2009R0073 — DA — 22.12.2009 — 003.002

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 73/2009

af 19. januar 2009

om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37 og artikel 299, stk. 2, under henvisning til tiltrædelsesakten af 1979, særlig stk. 6 i den dertil knyttede protokol nr. 4 om bomuld, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ), efter høring af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), efter høring af Regionsudvalget ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) De reformer af den fælles landbrugspolitik, der blev vedtaget i 2003 og 2004, indeholdt bestemmelser, der tog sigte på at måle deres effektivitet. I den forbindelse forelagde Kommissionen den 20. november 2007 Europa-Parlamentet og Rådet en meddelelse med titlen »Forberedelser til »sundhedstjekket« af reformen af den fælles landbrugspolitik«. Der bør især tages hensyn til denne meddelelse og de efterfølgende drøftelser af dens vigtigste elementer i Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget og de mange bidrag fra den offentlige høring. (2) Erfaringen med specielt gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger ( 4 ) har vist, at visse dele af støttemekanismen bør tilpasses. Især bør afkoblingen af den direkte støtte udvides, og enkeltbetalingsordningen bør forenkles. Desuden er forordning (EF) nr. 1782/2003 blevet gennemgribende ændret flere gange. Af disse årsager og for klarhedens skyld bør forordningen ophæves og afløses af nærværende forordning. (3) Ved forordning (EF) nr. 1782/2003 indførtes princippet om, at landbrugere, der ikke opfylder visse krav inden for folkesundhed, dyre- og plantesundhed, miljø og dyrevelfærd, får nedsat deres direkte støtte eller bliver udelukket fra at modtage direkte støtte. Denne såkaldte krydsoverensstemmelsesordning udgør en integrerende del af fællesskabsstøtte i form af direkte betalinger og bør derfor bibeholdes. Erfaringen har dog vist, at en række af krydsoverensstemmelseskravene ikke er tilstrækkelig relevante for udøvelsen af landbrugsaktivitet eller for landbrugsarealerne eller også snarere vedrører de nationale myndigheder end landbrugerne. Derfor bør krydsoverensstemmelsesordningens anvendelsesområde tilpasses. (4) For at undgå, at landbrugsjord opgives, og for at sikre, at de bevares i god landbrugs- og miljømæssig stand, blev der desuden ved forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsat fællesskabsrammebestemmelser, i henhold til hvilke medlemsstaterne vedtager normer under hensyn til de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold, eksisterende landbrugssystemer, arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis og landbrugsstrukturer. Denne mulighed bør videreføres. Erfaringen har dog især vist, at relevansen og de positive virkninger af visse standarder ikke er tilstrækkelige til at begrunde, at alle medlemsstater skal gennemføre dem. Sådanne standarder bør derfor være fakultative for medlemsstaterne. For at sikre, at rammen er så sammenhængende som muligt, bør en standard ikke være fakultativ, hvis den pågældende medlemsstat allerede inden 2009 havde fastlagt et minimumskrav på grundlag af en sådan standard, eller hvis der findes nationale bestemmelser, som vedrører denne standard. (5) Afskaffelsen af obligatorisk jordudtagning inden for enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med denne forordning kan i nogle tilfælde have skadelige virkninger for miljøet, især for visse landskabstræk. Derfor bør de fællesskabsbestemmelser, der har til formål at beskytte bestemte landskabstræk, udbygges. I særlige situationer bør en medlemsstat også kunne træffe foranstaltninger til at oprette og/eller bevare levesteder. (6) At beskytte og forvalte vand i forbindelse med landbrugsaktivitet er i stigende grad blevet et problem i nogle områder. Fællesskabsrammebestemmelser for god landbrugs- og miljømæssig stand bør derfor også udbygges for at beskytte vand mod forurening og afstrømning og forvalte brugen af vand. (7) Forordning (EF) nr. 1782/2003 anerkendte, at permanente græsarealer har en positiv miljøvirkning. De foranstaltninger i den nævnte forordning, der har til formål at fremme bevarelsen af de eksisterende permanente græsarealer for at sikre, at der ikke sker en massiv omlægning til agerjord, bør bibeholdes. (8) For at opnå en bedre balance mellem de politiske redskaber, der skal fremme bæredygtigt landbrug, og dem, der skal fremme udviklingen af landdistrikterne, blev der indført et system med obligatorisk gradvis nedsættelse af de direkte betalinger (»graduering«) ved forordning (EF) nr. 1782/2003. Det nævnte system bør bevares, og som led heri bør direkte betalinger på op til 5 000 EUR fritages. (9) De besparelser, der opnås ved graduering, anvendes til at finansiere foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne. Siden forordning (EF) nr. 1782/2003 blev vedtaget, er landbruget kommet til at stå over for en række nye krævende udfordringer som klimaforandringer og bioenergis øgede betydning samt behovet for bedre vandforvaltning og mere effektiv beskyttelse af biodiversiteten. Fællesskabet er som part i Kyotoprotokollen ( 5 ) blevet opfordret til at tilpasse sine politikker i lyset af klimaforandringsproblematikken. Som følge af alvorlige problemer med vandknaphed og tørke udtalte Rådet i sine konklusioner »vandknaphed og tørke« af 30. oktober 2007, at vandforvaltningsspørgsmål inden for landbruget desuden bør behandles mere indgående. Endvidere understregede Rådet i sine konklusioner »stop for tab af biodiversitet« af 18. december 2006, at beskyttelse af biodiversiteten fortsat er en stor udfordring, og selv om der er gjort store fremskridt, vil det kræve et større arbejde at nå Fællesskabets biodiversitetsmål for 2010. Da innovation navnlig kan bidrage til udviklingen af nye teknologier, produkter og processer, vil den understøtte bestræbelserne på at tackle ovennævnte nye udfordringer. Udløbet af mælkekvoteordningen i 2015 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter ( 6 ) vil kræve en særlig indsats fra mælkeproducenternes side for at tilpasse sig til de ændrede vilkår, navnlig i ugunstigt stillede regioner. Det er derfor hensigtsmæssigt også at betegne denne særlige situation som en ny udfordring, som medlemsstaterne skal kunne tage op med henblik på at sikre en »blød landing« for deres mejerisektorer. (10) Fællesskabet anerkender, at der er behov for at tage de nye udfordringer op som led i sine politikker. Det rette værktøj til at gøre dette på landbrugsområdet er de landdistriktsprogrammer, der er vedtaget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) ( 7 ). For at give medlemsstaterne mulighed for at revidere deres landdistriktsprogrammer i overensstemmelser hermed, uden at de skal indskrænke deres igangværende aktiviteter til udvikling af landdistrikterne på andre områder, bør der skaffes flere midler. De fornødne finansielle midler til at støtte Fællesskabets politik til udvikling af landdistrikterne kan dog ikke skaffes via de finansielle overslag for 2007-2013. Derfor bør en stor del af de påkrævede finansielle midler tilvejebringes ved, at der foretages en gradvis større nedsættelse af de direkte betalinger ved graduering. (11) Fordelingen af den direkte indkomststøtte blandt landbrugerne er kendetegnet ved, at en stor del af betalingerne tildeles et ret lille antal store modtagere. Det siger sig selv, at store modtagere ikke behøver den samme støtte pr. enhed, for at målet med indkomststøtte kan nås effektivt. Muligheden for at tilpasse sig gør det desuden lettere for store modtagere at arbejde med lavere støtte pr. enhed. Det er derfor rimeligt at forvente, at landbrugere, der modtager store støttebeløb, yder et særligt bidrag til finansieringen af landdistriktsforanstaltninger, som er lagt an på at klare nye udfordringer. Derfor bør der indføres en mekanisme, i henhold til hvilken de store betalinger nedsættes kraftigere, og hvor provenuet skal anvendes til at tackle nye udfordringer i forbindelse med udviklingen af landdistrikterne. (12) Landbruget i regionerne i den yderste periferi er udsat for yderligere problemer på grund af deres særlige geografiske beliggenhed og status som øsamfund, beskedne størrelse, højdeforskelle og klimatiske forhold. For at afhjælpe de vanskelige forhold bør kravet om at anvende graduering over for landbrugere i regionerne i den yderste periferi fraviges. (13) De medlemsstater, der har valgt at anvende en ordning med frivillig graduering, bør tage hensyn til den øgede obligatoriske graduering. Rådets forordning (EF) nr. 378/2007 af 27. marts 2007 om regler for frivillig graduering af direkte betalinger som fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere ( 8 ) bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. (14) De beløb, der fremkommer ved nedsættelsen på 5 procentpoint svarende til de gradvise nedsættelser i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003, bør fordeles mellem medlemsstaterne på grundlag af de samme kriterier som dem, der er fastlagt i denne forordning, det vil sige i overensstemmelse med objektive kriterier, samtidig med at det fastsættes, at en vis procentdel af beløbene forbliver i de medlemsstater, hvor de blev tilvejebragt. På grund af de strukturtilpasninger, der følger af afskaffelsen af intervention for rug, bør de særlige foranstaltninger for visse rugproducerende områder, som finansieres ved hjælp af en del af de beløb, der fremkommer ved gradueringen, bevares. Endvidere bør de beløb, der fremkommer ved anvendelsen af yderligere gradvise nedsættelser, tilfalde de medlemsstater, hvor de er fremkommet. (15) For at gradueringen kan fungere bedst muligt, og her tænkes navnlig på procedurerne for ydelse af direkte betalinger til landbrugerne og overførslerne til landdistriktsprogrammerne, bør der fastsættes nettolofter for hver medlemsstat for at begrænse betalingerne til landbrugerne i henhold til gradueringen. For at tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende i forbindelse med den fælles landbrugspolitiks støtte i regionerne i den yderste periferi, og til, at de direkte betalinger ikke gradueres, bør nettoloftet for de berørte medlemsstater ikke inkludere de direkte betalinger i disse regioner. Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ( 9 ) bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. (16) Landbrugerne i de nye medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, får direkte betalinger via en indfasningsordning, der er fastsat i deres respektive tiltrædelsesakter. For at opnå den rette balance mellem de politiske redskaber, der skal fremme bæredygtigt landbrug, og dem, der skal fremme udviklingen af landdistrikterne, bør der først anvendes graduering over for landbrugerne i de nye medlemsstater, når de direkte betalinger i disse medlemsstater er på højde med de direkte betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater. (17) Gradueringen bør ikke reducere det nettobeløb, der betales til en landbruger i en ny medlemsstat, til under det beløb, der skal betales til en tilsvarende landbruger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater. Når gradueringen engang kommer til at gælde for landbrugerne i de nye medlemsstater, bør nedsættelsen derfor begrænses til forskellen mellem niveauet i henhold til indfasningsordningen og niveauet i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, efter anvendelse af gradueringen. Der bør desuden tages hensyn til gradueringen ved tildelingen af supplerende nationale direkte betalinger til landbrugere i nye medlemsstater, som er omfattet af gradueringen. (18) For at sikre, at beløbene til finansiering af den fælles landbrugspolitik er i overensstemmelse med de årlige lofter i de finansielle overslag, bør den finansielle mekanisme i forordning (EF) nr. 1782/2003, hvorved niveauet for direkte støtte justeres, når prognoserne viser, at underloftet i udgiftsområde 2, med en sikkerhedsmargen på 300 000 000 EUR, vil blive overskredet i et givet budgetår, bevares. Under hensyntagen til størrelsen af de direkte betalinger til landbrugerne i de nye medlemsstater som følge af indfasningen og som led i anvendelsen af indfasningsmekanismen over for alle direkte betalinger i de nye medlemsstater, skal dette instrument til sikring af finansiel disciplin ikke anvendes i disse medlemsstater, før de direkte betalinger i disse medlemsstater mindst er på højde med de direkte betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater. I betragtning af den særlige vægt, som den indtægt, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets afgørelse 2007/436/EF, Euratom, af 7. juni 2007 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter ( 10 ), har i De Europæiske Fællesskabers almindelige budget, bør der undtagelsesvis åbnes mulighed for, at Rådet kan vedtage den nødvendige afgørelse om anvendelse af instrumentet til sikring af finansiel disciplin på forslag af Kommissionen. (19) For at hjælpe landbrugerne med at leve op til normerne for et moderne højkvalitetslandbrug er det nødvendigt, at medlemsstaterne fortsætter med at anvende den globale bedriftsrådgivningsordning for bedrifter, som blev indført ved forordning (EF) nr. 1782/2003. Bedriftsrådgivningsordningen bør hjælpe landbrugerne med at blive mere bevidste om forholdet mellem materialestrømme og driftsprocesser i relation til miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd uden på nogen måde at gribe ind i deres forpligtelse til og ansvar for at overholde disse normer. (20) Ifølge forordning (EF) nr. 1290/2005 skal medlemsstaterne træffe de fornødne foranstaltninger for at sikre sig, at de foranstaltninger, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), virkelig er blevet gennemført, og at de er blevet gennemført korrekt, og for at forhindre og forfølge uregelmæssigheder. Med henblik herpå bør de anvende et integreret system for forvaltning og kontrol af de direkte betalinger. For at fællesskabsstøtten kan blive mere effektiv og for at forbedre kontrollen med den, bør medlemsstater bemyndiges til også at anvende det integrerede system i forbindelse med fællesskabsordninger, der ikke er omfattet af nærværende forordning. (21) De vigtigste elementer i det integrerede system for forvaltning og kontrol, herunder bestemmelser om en elektronisk database, et system til identifikation af landbrugsparceller, støtteansøgninger fra landbrugerne, et harmoniseret kontrolsystem og, inden for enkeltbetalingsordningen, et system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder, bør bevares. (22) Det er en byrde for medlemsstaternes kompetente myndigheder at forvalte små beløb. For at undgå en alt for stor administrativ byrde bør medlemsstaterne generelt afholde sig fra at yde direkte betalinger, hvis beløbet er lavere end 100 EUR, eller hvis det støtteberettigede areal på den bedrift, som der ansøges om støtte til, er på under en hektar. Da strukturerne af medlemsstaternes landbrugsøkonomier varierer betydeligt og kan være meget anderledes end den gennemsnitlige bedriftsstruktur i Fællesskabet, bør der dog fastsættes særlige bestemmelser for give medlemsstaterne mulighed for at anvende minimumstærskler, som afspejler deres særlige situation. På grund af den ganske særlige bedriftsstruktur i regionerne i den yderste periferi og på øerne i Det Ægæiske Hav, bør disse områder ikke være omfattet af nogen minimumstærskel. Medlemsstaterne bør under hensyntagen til deres landbrugssektorers særlige struktur endvidere kunne vælge, hvilken af de to typer minimumstærskler de ønsker at gennemføre. I forbindelse med de særlige betalingsrettigheder, der er tildelt landbrugere med såkaldte »jordløse« bedrifter, vil det ikke fungere at anvende det hektarbaserede kriterium. Gennemsnitsstøtten bør derfor lægges til grund for minimumsbeløbet i relation til disse landbrugere. For at sikre ligebehandling af landbrugere, hvis direkte betalinger er omfattet af indfasning, bør minimumstærsklen baseres på de endelige beløb, der skal ydes efter udløbet af indfasningsprocessen. (23) Erfaringen med anvendelsen af enkeltbetalingsordningen har vist, at der i en række tilfælde er blevet ydet afkoblet indkomststøtte til modtagere, hvis landbrugsaktiviteter kun udgjorde en ubetydelig del af deres samlede økonomiske aktiviteter, eller hvis forretningsformål slet ikke eller kun marginalt var at drive landbrug. For at forhindre, at der ydes landbrugsindkomststøtte til sådanne modtagere, og for at garantere, at fællesskabsstøtten udelukkende anvendes til at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, bør medlemsstaterne bemyndiges til i sådanne tilfælde at undlade at yde direkte betalinger til sådanne fysiske og juridiske personer i henhold til denne forordning. (24) De kompetente nationale myndigheder bør inden for de foreskrevne tidsfrister udbetale den fulde støtte, der er fastsat i Fællesskabets støtteordninger, til modtagerne, efter at der dog er foretaget eventuelle nedsættelser i henhold til denne forordning. For at gøre forvaltningen af de direkte betalinger mere fleksibel bør medlemsstaterne kunne udbetale de direkte betalinger i op til to rater om året. (25) Den fælles landbrugspolitiks støtteordninger omfatter direkte indkomststøtte særlig med henblik på at sikre landbrugerne en rimelig levestandard. Dette mål hænger nøje sammen med, at landbrugsarealerne bevares. For at undgå enhver fejlfordeling af fællesskabsmidlerne bør der ikke foretages støtteudbetalinger til landbrugere, der kunstigt har skabt betingelser for at opnå sådanne betalinger. (26) For at nå den fælles landbrugspolitiks mål må de fælles støtteordninger tilpasses udviklingen, om nødvendigt inden for korte frister. Modtagerne kan derfor ikke regne med, at støttebetingelserne forbliver uændrede, og bør være forberedt på en eventuel revision af ordningerne især i lyset af den økonomiske udvikling eller budgetsituationen. (27) Ved forordning (EF) nr. 1782/2003 blev der oprettet en enkeltbetalingsordning, der samlede de forskellige eksisterende støttemekanismer i en enkelt ordning med afkoblede direkte betalinger. Erfaringen med anvendelsen af enkeltbetalingsordningen viser, at nogle af dens elementer kan forenkles til fordel for landbrugerne og myndighederne. Da enkeltbetalingsordningen i mellemtiden er blevet gennemført af alle de medlemsstater, der skulle gøre det, er en række bestemmelser, der havde med den oprindelige gennemførelse at gøre, desuden blevet forældede og bør derfor tilpasses. I den sammenhæng er der i nogle tilfælde blevet opdaget en omfattende underudnyttelse af betalingsrettigheder. For at undgå dette bør den oprindeligt fastsatte frist for at tilbageføre uudnyttede betalingsrettigheder til den nationale reserve afkortes til to år i betragtning af, at landbrugerne allerede er fortrolige med, hvordan enkeltbetalingsordningen fungerer. (28) Enkeltbetalingsordningens vigtigste elementer bør bevares. Især bør fastsættelsen af nationale lofter sikre, at støtten og rettighederne som helhed kan holdes på et niveau, der ikke overstiger de nuværende budgetgrænser. Medlemsstaterne bør også have en national reserve, der kan bruges til at gøre det lettere for nye landbrugere at komme med i ordningen eller til at tilgodese særlige behov i bestemte områder. Der bør fastsættes regler for overdragelse og udnyttelse af betalingsrettigheder for at forhindre, at der i spekulationsøjemed sker overdragelser og akkumulering af betalingsrettigheder uden tilsvarende landbrugsgrundlag. (29) Da der indlemmes stadig flere sektorer i enkeltbetalingsordningen, bør definitionen af jord, der er berettiget til at være med i ordningen eller til aktivering af betalingsrettigheder, revideres. Det bør dog fastsættes, at der ikke kan ydes støtte til frugt- og grøntsagsarealer i tilfælde, hvor medlemsstaterne har valgt at udsætte indlemmelsen af denne sektor i enkeltbetalingsordningen. Desuden bør der fastsættes særlige foranstaltninger for hamp for at forhindre, at der ydes støtte til ulovlige afgrøder. (30) Den obligatoriske udtagning af agerjord blev indført for at regulere udbuddet. Som følge af udviklingen på markedet for markafgrøder og indførelsen af afkoblet støtte er dette instrument blevet overflødigt og bør derfor afskaffes. De jordudtagningsrettigheder, der er fastsat i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003, bør derfor aktiveres med hensyn til hektar på de samme betingelser som alle andre rettigheder. Afskaffelsen af jordudtagningsforpligtelserne kan føre til, at jord, der er berettiget til aktivering af jordudtagningsrettigheder, ikke længere er berettiget. For at sådanne arealer fortsat kan være støtteberettigede, bør det fastsættes, at visse områder, der er tilplantet med skov, herunder områder, der er tilplantet med skov i henhold til nationale ordninger, som opfylder de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1698/2005, eller områder, der er omfattet af bestemte miljømæssige forpligtelser, er støtteberettigede under enkeltbetalingsordningen. (31) I de medlemsstater, som har valgt at gennemføre den historiske model, var betalingsrettighedernes værdi som følge af, at tidligere koblet markedsstøtte blev indlemmet i enkeltbetalingsordningen, baseret på den tidligere støttes størrelse. Henset til den tid, der er gået, siden enkeltbetalingsordningen blev indført, og efterhånden som stadig flere sektorer indlemmes denne ordning, bliver det stadig vanskeligere at retfærdiggøre store individuelle støtteforskelle, som kun er baseret på tidligere støtte. Derfor bør medlemsstater, der har valgt at gennemføre den historiske model, bemyndiges til på visse betingelser at revidere de tildelte betalingsrettigheder for at tilnærme deres værdier til hinanden samtidig med, at fællesskabsrettens generelle principper og den fælles landbrugspolitiks mål overholdes. I den forbindelse kan medlemsstaterne tage særlige forhold, der gør sig gældende for geografiske områder, i betragtning, når de fastsætter mere ensartede beløb. Udjævningen af betalingsrettighederne bør finde sted over en passende periode og nedsættelser begrænses for at give landbrugerne rimelige muligheder for at tilpasse sig de nye støtteforhold. (32) I henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 havde medlemsstaterne mulighed for at gennemføre enkeltbetalingsordningen på grundlag af en historisk eller en regional model. Siden da har medlemsstaterne haft mulighed for at vurdere virkningerne af deres valg både ud fra et økonomisk og et administrativt synspunkt. De bør derfor nu have mulighed for at ændre deres oprindelige valg på baggrund af deres erfaringer. Ud over at have mulighed for at udjævne betalingsrettighedernes værdi bør medlemsstater, der har anvendt den historiske model, derfor bemyndiges til at gå over til regionaliseret anvendelse af enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med de valgmuligheder, der allerede er fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003. Specielt bør medlemsstaterne kunne ændre den territoriale fordeling af den direkte støtte ved gradvis at omfordele den mellem regionerne. Denne mulighed ville give medlemsstaterne øget fleksibilitet til at målrette den direkte støtte på den mest hensigtsmæssige måde på grundlag af de mål, der er fastsat i artikel 33 i traktaten, samt på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier såsom landbrugets potentiale og miljømæssige kriterier. Medlemsstater, der har valgt at anvende den regionale model, bør også kunne vælge at ændre deres beslutning på visse vilkår for at udjævne betalingsrettighedernes værdi i overensstemmelse med nogle forudfastsatte årlige trin samtidig med, at fællesskabsrettens generelle principper og den fælles landbrugspolitiks mål overholdes. Ændringerne bør foregå over en passende periode og nedsættelserne begrænses for at give landbrugerne rimelige muligheder for at tilpasse sig de nye støtteforhold. (33) I henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 om indførelsen af den afkoblede enkeltbetalingsordning kunne medlemsstaterne helt eller delvis udelukke visse betalinger fra ordningen. Den nævnte forordning indeholdt også bestemmelser om fornyet gennemgang og eventuel revision af denne mulighed på baggrund af markeds- og strukturudviklingen. En analyse af relevante erfaringer viser, at afkoblingen giver større fleksibilitet i valget af, hvilke produkter der skal produceres, således at landbrugerne kan træffe deres produktionsvalg på grundlag af rentabiliteten og efterspørgslen på markedet. Dette gælder især for markafgrøder og humle og i et vist omfang også oksekød og frø. Derfor bør de delvis koblede betalinger for markafgrøder og humle indlemmes i enkeltbetalingsordningen fra 2010. Med hensyn til humle, gav forordning (EF) nr. 1782/2003 medlemsstaterne tilladelse til at tildele anerkendte producentorganisationer en del af arealbetalingen for humle. For at give producentorganisationerne mulighed for at fortsætte deres aktiviteter som før fastsætter forordning (EF) nr. 1234/2007, som ændret ved forordning (EF) nr. 72/2009 af 19. januar 2009 om ændringer af den fælles landbrugspolitik ( 11 ), at der skal anvendes samme beløb i den berørte medlemsstat for samme aktiviteter. Sådanne beløb bør derfor fratrækkes de nationale lofter, der er fastsat for denne medlemsstat i denne forordning. For at oksekøds- og frøproducenterne kan tilpasse sig de nye støtteordninger, bør indlemmelsen af betalinger for oksekød og støtten til frø finde sted senest i 2012. Da de delvis koblede betalinger for frugt og grøntsager først blev indført for nylig, og da kun som en overgangsforanstaltning, bør sådanne betalinger fortsat kunne udelukkes fra enkeltbetalingsordningen, mens medlemsstaterne bør have tilladelse til at tage deres beslutninger op til revision med henblik på at øge afkoblingsgraden. (34) Hvad angår ammekøer og fåre- og gedekød, kan det dog stadig kan være påkrævet at bevare en vis minimal landbrugsproduktion for landbrugsøkonomiens skyld i visse områder, især hvor landbrugerne ikke har andre økonomiske alternativer. På den baggrund bør medlemsstaterne kunne vælge at bevare den koblede støtte enten på det aktuelle niveau eller på et lavere niveau. I dette tilfælde bør det for især at sikre, at dyrene er sporbare, fastsættes, at bestemmelserne om identifikation og registrering i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000 af 17. juli 2000 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter ( 12 ) og Rådets forordning (EF) nr. 21/2004 af 17. december 2003 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af får og geder ( 13 ) skal overholdes. (35) Medlemsstaterne bør have lov til at udnytte op til 10 % af deres nationale lofter for enkeltbetalingsordningen til at yde særlig støtte i klart definerede tilfælde. Formålet med støtten er at sætte medlemsstaterne i stand til at tage fat på miljø- og dyrevelfærdsspørgsmål og forbedre landbrugsprodukternes kvalitet og afsætningen af dem. Der bør også være særlig støtte til rådighed til at afbøde konsekvenserne af afviklingen af mælkekvoterne og afkoblingen af støtten i særligt følsomme sektorer. I betragtning af den tiltagende betydning, som effektiv risikostyring har fået, bør medlemsstaterne have mulighed for at bidrage finansielt til de præmier, som landbrugerne betaler for afgrøde-, dyre- og planteforsikring, og til, at der ydes kompensation for visse økonomiske tab som følge af dyre- eller plantesygdomme samt miljøhændelser. For at overholde Fællesskabets internationale forpligtelser bør de midler, der kan anvendes til koblede støtteforanstaltninger, begrænses til et passende niveau samtidig med, at der accepteres overgangsordninger for medlemsstater i særlige situationer. De betingelser, der skal gælde for finansielle bidrag til afgrøde-, dyre- og planteforsikringspræmier og kompensation i forbindelse med dyre- eller plantesygdomme samt miljøhændelser, bør fastsættes i overensstemmelse hermed. For medlemsstater, der har gjort brug af artikel 69 i forordning (EF) nr. 1782/2003, bør overgangsperioden desuden være tilstrækkelig til, at overgangen til de nye bestemmelser for særlig støtte kan ske uden problemer. (36) Erfaringen har vist, at medlemsstaterne ikke på nuværende tidspunkt anvender alle de midler, der er til rådighed under de nationale lofter for enkeltbetalingsordningen, og navnlig ikke i de tilfælde, hvor betalingsrettighederne ikke er blevet aktiveret. For at fremme en mere effektiv anvendelse af midlerne bør medlemsstaterne gives mulighed for at yde støtte ud over deres nationale lofter og op til et beløb, hvis størrelse sikrer, at det forbliver inden for margenen for underudnyttelse af det nationale loft. Dette beløb bør beregnes på grundlag af underudnyttelsen af budgettet for det senest foreliggende år, og det bør ikke ændre ved, at det samlede nettoloft for medlemsstaternes direkte betalinger skal overholdes. Derfor og for at sikre, at landbrugerne ikke kommer til at stå over for uforudsete betalingsnedsættelser, bør beregningen foretages inden for visse sikkerhedsmargener. Disse beløb bør enten anvendes til at finansiere særlige støtteforanstaltninger eller overføres til ELFUL. (37) De direkte betalinger under enkeltbetalingsordningen var baseret på referencebeløb for de direkte betalinger, som tidligere var blevet modtaget, eller på regionaliserede beløb pr. hektar. Landbrugerne i de nye medlemsstater modtog ikke direkte betalinger fra Fællesskabet og havde ingen historiske referencebeløb for kalenderåret 2000, 2001 og 2002. Derfor blev det i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsat, at enkeltbetalingsordningen i de nye medlemsstater skulle baseres på regionaliserede beløb pr. hektar. Nu, hvor de nye medlemsstater allerede har været medlem af EU i flere år, kan det dog overvejes at anvende referenceperioder for de nye medlemsstater, der endnu ikke er gået over til enkeltbetalingsordningen. For at lette overgangen til enkeltbetalingsordningen og især for at hindre ansøgninger i spekulationsøjemed bør de nye medlemsstater bemyndiges til ved beregningen af betalingsrettigheder i forbindelse med enkeltbetalingsordningen at tage arealer i betragtning, hvortil der er blevet ydet støtte efter den generelle arealbetalingsordning. (38) Ved den regionaliserede gennemførelse af enkeltbetalingsordningen bør de nye medlemsstater have mulighed for at tilpasse værdien af betalingsrettighederne pr. hektar på basis af objektive kriterier for at sikre, at landbrugerne behandles lige, og at markedsforvridning undgås. (39) De nye medlemsstater bør ligesom de øvrige medlemsstater have mulighed for at gennemføre enkeltbetalingsordningen delvis. (40) Afkoblingen af den direkte støtte og indførelsen af enkeltbetalingsordningen var vigtige elementer i reformen af den fælles landbrugspolitik. I 2003 var der dog flere årsager til, at der blev bibeholdt særlig støtte til en række afgrøder. På grundlag af erfaringen med anvendelsen af forordning (EF) nr. 1782/2003 og markedsudviklingen kan det påvises, at de ordninger, som blev holdt uden for enkeltbetalingsordningen i 2003, nu kan indlemmes i den for at fremme et mere markedsorienteret og bæredygtigt landbrug. Dette gælder især olivenoliesektoren, hvor der kun er blevet anvendt begrænset kobling, samt hård hvede, proteinafgrøder, ris, kartoffelstivelse og nødder, hvor de resterende koblede betalinger, som er blevet mindre og mindre effektive, taler for at vælge den afkoblede løsning. For hør og hamp, tørret foder og kartoffelstivelse bør støtten til forarbejdning også afkobles, og de relevante beløb bør indlemmes i enkeltbetalingsordningen. For at give producenterne mulighed for at tilpasse sig, forekommer det for proteinafgrøder, ris, kartoffelstivelse, nødder og hør og hamp hensigtsmæssigt at indlemme støtten til disse sektorer i enkeltbetalingsordningen fra 2012, samtidig med at medlemsstaterne får mulighed for træffe beslutning om tidligere indlemmelse, undtagen når der er tale om forarbejdningsstøtte i henhold til forordning (EF) nr. 1234/2007. For nødders vedkommende bør medlemsstaterne fortsat kunne betale den nationale del af støtten på en koblet måde for at afbøde afkoblingens virkninger. (41) Som følge af indlemmelsen af yderligere sektorer i enkeltbetalingsordningen bør det fastsættes, hvordan den nye individuelle indkomststøtte skal beregnes som led i ordningen. For nødder, kartoffelstivelse, hør, hamp og tørret foder bør en sådan forhøjelse gives på basis af den støtte, som landbrugerne har modtaget i de allerseneste år. Ved indlemmelsen af betalinger, der har været delvis udelukket fra enkeltbetalingsordningen, bør medlemsstaterne dog have mulighed for at anvende de oprindelige referenceperioder. For kartoffelstivelse bør der i forbindelse med de mængder, der er til rådighed for fordeling i Tyskland og Nederlandene, tages hensyn til levering på tværs af grænserne af kartoffelstivelse, der er produceret i en af disse medlemsstater til forarbejdning i den anden. Med henblik på at dække deres landbrugssektorers særlige behov og sikre, at den støtte, som landbrugerne har modtaget hidtil, ikke reduceres drastisk, bør medlemsstaterne med visse begrænsninger have tilladelse til at anvende de midler, der skal integreres i enkeltbetalingsordningen, til at støtte landbrugere, der udøvede visse landbrugsaktiviteter i andre sektorer i de samme år, f.eks. udnyttelse af græsarealer eller opdræt af dyr. (42) Ved forordning (EF) nr. 1782/2003 blev der indført særlig støtte til energiafgrøder for at støtte udviklingen inden for denne sektor. Som følge af den seneste udvikling inden for bioenergi og især den stærke efterspørgsel efter sådanne produkter på de internationale markeder og indførelsen af bindende mål for bioenergis andel af det samlede brændstofforbrug i 2020 er der ikke længere tilstrækkeligt grundlag for at yde særlig støtte til energiafgrøder. (43) Da bomuldssektoren blev indlemmet i enkeltbetalingsordningen, blev det skønnet nødvendigt, at en del af støtten fortsat skulle være knyttet til dyrkningen af bomuld i form af en afgrødespecifik betaling pr. støtteberettiget hektar for at undgå enhver risiko for produktionsforstyrrelser i bomuldsproduktionsområderne. Dette bør der ikke ændres ved, hvilket er i overensstemmelse med målene i protokol nr. 4 om bomuld, der er knyttet som bilag til tiltrædelsesakten af 1979. (44) For at afbøde virkningerne af omstruktureringsprocessen i de medlemsstater, der har ydet omstruktureringsstøtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet ( 14 ), bør støtten til sukkerroe- og sukkerrørsproducenterne i højst fem på hinanden følgende år bevares. (45) Da frugt- og grøntsagssektoren blev indlemmet i enkeltbetalingsordningen, blev der indført en midlertidig koblet arealstøtte for jordbær og hindbær. Det er hensigtsmæssigt at forlænge denne støtte ud over den oprindelige tidsfrist, samtidig med at den afkobles fra produktionen. De nationale lofter bør tage hensyn hertil. (46) Den forenklede arealbaserede overgangsordning til ydelse af direkte betalinger i de nye medlemsstater, det vil sige enkeltbetalingsordningen, har vist, at den er en effektiv og enkel ordning til ydelse af indkomststøtte til landbrugere i de nye medlemsstater. Af forenklingshensyn bør de nye medlemsstater, der har valgt at anvende ordningen, have tilladelse til at fortsætte med at anvende den indtil udgangen af 2013. (47) I fortsættelse af reformerne af henholdsvis sukkersektoren og frugt- og grøntsagssektoren og indlemmelsen af dem i enkeltbetalingsordningen bør de medlemsstater, der har valgt at anvende den generelle arealbetalingsordning, have tilladelse til at yde indkomststøtte til sukkerroe-, sukkerrørs- og cikorieproducenter og frugt- og grøntsagsproducenter i form af særskilte betalinger. På samme måde bør sådanne medlemsstater bemyndiges til at udbetale særskilt særlig støtte på betingelser, der svarer til dem, der gælder for de øvrige medlemsstater. (48) Som følge af indfasningen af direkte betalinger i de nye medlemsstater fik de nye medlemsstater lov til at yde supplerende nationale direkte betalinger. Betingelserne for at yde disse betalinger bør bibeholdes. (49) Ved medlemsstaternes oprindelige tildeling af betalingsrettigheder blev der begået nogle fejl, som resulterede i, at nogle landbrugere fik særlig store betalinger. Denne form for overtrædelser skal normalt være genstand for en finansiel korrektion, indtil det tidspunkt, hvor der træffes korrigerende foranstaltninger. I betragtning af, hvor lang tid der er gået siden den første tildeling af betalingsrettigheder, vil den nødvendige korrektion medføre uforholdsmæssigt store retlige og administrative problemer for medlemsstaterne. Af hensyn til retssikkerheden bør tildelingen af disse betalinger derfor gøres retmæssig. (50) I henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003 besluttede Frankrig, Portugal og Spanien, at enkeltbetalingsordningen ikke skulle omfatte de direkte betalinger i henholdsvis de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira og på De Kanariske Øer, og at de skulle ydes i henhold til betingelserne i afsnit IV i nævnte forordning. En del af de støtteforanstaltninger, der er omhandlet i nævnte afsnit, er blevet fuldstændigt indlemmet i enkeltbetalingsordningen. Af forenklingshensyn og under hensyntagen til de særlige forhold, der gør sig gældende i regionerne i den yderste periferi, bør denne form for støtte forvaltes som led i de støtteprogrammer, som er indført ved forordning (EF) nr. 247/2006 af 30. januar 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i regionerne i EU's yderste periferi ( 15 ). Med henblik herpå bør de pågældende midler fratrækkes de nationale lofter over direkte betalinger og lægges til det beløb, der er fastsat i nævnte forordning. Sådanne overførsler bør først finde sted i 2010, så de berørte medlemsstater har mulighed for at tilpasse støtteprogrammerne. I mellemtiden finder direkte betalinger anvendelse i den yderste periferi efter bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1782/2003. Forordning (EF) nr. 247/2006 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. (51) Det bør specificeres, at de bestemmelser i nærværende forordning, der kan foranledige medlemsstaterne til en adfærd, som kan sidestilles med statsstøtte, udelukkes fra anvendelsen af statsstøttereglerne, medmindre andet er fastsat i denne forordning, fordi de pågældende bestemmelser også indeholder passende betingelser for ydelse af støtte eller indeholder en omtale af, at Kommissionen skal vedtage sådanne betingelser, så konkurrenceforvridning undgås. (52) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 16 ). (53) For at både medlemsstaterne og landbrugerne skal kunne nyde godt af forenklingsmekanismerne i denne forordning og navnlig af ophævelsen af jordudtagningsforpligtelsen, bør denne forordning finde anvendelse fra den 1. januar 2009. De bestemmelser, der kan begrænse landbrugernes rettigheder eller skabe nye forpligtelser, herunder de krydsoverensstemmelsesforpligtelser, som landbrugerne skal opfylde hele året, bør først finde anvendelse fra 2010 og, for så vidt angår bræmmer langs vandløb, først fra den 1. januar 2012. Medlemsstaterne bør desuden have tilstrækkelig tid til at gennemføre bestemmelserne om yderligere afkobling af de direkte betalinger og bestemmelserne om revision af de beslutninger, der blev truffet som led i 2003-reformen. Derfor bør de relevante bestemmelser i denne forordning først anvendes fra 2010 og den ophævede forordning (EF) nr. 1782/2003 bør anvendes i 2009 på de støtteordninger, som først indlemmes i enkeltbetalingsordningen fra 2010 — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







AFSNIT I

ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Anvendelsesområde

Ved denne forordning fastsættes:

a) fælles regler for direkte betalinger

b) en indkomststøtteordning for landbrugerne (i det følgende benævnt »enkeltbetalingsordningen«)

c) en forenklet overgangsindkomststøtteordning for landbrugerne i de nye medlemsstater defineret i artikel 2, litra g), (i det følgende benævnt »den generelle arealbetalingsordning«)

d) støtteordninger for landbrugere, som producerer ris, kartofler til stivelsesfremstilling, proteinafgrøder, nødder, frø, bomuld, sukker, frugt og grøntsager, fårekød og gedekød samt oksekød

e) rammebestemmelser, så de nye medlemsstater defineret i artikel 2, litra g), kan yde supplerende direkte betalinger.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »landbruger«: en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer — uanset hvilken retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret — hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets område som defineret i traktatens artikel 299, og som udøver landbrugsaktivitet

b) »bedrift«: alle de produktionsenheder, som landbrugeren driver, og som befinder sig på en og samme medlemsstats område

c) »landbrugsaktivitet«: produktion, avl eller dyrkning af landbrugsprodukter, herunder høst, malkning, opdræt af husdyr og hold af husdyr til landbrugsformål, eller bevarelse af jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand, jf. artikel 6

d) »direkte betaling«: en betaling ydet direkte til landbrugerne i henhold til en af de støtteordninger, der er anført i bilag I

e) »betalinger i et givet kalenderår« eller »betalinger i den repræsentative periode«: betalinger, der er eller vil blive ydet for det eller de pågældende år, herunder alle betalinger for andre perioder, der begynder i det eller de pågældende kalenderår

f) »landbrugsprodukter«: de produkter, som er anført på listen i bilag I til traktaten, med undtagelse af fiskevarer, samt bomuld

g) »nye medlemsstater« Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Rumænien, Slovenien og Slovakiet

h) »landbrugsareal«: areal, der er udlagt som agerjord, permanent græsareal eller areal med permanente afgrøder.

Artikel 3

Finansiering af direkte betalinger

De støtteordninger, der er anført i bilag I til denne forordning, finansieres i henhold til artikel 3, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1290/2005.







AFSNIT II

ALMINDELIGE BESTEMMELSER OM DIREKTE BETALINGER







KAPITEL 1

Krydsoverensstemmelse

Artikel 4

Hovedkrav

1. En landbruger, der modtager direkte betalinger, skal overholde de lovbestemte forvaltningskrav, der er omhandlet i bilag II, og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand, jf. artikel 6.

Forpligtelserne i første afsnit finder kun anvendelse, for så vidt landbrugerens landbrugsaktivitet eller bedriftens landbrugsareal er berørt.

2. Den kompetente nationale myndighed sørger for, at landbrugeren, bl.a. ved brug af elektroniske midler, får en liste over de lovbestemte forvaltningskrav og de betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand, der skal overholdes.

Artikel 5

Lovbestemte forvaltningskrav

1. De lovbestemte forvaltningskrav, der er omhandlet i bilag II, fastlægges ved fællesskabsretsforskrifter på følgende områder:

a) folkesundhed, dyresundhed og plantesundhed

b) miljø

c) dyrevelfærd.

2. Retsakterne i bilag II anvendes i den nuværende version, og, når det gælder direktiver, således som de er gennemført i medlemsstaterne.

Artikel 6

Betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand

1. Medlemsstaterne sikrer, at al landbrugsjord, især jord, der ikke længere anvendes til produktionsformål, holdes i god landbrugs- og miljømæssig stand. Medlemsstaterne fastlægger på nationalt eller regionalt plan minimumskrav for god landbrugs- og miljømæssig stand på grundlag af de rammer, der er opstillet i bilag III, idet der tages hensyn til de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold, eksisterende landbrugssystemer, arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis og landbrugsstrukturer. Medlemsstaterne skal ikke at fastsætte minimumskrav, der ikke er fastsat i disse rammer.

Standarderne i tredje kolonne i bilag III, er frivillige, undtagen hvis:

a) en medlemsstat med hensyn til en sådan standard har fastsat et minimumskrav til betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand inden den 1. januar 2009 og/eller

b) der i medlemsstaten anvendes nationale bestemmelser vedrørende standarden.

2. De medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, sikrer, at arealer, der var permanente græsarealer på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2003, forbliver permanente græsarealer. De nye medlemsstater, bortset fra Bulgarien og Rumænien, sikrer, at arealer, der var permanente græsarealer den 1. maj 2004, forbliver permanente græsarealer. Bulgarien og Rumænien sikrer, at arealer, der var permanente græsarealer den 1. januar 2007, forbliver permanente græsarealer.

En medlemsstat kan dog under behørigt begrundede omstændigheder fravige første afsnit, hvis den træffer forholdsregler til at hindre en betydelig nedgang i de samlede permanente græsarealer.

Første afsnit gælder ikke for permanente græsarealer, der skal tilplantes med skov, hvis skovrejsningen er forenelig med miljøet, og der ikke plantes juletræer og hurtigtvoksende arter i kort omdrift.







KAPITEL 2

Graduering og finansiel disciplin

Artikel 7

Graduering

1. Alle direkte betalinger på over 5 000 EUR, der i et givet kalenderår skal ydes til en landbruger, nedsættes for hvert år indtil 2012 med følgende procenter:

a) i 2009 med 7 %

b) i 2010 med 8 %

c) i 2011 med 9 %

d) i 2012 med 10 %.

2. De nedsættelser, der er omhandlet i stk. 1, øges med 4 procentpoint for beløb på over 300 000 EUR.

3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på direkte betalinger, som ydes til landbrugere i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira, på De Kanariske Øer og på øerne i Det Ægæiske Hav.

Artikel 8

Nettolofter

1. Medmindre andet følger af artikel 11 i nærværende forordning, må de samlede direkte nettobetalinger, der efter anvendelse af artikel 7 og 10 i denne forordning og artikel 1 i forordning (EF) nr. 378/2007, og med undtagelse af direkte betalinger, der ydes i medfør af forordning (EF) nr. 247/2006 og (EF) nr. 1405/2006, kan ydes i en medlemsstat for et kalenderår, ikke overstige de lofter, der er fastsat i bilag IV til nærværende forordning. Medlemsstaterne foretager om nødvendigt en lineær nedsættelse af beløbene af de direkte betalinger, som er omfattet af den nedsættelse, der er omhandlet i artikel 7 og 10 i nærværende forordning og i artikel 1 i forordning (EF) nr. 378/2007, for at overholde lofterne i det nævnte bilag.

2. Kommissionen tager efter proceduren i artikel 141, stk. 2, i denne forordning, lofterne i bilag IV til denne forordning op til revision for at tage hensyn til:

a) ændringer af de maksimumsbeløb, der kan ydes i forbindelse med de direkte betalinger

b) ændringer af den frivillige gradueringsordning, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 378/2007

c) strukturelle ændringer af bedrifterne

d) overførsler til ELFUL i medfør af artikel 136 i denne forordning.

Artikel 9

Beløb, der fremkommer ved graduering

1. De beløb, der i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, opstår som følge af nedsættelserne i henhold til artikel 7 i nærværende forordning, stilles i henhold til betingelserne i denne artikel til rådighed som ekstra fællesskabsstøtte til foranstaltninger inden for rammerne af landdistriktsprogrammer, som ifølge forordning (EF) nr. 1698/2005 finansieres med midler fra ELFUL.

2. De beløb, der svarer til et procentpoint, tildeles den medlemsstat, hvor de tilsvarende beløb er fremkommet. De beløb, der svarer til nedsættelsen på 4 procentpoint, fordeles mellem de pågældende medlemsstater efter proceduren i artikel 141, stk. 2, på grundlag af følgende kriterier:

a) landbrugsareal

b) landbrugsbeskæftigelse

c) bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger i købekraft.

En medlemsstat skal dog have mindst 80 % af de samlede beløb, der er omhandlet i første afsnit, og som er fremkommet i denne medlemsstat.

3. Hvis en medlemsstats rugproduktion gennemsnitligt udgjorde over 5 % af dens samlede kornproduktion i perioden 2000-2002, og dens andel af Fællesskabets samlede rugproduktion udgjorde over 50 % i samme periode, skal mindst 90 % af de beløb, som er fremkommet ved gradueringen i den pågældende medlemsstat, uanset stk. 2, andet afsnit, tilfalde denne medlemsstat i perioden til og med 2013.

Uden at det berører de muligheder, der er fastsat i artikel 68, skal mindst 10 % af det beløb, der er tildelt den pågældende medlemsstat, i sådanne tilfælde være til rådighed til foranstaltninger som omhandlet i nærværende artikels stk. 1 i rugproducerende områder.

I dette stykke forstås ved »korn« de produkter, der er anført i bilag V.

4. Det tilbageværende beløb, der følger af anvendelsen af artikel 7, stk. 1, og de beløb, der følger af anvendelsen af artikel 7, stk. 2, tildeles efter proceduren i artikel 141, stk. 2, den medlemsstat, hvor de pågældende beløb er opstået. De skal anvendes i overensstemmelse med artikel 69, stk. 5a, i forordning (EF) nr. 1698/2005.

Artikel 10

Særlige gradueringsregler for de nye medlemsstater

1. Artikel 7 gælder kun for landbrugerne i en ny medlemsstat i et givet kalenderår, hvis de direkte betalinger, som gælder i den pågældende medlemsstat for det pågældende kalenderår i henhold til artikel 121, mindst er på niveau med de daværende direkte betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, idet der tages hensyn til eventuelle nedsættelser i henhold til artikel 7, stk. 1.

2. Hvis artikel 7 gælder for landbrugerne i en ny medlemsstat, begrænses den procentdel, der skal anvendes i henhold til artikel 7, stk. 1, til forskellen mellem niveauet for de direkte betalinger, der gælder for medlemsstaten ifølge artikel 121, og niveauet i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater, idet der tages hensyn til eventuelle nedsættelser i henhold til artikel 7, stk. 1.

3. De beløb, der følger af anvendelsen af artikel 7, stk. 1 og 2, tildeles efter proceduren i artikel 141, stk. 2, den nye medlemsstat, hvor de pågældende beløb er fremkommet. De skal anvendes i overensstemmelse med artikel 69, stk. 5a, i forordning (EF) nr. 1698/2005.

Artikel 11

Finansiel disciplin

▼M3

1. For at sikre, at de beløb til finansiering af markedsforanstaltninger og direkte støtte under den fælles landbrugspolitik, som på nuværende tidspunkt henhører under udgiftsområde 2 i bilag I til den interinstitutionelle aftale mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning ( 17 ), ligger under de årlige lofter i afgørelse 2002/929/EF truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 18. november 2002, vedrørende konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 24.-25. oktober 2002 ( 18 ) skal der fastsættes en tilpasning af de direkte betalinger, når prognoserne for finansieringen af nævnte foranstaltninger under udgiftsområde 2 for et givet regnskabsår, forhøjet med de beløb, der er fastsat i artikel 190a i forordning (EF) nr. 1234/2007, de beløb, der er fastsat i artikel 134 og 135, og de beløb, der er omhandlet i artikel 136 i nærværende forordning, og inden anvendelsen af den graduering, der er fastsat i artikel 7 og 10 i nærværende forordning og artikel 1, stk.1, i forordning (EF) nr. 378/2007, viser, at ovennævnte årlige loft med en margen på 300 000 000 EUR under dette loft vil blive overskredet.

▼B

2. Efter et forslag fra Kommissionen, som forelægges senest den 31. marts i det kalenderår, for hvilket de tilpasninger, der er nævnt i stk. 1, finder anvendelse, fastsætter Rådet disse tilpasninger senest den 30. juni i samme kalenderår.

3. Ved anvendelsen af planen for stigninger i artikel 121 på samtlige direkte betalinger i de nye medlemsstater gælder stk. 1 først for de nye medlemsstater fra begyndelsen af det kalenderår, for hvilket niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater mindst svarer til det daværende niveau for sådanne betalinger i de medlemsstater, der ikke er nye medlemsstater.







KAPITEL 3

Bedriftsrådgivningsordning

Artikel 12

Bedriftsrådgivningsordning

1. Medlemsstaterne opretter en ordning for rådgivning af landbrugerne om areal- og bedriftsforvaltning (i det følgende benævnt »bedriftsrådgivningsordning«), der iværksættes af en eller flere udpegede myndigheder eller af private organer.

2. Bedriftsrådgivningsordningen skal mindst omfatte de lovbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand som omhandlet i kapitel 1.

3. Det er frivilligt, om landbrugerne vil deltage i bedriftsrådgivningsordningen.

Medlemsstaterne kan efter objektive kriterier fastsætte, hvilke prioriterede kategorier af landbrugere der har adgang til bedriftsrådgivningsordningen.

4. Kommissionen forelægger senest den 31. december 2010 Rådet en rapport om anvendelsen af bedriftsrådgivningsordningen, om nødvendigt ledsaget af passende forslag.

Artikel 13

Udpegede myndigheders og private organers forpligtelser

Uden at det berører den nationale lovgivning om aktindsigt, sikrer medlemsstaterne, at udpegede myndigheder og private organer som omhandlet i artikel 12, stk. 1, ikke videregiver personlige eller individuelle oplysninger og data, de bliver bekendt med under deres rådgivningsarbejde, til andre end den landbruger, der driver den pågældende bedrift, medmindre det drejer sig om uregelmæssigheder eller overtrædelser, som de konstaterer under deres arbejde, og som ifølge fællesskabsretten eller den nationale lovgivning er omfattet af en forpligtelse til at underrette en offentlig myndighed, særlig i tilfælde af strafferetlige overtrædelser.







KAPITEL 4

Integreret forvaltnings- og kontrolsystem

Artikel 14

Anvendelsesområde

Hver medlemsstat opretter og står for anvendelsen af et integreret forvaltnings- og kontrolsystem (i det følgende benævnt »det integrerede system«).

Det integrerede system anvendes på de støtteordninger, som er nævnt i bilag I.

Det anvendes også i fornødent omfang på forvaltning og kontrol af de regler, der er fastsat i kapitel 1 og 2 i dette afsnit.

Artikel 15

Det integrerede systems elementer

1. Det integrerede system omfatter følgende elementer:

a) en elektronisk database

b) et system til identifikation af landbrugsparceller

c) et system til identifikation og registrering af betalingsrettigheder

d) støtteansøgninger

e) et integreret kontrolsystem

f) et fælles system til registrering af støtteansøgernes identitet.

2. Ved anvendelsen af artikel 52 og 53 i denne forordning skal det integrerede system omfatte et system til identifikation og registrering af dyr, som er oprettet i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1760/2000 og (EF) nr. 21/2004.

3. Medlemsstaterne kan i systemet til identifikation af landbrugsparceller indarbejde et geografisk informationssystem for olivendyrkning.

Artikel 16

Elektronisk database

1. I den elektroniske database registreres for hver landbrugsbedrift oplysningerne fra støtteansøgningerne.

Databasen skal især muliggøre, at der via medlemsstatens kompetente myndighed kan foretages søgninger på oplysningerne for kalender- og/eller produktionsårene fra 2000. Den skal også muliggøre direkte og umiddelbar søgning på oplysningerne for de fire foregående år.

2. Medlemsstaterne kan oprette decentrale databaser, forudsat at databaserne og de administrative procedurer for registrering af og adgang til dataene udformes ensartet i hele medlemsstaten og er indbyrdes kompatible, så at der kan foretages krydskontrol.

Artikel 17

System til identifikation af landbrugsparceller

Systemet til identifikation af landbrugsparceller oprettes på grundlag af kort eller matrikeldokumenter eller andre kartografiske referencer. Der anvendes elektroniske geografiske informationssystemteknikker, herunder fortrinsvis luft- eller rum-ortobilleder, med en ensartet standard, der sikrer en nøjagtighed, som mindst svarer til kartografi i skalaen 1:10 000.

Artikel 18

System til identifikation og registrering af betalingsrettigheder

1. Systemet til identifikation og registrering af betalingsrettigheder oprettes således, at efterprøvning af rettigheder og krydskontrol med støtteansøgningerne og systemet til identifikation af landbrugsparceller er mulig.

2. Det i stk. 1 omhandlede system skal muliggøre, at der via medlemsstatens kompetente myndighed kan foretages direkte og umiddelbare søgninger på oplysningerne for mindst de foregående fire på hinanden følgende kalenderår.

Artikel 19

Støtteansøgninger

1. Landbrugeren skal hvert år indsende en ansøgning om direkte betalinger, der skal indeholde følgende oplysninger, for så vidt som de er relevante:

a) alle bedriftens landbrugsparceller, og, hvis medlemsstaten anvender artikel 15, stk. 3, antallet af oliventræer og deres placering på parcellen

b) betalingsrettigheder, der er anmeldt med henblik på at blive aktiveret

c) andre oplysninger fastsat i denne forordning eller af den pågældende medlemsstat.

2. Medlemsstaterne tilvejebringer, bl.a. ved brug af elektroniske midler, på forhånd udarbejdede skemaer baseret på arealerne fastlagt det foregående år sammen med grafisk materiale, der angiver de pågældende arealers beliggenhed og, hvis det er relevant, oliventræernes placering. En medlemsstat kan beslutte, at støtteansøgningen kun skal omfatte de ændringer, der er indtrådt siden indgivelsen af støtteansøgningen det foregående år.

3. Medlemsstaten kan beslutte, at der indgives en enkelt støtteansøgning for alle eller flere af de støtteordninger, der er anført i bilag I, eller andre støtteordninger.

Artikel 20

Efterprøvning af støtteberettigelsesbetingelser

1. Medlemsstaterne foretager administrativ kontrol af støtteansøgningerne for at undersøge, om støttebetingelserne er opfyldt.

2. Den administrative kontrol suppleres med et system for kontrol på stedet for at efterprøve støtteberettigelsen. Til dette formål opstiller medlemsstaterne en stikprøveplan for landbrugsbedrifterne.

Medlemsstaterne kan anvende telemålingsteknikker og GNSS-teknikker (globalt satellitbaseret navigationssystem) til udførelse af inspektionen på stedet af landbrugsparcellerne.

3. Hver medlemsstat udpeger en myndighed, der er ansvarlig for at koordinere kontrollen og inspektionen i henhold til dette kapitel.

Såfremt en medlemsstat delegerer dele af det arbejde, der skal udføres i medfør af dette kapitel, til specialiserede organer eller virksomheder, skal den udpegede myndighed fortsat styre arbejdet og bære ansvaret for det.

Artikel 21

Nedsættelser og udelukkelser ved misligholdelse af reglerne for støtteberettigelse

1. Konstateres det, at en landbruger ikke opfylder betingelserne for at være berettiget til støtte som omhandlet i denne forordning, anvendes der nedsættelser eller udelukkelser, som fastsættes efter proceduren i artikel 141, stk. 2, for den betaling eller en del af den betaling, der er ydet eller skal ydes, og for hvilken støttebetingelserne er opfyldt, hvilket i øvrigt ikke berører de nedsættelser og udelukkelser, der er omhandlet i artikel 23.

2. Nedsættelsesprocenten fastsættes i forhold til, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede misligholdelse er, og kan i yderste konsekvens resultere i fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteordninger i et eller flere kalenderår.

Artikel 22

Kontrol af krydsoverensstemmelse

1. Medlemsstaterne foretager kontrol på stedet for at efterprøve, om en landbruger overholder forpligtelserne i kapitel 1.

2. Medlemsstaterne kan anvende deres eksisterende forvaltnings- og kontrolsystemer til at sikre overholdelsen af de lovbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand.

Disse systemer og navnlig systemet til identifikation og registrering af dyr, som er oprettet i overensstemmelse med Rådets direktiv 2008/71/EF af 15. juli 2008 om identifikation og registrering af svin ( 19 ) og forordning (EF) nr. 1760/2000 og (EF) nr. 21/2004, skal være forenelige med det integrerede system, jf. artikel 26, stk. 1, i nærværende forordning.

Artikel 23

Nedsættelse af eller udelukkelse fra betalinger ved misligholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne

1. Hvis de lovbestemte forvaltningskrav eller betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand ikke overholdes på ethvert tidspunkt i et givet kalenderår (i det følgende benævnt »det pågældende kalenderår«), og den pågældende misligholdelse skyldes en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives den landbruger, som har indgivet støtteansøgningen i det pågældende kalenderår, nedsættes eller udelukkes de samlede direkte betalinger, der efter anvendelsen af artikel 7, 10 og 11 er ydet eller skal ydes til denne landbruger, i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne i artikel 24.

Første afsnit finder også anvendelse, hvis den pågældende misligholdelse skyldes en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives den person, til eller fra hvem landbrugsjorden er blevet overdraget.

I dette stykke forstås ved »overdragelse« alle former for transaktioner, hvorved landbrugsjord ophører med at være til overdragerens rådighed.

Uanset andet afsnit gælder det fra 2010, at hvis en person, som handlingen eller undladelsen direkte kan tilskrives, har ansøgt om støtte i det pågældende kalenderår, finder nedsættelsen eller udelukkelsen anvendelse på de samlede betalinger, der er ydet eller skal ydes denne person.

2. Medlemsstaterne kan uanset stk. 1 og i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne i artikel 24, stk. 1, i denne forordning beslutte at undlade at foretage en nedsættelse eller udelukkelse, hvis nedsættelsen eller udelukkelsen højst er på 100 EUR pr. landbruger pr. kalenderår.

Hvis en medlemsstat beslutter at gøre brug af den mulighed, der er nævnt i første afsnit, træffer den kompetente myndighed det følgende år de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at landbrugeren afhjælper de konstaterede misligholdelser. Landbrugeren underrettes om konstaterede overtrædelser og pligten til at træffe afhjælpende foranstaltninger.

Artikel 24

Gennemførelsesbestemmelser for nedsættelser og udelukkelser ved misligholdelse af krydsoverensstemmelsesreglerne

1. Gennemførelsesbestemmelserne for de nedsættelser og udelukkelser, der er omhandlet i artikel 23, fastsættes efter proceduren i artikel 141, stk. 2. Der tages i den forbindelse hensyn til, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede misligholdelse er, og til kriterierne i stk. 2, 3 og 4 i nærværende artikel.

2. I tilfælde af uagtsomhed kan nedsættelsesprocenten ikke overstige 5 % og ved gentagen misligholdelse 15 %.

I behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne beslutte ikke at anvende nogen nedsættelse, hvis misligholdelsen på grund af alvoren, omfanget og varigheden betragtes som mindre betydelig. Misligholdelser, der udgør en direkte risiko for menneskers eller dyrs sundhed, kan dog ikke betragtes som mindre betydelige.

Medmindre landbrugeren umiddelbart træffer afhjælpende foranstaltninger, der bringer den konstaterede misligholdelse til ophør, træffer den kompetente myndighed de nødvendige foranstaltninger, der eventuelt kan begrænses til administrativ kontrol, for at sikre sig, at landbrugeren afhjælper den pågældende misligholdelse. Landbrugeren underrettes, hvis der konstateres mindre betydelige misligholdelser, og om pligten til at træffe afhjælpende foranstaltninger.

3. I tilfælde af forsætlig misligholdelse må nedsættelsesprocenten principielt ikke være mindre end 20 %, og den kan i yderste konsekvens resultere i fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteordninger i et eller flere kalenderår.

4. I et enkelt kalenderår kan de samlede nedsættelser og udelukkelser dog ikke overstige det samlede beløb som omhandlet i artikel 23, stk. 1.

Artikel 25

Beløb fremkommet som følge af krydsoverensstemmelse

De beløb, der fremkommer som følge af nedsættelser og udelukkelser ved overtrædelse af kapitel 1, krediteres EGFL. Medlemsstaterne kan tilbageholde 25 % af disse beløb.

Artikel 26

Støtteordningernes forenelighed med det integrerede system

1. Med henblik på anvendelsen af de støtteordninger, der er anført i bilag VI, sørger medlemsstaterne for, at de forvaltnings- og kontrolprocedurer, der gælder for disse ordninger, er forenelige med det integrerede system for så vidt angår:

a) den elektroniske database

b) systemerne til identifikation af landbrugsparceller

c) den administrative kontrol.

Følgelig skal databasen, systemerne og kontrollen, som omhandlet i henholdsvis litra a), b) og c) i første afsnit, være indrettet til, at de uden problemer eller konflikter kan fungere sammen, eller at der kan udveksles data mellem dem.

2. Med henblik på anvendelsen af andre fællesskabsstøtteordninger eller nationale støtteordninger end de i bilag VI anførte kan medlemsstaterne i deres forvaltnings- og kontrolprocedurer indbygge en eller flere af det integrerede systems komponenter.

Artikel 27

Information og kontrol

1. Kommissionen holdes regelmæssigt informeret om anvendelsen af det integrerede system.

Den tilrettelægger udvekslinger af synspunkter med medlemsstaterne herom.

2. Efter rettidig underretning af de kompetente myndigheder kan bemyndigede repræsentanter, som Kommissionen har udpeget, i henhold til artikel 37 i forordning (EF) nr. 1290/2005:

a) foretage enhver undersøgelse eller kontrol af de foranstaltninger, der er truffet til oprettelse og iværksættelse af det integrerede system

b) foretage kontrol hos de specialiserede organer og virksomheder, der er nævnt i artikel 20, stk. 3.

3. Uden at dette i øvrigt indskrænker medlemsstaternes ansvar for det integrerede systems iværksættelse og anvendelse, kan Kommissionen henvende sig til personer eller organer, der er specialiserede på området, for at fremme oprettelsen, overvågningen og udnyttelsen af det integrerede system, især for at yde teknisk rådgivning til medlemsstaternes kompetente myndigheder, hvis de anmoder om det.







KAPITEL 5

Andre almindelige bestemmelser

Artikel 28

Minimumskrav for at modtage direkte betalinger

1. Fra 2010 yder medlemsstaterne ikke direkte betalinger til en landbruger i følgende tilfælde:

a) hvis de samlede direkte betalinger, som der ansøges om, eller som skal ydes, inden de nedsættelser og udelukkelser, der er omhandlet i artikel 21 og 23, i et givet kalenderår er under 100 EUR, eller

b) hvis det støtteberettigede areal på den bedrift, hvortil der ansøges om eller skal ydes direkte betalinger, inden de nedsættelser og udelukkelser, der er omhandlet i artikel 21, er under 1 hektar.

Medlemsstaterne kan for at tage hensyn til deres landbrugsøkonomis struktur justere tærsklerne i litra a) og b) i første afsnit af dette stk. inden for begrænsningerne i bilag VII.

For landbrugere med særlige rettigheder, jf. artikel 44, stk. 1, gælder betingelsen i litra a) i første afsnit af dette stk.

De berørte medlemsstater kan beslutte ikke at anvende dette stykke i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira, på De Kanariske Øer og på øerne i Det Ægæiske Hav.

Hvis det udbetalte beløb nedsættes som følge af en gradvis indførelse af direkte betalinger, som omhandlet i artikel 121 i nærværende forordning, i punkt K i bilag VII til forordning (EF) nr. 1782/2003 eller i punkt C i bilag IX til nærværende forordning, beregnes det beløb, som der ansøges om, eller som skal ydes, på grundlag af det endelige støttebeløb, som landbrugeren skal modtage.

2. Fra 2010 kan medlemsstaterne opstille passende objektive og ikke-diskriminerende kriterier for at sikre, at der ikke tildeles nogen direkte betalinger til en fysisk eller juridisk person:

a) hvis landbrugsaktivitet kun udgør en ubetydelig del af vedkommendes samlede økonomiske virksomhed, eller

b) hvis vigtigste forretningsformål eller selskabsformål ikke er at drive landbrugsaktivitet.

3. Betalingsrettigheder, der ikke berettiger til betalinger i to på hinanden følgende år som følge af anvendelsen af stk. 1 og 2, overgår til den nationale reserve.

Artikel 29

Betaling

1. Medmindre andet er bestemt i denne forordning, foretages betalingerne i henhold til de støtteordninger, der er nævnt i bilag I, fuldt ud til modtagerne.

2. Betalingerne foretages i op til to rater om året i perioden fra 1. december til 30. juni det følgende kalenderår.

3. Der foretages ikke betalinger i henhold til de støtteordninger, der er nævnt i bilag I, før medlemsstaterne har afsluttet efterprøvningen af, om støttebetingelserne er overholdt, jf. artikel 20.

4. Uanset nærværende artikels stk. 2 kan Kommissionen efter proceduren i artikel 141, stk. 2:

a) fastsætte bestemmelser om udbetaling af forskud

b) bemyndige medlemsstaterne til afhængigt af budgetsituationen inden den 1. december at udbetale forskud i områder, hvor landbrugerne på grund af usædvanlige forhold har alvorlige økonomiske vanskeligheder: i) på op til 50 % af betalingerne eller ii) på op til 80 % af betalingerne, hvis der allerede er fastsat bestemmelser om udbetaling af forskud.

Artikel 30

Omgåelsesklausul

Uden at det berører eventuelle særlige bestemmelser i de enkelte støtteordninger, foretages der ingen betaling til modtagere, om hvem det konstateres, at de kunstigt har skabt betingelser for at modtage sådanne betalinger for at få en fordel i strid med den pågældende støtteordnings mål.

Artikel 31

Force majeure og usædvanlige omstændigheder

Med henblik på denne forordning anerkender den kompetente myndighed, at der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder i f.eks. følgende tilfælde:

a) landbrugeren afgår ved døden

b) landbrugeren er uarbejdsdygtig i længere tid

c) der indtræffer en alvorlig naturkatastrofe, der i væsentlig grad berører bedriftens landbrugsjord

d) stalde på bedriften ødelægges ved ulykke

e) en epizooti berører hele eller en del af landbrugerens besætning.

Artikel 32

Revision

De støtteordninger, der er nævnt i bilag I, anvendes uden at foregribe en eventuel revision, der til enhver tid kan foretages på baggrund af den økonomiske udvikling og budgetsituationen.







AFSNIT III

ENKELTBETALINGSORDNING







KAPITEL 1

Almindelig gennemførelse

Artikel 33

Betalingsrettigheder

1. Landbrugerne kan få støtte i henhold til enkeltbetalingsordningen, hvis de:

a) ejer betalingsrettigheder, som de har opnået i henhold til forordning (EF) nr. 1782/2003

b) opnår betalingsrettigheder i henhold til nærværende forordning: i) ved overdragelse ii) fra den nationale reserve iii) i medfør af bilag IX iv) i medfør af artikel 47, stk. 2, artikel 59, artikel 64, stk. 2, tredje afsnit, artikel 65 og artikel 68, stk. 4, litra c).

2. Ved »en landbruger, der anses for at eje betalingsrettigheder«, forstås i artikel 47, stk. 2, artikel 57, stk. 6, artikel 64, stk. 2, og artikel 65 en landbruger, der har fået betalingsrettigheder tildelt eller endeligt overdraget.

3. De udtagningsrettigheder, der er fastsat i henhold til artikel 53, stk. 2, artikel 63, stk. 2, og artikel 71j i forordning (EF) nr. 1782/2003, er ikke omfattet af tidligere jordudtagningsforpligtelser.

Artikel 34

Aktivering af betalingsrettigheder pr. støtteberettiget hektar

1. Der ydes støtte til landbrugerne i henhold til enkeltbetalingsordningen, når der er aktiveret en betalingsrettighed pr. støtteberettiget hektar. Aktiverede betalingsrettigheder giver ret til betaling af de beløb, der er fastsat i deri.

2. I dette afsnit III forstås ved »støtteberettiget hektar«:

a) ethvert af bedriftens landbrugsarealer, og ethvert areal, der er tilplantet med lavskov med kort omdriftstid (KN-kode ex060290 41), og som anvendes til landbrugsaktivitet, eller, hvis arealet også anvendes til andre formål, som fortrinsvis anvendes til landbrugsaktivitet, samt

b) ethvert areal, der gav en ret til betalinger i henhold til enkeltbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning i 2008, og som i) ikke længere er i overensstemmelse med definitionen af støtteberettiget som følge af gennemførelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle ( 20 ), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ( 21 ) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger ( 22 ), eller ii) i den periode, hvor den pågældende landbruger har den relevante forpligtelse, tilplantes med skov i henhold til artikel 31 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) ( 23 ) eller artikel 43 i forordning (EF) nr. 1698/2005 eller i henhold til en national ordning, hvis betingelser er i overensstemmelse med artikel 43, stk. 1, 2 og 3, i sidstnævnte forordning, eller iii) i den periode, hvor den pågældende landbruger har den relevante forpligtelse, er et areal, der udtages i henhold til artikel 22, 23 og 24 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 eller artikel 39 i forordning (EF) nr. 1698/2005.

Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 141, stk. 2, detaljerede regler for anvendelsen af støtteberettigede hektar til andre formål end landbrugsaktivitet.

Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, skal hektar opfylde støtteberettigelseskriterierne i hele kalenderåret.

Artikel 35

Anmeldelse af støtteberettigede hektar

1. Landbrugeren anmelder de parceller, der svarer til de støtteberettigede hektar, som ledsager en betalingsrettighed. Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, skal disse parceller være til landbrugerens rådighed på en dato, som medlemsstaten fastsætter, og som ikke må ligge efter den dato, som medlemsstaten har fastsat for ændring af støtteansøgningen.

2. Medlemsstaterne kan under behørigt begrundede omstændigheder bemyndige landbrugeren til at ændre sin anmeldelse, såfremt han overholder antallet af hektar svarende til sine betalingsrettigheder og betingelserne for ydelse af enkeltbetaling for det pågældende areal.

Artikel 36

Ændring af betalingsrettigheder

Betalingsrettighederne pr. hektar ændres ikke, medmindre andet er fastsat i denne forordning.

Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 141, stk. 2, gennemførelsesbestemmelser for ændring fra 2010 af betalingsrettigheder, især i forbindelse med dele af rettigheder.

Artikel 37

Flere ansøgninger

Det areal, der svaret til antallet af støtteberettigede hektar, som der er indgivet en enkeltbetalingsansøgning for, kan være omfattet af en ansøgning om enhver anden direkte betaling samt om enhver anden form for støtte, der ikke er omfattet af denne forordning, medmindre andet er fastsat i denne forordning.

Artikel 38

Arealanvendelse ved udsat indlemmelse af frugt- og grøntsagssektoren

Hvis en medlemsstat har besluttet at gøre brug af den mulighed, der er fastsat i artikel 51, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1782/2003 (i det følgende benævnt »udsat indlemmelse«), er parcellerne i de områder, som er omfattet af beslutningen, frem til senest den 31. december 2010, ikke støtteberettigede, hvis de anvendes til:

a) produktion af frugt og grøntsager

b) produktion af spisekartofler eller

c) planteskoler.

Medlemsstaterne kan i tilfælde af udsat indlemmelse beslutte at tillade, at der dyrkes biafgrøder på de støtteberettigede hektarområder i en periode på højst tre måneder, der begynder hvert år den 15. august. Denne dato kan dog på anmodning af en medlemsstat ændres efter proceduren i artikel 141, stk. 2, for områder, hvor korn af klimatiske grunde normalt høstes tidligere.

Artikel 39

Anvendelse af jord til produktion af hamp

1. Arealer, der anvendes til produktion af hamp, er kun støtteberettigede, hvis de anvendte sorter højst har et indhold af tetrahydrocannabinol på 0,2 %. Medlemsstaterne fastlægger et system for efterprøvning af indholdet af tetrahydrocannabinol i de dyrkede afgrøder på mindst 30 % af de arealer, hvor der dyrkes hamp. Hvis en medlemsstat indfører et system med forudgående godkendelse af dyrkningen, er minimum dog 20 %.

2. Efter proceduren i artikel 141, stk. 2, gøres ydelsen af betalinger betinget af, at der anvendes certificeret frø af bestemte sorter.

Artikel 40

Nationale lofter

1. Summen af alle tildelte betalingsrettigheder og af de lofter, der er fastsat i henhold til artikel 51, stk. 2, og artikel 69, stk. 3, i denne forordning, eller for 2009 i henhold til artikel 64, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003, må for hver medlemsstat og hvert år ikke overstige det respektive nationale loft, der er fastsat i bilag VIII til denne forordning.

Hvor betalingsrettigheder er tildelt vindyrkere, tilpasser Kommissionen efter proceduren i denne forordnings artikel 141, stk. 2, de nationale lofter, der er fastsat i bilag VIII til denne forordning, under hensyntagen til de seneste data, som medlemsstaterne har stillet til rådighed i henhold til artikel 9 og artikel 102, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 af 29. april 2008 om den fælles markedsordning for vin ( 24 ). Senest den 1. december året før tilpasningen af de nationale lofter, giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om det regionale gennemsnit af værdien af de rettigheder, der er omhandlet i punkt B i bilag IX til nærværende forordning.

2. Den enkelte medlemsstat foretager om nødvendigt en lineær nedsættelse af betalingsrettighedernes værdi for at sikre overholdelse af det loft, der er fastsat i bilag VIII.

Artikel 41

Den nationale reserve

1. Hver medlemsstat arbejder med en national reserve, der omfatter forskellen mellem:

a) de nationale lofter, der er fastsat i bilag VIII til denne forordning, og

b) summen af alle tildelte betalingsrettigheder samt af de lofter, der er fastsat i henhold til artikel 51, stk. 2, og artikel 69, stk. 3, i denne forordning, eller for 2009 de lofter, der er fastsat i henhold til artikel 64, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003.

2. Medlemsstaterne kan anvende den nationale reserve til efter objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, at foretage en prioriteret tildeling af betalingsrettigheder til landbrugere, der påbegynder deres landbrugsaktivitet.

3. Medlemsstater, der ikke anvender artikel 68, stk. 1, litra c), kan anvende den nationale reserve til efter objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, at fastlægge betalingsrettigheder for landbrugere i områder, der er omfattet af omstrukturerings- og/eller udviklingsprogrammer vedrørende en eller anden form for offentlig intervention, for at sikre, at jorden ikke opgives, og/eller for at kompensere landbrugerne for særlige ulemper i disse områder.

4. Medlemsstaterne anvender den nationale reserve til efter objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, at tildele betalingsrettigheder til landbrugere, der befinder sig i en særlig situation, som Kommissionen skal definere efter proceduren i artikel 141, stk. 2.

5. Når medlemsstaterne anvender nærværende artikel, kan de forhøje enhedsværdien og/eller antallet af betalingsrettigheder, der tildeles landbrugerne.

▼M3

6. Når en medlemsstat anvender artikel 59 eller 63, kan den på grundlag af objektive kriterier og på en måde, så der sikres ligebehandling af landbrugerne, og så markeds- og konkurrenceforvridning undgås, fastsætte, at i tilfælde af salg, overdragelse eller udløb af en forpagtning af bedriften eller af en del af denne eller af præmierettigheder overføres nogle af eller alle de betalingsrettigheder eller den forhøjelse af værdien af betalingsrettighederne, der ville blive tildelt den pågældende landbruger, til den nationale reserve, hvis tildelingen eller forhøjelsen ville føre til en uventet fordel for landbrugeren. Kriterierne skal mindst omfatte følgende:

a) en minimumsvarighed af forpagtningen

b) den periode, hvor salget, overdragelsen eller udløbet af forpagtningen skønnes at føre til en uventet fordel. Denne periode begynder tidligst den første dag af referenceperioden for afkobling og slutter senest den dag, hvor den pågældende landbruger blev underrettet om afkoblingen og om de relevante betingelser

c) den andel af de modtagne betalinger, der overføres til den nationale reserve.

▼B

Artikel 42

Uudnyttede betalingsrettigheder

Betalingsrettigheder, der ikke er blevet aktiveret i henhold til artikel 34 i to år, overføres til den nationale reserve undtagen i tilfælde af force majeure eller usædvanlige omstændigheder. For 2009 vil betalingsrettigheder, der ikke er aktiveret for toårsperioden 2007-2008, dog ikke blive overført til den nationale reserve, hvis de blev aktiveret i 2006, og for 2010 vil betalingsrettigheder, der ikke er aktiveret for toårsperioden 2008-2009, ikke blive overført til den nationale reserve, hvis de blev aktiveret i 2007.

Artikel 43

Overdragelse af betalingsrettigheder

1. Bortset fra overdragelse ved arv eller forskud på arv kan betalingsrettigheder kun overdrages til en landbruger, der er etableret i samme medlemsstat.

Selv ved arv eller forskud på arv kan betalingsrettighederne dog kun anvendes i den medlemsstat, hvor de er fastlagt.

En medlemsstat kan beslutte, at betalingsrettigheder kun kan overdrages eller anvendes i en og samme region.

2. Betalingsrettigheder kan overdrages ved salg eller en hvilken som helst anden endelig overdragelse med eller uden jord. Forpagtning eller tilsvarende transaktioner tillades derimod kun, hvis der sammen med betalingsrettighederne overdrages et tilsvarende antal støtteberettigede hektar.

3. Ved salg af betalingsrettigheder med eller uden jord kan medlemsstaterne i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper beslutte, at en del af de solgte betalingsrettigheder skal overgå til den nationale reserve, eller at deres enhedsværdi skal nedsættes til fordel for den nationale reserve efter kriterier, der fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 141, stk. 2.

Artikel 44

Betingelser for særlige rettigheder

1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, gælder betingelserne i denne artikels stk. 2 og 3 for de betalingsrettigheder, der er fastlagt i henhold til afsnit III, kapitel 3, afdeling 2, og artikel 71m i forordning (EF) nr. 1782/2003 samt artikel 60 og artikel 65, afsnit 4, i denne forordning (i det følgende benævnt »særlige rettigheder«).

2. Uanset artikel 34, stk. 1, bemyndiger medlemsstaten en landbruger, der har særlige rettigheder, til at fravige kravet om aktivering af vedkommendes betalingsrettigheder ved et tilsvarende antal støtteberettigede hektar, hvis landbrugeren opretholder mindst:

a) 50 % af den landbrugsaktivitet, der blev udøvet i den referenceperiode, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 1782/2003 udtrykt i storkreaturer, eller

b) hvis der er tale om særlige rettigheder i henhold til artikel 60, 50 % af den landbrugsaktivitet, der blev udøvet inden overgangen til enkeltbetalingsordningen, udtrykt i storkreaturer, eller

c) hvis der er tale om artikel 65, 50 % af den landbrugsaktivitet, der blev udøvet i den periode, hvor artikel 67 og 68 i forordning (EF) nr. 1782/2003 blev anvendt, udtrykt i storkreaturer.

Når en landbruger har fået tildelt særlige rettigheder under både forordning (EF) nr. 1782/2003 og under denne forordning, skal han dog opretholde mindst 50 % af det højeste af de virksomhedsniveauer, der er omhandlet i første afsnit.

Betingelsen i første afsnit gælder ikke for Malta.

3. Ved overdragelse af særlige rettigheder i 2009, 2010 og 2011 kan modtageren kun blive omfattet af dispensationen i stk. 2, hvis alle de særlige rettigheder overføres. Fra 2012 er modtageren kun omfattet af dispensationen, hvis overdragelsen sker ved arv eller forskud på arv.

Første afsnit gælder ikke for Malta.

Artikel 45

Revision af betalingsrettigheder

1. I behørigt begrundede tilfælde kan de medlemsstater, der har indført enkeltbetalingsordningen i medfør af afsnit III, kapitel 1-4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper beslutte i eller efter 2010 at begynde at tilnærme betalingsrettighedernes værdi.

Hvis den nævnte beslutning finder anvendelse fra 2010, skal den træffes senest den 1. august 2009. I alle andre tilfælde skal den træffes senest den 1. august 2010.

2. Med henblik på anvendelse af stk. 1, første afsnit, kan betalingsrettighederne hvert år ændres gradvis efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Hvis resultatet af ændringen er en nedsættelse af værdien af betalingsrettighederne, skal den ske i mindst tre forudfastsatte årlige etaper.

Betalingsrettighedernes værdi må ikke i forbindelse med nogen af de årlige etaper, der er nævnt i første afsnit, nedsættes med mere end 50 % af forskellen mellem den oprindelige værdi og den endelige værdi. Hvis nedsættelsen af værdien er mindre end 10 % af den oprindelige værdi, kan medlemsstaterne anvende færre end tre etaper.

3. Medlemsstaterne kan beslutte at anvende denne artikel:

a) på det geografiske niveau, der passer bedst, hvilket fastlægges efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier som f.eks. den institutionelle eller administrative struktur og landbrugspotentialet, eller

b) ved anvendelse af artikel 46, stk. 4, i den region, der er defineret i overensstemmelse med artikel 46, stk. 2.







KAPITEL 2

Regional og delvis gennemførelse







Afdeling 1

Regional gennemførelse

Artikel 46

Regional fordeling af de nationale lofter, der er nævnt i artikel 40

1. En medlemsstat, der har indført enkeltbetalingsordningen i henhold til afsnit III, kapitel 1-4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan beslutte at anvende enkeltbetalingsordningen på regionalt plan i eller efter 2010 på de betingelser, som er fastsat i denne afdeling.

Hvis den nævnte beslutning finder anvendelse fra 2010, skal den træffes senest den 1. august 2009. I alle andre tilfælde skal den træffes senest den 1. august 2010.

2. Medlemsstaterne definerer regionerne efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier som f.eks. deres institutionelle eller administrative struktur og det regionale landbrugspotentiale.

Medlemsstaterne kan betragte hele deres område som én enkelt region.

3. Medlemsstaterne fordeler de nationale lofter, der er nævnt i artikel 40, mellem regionerne efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Medlemsstaterne kan beslutte, at disse regionale lofter skal være underlagt årlige gradvise ændringer i overensstemmelse med højst tre forudfastsatte årlige etaper og efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier såsom landbrugspotentialet eller miljøkriterier.

4. Hvis en medlemsstat, der anvender stk. 1, 2 og 3 i denne artikel, beslutter ikke at anvende artikel 47, skal den i det omfang, det er nødvendigt for at overholde de gældende regionale lofter, tilpasse værdien af betalingsrettighederne i hver af sine regioner. Med henblik herpå er betalingsrettighederne omfattet af lineære nedsættelser eller forhøjelser af deres værdi. Den samlede nedsættelse af værdien af betalingsrettighederne i henhold til dette stykke er begrænset til 10 % af deres oprindelige værdi.

5. Hvis en medlemsstat beslutter at anvende både artikel 45 og denne artikel, tages der hensyn til de nedsættelser af værdien af betalingsrettighederne, der er omhandlet i stk. 4, i denne artikel, ved beregningen af de grænser, der er fastsat i artikel 45, stk. 2, andet afsnit.

Artikel 47

Regional gennemførelse af enkeltbetalingsordningen

1. I behørigt begrundede tilfælde kan medlemsstaterne beslutte at fordele højst 50 % af det regionale loft, der fastsættes i henhold til artikel 46, mellem alle de landbrugere, hvis bedrifter ligger i den pågældende region, inklusive dem, der ikke ejer betalingsrettigheder.

2. Landbrugerne får tildelt betalingsrettigheder, hvis enhedsværdi beregnes, ved at den tilsvarende andel af det regionale loft, som fastsættes i henhold til artikel 46, divideres med det antal af støtteberettigede hektar, der er fastsat på regionalt niveau.

Disse betalingsrettigheders værdi forhøjes, hvis en landbruger ejer betalingsrettigheder inden anvendelsen af denne artikel. Med henblik herpå forhøjes den regionale enhedsværdi af hver af landbrugerens betalingsrettigheder med et beløb, der beregnes på grundlag af den samlede værdi af de betalingsrettigheder, som landbrugeren ejede på en dato, som den berørte medlemsstat fastsætter. Forhøjelserne beregnes på grundlag af de beløb, der stadig er til rådighed inden for det regionale loft efter anvendelse af denne artikels stk. 1.

3. Antallet af betalingsrettigheder pr. landbruger skal svare til det antal hektar, landbrugeren anmelder i det år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes på regionalt plan, som nævnt i artikel 46, stk. 1, i overensstemmelse med artikel 34, stk. 2, bortset fra tilfælde af force majeure eller usædvanlige omstændigheder.

4. De betalingsrettigheder, landbrugerne ejede før den fordeling, som er nævnt i stk. 1 og 2, annulleres og erstattes af de nye rettigheder, der er nævnt i stk. 3.

Artikel 48

Revision af betalingsrettigheder

1. I behørigt begrundede tilfælde kan de medlemsstater, der anvender artikel 47, i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper beslutte, i året efter anvendelsen af enkeltbetalingsordningen på regionalt plan, jf. artikel 46, stk. 1, at begynde at tilnærme værdien af de betalingsrettigheder, der er fastlagt i henhold til nærværende afdeling.

Hvis den nævnte beslutning finder anvendelse fra 2010, skal den træffes senest den 1. august 2009. I alle andre tilfælde skal den træffes senest den 1. august 2010.

Med henblik på anvendelse af første afsnit kan betalingsrettighederne hvert år ændres gradvis efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Hvis resultatet af ændringen er en nedsættelse af værdien af betalingsrettighederne, skal den ske i mindst to forudfastsatte årlige etaper.

2. I behørigt begrundede tilfælde kan de medlemsstater, der har indført enkeltbetalingsordningen i henhold til afsnit III, kapitel 5, afdeling 1, eller kapitel 6 i forordning (EF) nr. 1782/2003, beslutte i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper, i eller efter 2010, at begynde at tilnærme værdien af betalingsrettighederne.

Hvis beslutningen anvendes fra 2010, skal den træffes senest den 1. august 2009. I alle andre tilfælde skal den træffes senest den 1. august 2010.

Med henblik på anvendelse af afsnit 1 skal betalingsrettighederne hvert år ændres gradvis efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier. Hvis resultatet af ændringen er en nedsættelse af værdien af betalingsrettighederne, skal den ske i mindst tre forudfastsatte årlige etaper.

Første afsnit gælder, uden at de bestemmelser, medlemsstaterne fastsætter i henhold til artikel 63, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003, derved tilsidesættes. De pågældende medlemsstater kan fravige det mindste antal etaper, der er fastsat i første afsnit, og de begrænsninger, der er fastsat i stk. 3 i denne artikel.

3. Betalingsrettighedernes værdi må ikke i forbindelse med nogen af de årlige etaper, der er nævnt i stk. 1 og 2, nedsættes med mere end 50 % af forskellen mellem den oprindelige værdi og den endelige værdi. Hvis nedsættelsen af værdien er mindre end 10 % af den oprindelige værdi, kan medlemsstaterne anvende færre end tre etaper.

4. Medlemsstaterne kan beslutte at anvende stk. 1, 2 og 3 på det geografiske niveau, der passer bedst, hvilket fastlægges efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier som f. eks. den institutionelle eller administrative struktur og det regionale landbrugspotentiale.

Artikel 49

Græsarealer

Anvendes artikel 47, kan medlemsstaterne efter objektive og ikke-diskriminerende kriterier inden for det regionale loft, jf. artikel 46, eller en del af det fastsætte forskellige enhedsværdier for de betalingsrettigheder, der skal tildeles de landbrugere, som er nævnt i artikel 47, stk. 1:

a) for så vidt angår hektar, der på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2008 var udlagt som græsareal, og for enhver anden støtteberettiget hektar, eller

b) for så vidt angår hektar, der på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2008 var udlagt som permanente græsarealer, og for enhver anden støtteberettiget hektar.

Artikel 50

Betingelser for betalingsrettigheder fastlagt i medfør af denne afdeling

1. Betalingsrettigheder, der er fastlagt i henhold til denne afdeling eller afsnit III, kapitel 5, afdeling 1, eller kapitel 6 i forordning (EF) nr. 1782/2003, må kun overdrages eller anvendes inden for samme region eller mellem regioner, hvis værdien af betalingsrettighederne pr. hektar er den samme.

2. Medmindre andet er fastsat i denne afdeling, gælder de øvrige bestemmelser i dette afsnit III.







Afdeling 2

Delvis gennemførelse

Artikel 51

Almindelige bestemmelser

1. Medlemsstater, der har ydet betalinger for fåre- og gedekød eller oksekød i medfør af afsnit III, afdeling 2, kapitel 5, i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan senest den 1. august 2009 beslutte at fortsætte med at yde disse betalinger på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling. De kan også beslutte at fastsætte den del af komponenten af deres nationale lofter, der skal anvendes til ydelse af disse betalinger, på et lavere niveau end det, der er besluttet i henhold til artikel 64, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003. Hvis en medlemsstat ikke beslutter dette, indlemmes betalingerne i enkeltbetalingsordningen fra 2010 i overensstemmelse med artikel 66 i denne forordning.

For så vidt angår de betalinger for oksekød, der er omhandlet i artikel 53, stk. 2, i denne forordning, kan medlemsstaterne også beslutte senest den 1. august 2010 ikke at yde disse betalinger, men at indlemme dem i enkeltbetalingsordningen fra 2011 i overensstemmelse med artikel 66 i denne forordning.

Medlemsstater, der har udelukket alle eller nogle betalinger for frugt og grøntsager fra enkeltbetalingsordningen i henhold til artikel 68b i forordning (EF) nr. 1782/2003, kan:

a) fra 2010 yde betalinger for frugt og grøntsager på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling, og i overensstemmelse med den beslutning, der er truffet på grundlag af artikel 68b, stk. 1 og 2, eller artikel 143bc, stk.1 og 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, eller

b) beslutte senest den 1. august 2009 at indlemme de betalinger for frugt og grøntsager, der er udelukket fra enkeltbetalingsordningen i henhold til artikel 68b i forordning (EF) nr. 1782/2003, i enkeltbetalingsordningen i henhold til nærværende forordnings artikel 66, eller

c) beslutte senest den 1. august 2009 at yde overgangsbetalinger for frugt og grøntsager på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling, og på et lavere niveau end det, der er besluttet i henhold til 68b i forordning (EF) nr. 1782/2003.

Nye medlemsstater, der har anvendt den generelle arealbetalingsordning, kan, når de indfører enkeltbetalingsordningen, beslutte at yde de betalinger, der er omhandlet i stk. 1, på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling. I forbindelse med overgangsbetalinger for frugt og grøntsager, skal nye medlemsstater, der ikke har anvendt artikel 143bc i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke anvende artikel 54 i denne forordning. Endvidere tager de nye medlemsstater i forbindelse med overgangsbetalingen for frugt og grøntsager, når det er relevant, hensyn til artikel 128, stk. 3, i denne forordning.

▼M3

De medlemsstater, som benytter den mulighed, der er fastsat i afsnit III, kapitel 5, afdeling 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003 om anvendelse af enkeltbetalingsordningen på regionalt plan, kan anvende første og andet afsnit på det samme regionale plan.

▼B

2. Efter proceduren i artikel 141, stk. 2, fastsætter Kommissionen afhængigt af hver enkelt medlemsstats valg et loft for hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 52, 53 og 54.

Dette Loft skal svare til hver type direkte betalingers andel af de nationale lofter, der er omhandlet i artikel 40, multipliceret med de nedsættelsesprocentsatser, som medlemsstaterne anvender i henhold til artikel 52, 53 og 54.

▼M3

3. Medlemsstater, der benytter den mulighed, der er fastsat i stk. 1, femte afsnit, forelægger senest den 1. december 2009 følgende oplysninger for Kommissionen:

a) fordelingen pr. region af de beløb, der er afsat til den eller de pågældende foranstaltninger for årene 2010-2012 i henhold til objektive kriterier

b) de statistiske oplysninger og andre underbyggende oplysninger, der anvendes til at fastsætte de beløb, der er omhandlet i litra a). Medlemsstaterne besvarer inden for en måned enhver anmodning fra Kommissionen om yderligere præciseringer af de forelagte oplysninger. Kommissionen anvender de beløb, der er omhandlet i dette stykkes første afsnit, litra a), som grundlag for i henhold til denne artikels stk. 2 at fastsætte de pågældende medlemsstaters loft for hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 52 og 53.

▼B

Artikel 52

Betalinger for fåre- og gedekød

Medlemsstaterne kan tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 40 i denne forordning, der svarer til de betalinger for fåre- og gedekød, som er nævnt i bilag VI til forordning (EF) nr. 1782/2003. I så fald yder de hvert år supplerende betaling til landbrugerne.

Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der opdrætter får og geder, på de betingelser, der er fastsat i afsnit IV, kapitel 1, afdeling 10, i denne forordning inden for det loft, som fastsættes i henhold til denne forordnings artikel 51, stk. 2.

Artikel 53

Betalinger for oksekød

1. Medlemsstater, der har anvendt artikel 68, stk. 2, litra a), nr. i), i forordning (EF) nr. 1782/2003, og nye medlemsstater, der har anvendt den generelle arealbetalingsordning, kan helt eller delvis tilbageholde den del af de nationale lofter, jf. artikel 40 i nærværende forordning, der svarer til den ammekopræmie, som er nævnt i bilag VI til forordning (EF) nr. 1782/2003. I så fald yder de hvert år supplerende betaling til landbrugerne.

Den supplerende betaling ydes for at opretholde ammekohold på de betingelser, der er fastsat i afsnit IV, kapitel 1, afdeling 11, og inden for det loft, som fastsættes i henhold til artikel 51, stk. 2.

2. I 2010 og 2011 kan de medlemsstater, der har anvendt artikel 68, stk. 1, artikel 68, stk. 2, litra a), nr. ii), eller artikel 68, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1782/2003