1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2081/92
af 14. juli 1992
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og
levnedsmidler
(EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 535/97 af 17. marts 1997 L 83 3 25.3.1997
►M2 Kommissionens forordning (EF) nr. 1068/97 af 12. juni 1997 L 156 10 13.6.1997
►M3 Kommissionens forordning (EF) nr. 2796/2000 af 20. december 2000 L 324 26 21.12.2000
►M4 Rådets forordning (EF) nr. 692/2003 af 8. april 2003 L 99 1 17.4.2003
►M5 Rådets forordning (EF) nr. 806/2003 af 14. april 2003 L 122 1 16.5.2003
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
►A2 Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, RepublikkenLitauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken
Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse
og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-iske UnionL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2081/92
af 14. juli 1992
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser
for landbrugsprodukter og levnedsmidler
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsprodukter og
levnedsmidler indtager en vigtig plads i Fællesskabets økonomi;
i forbindelse med omlægningen af den fælles landbrugspolitik bør der
tilskyndes til diversificering af landbrugsproduktionen for at opnå en
bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på markedet; fremme
af salget af produkter med visse kendetegn kan få væsentlig betydningfor landdistrikterne, især de ugunstigt stillede eller afsides liggendeområder, i og med at landbrugernes indkomst forøges og landbefolk-ningen kan forblive i disse områder;
det er i øvrigt blevet konstateret i de seneste år, at forbrugerne har
tendens til at foretrække kvalitet frem for kvantitet i deres ernæring;dette ønske om specifikke produkter giver sig bl.a. udslag i større ogstørre efterspørgsel efter landbrugsprodukter og levnedsmidler af en
bestemt geografisk oprindelse;
stillet over for et stort vareudbud og fyldige oplysninger herom bør
forbrugeren, for bedre at kunne foretage sit valg, have en klar og kort-
fattet vareinformation med præcise oplysninger om produktets
oprindelse;
mærkningen af landbrugsprodukter og levnedsmidler er underlagt de
generelle regler, der er fastsat i Fællesskabet, især ved Rådets direktiv
79/112/EØF af 18. december 1978 om indbyrdes tilnærmelse afmedlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåderfor levnedsmidler samt om reklame for sådanne (
4); der bør af hensyn
til deres specifikke karakter fastsættes særlige supplerende bestem-melser for landbrugsprodukter og levnedsmidler fra et afgrænset
område;
viljen til at beskytte landbrugsprodukter eller levnedsmidler, der kan
identificeres med hensyn til deres geografiske oprindelse, har fået visse
medlemsstater til at indføre »kontrollerede oprindelsesbetegnelser«;
disse har udviklet sig på tilfredsstillende vis for producenterne, deropnår bedre indtægter til gengæld for en reel indsats for at fremstillekvalitetsprodukter, og for forbrugerne, der tilbydes specifikke produktermed garanti for deres tilvirkningsmåde oprindelse;
den nationale praksis med hensyn til anvendelse af oprind-
elsesbetegnelser og geografiske betegnelser er imidlertid varierende;det er nødvendigt at indføre en EF-holdning hertil; et sæt EF-regler
med en beskyttelsesordning vil nemlig gøre det muligt for de geogra-
fiske betegnelser og oprindelsesbetegnmelserne at udvikle sig, fordisådanne regler i kraft af den ensartethed, som de vil medføre, vil sikre1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 2
(1) EFT C 30 af 6. 2. 1991, s. 9,
og EFT nr. C 69 af 18. 3. 1992, s. 15.
(2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 35.
(3) EFT nr. C 269 af 14. 10. 1991, s. 62.
(4) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved diretiv 91/
72/EØF (EFT nr. L 42 af 15. 2. 1991, s. 27.)
▼B
lige konkurrencevilkår for producenterne af produkter med sådanne
betegnelser og styrke produkternes værdi for forbrugerne;
de påtænkte regler bør ikke berøre de gældende EF-retsforskrifter for
vin og spiritus, som tilsigter et højere beskyttelsesniveau;
anvendelsesområdet for denne forordning er begrænset til landbrugs-
produkter og levnedsmidler, for hvilke der er en sammenhæng mellemproduktets eller levnedsmidlets kendetegn og dets geografiske oprind-else; anvendelsesområdet kan om nødvendigt udvides til også atomfatte andre produkter eller levnedsmidler;
i betragtning af den nuværende praksis bør der fastsættes to forskellige
niveauer for geografisk reference, nemlig beskyttede geografiske beteg-nelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser;
et landbrugsprdoukt eller et levnedsmiddel med en sådan betegnelse
bør opfylde en række betingelser, der er opregnet i en varespecifika-tion;
de geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelserne bør registreres
på fællesskabsplan for at opnå beskyttelse i alle medlemsstater; hvisde indføres i et register, er det endvidere muligt at sikre, at deerhvervsdrivende og forbrugerne bliver underrettet;
registreringsproceduren skal gøre det muligt for enhver individuelt og
direkte berørt person at gøre sine rettigheder gældende ved indsigelse
over for Kommissionen via den givne medlemsstat;
der bør findes procedurer, som gør det muligt efter registreringen enten
at tilpasse varespecifikationen, især af hensyn til udviklingen i denteknologiske viden, eller at slette den geografiske betegnelse eller op-rindelsesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel i
registreret, når produktet eller levnedsmidlet ikke længere er i overens-
stemmelse med den varespecifikation, i henhold til hvilken dengeografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen er blevet godkendt;
samhandel bør tillades med tredjelande, som kan give tilsvarende
garantier for godkendelse og kontrol af geografiske betegnelser elleroprindelsesbetegnelser på deres område;
der bør fastsættes en procedure for et snævert samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen i et forskriftsudvalg, som oprettesmed henblik herpå —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. I denne forordning fastsættes reglerne for beskyttelse af oprind-
elsesbetegnelser og geografiske betegnelser for de landbrugsprodukter
til konsum, der er opført i bilag I til traktaten, og for de fødevarer,der er opført i bilag I til denne forordning, samt for de landbrugspro-dukter, der er opført i bilag II til denne forordning.
Bestemmelserne i denne forordning gælder dog ikke for produkter, der
henhører under vinsektoren, undtagen vineddike, eller for spiritus.
Dette stykke berører ikke anvendelsen af forordning (EF) nr. 1493/
1999 om den fælles markedsordning for vin.
Bilag I og II til denne forordning kan ændres efter proceduren i artikel
15.
2. Denne forordning berører ikke andre EF-særbestemmelser.
3. Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informati-
onsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (
1)1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 3
(1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved beslut-
ning 90/230/EØF (EFT nr. L 128 af 18. 5. 1990, s. 15).▼M4
▼B
▼B
gælder ikke for oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser,
der er omfattet af denne forordning.
Artikel 2
1. Fællesskabsbeskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske
betegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler kan opnås i
henhold til denne forordning.
2. I denne forordning forstås ved:
a) oprindelsesbetegnelse : navnet på et område, et bestemt sted eller i
undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt elleret levnedsmiddel:
— som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette
land, og
— hvis egenskaber eller andre kendetegn hovedsageligt eller fuld-
stændigt kan tilskrives det geografiske miljø med detsnaturbetingede og menneskelige faktorer, og som er fremstillet,forarbejdet og tilvirket i det afgrænsede geografiske område;
b) geografisk betegnelse : navnet på et område, et bestemt sted eller i
undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller
et levnedsmiddel:
— som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette
land, og
— hvis bestemt egenskaber, omdømme eller andre kendetegn kan
tilskrives den geografiske oprindelse, og som er fremstillet og/eller forarbejdet og/eller tilvirket i det afgrænsede geografiske
område.
3. Som oprindelsesbetegnelser anses desuden visse traditionelle,
eventuelt geografiske, betegnelser, som betegner et landbrugsprodukt
eller et levnedsmiddel med oprindelse i et område eller et bestemt
sted, og som opfylder betingelserne i stk. 2, litra a), andet led.
4. Uanset stk. 2, litra a), ligestilles visse geografiske betegnelser
med oprindelsesbetegnelser, når råvarerne i de pågældende produkter
hidrører fra et større eller et andet geografisk område end det område,
hvori de er forarbejdet, forudsat:
— at produktionsområdet for råvaren er afgrænset, og
— at der gælder særlige betingelser for fremstilling af råvarerne, samt— at der findes en kontrolordning, som sikrer, at disse betingelser er
overholdt.
5. Efter stk. 4 anses kun levende dyr, kød og mælk for at være
råvarer. Anvendelse af andre råvarer kan tillades efter fremgangsmåden
i artikel 15.
6. For at falde ind under undtagelsen i stk. 4 skal de pågældende
betegnelser enten være anerkendt eller tidligere have været anerkendt
som oprindelsesbetegnelser, der nyder godt af national beskyttelse i
den pågældende medlemsstat, eller, hvis en sådan ordning ikke findes,være udtryk for traditionelle kendetegn og have et omdømme og enanseelse af usædvanlig karakter.
7. For at falde ind under undtagelsen i stk. 4 skal ansøgninger om
registrering indgives senest to år efter datoen for forordningens ikraft-træden.►
A1 For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra
deres tiltrædelse. ◄► A2 For Den Tjekkiske Republik, Estland,
Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slova-
kiet løber ovennævnte periode fra tiltrædelsesdatoen. ◄
Artikel 3
1. Betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, kan ikke registreres.
I denne forordning forstås ved en betegnelse, der er blevet en artsbeteg-
nelse, navnet på et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel, der, selvom det henviser til det sted eller område, hvor landbrugsproduktet eller1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 4
▼B
levnedsmidlet først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fælles-
betegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel.
For at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, tages
der hensyn til alle faktorer, især
— de faktiske forhold i den medlemsstat, hvor navnet har sin oprind-
else, og i det traditionelle forbrugsområde
— de faktiske forhold i andre medlemsstater— de relevante nationale retsforskrifter eller EF-retsforskrifter
Når en ansøgning om registrering afvises efter fremgangsmåden i
artikel 6 og 7, fordi en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, offent-liggør Kommissionen den pågældende afgørelse i De Europæiske
Fællesskabers Tidende.
2. Et navn kan ikke registreres som oprindelsesbetegnelse eller som
geografisk betegnelse, når det kolliderer med navnet på en plantearteller en dyrerace og derfor vil kunne vildlede offentligheden medhensyn til produktets virkelige oprindelse.
3. Inden denne forordning træder i kraft, skal Kommissionen med
kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen opstille og i De Euro-
pæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre en ikke udtømmende
vejledende liste over navnene på landbrugsprodukter og levnedsmidler,der er omfattet af denne forordning, og som i henhold til stk. 1
betragtes som artsbetegnelser og således ikke kan registreres under
denne forordning.
Artikel 4
1. For at en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet
geografisk betegnelse (BGB) kan benyttes for et landbrugsprodukt eller
et levnedsmiddel, skal dette være omfattet af en varespecifikation.
2. Varespecifikationen skal mindst omfatte følgende:
a) navnet på landbrugsproduktet eller levnedsmidlet med oprind-
elsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse
b) en beskrivelse af landbrugsproduktet eller levnedsmidlet med angi-
velse af eventuelle råvarer og af landbrugsproduktets ellerlevnedsmidlets vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske og/eller
organoleptiske egenskaber
c) en afgrænsning af det geografiske område, og i givet fald bevis for,
at betingelserne i artikel 2, stk. 4, er overholdt
d) bevis for, at landbrugsproduktet eller levnedsmidlet har oprindelse i
det geografiske område i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2,litra a) eller b)
e) en beskrivelse af metoderne for fremstilling af landbrugsproduktet
eller levnedsmidlet, og i relevant omfang de faste og vedvarendelokale metoder samt pakningens elementer, såfremt en ansøgersam-menslutning fastslår og godtgør, at pakning skal finde sted inden foret geografisk afgrænset område for at bevare dets kvalitet, sikre detssporbarhed eller sikre kontrollen med det
f) en angivelse af faktorer som bevis på tilknytningen til det geogra-
fiske miljø eller den geografiske oprindelse i overensstemmelsemed artikel 2, stk. 2, litra a) eller b)
g) henvisninger til de(n) kontrolinstans(er), der er omhandlet i artikel
10
h) særlige elementer i mærkningen, der vedrører angivelsen »BOB«
eller »BGB«, eller de tilsvarende traditionelle nationale angivelser
i) eventuelle krav, der er nedfældet i fællesskabsbestemmelser og/eller
nationale bestemmelser.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
Artikel 5
1. Kun en sammenslutning eller på visse betingelser, der skal fast-
lægges efter fremgangsmåden i artikel 15, en fysisk eller juridiskperson er beføjet til at indgive ansøgninger om registrering.
I denne artikel forstås ved »sammenslutning« enhver organisation,
uaset dens retlige status eller faktiske sammensætning, af producenterog/eller forarbejdere, der beskæftiger sig med samme landbrugsprodukt
eller samme levnedsmiddel. Andre interesserede parter kan deltage i
sammenslutningen.
2. En sammenslutning eller en fysisk eller juridisk person kan kun
ansøge om registrering for de landbrugsprodukter eller levnedsmidler,
som den pågældende sammenslutning eller person selv fremstiller ellertilvirker, jf. artikel 2, stk. 2, litra a) eller b).
3. Registreringsansøgningen skal omfatte den varespecifikation, der
er omhandlet i artikel 4.
4. Registreringsansøgningen stiles til den medlemsstat, hvor det
geografiske område er beliggende.
5. Medlemsstaten kontrollerer, om ansøgningen er berettiget, og
fremsender, hvis den finder, at forordningens krav er opfyldt, ansøg-ningen tillige med den i artikel 4 omhandlede varespecifikation ogandre dokumenter, som den har baseret sin afgørelse på, til Kommis-sionen.
Efter den dato, hvor en medlemsstat således har fremsendt en ansøg-
ning vedrørende en betegnelse, kan den kun midlertidigt indføre ennational beskyttelse samt om nødvendigt en tilpasningsperiode fordenne betegnelse; begge dele kan ligeledes indføres midlertidigt på
samme vilkår i forbindelse med en ansøgning om ændring af varespeci-
fikationen.
Den midlertidige nationale beskyttelse ophører fra den dato, hvor der er
truffet afgørelse om registrering i henhold til denne forordning. Iforbindelse med afgørelsen kan der fastsættes en begrænset tilpasnings-periode på højst fem år, forudsat at de berørte virksomheder lovligt harmarkedsført de pågældende produkter og herunder vedvarende haranvendt de pågældende betegnelser i mindst fem år inden den i artikel
6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Den berørte medlemsstat bærer alene ansvaret for følgevirkningerne af
en sådan national beskyttelse, hvis betegnelsen ikke skulle blive regi-
streret i henhold til denne forordning.
De foranstaltninger, medlemsstaterne træffer i medfør af andet afsnit,
har kun retsvirkninger på nationalt plan og må ikke berøre handelen
inden for Fællesskabet.
Hvis en medlemsstat får forelagt en ansøgning vedrørende en beteg-
nelse, der også angiver et geografisk grænseområde, eller en
traditionel betegnelse, der har tilknytning til dette geografiske område,i en anden medlemsstat eller et tredjeland, der er anerkendt efter proce-duren i artikel 12, stk. 3, skal den pågældende medlemsstat høre dennemedlemsstat eller det pågældende tredjeland, inden den indgiver regi-
streringsansøgningen.
Når de berørte sammenslutninger eller fysiske eller juridiske personer i
disse stater efter konsultationerne er nået til enighed om en samlet
løsning, kan de pågældende stater indgive en fælles ansøgning om regi-
strering til Kommissionen.
Der kan vedtages særlige regler efter proceduren i artikel 15.
6. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admnistrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme denne artikel.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 6
▼M1
▼M4
▼B
▼B
Artikel 6
1. Inden for en periode på seks måneder kontrollerer Kommissionen
ved en formel undersøgelse, om registreringsansøgningen indeholder
alle de i artikel 4 nævnte oplysninger.
Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat om sine
konklusioner.
Kommissionen offentliggør registreringsansøgningerne og datoen for
deres indgivelse.
2. Hvis Kommissionen på baggrund af bestemmelserne i stk. 1
drager den konklusion, at en betegnelse opfylder betingelserne for
beskyttelse, offentliggør den i De Europæiske Fællesskabers Tidende
ansøgerens navn og adresse, betegnelsen på produktet, de vigstigstepunkter i ansøgningen, henvisningerne til de nationale bestemmelservedrørende dets tilvirkning, produktion eller fremstilling og omnødvendigt de betragtninger, der ligger til grund for afgørelsen.
3. Modtager Kommissionen ingen indsigelser i henhold til artikel 7,
indføres betegnelsen i et af Kommissionen ført register benævnt »regi-ster over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiskebetegnelser«, der indeholder navnene på vedkommende sammenslut-ninger og kontrolorganer.
4. Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers
Tidende:
— de betegnelser, der indføres i registret
— ændringer i registret, der foretages i overensstemmelse med artikel
9 og 11.
5. Hvis Kommissionen på baggrund af undersøgelsen i stk. 1 drager
den konklusion, at en betegnelse ikke opfylder betingelserne forbeskyttelse, beslutter den efter fremgangsmåneden i artikel 15 ikke atforetage den i stk. 2 omhandlede offentliggørelse.
Inden den i stk. 2 og 4 omhandlede offentliggørelse og den i stk. 3
omhandlede registrering kan Kommissionen anmode udvalget i artikel
15 om at afgive udtalelse.
6. Hvis ansøgningen vedrører en betegnelse, der er enslydende med
en betegnelse, som allerede er registreret i Den Europæiske Union eller
i et tredjeland, der er anerkendt efter proceduren i artikel 12, stk. 3, kan
Kommissionen indhente udtalelse fra det i artikel 15 omhandledeudvalg, inden betegnelsen registreres i henhold til stk. 3.
Når en enslydende betegnelse registreres i overensstemmelse med
denne forordning, tages der behørigt hensyn til lokal skik og sædvane
og den faktiske risiko for forveksling:
— en enslydende betegnelse, der urigtigt får forbrugerne til at tro, at
produkterne stammer fra et andet område, registreres ikke, selv omden ordret er nøjagtig den samme som det område, den region eller
den lokalitet, som landbrugsprodukterne eller fødevarerne stammer
fra, og
— anvendelse af en registreret enslydende betegnelse er kun tilladt
under vilkår, der i praksis sikrer, at en senere registreret enslydendebetegnelse kan adskilles nøje fra den allerede registrerede, idet deberørte producenter skal sikres en rimelig behandling, og forbru-gerne ikke må vildledes.
Artikel 7
1. Inden seks måneder efter datoen for den i artikel 6, stk. 2,
omhandlede offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende
kan enhver medlemsstat gøre indsigelse mod registreringen.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 7
▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼B
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder drager omsorg for, at
enhver, der kan påvise en berettiget økonomisk interesse, får adgang tilat gøre sig bekendt med ansøgningen. Endvidere kan medlemsstaterne i
overensstemmelse med deres faktiske forhold bestemme, at andre
parter med en berettiget interesse kan få sådan adgang.
3. Enhver retmæssigt berørt fysisk eller juridisk person kan rejse
indsigelse mod den påtænkte registrering ved at fremsende en behørigtbegrundet erklæring til den kompetente myndighed i den medlemsstat,
hvor den pågældende person har bopæl eller forretningssted. Den
kompetente myndighed træffer de fornødne foranstaltninger for at tagehensyn til disse bemærkninger eller denne indsigelse inden for de fast-satte frister.
4. For at kunne tages til følge skal indsigelsesmeddelelsen:
— enten påvise, at betingelserne i artikel 2 ikke er opfyldt
— eller påvise, at registreringen af det foreslåede navn vil skade en
eksisterende helt eller delvis enslydende betegnelse eller et vare-mærke eller produkter, som lovligt har været på markedet i mindstfem år inden den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
— eller præcisere de omstændigheder, som gør det muligt at slutte, at
det navn, som er søgt registreret, er en artsbetegnelse.
5. Såfremt en indsigelse kan tages til følge i henhold til stk. 4,
opfordrer Kommissionen de pågældende medlemsstater til at søge atnå til indbyrdes enighed i overensstemmelse med deres interne proce-durer inden tre måneder. Hvis:
a) enighed opnås, meddeler de pågældende medlemsstater Kommis-
sionen alle enkeltheder i forbindelse med den opnåede enighed,samt ansøgerens og den indsigende parts synspunkter. Såfremt deoplysninger, der modtages i medfør af artikel 5, ikke har undergåetændringer, følger Kommissionen fremgangsmåden i artikel 6, stk. 4.I modsat fald indleder den på ny fremgangsmåden i artikel 7;
b) enighed ikke opnås, træffer Kommissionen afgørelse efter frem-
gangsmåden i artikel 15 under hensyntagen til loyal skik og brugog den faktiske risiko for forveksling. Besluttes det at lade registre-ring ske, foretager Kommissionen offentliggørelse efter
fremgangsmåden i artikel 6, stk. 4.
Artikel 8
Angivelserne»BOB«og»BGB«eller de tilsvarende traditionelle natio-
nale angivelser må kun forekomme på landbrugsprodukter oglevnedsmidler, der omfattes af denne forordning.
Artikel 9
Den pågældende medlemsstat kan anmode om ændring af en varespeci-
fikation, navnlig for at tage hensyn til de seneste videnskabelige ogtekniske resultater eller for at foretage en ny geografisk afgrænsning.
Fremgangsmåden i artikel 6 finder tilsvarende anvendelse.
Kommissionen kan dog efter fremgangsmåden i artikel 15 beslutte ikke
at anvende fremgangsmåden i artikel 6, såfremt der er tale om enmindre ændring.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at der senest seks måneder
efter denne forordnings ikrafttræden oprettes en kontrolinstans, der hartil opgave at sikre, at landbrugsprodukter og levnedsmidler, der er
forsynet med en beskyttet betegnelse, opfylder kravene i varespecifika-
tionen.►
A1 For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra
deres tiltrædelse. ◄► A2 For Den Tjekkiske Republik, Estland,
Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slova-kiet løber ovennævnte periode fra tiltrædelsesdatoen. ◄1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 8
▼M1
▼B
▼B
2. Kontrolinstansen kan omfatte en eller flere udpegede kontrolmyn-
digheder og/eller et eller flere private organer, der er godkendt til detteformål af den pågældende medlemsstat. Medlemsstaterne meddeler
Kommissionen listen over de godkendte myndigheder og/eller organer
samt deres respektive beføjelser. Kommssionen offentliggør oplysnin-gerne i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
3. De udpegede kontrolmyndigheder og/eller private organer skal
dels yde tilstrækkelige garantier for objektivitet og upartiskhed over
for enhver producent eller forarbejdningsvirksomhed, som de kontrol-lerer, dels godtgøre, at de permanent råder over de fornødne eksperterog midler til at sikre kontrollen af landbrugsprodukter og levneds-midler, der er forsynet med en beskyttet betegnelse.
Hvis kontrolinstansen lader et andet organ foretage en del af
kontrollen, skal dette yde de samme garantier. De udpegede kontrol-myndigheder og/eller godkendte private organer er dog i dette tilfældefortsat ansvarlige over for medlemsstaten for den samlede kontrol.
Organer skal fra den 1. januar 1988 opfylde kravene i standard EN
45011 af 26. juni 1989 for at kunne blive godkendt af en medlemsstatmed henblik på denne forordnings anvendelse.
Den standard eller den udgave af standard EN 45011, der skal
anvendes, og som kontrolorganerne skal opfylde for at kunne
godkendes, fastlægges eller ændres efter proceduren i artikel 15.
Den tilsvarende standard eller den udgave af den tilsvarende standard,
der skal gælde for et tredjeland som omhandlet i artikel 12, stk. 3, ogsom kontrolorganerne skal opfylde for at kunne godkendes, fastlægges
eller ændres efter proceduren i artikel 15.
4. Når en medlemsstats udpegede kontrolmyndigheder og/eller
private organer konstaterer, at et landbrugsprodukt eller et levneds-middel, der er forsynet med en beskyttet betegnelse, og som haroprindelse i denne medlemsstat, ikke opfylder kravene i varespecifika-tionen, træffer de de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre
overholdelsen af denne forordning. De underretter medlemsstaten om
de foranstaltninger, som kontrollen har givet anledning til. De berørteparter skal underrettes om trufne afgørelser.
5. Medlemsstaten skal trække godkendelsen af et kontrolorgan
tilbage, når de i stk. 2 og 3 omhandlede betingelser ikke længere er
opfyldt. Den meddeler dette til Kommissionen, som i De Europæiske
Fællesskabers Tidende offentliggør en revideret liste over de godkendte
organer.
6. Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige
for at sikre, at en producent, der opfylder kravene i denne forordning,har adgang til kontrolordningen.
7. Omkostningerne ved den særlige kontrol i henhold til denne
forordning påhviler brugerne af en beskyttet betegnelse.
Artikel 11
1. Enhver medlemsstat kan gøre gældende, at et krav i varespecifi-
kationen for et landbrugsprodukt eller levnedsmiddel med en beskyttet
betegnelse ikke er opfyldt.
2. Den i stk. 1 nævnte medlemsstat fremsætter sådan hævdelse over
for den berørte medlemsstat. Den berørte medlemsstat undersøger
klagen og underretter den anden medlemsstat om resultatet af undersø-
gelsen og om de foranstaltninger, den har truffet.
3. I tilfælde af gentagne uregelmæssigheder og såfremt de berørte
medlemsstater ikke kan nå til enighed, skal en behørigt begrundet klage
sendes til Kommissionen.
4. Kommissionen undersøger klagen ved at høre de berørte
medlemsstater. Når Kommissionen har hørt udvalget i artikel 15,træffer den de eventuelt nødvendige foranstaltninger. Disse kan inde-1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 9
▼M4
▼B
▼B
bære, at registreringen annulleres. ►M4 Annulleringen offentliggøres i
Den Europæiske Unions Tidende .◄
Artikel 11a
Efter proceduren i artikel 15 kan Kommissionen annullere registre-
ringen af en betegnelse i følgende tilfælde:
a) Når den medlemsstat, som havde indgivet den oprindelige registre-
ringsansøgning, har kontrolleret, at en anmodning om annullering,som den berørte sammenslutning eller fysiske eller juridiske personhar indgivet, er berettiget og har forelagt den for Kommissionen.
b) Når der foreligger berettigede grunde, som gør, at overholdelsen af
betingelserne i varespecifikationen for et landbrugsprodukt ellerlevnedsmiddel, hvis betegnelse er beskyttet, ikke længere er sikret.
Der kan fastsættes særlige regler efter proceduren i artikel 15.Annulleringen offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende .
Artikel 12
1. Uden at internationale aftaler berøres derved, finder denne forord-
ning anvendelse på landbrugsprodukter og levnedsmidler fra et
tredjeland, dersom:
— tredjelandet kan give garantier, som er identiske med eller svarer til
de i artikel 4 nævnte,
— hvis der i det pågældende tredjeland findes en kontrolordning og en
indsigelsesret, der svarer til bestemmelserne i denne forordning,
— tredjelandet er parat til for tilsvarende landbrugsprodukter og
levnedsmidler fra Fællesskabet at yde en beskyttelse svarende tilden, der findes i Fællesskabet.
2. Er den beskyttede betegnelse i et tredjeland enslydende med en
beskyttet betegnelse i Fællesskabet, foretages registreringen underhensyn til lokale og traditionelle sædvaner og den faktiske risiko for
forveksling.
Brugen af sådanne betegnelser tillades kun, hvis produktets oprind-
elsesland er klart og tydeligt angivet på etiketten.
3. Kommissionen konstaterer på anmodning af et tredjeland efter
proceduren i artikel 15, om tredjelandet ifølge sin egen lovgivning
opfylder ækvivalensbetingelserne og giver garantier […] i henhold tilstk. 1. Hvis Kommissionen træffer positiv beslutning, anvendes proce-duren i artikel 12a.
Artikel 12a
1. Hvis en sammenslutning eller en fysisk eller juridisk person, jf.
artikel 5, stk. 1 og 2, i et tredjeland under henvisning til artikel 12,stk. 3, ønsker at lade en betegnelse registrere i henhold til denneforordning, sender sammenslutningen eller personen en registreringsan-søgning til myndighederne i det tredjeland, hvor det geografiske
område er beliggende. Ansøgningen ledsages for hver betegnelse af
den varespecifikation, der er omhandlet i artikel 4.
Inden det indgiver registreringsansøgningen og når ansøgningen
vedrører en betegnelse, der også angiver et geografisk grænseområde,eller en traditionel betegnelse, der har tilknytning til dette geografiskeområde, i en medlemsstat, skal det pågældende tredjeland høremedlemsstaten.
Når de berørte sammenslutninger eller fysiske eller juridiske personer i
disse stater efter konsultationerne er nået til enighed om en samlet1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 10
▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼M4
▼M4
løsning, kan de pågældende stater indgive en fælles ansøgning om regi-
strering til Kommissionen.
Der kan vedtages særlige regler efter fremgangsmåden i artikel 15.2. Hvis tredjelandet omhandlet i stk. 1 mener, at betingelserne i
denne forordning er opfyldt, videresender det registreringsansøgningen
til Kommissionen, ledsaget af følgende:
a) en beskrivelse af de retsregler og den brug, på grundlag af hvilke
oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse er beskytteteller anerkendt i landet
b) en erklæring om, at de i artikel 10 fastsatte forhold er opfyldt på
dets område, og
c) anden dokumentation, som ansøgningen er baseret på.
3. Ansøgningen og alle de dokumenter, der sendes til Kommission-
en, affattes på et officielt EU-sprog eller ledsages af en oversættelse tilet officielt EU-sprog.
Artikel 12b
1. Inden for en periode på seks måneder kontrollerer Kommissionen,
om den registreringsansøgning, som et tredjeland har indsendt, inde-holder alle nødvendige oplysninger. Kommissionen underrettertredjelandet om sine konklusioner.
Hvis Kommissionen:
a) drager den konklusion, at betegnelsen opfylder betingelserne for
beskyttelse, offentliggør den ansøgningen i henhold til artikel 6, stk.
2. Inden offentliggørelsen kan Kommissionen anmode udvalget i
artikel 15 om at afgive udtalelse
b) drager den konklusion, at betegnelsen ikke opfylder betingelserne
for beskyttelse, beslutter den efter høring af det tredjeland, der harindsendt ansøgningen, og efter proceduren i artikel 15 ikke at
offentliggøre ansøgningen fastsat i litra a).
2. Inden seks måneder fra den dato, hvor ansøgningen offentliggøres
i overensstemmelse med stk. 1, litra a), kan enhver retmæssigt berørtfysisk eller juridisk person gøre indsigelse mod offentliggørelsen af enansøgning på følgende betingelser:
a) Hvis indsigelsen kommer fra en medlemsstat eller et WTO-medlem,
anvendes enten artikel 7, stk. 1, 2 og 3, eller artikel 12d.
b) Hvis indsigelsen kommer fra et tredjeland, der opfylder de i artikel
12, stk. 3, omhandlede ækvivalensbetingelser, sendes den behørigtbegrundede indsigelseserklæring til den stat, hvori den pågældendefysiske eller juridiske person har bopæl eller forretningssted, ogstaten videresender den til Kommissionen.
Indsigelseserklæringen og alle dokumenter, der sendes til Kommission-
en, affattes på et officielt EU-sprog eller ledsages af en oversættelse til
et officielt EU-sprog.
3. Kommissionen undersøger, om indsigelsen kan tages til behand-
ling ud fra kriterierne i artikel 7, stk. 4. Kriterierne skal væregodkendt og vurderet i forhold til Fællesskabets område. Hvis en ellerflere indsigelser kan tages til behandling, træffer Kommissionen beslut-ning efter proceduren i artikel 15 og efter høring af det tredjeland, derhar indsendt ansøgningen, idet den tager hensyn til god skik og
sædvane og den faktiske risiko for forveksling i Fællesskabet. Hvis
Kommissionen beslutter, at betegnelsen kan registreres, opføres den idet register, der er fastsat i artikel 6, stk. 3, og den offentliggøres ihenhold til artikel 6, stk. 4.
4. Modtager Kommissionen ikke indsigelser, opføres betegnelsen/
betegnelserne i det register, der er nævnt i artikel 6, stk. 3, og den/deoffentliggøres i henhold til artikel 6, stk. 4.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 11
▼M4
Artikel 12c
Sammenslutningen eller den fysiske eller juridiske person, jf. artikel
5, stk. 1 og 2, kan anmode om, at varespecifikationen for en beteg-
nelse, der er registreret i henhold til artikel 12a og 12b, ændres
navnlig for at tage hensyn til udviklingen i de videnskabelige ellertekniske resultater eller for at foretage en ny geografisk afgrænsning.
I så fald anvendes proceduren i artikel 12a og 12b.Efter proceduren i artikel 15 kan Kommissionen dog beslutte ikke at
anvende proceduren i artikel 12a og 12b, hvis det kun drejer sig om
en mindre ændring.
Artikel 12d
1. En fysisk eller juridisk person i en WTO-medlemsstat eller et
tredjeland, der er anerkendt efter proceduren i artikel 12, stk. 3, ogsom er retmæssigt berørt af en registrering, kan jf. artikel 6, stk. 2,inden for en frist på seks måneder fra datoen for offentliggørelse i
Den Europæiske Unions Tidende af en ansøgning om registrering, der
indgives af en EU-medlemsstat, gøre indsigelse mod den planlagteregistrering ved indsendelse til den stat, hvor den pågældende personhar bopæl eller forretningssted, af en behørigt begrundet erklæringudfærdiget på eller oversat til et af Fællesskabets officielle sprog.
Staten videresender derefter erklæringen til Kommissionen. Medlems-
staterne sikrer, at enhver person, der er statsborger i en WTO-medlemsstat eller et tredjeland, der er anerkendt efter proceduren iartikel 12, stk. 3, og som kan dokumentere en berettiget økonomiskinteresse, får adgang til at gøre sig bekendt med registreringsansøg-ningen.
2. Kommissionen undersøger, om indsigelserne kan tages til behand-
ling efter de kriterier, der er fastsat i artikel 7, stk. 4.Overensstemmelse med kriterierne dokumenteres og evalueres for såvidt angår Fællesskabets område.
3. Hvis en indsigelse kan tages til behandling, træffer Kommission-
en beslutning efter proceduren i artikel 15 efter høring af den stat, som
har indgivet indsigelsen, under hensyntagen til god skik og sædvane og
den faktiske risiko for forveksling. Hvis det besluttes at gennemføreregistreringen, offentliggøres den af Kommissionen i henhold til artikel6, stk. 4.
Artikel 13
1. Registrerede bertegnelse er beskyttet mod:
a) enhver direkte eller indirekte kommerciel brug af en registreret
betegnelse for produkter, der ikke er omfattet af registreringen, forså vidt disse produkter kan sammenlignes med de produkter, der erregistreret under denne betegnelse, eller for så vidt anvendelse af
betegnelsen indebærer udnyttelse af den beskyttede betegnelses
omdømme
b) enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, selv hvis
produktets virkelige oprindelse er angivet, eller hvis den beskyttede
betegnelse er anvendt i oversættelse eller ledsaget af udtryk såsom»art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« ellerlignende
c) enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produkt-
ernes herkomst, oprindelse, art og hovedegenskaber på pakningeneller emballagen, i reklamerne eller i dokumenterne for de pågæl-dende produkter samt anvendelse af emballager, der kan give etfejlagtigt indtryk af oprindelsen
d) enhver anden form for praksis, som kan vildlede offentligheden med
hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Når der i en registreret betegnelse indgår navnet på et landbrugsprodukt
eller levnedsmiddel, der betragtes som en artsbetegnelse, er anvendelse1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 12
▼B
▼B
af denne artsbetegnelse på de tilsvarende landbrugsprodukter eller
levnedsmidler ikke i strid med litra a) og b) i første afsnit.
3. Beskyttede betegnelser kan ikke blive til artsbetegnelser.
4. Med hensyn til de betegnelser, som søges registreret i medfør af
artikel 5 eller artikel 12a, kan der kun indføres en overgangsperiode påhøjst fem år i henhold til dels artikel 7, stk. 5, litra b), dels artikel 12b,
stk. 3, og artikel 12d, stk. 3, hvis en indsigelse opfylder kravene for
behandling med den begrundelse, at registreringen af den foreslåedebetegnelse vil skade en helt eller delvis enslydende betegnelse ellerprodukter, som lovligt har været markedsført i mindst fem år indenden i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Der kan kun indføres en sådan overgangsperiode, hvis virksomhederne
har markedsført de pågældende produkter lovligt og herunder vedva-rende har anvendt de pågældende betegnelser i mindst fem år inden
den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
5. Efter proceduren i artikel 15 kan Kommissionen, uden at dette
berører anvendelsen af artikel 14, beslutte, at der kan ske samtidig
anvendelse af en registreret betegnelse og en ikke-registreret beteg-nelse, der angiver et sted i en medlemsstat eller i et tredjeland, der eranerkendt efter proceduren i artikel 12, stk. 3, hvis denne betegnelse eridentisk med den registrerede betegnelse, idet følgende betingelser dog
skal være opfyldt:
— den identiske ikke-registrerede betegnelse skal have været retmæs-
sigt anvendt i mindst 25 år inden ikrafttrædelsen af forordning(EØF) nr. 2081/92 og i overensstemmelse med god skik ogsædvane
— det skal være godtgjort, at formålet med anvendelsen på intet tids-
punkt har været at udnytte den registrerede betegnelses ry, og atanvendelsen af den ikke har kunnet eller kan vildlede offentlig-
heden med hensyn til produktets virkelige oprindelse
— problemet med den identiske betegnelse blev taget op inden beteg-
nelsens registrering.
Den samtidige anvendelse af den registrerede betegnelse og den ikke-
registrerede identiske betegnelse kan højst vare 15 år, hvorefter den
ikke-registrerede betegnelse ikke længere kan anvendes.
Den ikke-registrerede geografiske betegnelse må kun anvendes, hvis
oprindelsesstaten er klart og synligt anført på etiketten.
Artikel 14
1. Når en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse regi-
streres i overensstemmelse med denne forordning, afvises ansøgningen
om registrering af et varemærke, som svarer til en af situationerne i
artikel 13, og som vedrører samme type produkt, hvis ansøgningenom registrering af varemærket er indgivet efter datoen for indgivelsetil Kommissionen af ansøgningen om registrering af oprind-elsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.
Varemærker, der er registreret i strid med første afsnit, annulleres.2. Under overholdelse af EF-retten kan et varemærke — som svarer
til en af situationerne i artikel 13, og som der er indgivet ansøgning for,eller som er registreret eller, efter gældende lovgivning, hævdvundet,
og som er blevet brugt i god tro på Fællesskabets område enten inden
datoen for beskyttelse i oprindelseslandet eller inden datoen for indgi-velse af ansøgningen til Kommissionen om registrering af enoprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse — fortsatanvendes til trods for registreringen af en oprindelsesbetegnelse elleren geografisk betegnelse, hvis varemærket ikke er erklæret ugyldigt1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 13
▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼M4
▼M4
eller rettighederne dertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i
Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdestilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (
1) og/eller
Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-vare-
mærker (2).
3. En oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse regi-
streres ikke, såfremt registreringen på baggrund af et mærkesomdømme og anseelse og varigheden af dets anvendelse vil kunne
vildlede forbrugeren med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Artikel 15
1. Kommissionen bistås af et udvalg.2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF (
3).
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 16
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter
fremgangsmåden i artikel 15.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft tolv måneder efter datoen for offentlig-
gørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 14
(1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.
(2) EFT L 11 af 14.1.1994, s. 1.
(3) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.▼B
▼M5
▼B
▼M4
▼B
▼M4
BILAG I
Levnedsmidler omhandlet i artikel 1, stk. 1
—Ø l
— Drikkevarer på basis af planteekstrakter— Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk samt konfekturevarer— Vegetabilske carbohydratgummier og naturharpikser— Sennepspasta
— Pastaprodukter1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 15
▼M4
BILAG II
Landbrugsprodukter omhandlet i artikel 1, stk. 1
—H ø
— Æteriske olier— Kork
— Cochenille (råprodukt af animalsk oprindelse)
— Blomster og prydplanter— Uld— Vidje.1992R2081 — DA — 01.05.2004 — 005.001 — 16