærpersonale og deres familier mellem bopæl og kaser-
neområde.
Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at den specielle rutekørsel tilpasses
efter brugernes varierende behov.
Der kræves ikke tilladelse til speciel rutekørsel, hvis den er omfattet af en
aftale mellem tilrettelæggeren og transportvirksomheden.
Udførelse af parallel eller midlertidig kørsel, som tager sigte på samme
passagerkreds som eksisterende rutekørsel, kræver tilladelse.
Ved lejlighedsvis kørsel forstås kørsel, der ikke svarer til definitionen af
rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og som bl.a. er kendetegnet ved, at dersker befordring af grupper, der er dannet på initiativ af en ordregiver eller aftransportvirksomheden selv. Udførelse af parallel eller midlertidig kørsel, derkan sammenlignes med eksisterende rutekørsel, og som tager sigte på sammepassagerkreds, kræver tilladelse efter proceduren i afdeling II i forordning(EØF) nr. 684/92. Sådan kørsel betragtes stadig som lejlighedsvis kørsel, selvom den udføres efter faste tidsintervaller.
Der kræves ikke tilladelse til lejlighedsvis kørsel.