1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.1408/71
af14.juni1971
omanvendelseafdesocialesikringsordningerpåarbejdstagere,selvstændigeerhvervsdrivendeog
deresfamiliemedlemmer,derflytterindenforFællesskabet (8) (9) (10) (11)
(EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2)
(Konsolideretudgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))
Ændretved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 1290/97 af 27. juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2 Rådets forordning (EF) nr. 1223/98 af 4. juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3 Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4 Rådets forordning (EF) nr. 307/1999 af 8. februar 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5 Rådets forordning (EF) nr. 1399/1999 af 29. april 1999 L 164 1 30.6.1999
►M6 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1386/2001 af 5. juni
2001 L 187 1 10.7.2001
(*) Jf. tillæg.
▼B
RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.1408/71
af14.juni1971
om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
flytterindenforFællesskabet (8) (9) (10) (11)
(Konsolideretudgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab, særlig artikel 51 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
og
ud fra følgende betragtninger:Reglerne om koordinering af de enkelte medlemsstaters lovgivning om
social sikring indgår som led i den frie bevægelighed for personer og
skal således bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandard ogbeskæftigelsesvilkår;
den frie bevægelighed for personer, som er etaf Fællesskabet s grundlag,
er ikke kun begrænset til arbejdstagere inden for rammerne af
arbejdskraftens frie bevægelighed, men vedrører ligeledes arbejdstagere
og selvstændige erhvervsdrivende inden for rammerne af etablerings-retten og den frie udveksling af tjenesteydelser;
som følge af de betydelige forskelle, der består mellem de enkelte
medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes af
lovgivningen i disse stater, må det foretrækkes at lægge det princip tilgrund, atforordningen finder anvendelse på personer, der er forsikretunder de sociale sikringsordninger for arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende eller i kraftaf udøvelsen af en lønneteller selvst ændig
virksomhed;
det er nødvendigt at respektere de karakteristiske træk ved de nationale
lovgivninger om social sikring og kun udarbejde en koordineringsord-ning;
koordineringsreglerne skal sikre, atder inden for Fællesskabetgives
samtlige statsborgere i medlemsstaterne, samt deres ydelsesberettigedepårørende, ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning;
koordinationsreglerne skal gøre det muligt for arbejdstagere og
selvstændige erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet, samt
deres ydelsesberettigede pårørende, at bevare de rettigheder og fordele,de har erhvervet, eller som er under optjening;
disse mål skal især nås ved sammenlægning af alle perioder, der efter de
enkelte medlemsstaters lovgivning danner grundlag for erhvervelse og
bevarelse af rett il ydelser og for ydelsernes beregning, samtvedudredelse af ydelser til de forskellige kategorier af personer, deromfattes af forordningen, uanset hvor de pågældende er bosat inden forFællesskabet;
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som flytter inden for
Fællesskabet, bør være omfattet af den sociale sikringsordning i enenkelt medlemsstat således, at samtidig anvendelse af flere nationalelovgivninger og de vanskeligheder, som kan opstå som følge heraf,undgås;1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 2
(*) Jf. tillæg.
▼B
de tilfælde, hvor en person som en undtagelse fra den almindelige regel
samtidig er omfattet af lovgivningen i to medlemsstater, bør i videstmuligtomfang begrænses i ant al og rækkevidde;
for i videstmuligtomfang atsikre ligebehandling af alle arbejdst agere
og selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget på en medlems-
stats område, er det hensigtsmæssigt som hovedregel at fastsætte, at denlovgivning, der skal finde anvendelse, er lovgivningen i den medlems-stat, på hvis område den pågældende udøver sin lønnede beskæftigelseeller selvstændige virksomhed;
der bør fastsættes undtagelser fra denne hovedregel i særlige tilfælde,
som kræver etandetanvendelseskrit erium;
visse ydelser, der er fastsat i national lovgivning, hører samtidigt ind
under den sociale sikring og socialforsorgen som følge af ydelsernesanvendelsesområde, målsætning og de nærmere betingelser, der er
knyttet til disse ydelser; et koordineringssystem, som tager hensyn til de
pågældende ydelsers særlige karakter, bør derfor indføjes i forordningenfor at beskytte vandrende arbejdstageres interesse i overensstemmelsemed traktatens bestemmelser;
for personer, der er omfattet af forordningens anvendelsesområde, bør
sådanne ydelser udelukkende tilkendes i henhold til lovgivningen i detland, hvor pågældende person eller hans familiemedlemmer er bosat, om
fornødentved sammenlægning af bopælsperioder, der er t ilbagelagti
andre medlemsstater, og uden forskelsbehandling på grundlag afnationalitet;
det er nødvendigt at fastsætte særlige regler, navnlig med hensyn til
sygdom og arbejdsløshed, for grænsearbejdere og sæsonarbejdere pågrund af deres særlige situation;
i forbindelse med ydelser ved sygdom og moderskab er detvigt igtat
opstille regler til beskyttelse af personer, som opholder sig i en andenmedlemsstat end den kompetente stat;
den særlige situation for pensions- eller renteansøgere, pensions- eller
rentemodtagere samt deres familiemedlemmer gør det nødvendigt at
fastsætte bestemmelser om sygeforsikring, der er tilpasset denne
situation;
med hensyn til ydelser ved invaliditet er det nødvendigt at udarbejde en
koordineringsordning, som tager hensyn til særegenhederne ved denationale lovgivninger; det er derfor nødvendigt at skelne mellem på denene side de lovgivninger, hvorefter størrelsen af ydelserne ved invaliditetikke afhænger af forsikringsperiodernes længde, og på den anden side de
lovgivninger, hvorefter ydelsernes størrelse afhænger heraf;
forskellene mellem medlemsstaternes ordninger gør det påkrævet at
fastsætte koordineringsregler, som finder anvendelse i tilfælde af en
invaliditets forværring;
det er nødvendigt at udarbejde en ordning for fastsættelse af ydelser ved
alderdom og dødsfald, når arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været omfattet af lovgivningen i en eller fleremedlemsstater;
det er nødvendigt at fastsætte et pensionsbeløb, som beregnes efter
metoden med sammenlægning af perioder og prorataberegning, og somer sikret ved fællesskabsretten, når anvendelsen af den nationale
lovgivning, herunder bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald af ydelser, viser sig at være mindre gunstigend den nævnte metode;
for at beskytte de vandrende arbejdstagere og deres efterladte mod en alt
for streng anvendelse af de nationale bestemmelser om nedsættelse,midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser er det nødvendigt atindsætte bestemmelser, som strengt afgrænser anvendelsen af dissebestemmelser;
i forbindelse med ydelser i anledning af arbejdsulykker eller erhvervs-
sygdomme er det, for at sikre en beskyttelse, nødvendigt at opstille1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 3
▼B
regler i de tilfælde, hvor en person er bosat eller opholder sig i en anden
medlemsstat end den kompetente stat;
der bør fastsættes særlige bestemmelser for begravelseshjælp;for at skabe bedre betingelser for arbejdskraftens bevægelighed er det
nødvendigt at tilvejebringe en større koordinering af samtlige medlems-
staters ordninger vedrørende arbejdsløshedsforsikring ogarbejdsløshedsunderstøttelse;
for at gøre de lettere at søge beskæftigelse i de enkelte medlemsstater
bør der især for et begrænset tidsrum ydes arbejdsløse understøttelseefter den medlemsstats lovgivning, som de pågældende senest har væretomfattet af;
ved afgørelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på
familieydelser, sikrer beskæftigelseskriteriet ligebehandling af samtlige
arbejdstagere, der er omfattet af én og samme lovgivning;
for at undgå uberettigede dobbeltydelser bør der fastsættes prioritets-
regler i de tilfælde, hvor der samtidigt består ret til familieydelser ihenhold til lovgivningen i den kompetente stat og i henhold tillovgivningen i detland, hvor familiemedlemmerne er bosat ;
på grund af den særlige og forskelligartede karakter af medlemsstaternes
lovgivning er det nødvendigt at fastsætte særlige regler til koordinering
af de nationale ordninger for ydelser til børn, der forsørges af pensions-eller rentemodtagere, samt til fader- og/eller moderløse børn;
det er nødvendigt at nedsætte en administrativ kommission bestående af
en regeringsrepræsentant for hver medlemsstat, som blandt andet har tilopgave at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolknings-spørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i denne
forordning og at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne;
inden for rammerne af etrådgivende udvalg er dethensigt smæssigtat
inddrage arbejdstager- og arbejdsgiverrepræsentanter i behandlingen afproblemer, som allerede er blevet drøftet i Den AdministrativeKommission;
det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser, som svarer til de
karakteristiske træk ved de nationale lovgivninger, for at gøre det
nemmere atanvende koordineringsreglerne —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGEBESTEMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denne forordning:
a) betyder udtrykkene »arbejdstager« og »selvstændig erhvervsdri-
vende« henholdsvis enhver person:
i) der er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en
frivillig fortsat forsikring mod en eller flere risici, der svarer til
de sikringsgrene, som indgår i en social sikringsordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, eller til ensærlig ordning for tjenestemænd
ii) der, inden for rammerne af en social sikringsordning for
samtlige indbyggere eller for hele den erhvervsmæssigtbeskæftigede del af befolkningen, er tvungent forsikret mod
en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, på hvilke
denne forordning finder anvendelse:
— når det efter vedkommende sikringsordnings administra-
tions- eller finansieringsmetode er muligt at identificere den1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
pågældende som arbejdstager eller selvstændig erhvervs-
drivende, eller
— i mangel af sådanne kriterier, når den pågældende er
forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivilligfortsat forsikring mod en af de i bilag I opregnede risici
inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller
selvstændige erhvervsdrivende eller af en ordning omhandletunder nr. iii), eller, såfremten sådan ordning ikke findes ivedkommende medlemsstat, når den pågældende svarer tildefinitionen i bilag I
iii) der, inden for rammerne af en ensartet social sikringsordning
oprettet for hele landbrugsbefolkningen efter de i bilag Ifastsatte kriterier, er forsikret i henhold til de sikringsgrene, på
hvilke denne forordning finder anvendelse
iv) der, inden for rammerne af en social sikringsordning oprettet for
arbejdstagere, for selvstændige erhvervsdrivende, for samtlige
indbyggere eller for visse kategorier af indbyggere i enmedlemsstat, er frivilligt forsikret mod en eller flere risicisvarende til de sikringsgrene, på hvilke denne forordning finderanvendelse:
— når den pågældende udøver lønnetvirksomhed eller selv-
stændig virksomhed, eller
— når den pågældende tidligere har været tvungent forsikret
mod samme risiko inden for rammerne af en ordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende i densamme medlemsstat
b) betyder udtrykket »grænsearbejder« enhver arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende, som udøver sin erhvervsmæssigevirksomhed på en medlemsstats område, men er bosat på en andenmedlemsstats område, hvortil han som hovedregel vender tilbagehver dag eller mindsten gang om ugen; en grænsearbejder, som af
det foretagende, til hvilket han normalt er knyttet, udsendes til den
samme medlemsstats eller til en anden medlemsstats område, ellersom præsterer en tjenesteydelse på samme medlemsstats eller på enanden medlemsstats område, anses dog fortsat som grænsearbejder iett idsrum af højstfire måneder, selv om han i denne periode ikkehver dag eller mindst én gang om ugen kan vende tilbage til sit
bopælssted
c) betyder, udtrykket »sæsonarbejder« enhver arbejdstager, som rejser
til en anden medlemsstat end den, hvori han er bosat, for dér for envirksomhed eller en arbejdsgiver i nævnte stat at udføre et
sæsonarbejde, hvis varighed i intet tilfælde må overstige otte
måneder, og som opholder sig på denne stats område underudførelsen af dette arbejde; ved sæsonarbejde forstås et af årstidernebetinget arbejde, der automatisk gentager sig hvert år
ca) betyder udtrykket »studerende« enhver anden person end en
arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende eller et sådantfamiliemedlem eller efterladt i henhold til denne forordning, somstuderer eller følger en faglig uddannelse, der fører frem til etuddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstats
myndigheder, og er forsikretinden for rammerne af en almindelig
social sikringsordning eller en særlig social sikringsordning forstuderende.
d) har udtrykket »flygtning« den betydning, der tillagt det i artikel 1 i
konventionen om flygtninges retsstilling, som er undertegnet i
Genève den 28. juli 1951
e) har udtrykket »statsløs« den betydning, der er tillagt det i artikel 1 i
konventionen om statsløse personers retsstilling, som er undertegnet
i New York den 28. september 1954
f) i) betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der betegnes
eller anerkendes som familiemedlem eller betegnes som hørendetil husstanden i den lovgivning, hvorefter ydelserne udredes,eller, i de i artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel 31 omhandlede1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
tilfælde, i lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den
pågældende er bosat; dersom disse lovgivninger kun anser enperson, der bor hos ►
M4arbejdstageren, den selvstændige
erhvervsdrivende eller den studerende, ◄som hørende til
familien eller husstanden, anses denne betingelse dog for opfyldt,når den sikrede i overvejende grad bidrager til den pågældendesforsørgelse; ►
M1hvis en medlemsstats lovgivning ikke gør det
muligtatskelne mellem familiemedlemmer og de øvrige
personer, på hvilke lovgivningen finder anvendelse, har
udtrykket »familiemedlem« den betydning, der er anført i bilagI.◄
ii) hvis imidlertid drejer sig om ydelser til handicappede, der i
henhold til en medlemsstats lovgivning tilkendes samtligeindbyggere i denne stat, som opfylder de foreskrevne betingelser,betyder udtrykket »familiemedlem« i det mindste ►
M4en
arbejdstagers, en selvstændig erhvervsdrivendes eller enstuderendes ◄ægtefælle, mindreårige børn samt myndige
børn, som forsørges af denne
g) betyder udtrykket »efterladt« enhver person, der i den lovgivning,
hvorefter ydelserne tilkendes, betegnes eller anerkendes somefterladt; dersom denne lovgivning kun anser en person, som hørtetil den afdødes husstand, som efterladt, anses denne betingelse dog
for opfyldt, når den afdøde i overvejende grad bidrog til den
pågældendes forsørgelse
h) betyder udtrykket »bopæl« sædvanligt opholdssted
i) betyder udtrykket »ophold« midlertidigt ophold
j) betyder udtrykket »lovgivning« i forhold til enhver medlemsstat
bestående og fremtidige love, administrative forskrifter, vedtægts-mæssige bestemmelser og alle andre gennemførelsesreglervedrørende de i artikel 4, stk. 1 og 2, nævnte sociale sikringsgreneeller sikringsordninger, eller de i artikel 4, stk. 2a, omhandledesærlige ikke-bidragspligtige ydelser
udtrykket omfatter ikke bestemmelser i bestående eller fremtidige
kollektive overenskomster, selv om der af en offentlig myndighed ertillagt sådanne overenskomstbestemmelser almindelig retsvirkningeller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsområde; for så vidtangår bestemmelser i kollektive overenskomster:
i) der tjener til opfyldelse af en forsikringspligt, som følger af de i
det foregående underafsnit omhandlede love og administrativeforskrifter, eller
ii) hvorved der oprettes en ordning, der administreres af samme
institution som den, der administrerer de ordninger, der eroprettet ved de i det foregående underafsnit omhandlede love ogadministrative forskrifter
kan den nævnte begrænsning dog til enhver tid ophæves ved en af
den pågældende medlemsstat afgivet erklæring, hvori angives deordninger af den omhandlede art, på hvilke denne forordning finder
anvendelse; meddelelse om en sådan erklæring skal afgives og
offentliggøres i overensstemmelse med artikel 97
bestemmelserne i det foregående underafsnit kan ikke medføre, at de
ordninger, der har været omfattet af forordning nr. 3, udelukkes franærværende forordnings anvendelsesområde
udtrykket »lovgivning« omfatter heller ikke bestemmelser med
regler for særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, somoprettes på initiativ af de pågældende, eller som kun finderanvendelse inden for etbest emtområde af den pågældendemedlemsstat, uanset om der af de offentlige myndigheder er tillagtsådanne bestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en
udvidelse af deres gyldighedsområde; de pågældende særordninger
er anførti bilag II
ja) betyder udtrykket »særlig ordning for tjenestemænd« enhver social
sikringsordning, der er forskellig fra den almindelige socialesikringsordning for arbejdstagere i de berørte medlemsstater, og1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 6
▼M3
▼M3
som alle eller visse kategorier af tjenestemænd eller dermed
ligestillede personer er direkte omfattet af
k) betyder udtrykket »overenskomst om social sikring« enhver bilateral
eller multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden måtte bliveindgået udelukkende mellem to eller flere medlemsstater, samtenhver multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden måtte
blive indgået mellem mindst to medlemsstater og en eller flere andre
stater, når en sådan overenskomst på den sociale sikrings områdepålægger parterne forpligtelser med hensyn til samtlige eller til eneller flere af de i artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede sikringsgreneeller sikringsordninger, samt aftaler af enhver art, der indgås i
henhold til de nævnte overenskomster
l) betyder udtrykket »den kompetente myndighed« i forhold til enhver
medlemsstat den eller de ministre eller anden tilsvarendemyndighed, hvorunder de sociale sikringsordninger på den pågæl-dende stats område i dets helhed eller på en del af dette område
henhører
m) betyder udtrykket »Den Administrative Kommission« den i artikel
80 omhandlede kommission
n) betyder udtrykket »institution« i forhold til enhver medlemsstat det
organ eller den myndighed, som detpåhviler atadminist rere helelovgivningen eller en del af den
o) betyder udtrykket »den kompetente institution«:
i) den institution, som den pågældende er tilsluttet på tidspunktet
for indgivelse af begæringen om ydelser, eller
ii) den institution, hvorfra den pågældende er berettiget eller ville
være berettiget til at modtage ydelser, såfremt han eller et ellerflere af hans familiemedlemmer var bosat i den medlemsstat, påhvis område denne institution befinder sig, eller
iii) den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i
den pågældende medlemsstat, eller
iv) såfremtdetdrejer sig om en ordning om arbejdsgiverens
forpligtelser vedrørende de i artikel 4, stk. 1, nævnte ydelser,enten arbejdsgiveren eller det forsikringsorgan, der træder i hans
sted, eller, såfremt et sådant ikke findes, det organ eller den
myndighed, der er udpeget af den kompetente myndighed i denpågældende medlemsstat
p) betyder udtrykket »bopælsstedets institution« og »opholdsstedets
institution« henholdsvis den institution, som har kompetence til at
udrede ydelser på det sted, hvor den pågældende er bosat, og den
institution, som har kompetence til at udrede ydelser på det sted,hvor den pågældende opholder sig, i henhold til den lovgivning, somgælder for den nævnte institution, eller, såfremt en sådan institutionikke findes, den af den kompetente myndighed i den pågældende
medlemsstat udpegede institution.
q) betyder udtrykket »den kompetente stat« den medlemsstat, på hvis
område den kompetente institution befinder sig
r) betyder udtrykket »forsikringsperioder« bidrags- eller beskæftigel-
sesperioder eller perioder med selvstændig virksomhed, der i denlovgivning, hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at væretilbagelagt, betegnes eller anerkendes som forsikringsperioder, samtalle dermed ligestillede perioder, for så vidt de efter dennelovgivning anses for ligestillet med forsikringsperioder;
►
M3perioder, der er tilbagelagt efter en særlig ordning for
tjenestemænd, anses også for forsikringsperioder ◄
s) betyder udtrykket »beskæftigelsesperioder« eller »perioder med
selvstændig virksomhed« perioder, der i den lovgivning, hvorefter
de er tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som sådanne, samt alle
dermed ligestillede perioder, for så vidt de efter denne lovgivninganses for ligestillet med beskæftigelsesperioder eller perioder medselvstændig virksomhed ►
M3; perioder, der er tilbagelagt efter en
særlig ordning for tjenestemænd, anses også forbeskæftigelsesperioder ◄1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 7
▼B
▼B
sa) betyder udtrykket »bopælsperioder« perioder, der i den lovgivning,
hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at være tilbagelagt,betegnes eller anerkendes som sådanne
t) betyder udtrykkene »ydelser«, »pensioner« og »renter« samtlige
ydelser, pensioner og renter, herunder samtlige dele af dem, derafholdes af offentlige midler, og samtlige forhøjelser i form afreguleringstillæg eller andre tillæg, med forbehold af bestemmel-serne i afsnitIII, samtde ydelser i form af kapit albeløb, der kantræde i stedet for pensioner eller renter, samt udbetalinger, der
foretages som refusion af bidrag
u) i) betyder udtrykket »familieydelser« alle natural- eller kontant-
ydelser, der tager sigte på udligning af forsørgerbyrder inden forrammerne af en lovgivning som omhandlet i artikel 4, stk. 1,litra h), dog med undtagelse af de i bilag II nævnte særligeydelser i anledning af fødsel eller adoption
ii) betyder udtrykket »børnetilskud« periodiske kontantydelser,
såfremtydelsen af disse udelukkende afhænger af ant alletaffamiliemedlemmer og eventuelt af disses alder
v) betyder udtrykket »ydelser ved dødsfald« enhver engangsydelse i
tilfælde af dødsfald med undtagelse af de i litra t) omhandledeydelser i form af kapitalbeløb.
Artikel 2
Personkreds
1. Denne forordning finder anvendelse på arbejdstagere, selvstændige
erhvervsdrivende og studerende, som er eller har været omfattet af
lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i en
af disse stater eller er statsløse eller flygtninge bosat på en medlemsstatsområde, samt på deres familiemedlemmer og efterladte.
2. Denne forordning finder anvendelse på efterladte efter arbejds-
tagere, selvstændige erhvervsdrivende og studerende, som har væretomfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, uanset dissepersoners nationalitet, såfremt deres efterladte er statsborgere i enmedlemsstat eller er statsløse eller flygtninge bosat på en medlemsstats
område.
Artikel 3
Ligebehandling
1. Personer, der er bosat på en medlemsstats område, og som omfattet
af denne forordning, har de samme pligter og rettigheder i henhold til en
medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egne statsborgere,medmindre andetfølger af særlige best emmelser i denne forordning.
2. Bestemmelserne i stk. 1 gælder også for retten til at vælge
medlemmer af de sociale sikringsinstitutioners organer eller til at deltagei udpegelsen af sådanne medlemmer, men berører ikke medlemssta-ternes lovbestemmelser om valgbarhed til og fremgangsmåden vedudpegelsen af medlemmer af de nævnte organer.
3. De overenskomster om social sikring, som forbliver i kraft medfør
af artikel 7, stk. 2, litra c), samt de overenskomster, der afsluttes imedfør af artikel 8, stk. 1, udstrækkes til at omfatte samtlige personer,der omfattes af denne forordning, medmindre andet er bestemt i bilag
III.
Artikel 4 (10)
Sagligtanvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på enhver lovgivning om
sociale sikringsgrene, der vedrører:
a) ydelser i anledning af sygdom og moderskab1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 8
▼M4
▼B
▼B
b) ydelser ved invaliditet, herunder ydelser, der tager sigte på at bevare
eller forbedre erhvervsevnen
c) ydelser ved alderdom
d) ydelser til efterladte
e) ydelser i anledning af arbejdsulykker og erhvervssygdomme
f) ydelser ved dødsfald
g) ydelser ved arbejdsløshedh) familieydelser.
2. Denne forordning finder anvendelse på alle almindelige og særlige
sociale sikringsordninger med eller uden bidragspligtsamtpå ordninger,
der pålægger arbejdsgiveren eller rederen forpligtelser med hensyn til dei stk. 1 omhandlede ydelser.
2a. Denne forordning finder ligeledes anvendelse på særlige ikke-
bidragspligtige ydelser, der er fastsat i en anden lovgivning eller ordning
end dem, der er omhandlet i stk. 1 eller udelukket i henhold til stk. 4, når
disse ydelser har til formål
a) enten at dække de risici, der svarer til de i stk. 1, litra a)–h),
omhandlede sikringsgrene, i stedet for eller som tillæg til andre
ydelser
b) eller udelukkende at sikre særlig beskyttelse af handicappede.
2b. Denne forordning finder ikke anvendelse på bestemmelserne i en
medlemsstats lovgivning om de særlige ikke-bidragspligtige ydelser,som er nævnti bilag II, nr. III, hvis anvendelsesområde er begrænsett ilen del af medlemsstatens geografiske område.
3. Bestemmelserne i afsnit III berører dog ikke medlemsstaterne
lovgivning om en reders forpligtelser.
4. Denne forordning finder hverken anvendelse på offentlig social og
sundhedsmæssig forsorg eller på ordninger til fordel for ofre for krig
eller dens følger ►
M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstaterneserklæringeromdenneforordningsanvendelsesområde
Medlemsstaterne skal i erklæringer, der meddeles og offentliggøres i
overensstemmelse med artikel 97, angive den lovgivning og deordninger, der omfattes af artikel 4, stk. 1, og 2, de i artikel 4, stk. 2a,omhandlede særlige ikke-bidragspligtige ydelser, de i artikel 50
omhandlede minimumsydelser samtde i art ikel 77 og 78 omhandlede
ydelser.
Artikel 6
Overenskomsteromsocialsikring,derafløsesafdenneforordning
Medmindre andet er bestemt i artikel 7 og 8 og artikel 46, stk. 4, træder
denne forordning, både hvad angår dens personkreds og sagligeanvendelsesområde, i stedet for følgende overenskomster om social
sikring:
a) overenskomster afsluttet alene mellem to eller flere medlemsstater
b) overenskomster afsluttet mellem mindst to medlemsstater og en eller
flere andre stater, for så vidt det drejer sig om tilfælde, hvis ordningikke kræver medvirken af nogen institution i en af de sidstnævntestater.
Artikel 7 (7)
Internationaleregler,somikkeberøresafdenneforordning
1. Denne forordning berører ikke forpligtelser i henhold til:
a) de af den Internationale Arbejderkonference vedtagne konventioner,
som efter ratifikation af en eller flere medlemsstater er trådt i kraftfor den eller de pågældende stater1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 9
▼B
b) de midlertidige europæiske overenskomster om social sikring af 11.
december 1953, der er afsluttet mellem Europarådets medlemsstater.
2. Uanset bestemmelserne i artikel 6 skal følgende fortsat være
gældende:
a) overenskomsterne af 27. juli 1950 og 30. november 1979 om social
sikring for flodskippere i rhinfahrt
b) den europæiske konvention af 9. juli 1956 om social sikring af
arbejdstagere beskæftiget ved international transport
c) de i bilag III anførte bestemmelser i overenskomster om social
sikring.
Artikel 8
Afslutningafoverenskomstermellemmedlemsstaterne
1. To eller flere medlemsstater kan, såfremt der måtte være behov
herfor, afslutte overenskomster med hinanden på grundlag af denne
forordnings principper og grundtanker.
2. Enhver medlemsstat skal i overensstemmelse med artikel 97, stk.
1, afgive meddelelse om enhver overenskomst, som den i henhold til stk.1 afslutter med en anden medlemsstat.
Artikel 9
Adgangtilfrivilligforsikringogfrivilligfortsatforsikring
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, der gør adgang til
frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring betinget af bopæl på
den pågældende stats område, finder ikke anvendelse på personer, der er
bosat på en anden medlemsstats område, såfremt de pågældende på eteller andet tidspunkt under deres arbejdsliv har været omfattet af denførstnævnte stats lovgivning som arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende.
2. Såfremt adgangen til frivillig forsikring eller frivillig fortsat
forsikring efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der er
tilbagelagt forsikringsperioder, skal forsikrings- eller bopælsperioder,der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, ifornødentomfang medregnes, som om detdrejede sig om forsikrings-perioder, der var tilbagelagt efter den førstnævnte stats lovgivning.
Artikel 9a (7)
Forlængelseafreferenceperioden
Er retten til ydelser efter en medlemsstats lovgivning betinget af, at der i
løbetaf en nærmere fast satperiode forud for forsikringsbegivenhedensindtræden (referenceperioden) er tilbagelagt en minimumsforsikrings-periode, og er det bestemt, at perioder, i løbet af hvilke der er udredetydelser efter denne medlemsstats lovgivning, eller perioder medbørnepasning på denne medlemsstats område, forlænger denne referen-
ceperiode, forlænger perioder, i løbetaf hvilke der er udredetinvalide-
eller alderspension eller ydelser ved sygdom, arbejdsløshed ellerarbejdsulykke (bortset fra rente) i henhold til en anden medlemsstatslovgivning, samt perioder med børnepasning på en anden medlemsstatsområde ligeledes den nævnte referenceperiode.
Artikel 10
Ophævelseafbopælsbestemmelser-Dentvungneforsikringsindvirkningpå
refusionafbidrag
1. Kontantydelser ved invaliditet eller alderdom eller til efterladte,
erstatning i anledning af arbejdsulykker eller erhvervssygdomme samtydelser ved dødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter lovgivningen i en
eller flere medlemsstater, kan, medmindre andet er bestemt i denne
forordning, ikke nedsættes, ændres, stilles i bero, inddrages ellerbeslaglægges som følge af, at den berettigede er bosat i en andenmedlemsstat end den, hvori den institution, som det påhviler at udredeydelsen, er beliggende.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 10
▼B
Første afsnit gælder ligeledes for ydelser i form af kapitalbeløb, der i
tilfælde af indgåelse af nyt ægteskab ydes en efterlevende ægtefælle, dervar berettiget til pension eller rente som efterladt.
2. Såfremt refusion af bidrag efter en medlemsstats lovgivning er
betinget af, at den pågældende ikke længere er omfattet af en tvungenforsikring, anses denne betingelse ikke for opfyldt, så længe denpågældende ►
M4 ◄er omfattet af en tvungen forsikring
i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
Artikel 10a (10)
Særligeikke-bidragspligtigeydelser
1. Uanset artikel 10 og afsnit III modtager de personer, som er
omfattet af denne forordning, udelukkende de i artikel 4, stk. 2a,
omhandlede særlige ikke-bidragspligtige kontantydelser i den medlems-stat, på hvis område de er bosat, og i henhold til dennes lovgivning,såfremtdisse ydelser er anførti bilag IIa. Ydelserne udredes afinstitutionen på bopælsstedet og på dennes bekostning.
2. Institutionen i en medlemsstat, hvis lovgivning gør retten til de i
stk. 1 omhandlede ydelser betinget af beskæftigelsesperioder, perioder
med selvstændig beskæftigelse eller bopælsperioder, tager i fornødent
omfang beskæftigelsesperioder, perioder med selvstændig beskæftigelseeller bopælsperioder, der er tilbragt i enhver anden medlemsstat, ibetragtning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbragt påførstnævnte medlemsstats område.
3. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til en i stk. 1
omhandlet ydelse, som tilkendes i form af en tillægsydelse, betinget af,
at der oppebæres en af de i artikel 4, stk. 1, litra a) til h), omhandledeydelser, og der ikke gøres krav på nogen ydelse af denne arteft er denpågældende lovgivning, betragtes enhver tilsvarende ydelse, dertilkendes efter lovgivningen i en anden medlemsstat, som en ydelse,der tilkendes efter lovgivningen i førstnævnte medlemsstat, med henblik
på tilkendelse af tillægsydelsen.
4. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til de i stk. 1
omhandlede ydelser til invalider eller handicappede betinget af, atinvaliditeten eller handicappet første gang blev konstateret på dennemedlemsstats område, anses denne betingelse for opfyldt, når invalidi-teten eller handicappet første gang blev konstateret på en anden
medlemsstats område.
Artikel 11
Reguleringafydelser
De i en medlemsstats lovgivning fastsatte bestemmelser om regulering
af ydelser finder anvendelse på ydelser, der under iagttagelse afbestemmelserne i denne forordning udredes efter den nævnte lovgivning.
Artikel 12 (9) (11)
Forbudmoddobbeltydelser
1. Der kan ikke med hjemmel i denne forordning tillægges eller
bevares rett il flere ydelser af samme artpå grundlag af samme
forsikringsperiode tilbagelagt efter en tvungen forsikring. Denne
bestemmelse finder dog ikke anvendelse på ydelser ved invaliditet,alderdom, dødsfald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsættes afinstitutionerne i to eller flere medlemsstater i overensstemmelse medreglerne i artikel 41, artikel 43, stk. 2 og 3, artikel 46, 50 og 51 eller
artikel 60, stk. 1, litra b).
2. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en
ydelse skal nedsættes, stilles i bero, eller bortfalde, når modtagerensamtidig får udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtægter afenhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andrebestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejersig om ydelser, som den pågældende har opnåeti henhold t il en anden1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 11
▼B
medlemsstats lovgivning, eller om indtægter, han har modtaget på en
anden medlemsstats område.
3. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at
ydelser ved invaliditet eller førtidsydelser ved alderdom skal nedsættes,stilles i bero eller bortfalde i tilfælde af, at modtageren er erhvervs-mæssigt beskæftiget, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, hvisden pågældende er erhvervsmæssigtbeskæft igetpå en anden medlems-
stats område.
4. Den invalidepension, der efter nederlandsk lovgivning skal ydes i
tilfælde, hvor den nederlandske institution ifølge artikel 57, stk. 5, ellerartikel 60, stk. 2, litra b), er forpligtet til også at deltage i udgifterne ved
erstatning for erhvervssygdom tilkendt efter en anden medlemsstats
lovgivning, nedsættes med det beløb, der tilkommer den institution i denanden medlemsstat, som det påhviler at udbetale erstatning i anledningaf erhvervssygdom.
AFSNIT II
BESTEMMELSE AF, HVILKEN LOVGIVNING DER SKAL
ANVENDES
Artikel 13 (9)
Almindeligeregler
1. Med forbehold af artikel 14c og 14f er der personer, der er omfattet
af denne forordning, alene undergivet lovgivningen i én medlemsstat.
Spørgsmåletom, hvilken lovgivning der skal anvendes, afgøres eft er
bestemmelserne i dette afsnit.
2. Med forbehold af artikel 14 til 17:
a) er en person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat på
en anden medlemsstats område, eller den virksomhed eller arbejds-giver, der beskæftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopæl på enanden medlemsstats område
b) er en person, der har selvstændig beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat påen anden medlemsstats område
c) er en person, der har sin erhvervsmæssige beskæftigelse om bord på
et skib, som fører en medlemsstats flag, omfattet af denne statslovgivning
d) er tjenestemænd og dermed ligestillede personer omfattet af
lovgivningen i den medlemsstat, i hvis administration de er
beskæftiget
e) er en person, der er indkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste eller
civilt arbejde i en medlemsstat, omfattet af denne stats lovgivning.Såfremt retten til ydelser efter denne lovgivning er betinget af, at derer tilbagelagt forsikringsperioder før indkaldelsen eller genindkal-delsen til militærtjeneste eller civilt arbejde eller efter hjemsendelsenfra en sådan tjeneste eller et sådant arbejde, skal forsikringsperioder,
der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i
fornødentomfang medregnes, som om detdrejede sig om forsik-ringsperioder, der var tilbagelagt efter den førstnævnte statslovgivning. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, derer indkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste eller civilt arbejde,anses fortsat som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende
f) er en person, som ophører med at være omfattet af en medlemsstats
lovgivning, uden at han bliver omfattet af en anden medlemsstats
lovgivning i overensstemmelse med en af reglerne i ovenstående litraeller med en af de i artikel 14 til 17 omhandlede undtagelser ellersærlige regler, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde han er bosat, i overensstemmelse med bestemmelserne idenne lovgivning alene.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 12
▼M3
▼B
▼B
Artikel 14
Særligeregler,derfinderanvendelsepåpersoner,bortsetfrasøfolk,somhar
lønnetbeskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1) a) en person, der på en medlemsstats område har lønnet beskæfti-
gelse for en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som afdenne virksomhed udsendes til en anden medlemsstats område fordér atudføre etarbejde for denne virksomheds regning, er fort satomfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat, forudsatat varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstige ét år, og
athan ikke udsendes for atafløse en anden person, hvis
udstationeringsperiode er udløbet
b) såfremtvarigheden af detarbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige ét år, er de pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat,indtil arbejdet er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed
i den medlemsstat, til hvis område den pågældende er udsendt,
eller detaf denne myndighed udpegede organ har meddeltsamtykke hertil; begæring om sådant samtykke skal indgivesinden udløbet af den første etårs-periode. Samtykke kan ikkemeddeles for længere tid end ét år.
2) For en person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, afgøres spørgsmålet om, hvilken lovgivning
han er omfattet af, efter følgende regler:
a) en person, der hører til det kørende, sejlende eller flyvende
personel i en virksomhed, som for andres eller for egen regningforetager international befordring af passagerer eller gods ad
jernbane, landevej, luftvejen eller i indenrigs skibsfart, og som har
sit hjemsted på en medlemsstats område, er omfattet afsidstnævnte stats lovgivning med følgende begrænsninger:
i) en person, der er beskæftiget af en filial eller af en fast
repræsentation, som den pågældende virksomhed har i enanden medlemsstat end den, hvor virksomheden har sithjemsted, er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på
hvis område den nævnte filial eller faste repræsentation er
beliggende
ii) en person, der overvejende er beskæftiget i den medlemsstat,
hvor han er bosat, er omfattet af denne stats lovgivning, selvom den virksomhed, hvori han er beskæftiget, hverken har sit
hjemsted, en filial eller en fast repræsentation på dette område
b) andre personer end de under litra a) omhandlede er omfattet:
i) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den
pågældende er bosat, såfremt han udfører en del af sit arbejde
på dette område, eller såfremt han er beskæftiget i flerevirksomheder eller hos flere arbejdsgivere, der har dereshjemsted eller bopæl på forskellige medlemsstaters område
ii) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den
virksomhed eller arbejdsgiver, som beskæftiger den pågæl-
dende, har sithjemst ed eller sin bopæl, såfremthan ikke er
bosat i en af de medlemsstater, hvor han udfører sit arbejde.
3) En person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område i
en virksomhed, som har sit hjemsted på en anden medlemsstatsområde, er, såfremt de to medlemsstaters fælles grænse går igennemvirksomheden, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende virksomhed har sithjemst ed.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 13
▼B
Artikel 14a
Særligeregler,derfinderanvendelsepåpersoner,bortsetfrasøfolk,somhar
selvstændigbeskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra b), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1) a) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på en
medlemsstats område, og som udfører et arbejde på en andenmedlemsstats område, er fortsat omfattet af lovgivningen i
førstnævnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde
ikke påregnes atoverst ige étår.
b) Såfremtvarigheden af detarbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige et år, er den pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i førstnævnte stat, indtil arbejdet
er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed i den
medlemsstat, til hvis område den pågældende er rejst for atudføre nævnte arbejde, eller det af denne myndighed udpegedeorgan har givet sit samtykke hertil; begæring om et sådantsamtykke skal indgives inden udløbet af den første étårsperiode;samtykke kan ikke meddeles for længere tid end ét år.
2) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen i den medlems-stat, på hvis område han er bosat, hvis han udøver en del af sinvirksomhed på denne medlemsstats område, eller, såfremt han ikkeudøver virksomhed på den medlemsstats område, hvor han er bosat,af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han har sin
hovedbeskæftigelse. Kriterierne for nærmere bestemmelse af hoved-
beskæftigelsen fastsættes i den i artikel 98 omhandlede forordning.
3) En person, der har selvstændig beskæftigelse i en virksomhed, som
har sit hjemsted på en medlemsstats område, er, såfremt tomedlemsstaters fælles grænse går igennem virksomheden, omfattetaf lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den pågældende
virksomhed har sithjemst ed.
4) Såfremt den lovgivning, en person skulle være omfattet af i henhold
til stk. 2 og 3, ikke giver den pågældende mulighed for endog somfrivilligtforsikretatblive opt ageti en alderdomsforsikringsordning,er den pågældende omfattet af den anden medlemsstats lovgivning,som ville være gældende for ham, hvis ikke disse bestemmelser
fandtes, eller, såfremt lovgivningen i to eller flere medlemsstater
således ville være gældende, af den lovgivning, der bestemmes vedfælles aftale mellem disse medlemsstater eller deres kompetentemyndigheder.
Artikel 14b
Særligereglerforsøfolk
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra c), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1) En person, som på en medlemsstats område eller om bord på et skib,
der fører en medlemsstats flag, har lønnet beskæftigelse for envirksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som af nævnte
virksomhed udsendes for atudføre etarbejde for dennes regning om
bord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de i artikel 14,nr. 1, fastsatte betingelser.
2) En person, som normalt har selvstændig beskæftigelse enten på en
medlemsstats område eller om bord på et skib, der fører en
medlemsstats flag, og som for egen regning udfører et arbejde om
bord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de iartikel 14a, nr. 1, fastsatte betingelser.
3) En person, som ikke sædvanligvis har sin erhvervsmæssige
beskæftigelse til søs, men udfører et arbejde i en medlemsstatsterritorialfarvand eller havn om bord på et skib, der fører en anden1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 14
▼B
medlemsstats flag, og som befinder sig i dette territorialfarvand eller
denne havn, uden at tilhøre skibets besætning, er omfattet aflovgivningen i førstnævnte medlemsstat.
4) En person, som har lønnetbeskæft igelse om bord på etskib, der fører
en medlemsstats flag, og som for denne beskæftigelse aflønnes af en
virksomhed eller en person, der har sithjemst ed eller bopæl på enanden medlemsstats område, er omfattet af lovgivningen i sidst-nævnte stat, såfremt han er bosat på dens område; den virksomhedeller den person, der udbetaler lønnen, anses som arbejdsgiver vedanvendelsen af nævnte lovgivning.
Artikel 14c (5)
Særligeregler,derfinderanvendelsepåpersoner,somsamtidigharlønnet
beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse på forskellige medlemsstaters
område
En person, der samtidigt har lønnet beskæftigelse og selvstændig
beskæftigelse på forskellige medlemsstaters område, er:
a) med forbehold af litra b) omfattet af lovgivningen i den medlemsstat,
på hvis område vedkommende har lønnetbeskæft igelse, eller hvisvedkommende har sådan beskæftigelse på to eller flere medlems-staters område, af den lovgivning, som fastsættes i henhold til artikel14, nr. 2 eller 3.
b) i de i bilag VII omhandlede tilfælde omfattet af:
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har lønnet beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes ioverensstemmelse med artikel 14, nr. 2 eller 3, hvis vedkom-
mende har en sådan beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters
område, og af
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har selvstændig beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes ioverensstemmelse med artikel 14a, nr. 2, 3 eller 4, hvis
vedkommende har sådan beskæftigelse på to eller flere medlems-
staters område.
Artikel 14d (5)
Diversebestemmelser
1. Den person, der omhandles i artikel 14, nr. 2 og 3, artikel 14a, nr.
2, 3 og 4, artikel 14c, litra a), og artikel 14e, behandles for så vidt angåranvendelse af den lovgivning, der fastlægges i overensstemmelse meddisse bestemmelser, som om vedkommende havde hele sin erhvervs-
mæssige beskæftigelse på den pågældende medlemsstats område.
2. Den i forordningens artikel 14c, litra b), omhandlede person anses
med henblik på fastsættelse af satsen for bidrag fra selvstændigeerhvervsdrivende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende har selvstændig beskæftigelse, som omvedkommende havde sin lønnede beskæftigelse på samme medlems-
stats område.
3. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, hvorefter en
pensionist eller rentemodtager, der er erhvervsmæssigt beskæftiget,ikke i kraft af denne beskæftigelse er omfattet af den tvungne forsikring,
finder ligeledes anvendelse på en pensionist eller rentemodtager, hvis ret
til pension eller rente er erhvervet efter en anden medlemsstatslovgivning, medmindre den pågældende udtrykkeligt indgiver anmod-ning om at blive omfattet af den tvungne forsikring til den institution,der er udpeget af den kompetente myndighed i førstnævnte medlemsstat,og som er anført i bilag 10 til den i artikel 98 omhandlede forordning.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 15
▼M3
▼B
▼M3
Artikel 14e
Særlige regler for personer, der er forsikret under en særlig ordning for
tjenestemænd, og som samtidig er arbejdstagere og/eller selvstændige
erhvervsdrivendepåenellerflereandremedlemsstatersområde
En person, som er ansat som tjenestemand eller dermed ligestillet og
forsikret under en særlig ordning for tjenestemænd i en medlemsstat ogsamtidig er arbejdstager og/eller selvstændig erhvervsdrivende på eneller flere andre medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen iden medlemsstat, hvor vedkommende er forsikret under en særlig
ordning for tjenestemænd.
Artikel 14f
Særlige regler for tjenestemænd som samtidig er ansat i mere end en
medlemsstat,ogsomerforsikretienafdissestaterunderensærligordning
En person, som samtidig er ansat i to eller flere medlemsstater som
tjenestemand eller dermed ligestillet og forsikret i mindst en af dissemedlemsstater under en særlig ordning for tjenestemænd, er omfattet aflovgivningen i hver af disse medlemsstater.
Artikel 15
Regleromfrivilligforsikringellerfrivilligfortsatforsikring
1. Artikel 13 til 14d finder ikke anvendelse på frivillig eller frivillig
fortsat forsikring, medmindre der i en medlemsstat inden for en af de iartikel 4 omhandlede områder kun findes en frivillig forsikringsordning.
2. Hvor anvendelsen af to eller flere medlemsstaters lovgivning
medfører samtidigt medlemsskab
— af en tvungen forsikringsordning og af en eller flere ordninger for
frivillig eller frivillig fortsat forsikring, er den pågældende aleneomfattet af den tvungne forsikringsordning
— af to eller flere ordninger for frivillig eller frivillig fortsat forsikring,
kan den pågældende kun optages i den ordning for frivillig eller
frivillig fortsat forsikring, som han har valgt at være tilknyttet.
3. Såfremt det drejer sig om invaliditet, alderdom eller dødsfald
(pensioner), kan den pågældende dog optages i en medlemsstats ordningfor frivillig eller frivillig fortsat forsikring, selv om han er omfattet af enanden medlemsstats tvungne forsikring, for så vidt der i den førstnævntestat er udtrykkelig eller stiltiende hjemmel til en sådan dobbelt-
forsikring.
Artikel 16
Særlige regler for tjenstgørende personale ved diplomatiske missioner og
konsulatersamtforDeEuropæiskeFællesskabershjælpepersonale
1. Bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse på
medlemmer af det tjenstgørende personale ved diplomatiske missionereller konsulater samt på personer, der står i privat tjeneste hosembedsmænd, der er knyttet til sådanne missioner eller konsulater.
2. De i stk. 1 nævnte arbejdstagere, der er statsborgere i den
medlemsstat, som den pågældende mission eller det pågældende
konsulat repræsenterer, kan dog vælge at være omfattet af lovgivningen
i denne stat. Denne ret til at vælge kan udøves på ny ved udgangen afhvert kalenderår og har ikke tilbagevirkende kraft.
3. De Europæiske Fællesskabers hjælpepersonale kan vælge, om de
vil være omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de
er beskæftiget, af den medlemsstats lovgivning, hvoraf de senest har
været omfattet, eller af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de erstatsborgere, undtagen for så vidt angår bestemmelserne om børnetil-skud, hvis ydelse er reguleret i ansættelsesvilkårene for dette personale.Denne rett il atvælge, som kun kan udøves en gang, får virkning fratidspunktet for de pågældendes tiltrædelse af tjenesten.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 16
▼B
▼B
Artikel 17 (9)
Undtagelserfraartikel13til16
To eller flere medlemsstater, deres kompetente myndigheder eller de af
disse myndigheder udpegede organer kan efter aftale gøre undtagelser
fra artikel 13 til 16 til fordel for visse personer eller vissepersonkategorier .
Artikel 17a (9)
Særregler vedrørende personer, som modtager pensioner eller renter efter
lovgivningenienellerfleremedlemsstater
En person, som modtager pension eller rente efter en medlemsstats
lovgivning eller pensioner eller renter efter lovgivningen i fleremedlemsstater, og som er bosiddende på en anden medlemsstatsområde, kan på anmodning blive fritaget for at være omfattet af
lovgivningen i sidstnævnte medlemsstat, når han ikke er omfattet af
denne lovgivning i kraftaf erhvervsudøvelse.
AFSNIT III
SÆRLIGE BESTEMMELSER OM DE ENKELTE ARTER AF
YDELSER
KAPITEL 1
SYGDOMOGMODERSKAB
Afdeling 1
Fællesbestemmelser
Artikel 18
Sammenlægningafforsikrings-,beskæftigelses-ellerbopælsperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betinget
af, at der er tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælspe-
rioder, skal i fornødentomfang medregne forsikrings-, beskæft igelses-eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstatslovgivning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efterden lovgivning, der gælder for denne institution.
2. Bestemmelserne i stk. 1 finder også anvendelse på sæsonarbejdere,
selv om detdrejer sig om perioder, som ligger forud for enforsikringsafbrydelse, der har været længere end tilladt efter lovgiv-ningen i den kompetente stat, forudsat at den pågældendes forsikringikke har væretafbrudti over fire måneder.
Afdeling 2
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende og deres fami-
liemedlemmer
Artikel 19
Bopælienandenmedlemsstatenddenkompetentestat-Almindeligeregler
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat
i en anden medlemsstat end den kompetente stat, og som opfylderbetingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til ydelser, i givetfald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i den stat, hvorhan er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
institutionen på bopælsstedet i henhold til den for denne institutiongældende lovgivning, som om den pågældende var forsikretder
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i henhold
til den for denne institution gældende lovgivning. Efter aftale mellemden kompetente institution og bopælsstedets institution kan disse1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 17
▼B
ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for den
førstnævnte institutions regning i overensstemmelse med reglerne iden kompetente stats lovgivning.
2. Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på
familiemedlemmer, der er bosati en anden medlemsst atend denkompetente stat, for så vidt de pågældende ikke er berettiget til disseydelser i medfør af lovgivningen i den stat, på hvis område de er bosat.
Såfremt familiemedlemmerne er bosat i en medlemsstat, efter hvis
lovgivning ret til naturalydelser ikke er betinget af forsikring eller
beskæftigelse, anses de naturalydelser, som er ydet de pågældende, somydet til udgift for den institution, som arbejdstageren eller denselvstændige erhvervsdrivende er tilsluttet, medmindre den pågældendesægtefælle eller den person, som søger for børnene, udøver erhvervs-
mæssig virksomhed på den nævnte medlemsstats område.
Artikel 20
Grænsearbejdereogderesfamiliemedlemmer-Særligeregler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne i den kompetente stat. Disse
ydelser udredes af den kompetente institution efter lovgivningen i denne
stat, som om den pågældende var bosat der. En grænsearbejdersfamiliemedlemmer kan modtage ydelser på samme vilkår; bortset fratilfælde, hvor øjeblikkelig hjælp er påkrævet, er opnåelse af disseydelser dog betinget af, at der herom er afsluttet en overenskomstmellem de pågældende stater eller mellem de kompetente myndigheder i
disse stater, eller - i mangel af sådan overenskomst - at den kompetente
institution på forhånd har givet sin tilladelse hertil.
Artikel 21
Opholdiellerflytningtildenkompetentestat
1. De i artikel 19, stk. 1, omhandlede arbejdstagere eller selvstændige
erhvervsdrivende, som opholder sig på den kompetente stats område, harret til ydelser efter denne stats lovgivning, som om de var bosat der,uansetom de allerede har modt agetydelser for samme sygdoms- ellermoderskabstilfælde forud for dette ophold.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på de i artikel 19, stk. 2,
omhandlede familiemedlemmer.
Såfremt disse familiemedlemmer er bosat på en anden medlemsstats
område end den, på hvis område arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervdsdrivende er bosat, ydes naturalydelserne dog af opholdsstedetsinstitution til udgift for institutionen på de pågældendes bopælssted.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på grænsearbejdere og deres
familiemedlemmer.
4. De i artikel 19 omhandlede arbejdstagere eller selvstændige
erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som er flyttet til denkompetente stats område, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning,
uansetom de allerede har modt agetydelser for samme sygdoms- eller
moderskabstilfælde forud for flytningen.
Artikel 22
Ophold uden for den kompetente stat - Tilbagevenden eller flytning til en
andenmedlemsstatunderetsygdoms-ellermoderskabstilfælde-Nødvendig-
hedenafatrejsetilenandenmedlemsstatforatfådenfornødnebehandling
1. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som opfylder
de i den kompetente stats lovgivning foreskrevne betingelser for ret tilydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, og:
a) hvis tilstand under et ophold på en anden medlemsstats område
kræver øjeblikkelig ydelse af hjælp, eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institution
får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til denmedlemsstat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en andenmedlemsstats område, eller1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 18
▼B
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for der at få den efter hans tilstand fornødnebehandling.
har rett il.
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, der
gælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dogsåledes atdett idsrum, for hvilketdisse ydelser kan udredes,afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning. Efter aftale mellem denkompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institution kan
disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for den
førstnævnte institutions regning efter bestemmelserne i den kompe-tente stats lovgivning.
2. Den i stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes, såfremt det
godtgøres, at den pågældendes flytning må antages at kunne bringe hans
helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre en gennemførelse af
lægebehandlingen.
Den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
pågældende behandling er opførtunder de ydelser, der er fast satilovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat, ogsåfremt denne behandling under hensyn til den pågældendes aktuelle
helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling ikke kan ydes
inden for den frist, der normalt er nødvendig for at opnå dennebehandling i den medlemsstat, hvor han er bosat.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på en
arbejdstagers eller en selvstændig erhvervsdrivendes familiemedlemmer.
Ved anvendelse af stk. 1, litra a), nr. i), og litra c), nr. i), på de i artikel
19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosat på en andenmedlemsstats område end den, på hvis område arbejdstageren eller denselvstændige erhvervsdrivende er bosat:
a) ydes naturalydelserne dog til udgift for institutionen i den medlems-
stat, på hvis område familiemedlemmerne er bosat, af opholdsstedets
institution efter den lovgivning, der gælder for denne institution, somom arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende varforsikretdér; dett idsrum, for hvilketdisse ydelser kan udredes,beror dog på lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område
familiemedlemmerne er bosat
b) gives den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse dog af institutionen i den
medlemsstat, på hvis område familiemedlemmet er bosat.
4. Den omstændighed, at en arbejdstager eller en selvstændig
erhvervsdrivende har ret til ydelser efter stk. 1, berører ikke hansfamiliemedlemmers rett il ydelser.
Artikel 22a (14)
Særligereglerforvissepersonkategorier
Uanset denne forordnings artikel 2 finder artikel 22, stk. 1, litra a) og c),
ligeledes anvendelse på personer, der er statsborgere i en af medlems-staterne, og som er forsikret efter en medlemsstats lovgivning, samt defamiliemedlemmer, som bor sammen med dem.
Artikel 22b (15)
Erhvervsudøvelseienandenmedlemsstatenddenkompetentestat-Ophold
idenstat,hvorarbejdetudføres
1. (SIC!) De i artikel 13, stk. 2, litra d), artikel 14, artikel 14a, artikel
14b, artikel 14c, litra a), eller artikel 17 omhandlede arbejdstagere ellerselvstændige erhvervsdrivende samt deres familiemedlemmer, somledsager dem, er omfattet af bestemmelserne i artikel 22, stk. 1, litraa), såfremt deres tilstand kræver ydelse af hjælp under et ophold i denmedlemsstat, hvor arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 19
▼B
drivende udfører etarbejde, eller, når arbejdetudføres om bord på et
skib, i den medlemsstat hvis flag skibet fører.
Artikel 23 (A)
Beregningafkontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en gennemsnitsindtjening elleren gennemsnitlig bidragsbasis fastsætter denne gennemsnitsindtjeningeller gennemsnitlige bidragsbasis alene på grundlag af konstateredeindtjeningsbeløb eller anvendte bidragsbaser i de perioder, der er
tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening, skal alene
basere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet fald på
gennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til deperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet af familiemedlemmer,skal ligeledes medregne de af den pågældendes familiemedlemmer, derer bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat på denkompetente stats område.
Artikel 24
Størrenaturalydelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der til sig
selv eller et familiemedlem har fået bevilget en protese, en større
bandage eller andre større naturalydelser af en medlemsstats institution
før sin optagelse i en anden medlemsstats institution, har ret til disseydelser for den førstnævnte institutions regning, selv om de er bevilgetpå et tidspunkt, da den pågældende arbejdstager eller selvstændigeerhvervsdrivende allerede var optaget i den sidstnævnte institution.
2. Den administrative kommission udarbejder en fortegnelse over de
ydelser, på hvilke bestemmelserne i stk. 1 finder anvendelse.
Afdeling 3
Arbejdsløseogderesfamiliemedlemmer
Artikel 25
1. En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
er omfattet af bestemmelserne i artikel 69, stk. 1, og artikel 71, stk. 1,
litra b), nr. ii), andet punktum, og som opfylder betingelserne i den
kompetente stats lovgivning for ret til natural- og kontantydelser, i givetfald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i det i artikel 69,stk. 1, litra c), fastsatte tidsrum ret til:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
institutionen i den medlemsstat hvor han søger arbejde, efter den forden sidstnævnte institution gældende lovgivning, som om han varforsikretder
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den
kompetente institution og institutionen i den medlemsstat, hvor denarbejdsløse søger arbejde, kan ydelserne dog udbetales af densidstnævnte institution for den førstnævnte institutions regning ioverensstemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning.De i artikel 69, stk. 1, omhandlede ydelser ved arbejdsløshed ydes
ikke for det tidsrum, i hvilket der modtages kontantydelser.
2. En helt arbejdsløs arbejdstager, der er omfattet af bestemmelserne i
artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, har1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 20
▼M4
▼B
▼B
ret til natural- og kontantydelser efter lovgivningen i den medlemsstat,
på hvis område han er bosat, som om han under sin senestebeskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning, i givet fald
under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18; udgifterne ved visse
ydelser afholdes af bopælslandets institution.
3. Når en arbejdsløs opfylder betingelserne for ret til ydelser ved
sygdom og moderskab efter lovgivningen i den medlemsstat, som detpåhviler atafholde udgift erne ved ydelser ved arbejdsløshed, i givetfaldunder iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har hans familie-medlemmer ret til disse ydelser, uanset i hvilken medlemsstat, de er
bosateller opholder sig. Disse ydelser udredes:
i) for så vidt angår naturalydelser af institutionen på bopæls- eller
opholdsstedet efter den for nævnte institution gældende lovgivning,og for den kompetente institutions regning i den medlemsstat, somdetpåhviler atafholde udgift erne ved ydelser ved arbejdsløshed
ii) for så vidt angår kontantydelser af den kompetente institution i den
medlemsstat, som det påhviler at afholde udgifterne ved ydelser vedarbejdsløshed, efter den for nævnte institution gældende lovgivning.
4. Det i stk. 1 omhandlede tidsrum kan i tilfælde af force majeure
forlænges af den kompetente institution inden for de grænser, der erfastsat i den for denne institution gældende lovgivning. Dennebestemmelse berører ikke bestemmelser i en medlemsstats lovgivning,
hvorefter ydelser i anledning af sygdom kan udbetales for et længere
tidsrum.
Artikel 25a (14)
Bidragfraheltidsledigearbejdstagere
Institutionen i en medlemsstat, som udreder naturalydelser og kontant-
ydelser til de i artikel 25, stk. 2, omhandlede arbejdsløse, og som
anvender en lovgivning, som indeholder bestemmelser om opkrævning
af bidrag fra arbejdsløse til dækning af ydelser ved sygdom ogmoderskab, har ret til at opkræve disse bidrag i overensstemmelse medbestemmelserne i den lovgivning, der gælder for institutionen.
Afdeling 4
Pensions-ellerrenteansøgereogderesfamiliemedlemmer
Artikel 26
Ret til naturalydelser i tilfælde af bortfald af ret til ydelser fra den senest
kompetenteinstitution
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende samt hans
familiemedlemmer eller hans efterladte, som under behandlingen af en
begæring om pension eller rente mister retten til naturalydelser efterlovgivningen i den senest kompetente medlemsstat, skal dog modtagedisse ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område deneller de pågældende er bosat, for så vidt de er berettiget til naturalydelser
i medfør af denne lovgivning, eller de ville have haftrett il sådanne
ydelser i medfør af lovgivningen i en anden medlemsstat, såfremt de varbosat på sidstnævnte stats område, i givet fald under iagttagelse afbestemmelserne i artikel 18.
2. En pensions- eller renteansøger, hvis ret til naturalydelser følger af
en medlemsstats lovgivning, hvorefter det kræves, at den pågældendeunder behandlingen af sin begæring om pension selv skal betale bidragtil sygeforsikringen, mister retten til naturalydelser ved udløbet af den
anden måned, for hvilken han er i restance med betaling af bidrag.
3. Udgifterne ved naturalydelser, der er ydet i medfør af stk. 2,
afholdes af den institution, som i henhold til stk. 2 har modtaget
bidragene; i tilfælde hvor der ikke skal betales bidrag efter bestem-melserne i stk. 2, skal den institution, som det påhviler at afholdeudgifterne ved naturalydelser efter pensionens eller rentens fastsættelse imedfør af artikel 28, refundere bopælsstedets institution udgifterne vedde pågældende ydelser.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 21
▼B
Afdeling 5
Pensionisterellerrentemodtagereogderesfamiliemedlemmer
Artikel 27
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i flere medlemsstater i
tilfælde,hvordererrettilydelseribopælslandet
En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i to eller
flere medlemsstater, herunder lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende er bosat, og som har ret til ydelser efterlovgivningen i sidstnævnte medlemsstat, i givet fald under iagttagelse af
bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI, modtager, ligesom sine
familiemedlemmer, disse ydelser fra bopælsstedets institution og fordenne institutions regning, som om den pågældende alene var berettigettil pension eller rente efter den sidstnævnte medlemsstats lovgivning.
Artikel 28
Ret til pensioneller rente i medfør af lovgivningen i en enkelt eller i flere
stateritilfælde,hvorderikkeerrettilydelseribopælslandet
1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en
eller flere medlemsstater, og som ikke har ret til ydelser efterlovgivningen i den medlemsstat, hvor han er bosat, har dog for sigselv og sine familiemedlemmer krav på disse ydelser, for så vidthan, omfornødent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI,vil være berettiget hertil efter lovgivningen i den medlemsstat eller i
mindst én af de medlemsstater, som det påhviler at yde pension (rente),
såfremt han var bosat i den pågældende stat. Ydelserne skal udredes påfølgende vilkår:
a) naturalydelser ydes (for den i stk. 2 omhandlede institutions regning)
af institutionen på bopælsstedet, som om den pågældende var
berettiget til pension eller rente i medfør af lovgivningen i den stat,
hvor han er bosat, og havde ret til naturalydelserne
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i stk. 2 efter den for denne
institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den kompetenteinstitution og institutionen på bopælsstedet kan disse ydelser dogudbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte institutionsregning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. I de i stk. 1 omhandlede tilfælde bestemmes den institution, som
det påhviler at afholde udgifterne ved naturalydelser, efter følgenderegler:
a) såfremt pensionisten (rentemodtageren) kun har ret til de nævnte
ydelser i medfør af lovgivningen i én medlemsstat, påhviler
udgifterne den kompetente institution i denne stat
b) såfremt pensionisten (rentemodtageren) har ret til de nævnte ydelser i
medfør af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, påhviler
udgifterne herved den kompetente institution i den medlemsstat, af
hvis lovgivning den pågældende har været omfattet længst; hvoranvendelsen af denne regel ville medføre, at udgifterne kom til atpåhvile flere institutioner, påhviler udgifterne den institution, somanvender den lovgivning, af hvilken pensionisten (rentemodtageren)
senest har været omfattet.
Artikel 28a
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i en eller flere andre
medlemsstater end bopælslandet i tilfælde, hvor der er ret til ydelser i
sidstnævnteland
Såfremt en person, der har ret til pension eller rente i medfør af
lovgivningen i en eller flere medlemsstater, er bosat i en medlemsstat,efter hvis lovgivning retten til naturalydelser ikke er betinget afforsikring eller beskæftigelse, og efter hvis lovgivning den pågældendeikke har ret til pension eller rente, påhviler udgifterne ved naturalydelserudredet til den pågældende og til hans familiemedlemmer den efter1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 22
▼B
reglerne i artikel 28, stk. 2, bestemte institution i en af de medlemsstater,
der er kompetent med hensyn til pensioner, for så vidt den nævntepensionist (rentemodtager) og hans familiemedlemmer ville have haft
ret til disse ydelser i medfør af den for nævnte institution gældende
lovgivning, såfremt de var bosat i den medlemsstat, på hvis område dennævnte institution er beliggende.
Artikel 29
Familiemedlemmer,dererbosatienandenstatendden,hvorpensionisten
(rentemodtageren)erbosat-Familiemedlemmersflytningtildenstat,hvor
pensionisten(rentemodtageren)erbosat
1. Familiemedlemmer til en person, der har ret til pension eller rente
efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, har, såfremt de er bosati en anden medlemsstat end den, hvor pensionisten (rentemodtageren) erbosat, ret til ydelser, som om pensionisten (rentemodtageren) var bosat i
den samme stat som dem, for så vidt han har ret til disse ydelser efter en
medlemsstats lovgivning. Ydelserne skal udredes på følgende vilkår:
a) naturalydelser udredes af institutionen på det sted, hvor familie-
medlemmerne er bosat, efter den for denne institution gældendelovgivning, idet udgifterne afholdes af den institution, sombestemmes efter reglerne i artikel 27 eller i artikel 28, stk. 2; hvis
de pågældende er bosat i den kompetente stat, udredes natural-
ydelserne af den kompetente institution og for denne institutionsregning.
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2,
efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftale
mellem den kompetente institution og institutionen på det sted, hvorfamiliemedlemmerne er bosat, kan disse ydelser dog udbetales afsidstnævnte institution for førstnævnte institutions regning efterreglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. De i stk. 1 omhandlede familiemedlemmer, som flytter til den
medlemsstat, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, har ret til:
a) naturalydelser efter nævnte stats lovgivning, uanset om de allerede
før flytningen har modtaget ydelser for samme sygdoms- eller
moderskabstilfælde
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente
institution som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel28, stk. 2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efter
aftale mellem den kompetente institution og institutionen på det sted,
hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, kan disse ydelser dogudbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte institutionregning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
Artikel 30
Størrenaturalydelser
Bestemmelserne i artikel 24 finder tilsvarende anvendelse på pensioni-
ster eller rentemodtagere.
Artikel 31
Pensionistens(rentemodtagerens)og/ellerhansfamiliemedlemmersopholdi
enandenmedlemsstatendden,hvorideerbosat
En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller
flere medlemsstater og som er berettiget til ydelser efter lovgivningen ien af disse medlemsstater, samt den pågældendes familiemedlemmer,har, når de opholder sig i en anden medlemsstat end den, hvori de erbosat, ret til:
a) naturalydelser, som ydes af opholdsstedets institution efter den for
denne gældende lovgivning, til udgift for ►
M2institutionen på det1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 23
▼M2
▼B
▼B
sted, hvor pensionisten (rentemodtageren) eller dennes familiemed-
lemmer er bosat ◄
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente
institution som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel28, stk. 2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efteraftale mellem den kompetente institution og institutionen påopholdsstedet kan disse ydelser dog udbetales af sidstnævnteinstitution for førstnævnte institutions regning efter reglerne i den
kompetente stats lovgivning.
Artikel 32 (15)
.......
Artikel 33 (7)
Bidrag,derpåhvilerpensionisterellerrentemodtagere
1. Den institution i en medlemsstat, som det påhviler at udbetale en
pension eller rente, og som efter den lovgivning, der gælder forinstitutionen, skal tilbageholde bidrag, der påhviler pensionisten ellerrentemodtageren til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab, erberettiget til at foretage sådanne tilbageholdelser, beregnet i overens-
stemmelse med den pågældende lovgivning, i den pension eller rente,
som institutionen skal udbetale, for så vidt en institution i den nævntemedlemsstat skal bære udgifterne ved de ydelser, der er udredet i medføraf artikel 27, 28, 28a, 29, 31 og 32.
2. Når en pensions- eller rentemodtager i de i artikel 28a omhandlede
tilfælde i kraft af sin bopæl skal indbetale bidrag, eller tilsvarende beløbskal tilbageholdes, til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab ihenhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han har
bopæl, kan sådanne bidrag ikke indkræves.
Artikel 34
Almindeligebestemmelser
1. Ved anvendelsen af artikel 28, 28a, 29 og 31 anses en person, der
har ret til to eller flere pensioner eller renter i medfør af lovgivningen ien enkelt medlemsstat, som en person, der har ret til pension eller rente
efter lovgivningen i en medlemsstat i henhold til de nævnte bestem-
melser.
2. Artikel 27 til 33 finder ikke anvendelse på en pensionist eller
rentemodtager eller på hans familiemedlemmer, såfremt vedkommendehar ret til ydelser efter en medlemsstats lovgivning, på grundlag aferhvervsmæssig beskæftigelse. I så fald betragtes den pågældende vedanvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel som arbejdstager eller
selvstændig erhvervsdrivende eller som medlem af en arbejdstagers eller
en selvstændig erhvervsdrivendes familie.
Afdeling 5a
Personer,derstudererellerfølgerenfagliguddannelse,samtderes
familiemedlemmer
Artikel 34a
Særligebestemmelserforstuderendeogderesfamiliemedlemmer
Bestemmelserne i artikel 18, artikel 19, artikel 22, stk. 1, litra a) og c),
artikel 22, stk. 2, andet afsnit, artikel 22, stk. 3, artikel 23, artikel 24samt afdeling 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse på studerende samtderes familiemedlemmer, alt efter omstændighederne.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 24
▼M4
▼M4
Artikel 34b
Fællesbestemmelser
En person, der er omhandlet i artikel 22, stk. 1 og 3, samt artikel 34a, og
som opholder sig i en anden medlemsstat end den kompetente stat for atstudere eller følge en faglig uddannelse, som fører frem til etuddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstats nationalemyndigheder, samtde af hans familiemedlemmer, som ledsager hamunder opholdet, er omfattet af bestemmelserne i artikel 22, stk. 1, litra
a), i alle tilfælde, hvor der er behov for ydelser under opholdet i den
medlemsstat, hvor den pågældende er under uddannelse.
Afdeling 6
Forskelligebestemmelser
Artikel 35
Bestemmelse af, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde, hvor
der er flere ordninger i bopæls- eller opholdslandet - Tidligere bestående
lidelse-Tidsbegrænsningafydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
ordninger vedrørende syge- og moderskabsforsikring er det, medforbehold af bestemmelserne i stk. 2, ordningen for arbejdere i
stålindustrien, der skal anvendes i de i artikel 19, artikel 21, stk. 1,
artikel 22, 25 og 26, artikel 28, stk. 1, artikel 29, stk. 1, og artikel 31omhandlede tilfælde. Såfremt den nævnte lovgivning omfatter ensærordning for arbejdstagere, beskæftiget i miner eller dermed lige-stillede virksomheder, finder denne ordning dog anvendelse på nævnte
kategori af arbejdstagere og deres familiemedlemmer, når den institution
på opholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter henvendelsetil, er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.
2. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter én
eller flere særordninger for samtlige eller størstedelen af de erhvervs-mæssige kategorier af selvstændige erhvervsdrivende, som stiller disse
ringere med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, er det
bestemmelserne i den eller de ordninger, der er foreskrevet i den iartikel 98 omhandlede gennemførelsesforordning, som finder anvendelsepå den pågældende og dennes familiemedlemmer i de i artikel 19, stk. 1,litra a), og stk. 2, artikel 22, stk. 1, nr. i), og stk. 3, artikel 28, stk. 1, litraa), eller artikel 31, litra a), omhandlede tilfælde,
a) når den pågældende i den kompetente stat er tilknyttet en særordning
for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågældende ligeledes
er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, eller
b) når en pensionist eller rentemodtagere i henhold til lovgivningen i
den eller de medlemsstater, der er kompetente med hensyn til
pensioner, kun er berettiget til naturalydelser, der er fastsat i en
særordning for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågæl-dende ligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser endarbejdstagere.
3. Såfremt opnåelse af ydelser efter en medlemsstats lovgivning er
knyttet til betingelser vedrørende sygdommens årsag, gælder sådanne
betingelser ►
M4ikke for personer ◄, der er omfattet af denne
forordning, uanset i hvilken medlemsstat de er bosat.
4. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken dennelovgivning gælder, i givetfald medregne dett idsrum, i hvilketderallerede er udredet ydelser af en anden medlemsstats institution for detsamme sygdoms- eller moderskabstilfælde.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 25
▼B
▼B
Afdeling 7
Refusionmelleminstitutionerne
Artikel 36 (15)
1. De naturalydelser, der udredes af en medlemsstats institution for en
anden medlemsstats institutions regning i medfør af bestemmelserne idette kapitel, refunderes fuldt ud.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesfor-
ordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller på
grundlag af fikserede beløb.
I sidstnævnte tilfælde skal disse fikserede beløb sikre en refusion, der i
videst muligt omfang svarer til de faktiske udgifter.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusion
mellem de under disse hørende institutioner.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Afdeling 1
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der udeluk-
kende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter størrelsen afydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperiodernes
længde
Artikel 37 (11)
Almindeligebestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlems-
staters lovgivning, og som udelukkende har tilbagelagtforsikringsperioder i henhold til lovgivninger, hvorefter størrelsen afydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperiodernes længde,modtager ydelser efter artikel 39. Denne artikel vedrører ikke børne-
tillæg til pensioner, som ydes efter reglerne i kapitel 8.
2. I bilag IV, afsnit A, er for hver af de pågældende medlemsstater
anført de lovgivninger af den i stk. 1 angivne art, der gælder på dissestaters område.
Artikel 38 (11)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder, tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
væretomfattetaf,medhenblikpåerhvervelse,bevarelseellergenerhvervelse
afrettilydelser
1. Såfremterhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett il
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller 3
omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skalden kompetente institution i denne medlemsstat i fornødent omfangmedregne alle forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter enhver
anden medlemsstats lovgivning, uden hensyn til om de er tilbagelagt
efter en almindelig ordning eller en særordning, og ligeledes udenhensyn til om de er tilbagelagt efter en ordning for arbejdstagere eller enordning for selvstændige erhvervsdrivende. Med henblik herpåmedregnes disse perioder, som om detdrejede sig om perioder, dervar tilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forarbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse, skalperioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 26
▼B
medregnes ved tilkendelsen af disse ydelser, såfremt perioderne er
tilbagelagt efter en tilsvarende ordning, eller, hvis en sådan ikke findes,inden for detsamme fag eller i givetfald inden for den samme
beskæftigelse.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de således tilbagelagte
perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de nævnteydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efter denalmindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter den for
arbejdstagere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændig-
hederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af den af disseordninger.
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for
selvstændige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efter
andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelsen afdisse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarendeordning eller, hvis en sådan ikke findes, inden for detsamme fag. I bilagIV, afsnit B, er for hver af de pågældende medlemsstater anført de idette stykke omhandlede særordninger for selvstændige erhvervs-
drivende.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dette stykke
omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til denævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efterden almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter den for
arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændighe-
derne, forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disseordninger.
Artikel 39 (11) (14)
Ydelsernesfastsættelse
1. Institutionen i den medlemsstat, hvis lovgivning fandt anvendelse
på det tidspunkt, da uarbejdsdygtighed med påfølgende invaliditet
indtrådte, afgør på grundlag af denne lovgivning, om den pågældendeopfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser, i givet fald underiagttagelse af artikel 38.
2. En person, der opfylder de i stk. 1 nævnte betingelser, modtager
ydelser udelukkende fra den nævnte institution i henhold til den for
denne institution gældende lovgivning.
3. En person, der ikke har ret til ydelser i henhold til stk. 1, modtager
de ydelser, som han endnu har ret til efter en anden medlemsstatslovgivning, i givet fald under iagttagelse af artikel 38.
4. Såfremtden i st k. 2 eller 3 omhandlede lovgivning foreskriver, at
der ved fastsættelse af ydelsernes størrelse skal tages hensyn også til
andre familiemedlemmer end børn, skal den kompetente institution
ligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer, derer bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat på denkompetente stats område.
5. Såfremtden i st k. 2 eller 3 omhandlede lovgivning indeholder
bestemmelser om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller
bortfalde, når modtageren samtidig får udbetalt andre ydelser i den iartikel 46a, stk. 2, omhandlede forstand eller har andre indtægter, finderartikel 46a, stk. 3, og artikel 46c, stk. 5, tilsvarende anvendelse.
6. En fuldtidsledig arbejdstager, som er omfattet af artikel 71, stk. 1,
litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager
invaliditetsydelser, udredet af den kompetente institution i den
medlemsstat, på hvis område han er bosat, og efter den for denneinstitution gældende lovgivning, som om han havde været omfattet afdenne lovgivning under sin seneste beskæftigelse, i givet fald underiagttagelse af artikel 38 og/eller artikel 25, stk. 2. Disse ydelser udredesaf institutionen i bopælslandet.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 27
▼B
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning afydelser ved invaliditet, har institutionen ret til at opkræve disse bidrag i
overensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning, der gælder for
denne institution.
Hvis det i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat, at
beregningen af ydelserne foretages på grundlag af en løn, tager denneinstitution hensyn til løn, der er oppebåret i det seneste beskæftigelses-land og i bopælslandet efter den for institutionen gældende lovgivning.Er der ikke oppebåret løn i bopælslandet, lægger den kompetenteinstitution efter de nærmere retningslinjer i lovgivningen den løn, der er
oppebåret i det seneste beskæftigelsesland, til grund.
Afdeling 2
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der enten
udelukkende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter stør-relsen af ydelser ved invaliditet afhænger af forsikrings- ellerbopælsperioderneslængde,eller aflovgivninger afdenneartogaf
deniafdeling1omhandledeart
Artikel 40 (11)
Almindeligebestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlems-staters lovgivning, skal såfremt mindst en af disse staters lovgivningikke er af den i artikel 37, stk. 1, omhandlede art, modtage ydelser efter
bestemmelserne i kapitel 3, der under iagttagelse af bestemmelser i stk.
4 finder tilsvarende anvendelse.
2. En person, der pådrager sig invaliditet i tilslutning til en
uarbejdsdygtighed, mens han er omfattet af en i bilag IV, afsnit A,anført lovgivning, skal dog modtage ydelser i overensstemmelse medartikel 37, stk. 1, på følgende betingelser:
— athan opfylder de i nævnt e lovgivning eller andre lovgivninger af
samme art foreskrevne betingelser, i givet fald under iagttagelse af
artikel 38, men uden at forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter en
lovgivning, der ikke er anførti bilag IV, afsnitA, behøver atmedregnes, og
— at han ikke opfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser ved
invaliditet efter en lovgivning, der ikke er anført i bilag IV, afsnit A,
og
— at han ikke gør krav på ydelser ved alderdom under iagttagelse af
artikel 44, stk. 2, andet punktum.
3. a) Ved fastsættelsen af ret til ydelser i henhold til en i bilag IV, afsnit
A, anført lovgivning i en medlemsstat, som gør tilkendelse afydelser ved invaliditet betinget af, at den pågældende i en
nærmere angiven periode har oppebåret kontantydelser ved
sygdom eller har væretuarbejdsdygt ig, medregnes, når enarbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som har væretomfattet af denne lovgivning, pådrager sig invaliditet i tilslutningtil en uarbejdsdygtighed, mens han er omfattet af lovgivningen i
den anden medlemsstat, dog med forbehold af artikel 37, stk. 1:
i) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af denne
uarbejdsdygtighed og i medfør af sidstnævnte medlemsstatslovgivning har modtaget kontantydelser ved sygdom, eller istedet for disse fortsat oppebåret lønindtægt
ii) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af den
invaliditet, som er fulgt efter denne uarbejdsdygtighed, og imedfør af sidstnævnte medlemsstats lovgivning har modtagetydelser i den i dette kapitel 2 og nedenstående kapitel 3omhandlede forstand
som om han i denne periode havde modtaget kontantydelser ved
sygdom i henhold til lovgivningen i førstnævnte medlemsstat ellerhavde været uarbejdsdygtig efter denne lovgivnings kriterier.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 28
▼B
b) Ret til ydelser ved invaliditet erhverves i henseende til den
førstnævnte medlemsstats lovgivning enten ved udløbet af denforudgående periode for ydelse af kompensation ved sygdom, der
er foreskreveti denne lovgivning, eller ved udløbetaf den
forudgående uarbejdsdygtighedsperiode, der er foreskrevet i dennelovgivning, dog tidligst:
i) på tidspunktet for erhvervelse af ret til de i litra a), nr. ii),
omhandlede ydelser i henhold til lovgivningen i sidstnævntemedlemsstat, eller
ii) på dagen efter den sidste dag, på hvilken den pågældende har
ret til kontantydelser ved sygdom i henhold til lovgivningen isidstnævnte medlemsstat.
4. En afgørelse, der er truffet af en medlemsstats institution angående
en ansøgers invaliditet, er bindende for institutionen i enhver anden
berørt medlemsstat, forudsat at det er anerkendt i bilag V, at der eroverensstemmelse mellem de i disse staters lovgivning fastlagte kriterierfor invaliditet.
Afdeling 3
Forværringafeninvaliditet
Artikel 41 (11)
1. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejdstager
eller en selvstændig erhvervsdrivende kun modtager ydelser efter
lovgivningen i en medlemsstat, gælder følgende regler:
a) såfremtden pågældende, eft er athan har opnåetydelser, ikke har
været omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat, er denkompetente institution i den førstnævnte stat forpligtet til at udredeydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring, efter den
for denne institution gældende lovgivning
b) såfremtden pågældende, eft er athan har opnåetydelser, har været
omfattet af lovgivningen i en eller flere af de øvrige medlemsstater,skal ydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring,
tilkendes ham efter reglerne i artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1
eller 2, alt efter omstændighederne
c) såfremtden samlede st ørrelse af den eller de ydelser, der skal udredes
efter litra b), er lavere end størrelsen af den ydelse, som den
pågældende har modtaget fra den institution, som tidligere var pligtigat udrede ydelsen, skal den sidstnævnte institution yde ham et tillæg,der svarer til forskellen mellem de nævnte beløb
d) såfremtdeti deti lit ra b) omhandlede t ilfælde er en nederlandsk
institution, der er kompetent institution med hensyn til denoprindelige uarbejdsdygtighed, og såfremt
i) den lidelse, der har medførtforværringen, er den samme som
den, der har begrundet tilkendelse af ydelser efter nederlandsklovgivning,
ii) nævnte lidelse ifølge lovgivningen i den medlemsstat, som den
pågældende senest har været omfattet af, er en erhvervssygdomog giver ret til ydelse af det i artikel 60, stk. 1, litra b),omhandlede tillæg, samt
iii) den eller de lovgivninger, som den pågældende har været
omfattet af, efter at han har opnået ydelser, er anført i bilag IV,
afsnitA,
skal den nederlandske institution fortsat udrede den oprindelige
ydelse efter den indtrådte forværring, og den ydelse, der skal udredesefter lovgivningen i den medlemsstat, som den pågældende senest harværet omfattet af, nedsættes med størrelsen af den nederlandske
ydelse
e) såfremt den pågældende i det i litra b) omhandlede tilfælde ikke har
ret til ydelser fra en anden medlemsstats institution, er denkompetente institution i den førstnævnte stat pligtig at udrede1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 29
▼B
ydelserne efter denne stats lovgivning, under hensyntagen til
forværringen og i givet fald under iagttagelse af artikel 38.
2. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejdstager
eller en selvstændig erhvervsdrivende modtager ydelser efter lovgiv-ningen i to eller flere medlemsstater, skal ydelserne, under hensyntagen
til den indtrådte forværring, tilkendes ham efter artikel 40, stk. 1.
Afdeling 4
Genoptagelseafudbetalingafydelser,efteratdisseharværetstillet
i bero eller er bortfaldet - Overgang fra ydelser ved invaliditet tilydelser ved alderdom - Fornyet beregning af ydelser, fastsat i
henholdtilartikel39
Artikel 42 (11)
Bestemmelse af, hvilken institution det påhviler at udrede ydelser ved
invaliditetitilfælde,hvorudbetalingafsådanneydelsergenoptages
1. Såfremt udbetalingen af ydelser, der har været stillet i bero,
genoptages, skal ydelserne udredes af den eller de institutioner, som detpåhviler at udrede dem på det tidspunkt, da de blev stillet i bero, jf. dogartikel 43.
2. Såfremt den pågældendes tilstand på ny begrunder ret til ydelser,
efter at disse har været stillet i bero, skal ydelserne udredes ioverensstemmelse med artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1 eller
2, alt efter omstændighederne.
Artikel 43 (11)
Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom - Fornyet
beregningafydelser,fastsatihenholdtilartikel39
1. Ydelser ved alderdom skal i givet fald træde i stedet for ydelser
ved invaliditet på de betingelser, der er fastsat i den eller delovgivninger, hvorefter de pågældende ydelser er tilkendt, og ioverensstemmelse med kapitel 3.
2. Enhver institution, som det påhviler at udrede ydelser ved
invaliditet efter en medlemsstats lovgivning, skal fortsat i overens-stemmelse med artikel 49 yde en person, der modtager sådanne ydelser,
og som kan gøre krav på ydelser ved alderdom efter lovgivningen i en
eller flere af de øvrige medlemsstater, de ydelser ved invaliditet, han harret til efter den for den pågældende institution gældende lovgivning,indtil det tidspunkt, da bestemmelserne i stk. 1 kommer til anvendelsefor denne institutions vedkommende, eller så længe, den pågældende
opfylder de foreskrevne betingelser for at opnå disse ydelser.
3. Når ydelser ved alderdom træder i stedet for de ydelser ved
invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 39 i henhold til
en medlemsstats lovgivning, og den pågældende endnu ikke opfylder deforeskrevne betingelser efter lovgivningen eller lovgivningerne i en ellerflere af de øvrige medlemsstater for at opnå disse ydelser, får denpågældende, med virkning fra den dag, overgangen finder sted, af denneeller disse medlemsstater udredet ydelser ved invaliditet, fastsat i
overensstemmelse med kapitel 3, som om dette kapitel fandt anvendelse
på det tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden med efterfølgende invaliditetindtrådte, indtil han opfylder de foreskrevne betingelser efter lovgiv-ningen i den eller de andre berørte medlemsstater for at opnå ret tilydelser ved alderdom, eller, såfremt der ikke er fastsat bestemmelser om
en sådan overgang, så længe han har ret til ydelser ved invaliditet efter
den eller de berørte lovgivninger.
4. De ydelser ved invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med
artikel 39, fastsættes på ny i henhold til bestemmelserne i kapitel 3, nårydelsesmodtageren opfylder de foreskrevne betingelser for erhvervelseaf ret til ydelser ved invaliditet i henhold til en lovgivning, der ikke eranførti bilag IV, afsnitA, eller når han får t ilkendtydelser ved alderdomefter lovgivningen i en anden medlemsstat.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 30
▼M3
Afdeling 5
Personer,dereromfattetafensærligordningfortjenestemænd
Artikel 43a
1. Artikel 37, artikel 38, stk. 1, artikel 39 samt afdeling 2, 3 og 4
finder tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særlig
ordning for tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd i
henhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alle
forsikringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordningerfor tjenestemænd i denne medlemsstat, eller efter ordninger, som efterdenne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter dennemedlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter denalmindelige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter
ordningen for arbejdstagere eller funktionærer, alt efter omstændighe-
derne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i en
referenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblik
på beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der eroppebåret i den eller de perioder, hvor den pågældende var omfattet afdenne lovgivning.
KAPITEL 3 (11)
ALDERDOMOGDØDSFALD(PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Almindelige bestemmelser om fastsættelse af ydelser, når arbejdstageren
ellerdenselvstændigeerhvervsdrivendeharværetomfattetaflovgivningeni
toellerfleremedlemsstater
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har
været omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, fastsætteshans eller hans efterladtes ret til ydelser efter bestemmelserne i dettekapitel.
2. Når arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
indgivet begæring om fastsættelse af ydelser, skal disse, jf. dog artikel49, fastsættes efter samtlige de lovgivninger, den pågældende har væretomfattet af, Dette gælder dog ikke, hvis den pågældende udtrykkeligtanmoder om, at fastsættelsen af de ydelser ved alderdom, han måtte
have erhvervetrett il i medfør af lovgivningen i én eller flere
medlemsstater, stilles i bero.
3. Dette kapitel finder ikke anvendelse på børnetillæg eller på
pensioner til børn der har mistet begge forældre eller en af dem; disseydes i overensstemmelse med kapitel 8.
Artikel 45 (11) (14)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
væretomfattetaf,medhenblikpåerhvervelse,bevarelseellergenerhvervelse
afrettilydelser
1. Såfremterhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett il
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller 3omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skal1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 31
▼B
▼M5
▼B
▼B
den kompetente institution i fornødent omfang medregne forsikrings-
eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en almindelig ordning elleren særordning, og ligeledes uden hensyn til om de er tilbagelagt efter en
ordning for arbejdstagere eller en ordning for selvstændige erhvervs-
drivende. Med henblik herpå medregnes disse perioder, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for institutionengældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er
tilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for
arbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse, skalperioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kunmedregnes ved tilkendelse af disse ydelser, såfremt perioderne ertilbagelagt inden for en tilsvarende ordning eller, hvis en sådan ikkefindes, inden for detsamme fag eller i givetfald inden for samme
beskæftigelse. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de
således tilbagelagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser for rettil de nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse afydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes,efter den for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efter
omstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af en
af disse ordninger.
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forselvstændige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efterandre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelse af
disse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende
ordning eller, hvis en sådan ikke findes, inden for detsamme fag. I bilagIV, afsnit B, er for hver af de pågældende medlemsstater anført de idette stykke omhandlede særordninger for selvstændige erhvervs-drivende. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dette
stykke omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret
til de nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse afydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes,efter den for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efteromstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af enaf disse ordninger.
4. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter en særordning i en
medlemsstat, medregnes efter den almindelige ordning eller, hvis en
sådan ikke findes, efter den for arbejdere eller funktionærer gældendeordning i en anden medlemsstat, alt efter omstændighederne, medhenblik på erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett il ydelser,forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disse ordninger,
selv om disse perioder allerede i sidstnævnte medlemsstat er blevet
medregnet efter en i stk. 2 eller stk. 3, første punktum, omhandletsærordning.
5. Såfremterhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett il
ydelser efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at denpågældende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedensindtræden, anses denne betingelse for opfyldt, såfremt den pågældende
er forsikret efter lovgivningen i en anden medlemsstat, ifølge de i bilag
VI for hver enkelt medlemsstat fastsatte regler.
6. En periode med fuld arbejdsløshed, hvor en arbejdstager
oppebærer ydelser i henhold til artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), ellerlitra b), nr. ii), første punktum, medregnes af den kompetente institutioni den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er bosiddende, efter
den for denne institution gældende lovgivning, som om han under sin
seneste beskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning afpensioner ved alderdom og dødsfald, har institutionen ret til at opkrævedisse bidrag i overensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning,der gælder for institutionen.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 32
▼B
Hvis perioden med fuld arbejdsløshed, som den pågældende har
tilbagelagt i bopælslandet, kun kan medregnes, hvis der er tilbagelagtbidragsperioder i samme stat, anses denne betingelse for opfyldt, hvis
der er tilbagelagt bidragsperioder i en anden medlemsstat.
Artikel 46 (11)
Ydelsernesfastsættelse
1. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser er opfyldt, uden at hverken artikel 45eller artikel 40, stk. 3, behøver at bringes i anvendelse, gælder følgende
regler:
a) Den kompetente institution beregner det ydelsesbeløb, der skal
udredes:
i) dels i henhold til den for institutionen gældende lovgivning alene
ii) dels i henhold til stk. 2.
b) Den kompetente institution kan imidlertid undlade at foretage
beregningen i henhold til litra a), nr. ii), såfremt det beløb, derfremkommer, svarer til eller er lavere end det beløb, der fremkommerved beregningen i henhold til litra a), nr. i), idet der ses bort fra
forskelle med hensyn til afrunding, for så vidt denne institution ikke
anvender en lovgivning, hvori der er fastsat bestemmelser om forbudmod dobbeltydelser som de i artikel 46b og 46c omhandlede, eller,såfremt lovgivningen indeholder bestemmelser herom i det i artikel46c omhandlede tilfælde, forudsat, at den kun indeholder bestem-melser om medregning af andre ydelser svarende til forholdet mellem
de forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt efter denne
lovgivning alene, og de forsikrings- og bopælsperioder, der efterdenne lovgivning kræves for atopnå en fuldst ændig ydelse.
I bilag IV, afsnit C, er for hver medlemsstat anført de tilfælde, hvor
begge beregninger giver et sådant resultat.
2. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser kun opfyldes ved anvendelse af artikel
45 og/eller artikel 40, stk. 3, gælder følgende regler:
a) Den kompetente institution beregner det teoretiske beløb for den
ydelse, som den pågældende ville kunne gøre krav på, hvis samtlige
forsikrings- og/eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i de medlems-
stater, hvis lovgivning arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været omfattet af, havde været tilbagelagt iden omhandlede medlemsstat og efter den lovgivning, der gælder forden pågældende institution på det tidspunkt, da ydelsen skalfastsættes. Såfremt ydelsesbeløbet efter nævnte lovgivning er
uafhængigt af længden af de tilbagelagte perioder, anses dette beløb
for at være det i nærværende litra omhandlede teoretiske beløb.
b) Den kompetente institution fastsætter derefter det faktiske beløb for
ydelsen på grundlag af det i litra a) nævnte teoretiske beløb efterforholdetmellem længden af de forsikrings- eller bopælsperioder, derer tilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivning forudfor forsikringsbegivenhedens indtræden, og den samlede længde afde forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgiv-
ningen i alle de berørte medlemsstater forud for
forsikringsbegivenhedens indtræden.
3. Den pågældende har fra den kompetente institution i hver af de
berørte medlemsstater ret til det højeste ydelsesbeløb beregnet i henhold
til stk. 1 og 2, medmindre andet eventuelt følger af anvendelsen af
bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald afydelser, som er fastsat i den lovgivning, hvorefter denne ydelse skaludbetales.
Hvis dette er tilfældet, foretages sammenligningen mellem de ydelses-
beløb, der fremkommer efter anvendelse af de nævnte bestemmelser.
4. Såfremt summen af ydelser, der af de kompetente institutioner i to
eller flere medlemsstater skal udbetales i form af pensioner eller renterved invaliditet, alderdom eller til efterladte efter reglerne i en i artikel 6,1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 33
▼B
litra b), omhandlet multilateral konvention om social sikring, er mindre
end detbeløb, som detville påhvile disse medlemsst at er atudrede imedfør af stk. 1 til 3, er det bestemmelserne i dette kapitel, der skal
finde anvendelse på den pågældende.
Artikel 46a (11)
Almindelige bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller
bortfaldafydelservedinvaliditet,alderdomellertilefterladteihenholdtil
medlemsstaterneslovgivning
1. Ved sammenfald af ydelser af samme art forstås i dette kapitel:
Sammenfald af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, somberegnes eller udregnes på grundlag af forsikrings- og/eller bopælspe-rioder, der er tilbagelagt af en og samme person.
2. Ved sammenfald af ydelser af forskellig art forstås i dette kapitel:
Sammenfald af ydelser, der ikke kan betragtes som ydelser af samme art
i den i stk. 1 nævnte forstand.
3. Ved anvendelse af bestemmelser i en medlemsstats lovgivning om,
at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, når der samtidig
består ret til en ydelse ved invaliditet, alderdom eller til efterladte og en
ydelse af samme art eller en anden ydelse eller andre indtægter, gælderfølgende regler:
a) der tages kun hensyn til ydelser, der er erhvervet ret til efter
lovgivningen i en anden medlemsstat, eller andre indtægter, der er
opnået i en anden medlemsstat, såfremt lovgivningen i førstnævnte
medlemsstat indeholder bestemmelser om medregning af ydelsereller indtægter, der er opnået i udlandet
b) der tages hensyn til det ydelsesbeløb, der skal udbetales af en anden
medlemsstat inden fradrag af skat, sociale sikringsbidrag og andreindividuelle indeholdelser
c) der tages ikke hensyn til det ydelsesbeløb, som der er erhvervet ret til
efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som udredes pågrundlag af en frivillig eller en frivillig fortsat forsikring
d) såfremt der anvendes bestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald i henhold til en enkelt medlemsstatslovgivning, fordi den pågældende modtager ydelser af samme eller afanden art i henhold til andre medlemsstaters lovgivning eller andreindtægter, der er erhvervet på andre medlemsstaters område, kan
ydelsen efter førstnævnte medlemsstats lovgivning højst nedsættes
med etbeløb, der svarer t il beløbetfor de ydelser, der skal udredesefter de andre medlemsstaters lovgivning, eller for de indtægter, derer erhvervetpå disses område.
Artikel 46b (11)
Særligebestemmelseromsammenfaldafydelserafsammeart,derudbetales
ihenholdtillovgivningenitoellerfleremedlemsstater
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder ikke anvendelsepå en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 2.
2. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder kun anvendelse på
en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i),
såfremtdetdrejer sig om:
a) en ydelse, hvis størrelse er uafhængig af længden af de tilbagelagte
forsikrings- eller bopælsperioder, og som er anførti bilag IV, afsnitD, eller
b) en ydelse, hvis størrelse fastsættes på grundlag af en fiktiv periode,
der anses for at være tilbagelagt mellem tidspunktet for forsikrings-begivenhedens indtræden og et senere tidspunkt. I sidstnævnte1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 34
▼B
tilfælde finder de nævnte bestemmelser kun anvendelse, såfremt der
samtidig består ret til en sådan ydelse og:
i) enten en ydelse af samme art, medmindre to eller flere
medlemsstater har indgået aftale om ikke at medregne samme
fiktive periode to eller flere gange
ii) eller en ydelse af den i litra a) omhandlede art.
De i litra a) og b) omhandlede ydelser og aftaler er anført i bilag IV,
afsnitD.
Artikel 46c (11)
Særligebestemmelseromsamtidigrettilenellerflereafdeiartikel46a,stk.
1,omhandledeydelserogenellerflereandreydelserellerindtægter,nårto
ellerfleremedlemsstatererberørt
1. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller indtægter medfører, at to
eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), omhandlede ydelser
samtidig skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, divideres de beløb,som ikke udbetales ved en streng anvendelse af de i de berørtemedlemsstaters lovgivning fastsatte bestemmelser om nedsættelse,midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, med det antal ydelser,
som skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde.
2. Såfremtdetdrejer sig om en ydelse, der beregnes i henhold t il
artikel 46, stk. 2, medregnes den anden eller de andre ydelser fra deøvrige medlemsstater eller andre indtægter samt alle andre bestanddele,
der er fastsat i medlemsstatens lovgivning med henblik på anvendelsen
af bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfaldaf ydelser, forholdsmæssigt svarende til de i artikel 46, stk. 2, litra b),omhandlede forsikrings- og/eller bopælsperioder, der er taget ibetragtning ved beregningen af den nævnte ydelse.
3. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller andre indtægter
medfører, at både en eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr.i), omhandlede ydelser og en eller flere af de i artikel 46, stk. 2,omhandlede ydelser skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, gælder
følgende regler:
a) såfremt det drejer sig om den eller de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr.
i), omhandlede ydelser, divideres de beløb, som ikke udbetales ved
en streng anvendelse af de i de berørte medlemsstaters lovgivning
fastsatte bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse ellerbortfald af ydelser, med det antal ydelser, som skal nedsættes, stilles ibero eller bortfalde
b) såfremtdetdrejer sig om den eller de ydelser, der beregnes i henhold
til artikel 46, stk. 2, nedsættes, inddrages eller bortfalder ydelsen ellerydelserne i overensstemmelse med stk. 2.
4. Såfremt en medlemsstats lovgivning i de i stk. 1 og stk. 3, litra a),
omhandlede tilfælde indeholder bestemmelser om, at andre ydelser og/eller andre indtægter samt alle andre bestanddele, ved anvendelse afbestemmelserne om bortfald, midlertidig inddragelse eller nedsættelse af
ydelser, skal medregnes på grundlag af forholdetmellem de i art ikel 46,
stk. 2, litra b), omhandlede forsikringsperioder, finder den i ovennævntestykker fastsatte division ikke anvendelse for denne medlemsstatsvedkommende.
5. Samtlige ovennævnte bestemmelser finder tilsvarende anvendelse,
såfremt lovgivningen i en eller flere medlemsstater indeholder bestem-melser om, at der ikke kan erhverves ret til en ydelse, når der samtidigoppebæres en anden ydelse, som skal udbetales i henhold til en andenmedlemsstats lovgivning eller andre indtægter.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 35
▼B
Artikel 47 (11)
Supplerenderegleromberegningafydelser
1. For beregningen af det i artikel 46, stk. 2, omhandlede teoretiske
beløb og proratabeløb gælder følgende regler:
a) såfremtden samlede længde af de forsikrings- og bopælsperioder, der
er tilbagelagt efter lovgivningen i samtlige berørte medlemsstaterforud for forsikringsbegivenhedens indtræden, overstiger den længsteforsikringstid, der efter en af de pågældende staters lovgivning
kræves tilbagelagt for opnåelse af en fuld ydelse, skal den
kompetente institution i nævnte stat tage denne længste forsikringstidi betragtning i stedet for den samlede længde af de nævnte perioder.Denne beregningsmetode kan ikke medføre pligt for den pågældendeinstitution til at udrede en højere ydelse end den fulde ydelse, der er
hjemlet i den for denne institution gældende lovgivning. Denne
bestemmelse finder ikke anvendelse på ydelser, hvis størrelse ikkeafhænger af forsikringsperiodernes længde
b) de nærmere regler for medregning af sammenfaldende perioder
fastsættes i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesforordning
c) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig indtjening, etgennemsnitligt bidrag eller et gennemsnitligt tillæg eller efter det i
forsikringsperioderne bestående forhold mellem den pågældendes
bruttoindtjening og den gennemsnitlige bruttoindtjening for samtligeforsikrede med undtagelse af lærlinge, skal fastsætte disse gennem-snits- eller forholdstal udelukkende på grundlag af deforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte statslovgivning, eller af den bruttoindtjening, den pågældende har haft i
disse perioder
d) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af indtjening, bidrageller tillæg, skal fastsætte de indtjeningsbeløb, bidrag eller tillæg, der
skal lægges til grund, for så vidt angår forsikrings- eller bopælspe-
rioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i andre medlemsstater, pågrundlag af gennemsnittet af de indtjeningsbeløb, bidrag eller tillæg,der er konstateret for de forsikringsperioder, der er tilbagelagt efterden for denne institution gældende lovgivning
e) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en fikseretindt jening eller etfikseretbeløb, skal anse den indt jening eller detbeløb, der skallægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andre
medlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for at
være lig med den fikserede indtjening eller det fikserede beløb eller igivet fald med gennemsnittet af de fikserede indtjeningsstørrelsereller de fikserede beløb, som svarer til de forsikringsperioder, der ertilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning
f) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne for visse perioders vedkommende beregnes på grundlag afindtjeningens størrelse og for andre perioders vedkommende pågrundlag af en fikseretindt jening eller etfikseretbeløb, skal læggede efter reglerne i litra d) eller e) fastsatte indtjeningsstørrelser eller
beløb, henholdsvis gennemsnittet af disse, til grund, for så vidt angår
forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter andremedlemsstaters lovgivning; såfremt ydelserne, for så vidt angårsamtlige perioder, der er tilbagelagt efter den for denne institutiongældende lovgivning, beregnes på grundlag af en fikseretindt jening
eller et fikseret beløb, skal institutionen anse den indtjening, der skal
lægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andremedlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for atvære lig med en fiktiv indtjening, svarende til nævnte fikseredeindtjening eller fikserede beløb
g) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis,fastsætter denne gennemsnitsbasis udelukkende på grundlag af deforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i denpågældende stat.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 36
▼B
2. En medlemsstats lovregler om regulering af bestanddele af en
ydelse, der er indgåeti beregningen af ydelsen, finder i givetfaldanvendelse på de bestanddele, der er taget i betragtning af den
kompetente institution i denne stat efter stk. 1, for så vidt angår de
efter lovgivningen i andre medlemsstater tilbagelagte forsikrings- ellerbopælsperioder.
3. Såfremt en medlemsstats lovgivning foreskriver, at der ved
fastsættelsen af ydelsernes størrelse skal tages hensyn til også andrefamiliemedlemmer end børn, skal den kompetente institution i dennestat ligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer,der er bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat påden kompetente stats område.
4. Hvis det i henhold til den lovgivning, som den kompetente
institution i en medlemsstat anvender, er nødvendigt, at der med henblikpå beregning af ydelserne tages hensyn til en løn, når artikel 45, stk. 6,
første og andet afsnit, er blevet anvendt, og hvis de eneste perioder, der i
denne medlemsstat tages i betragtning med henblik på fastsættelse afpensionen, er perioder med fuldtidsledighed, for hvilke der er modtagetydelser i medfør af artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii),første punktum, fastsætter den kompetente institution i denne medlems-stat pensionen på basis af den løn, som den har anvendt som
referenceløn ved beregningen af de pågældende arbejdsløshedsydelser,
og efter den for denne institution gældende lovgivning.
Artikel 48 (11)
Forsikrings-ellerbopælsperioderpåunderétår
1. Uanset artikel 46, stk. 2, er en medlemsstats institution ikke
forpligtet til at tilkende ydelser på grundlag af perioder, der ertilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning, ogsom skal tages i betragtning ved forsikringsbegivenhedens indtræden,såfremt
— de nævnte perioder sammenlagt er på under ét år, og
— der ikke alene på grundlag af disse perioder består ret til ydelser i
medfør af bestemmelserne i denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i hver af de øvrige berørte medlems-
stater skal medregne de i stk. 1 nævnte perioder ved anvendelsen af
artikel 46, stk. 2, med undtagelse af litra b).
3. Såfremt anvendelsen af stk. 1 ville medføre, at samtlige
institutioner i de pågældende stater blev fritaget for pligten til at udredeydelser, skal ydelserne udredes alene efter lovgivningen i den stat, hvis
betingelser den pågældende senest har opfyldt, som om samtlige
forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt og medregnet efterartikel 45, stk. 1 til 4, havde været tilbagelagt efter den pågældende statslovgivning.
Artikel 49 (11) (15)
Beregning af ydelser, når den pågældende ikke samtidig opfylder de
foreskrevne lovmæssige betingelser i alle de medlemsstater, efter hvis
lovgivningderertilbagelagtforsikrings-ellerbopælsperioder,ellernården
pågældende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelser ved
alderdomstillesibero
1. Såfremt den pågældende på et bestemt tidspunkt ikke opfylder de
foreskrevne betingelser for at kunne få tilkendt ydelser efter samtlige demedlemsstaters lovgivning, som han har været omfattet af, i givet faldunder iagttagelse af artikel 45 og/eller artikel 40, stk. 3, men alene
opfylder de omhandlede betingelser i en eller flere af disse lovgivninger,
gælder følgende regler:
a) hver af de kompetente institutioner, der anvender en lovgivning, hvis
betingelser er opfyldt, beregner ydelsens størrelse efter artikel 46
b) dog således, at:
i) hvis den pågældende opfylder betingelserne i mindst to
medlemsstaters lovgivning, uden at det er nødvendigt at medregne1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 37
▼B
forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en
lovgivning, hvis betingelser ikke er opfyldt, tages disse perioderikke i betragtning ved anvendelse af artikel 46, stk. 2, medmindre
medregning af disse perioder gør det muligt at fastsætte en større
ydelse
ii) hvis den pågældende alene opfylder betingelserne i én medlems-
stats lovgivning, uden at det er nødvendigt at medregneforsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, hvis betingelser ikke er opfyldt, beregnes ydelsens
størrelse, jf. artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), alene efterbestemmelserne i den lovgivning, hvis betingelser er opfyldt, ogalene under hensyntagen til de perioder, der er tilbagelagt efterdenne lovgivning, medmindre medregning af de perioder, der ertilbagelagt efter de lovgivninger, hvis betingelser ikke er opfyldt,
gør det muligt at fastsætte en større ydelse efter artikel 46, stk. 1,
litra a), nr. ii).
Bestemmelserne i dette stykke finder tilsvarende anvendelse, når den
pågældende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelserne
ved alderdom stilles i bero i overensstemmelse med artikel 44, stk. 2,
andetpunkt um.
2. Den eller de ydelser, der i det i stk. 1 omhandlede tilfælde er
tilkendt efter lovgivningen i en eller flere af de berørte medlemsstater,skal i givet fald under iagttagelse af artikel 45 og på ny i givet fald stk.
1, automatisk omberegnes efter artikel 46, efterhånden som de
foreskrevne betingelser i en eller flere af de øvrige medlemsstaterslovgivning, som den pågældende har været omfattet af, opfyldes. Dettestykke finder tilsvarende anvendelse, når en person anmoder omfastsættelse af ydelser ved alderdom, som der er erhvervet ret til imedfør af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, når denne
fastsættelse har været stillet i bero i overensstemmelse med artikel 44,
stk. 2, andet punktum.
3. Når de i lovgivningen i en eller flere af de pågældende
medlemsstater foreskrevne betingelser ikke længere er opfyldt, skal
der, medmindre andet følger af artikel 40, stk. 2, automatisk foretages en
omberegning efter stk. 1.
Artikel 50 (11)
Ydelse af tillæg, når summen af de ydelser, der skal udbetales efter
lovgivningenideenkeltemedlemsstater,erlavereenddetminimumsbeløb,
dererfastsatilovgivningenidenafdissestater,hvormodtagerenerbosat
Der kan ikke i den stat, hvor en person, der modtager ydelser i medfør af
dette kapitel, er bosat, og efter hvis lovgivning der tilkommer ham enydelse, ydes ham etbeløb, der er lavere end den minimumsydelse, der i
den nævnte lovgivning er fastsat for en forsikrings- eller bopælsperiode,
der svarer til samtlige perioder, der efter bestemmelserne i deforegående artikler er taget i betragtning ved ydelsens fastsættelse.Den kompetente institution i den pågældende stat skal i givet faldgennem hele det tidsrum, hvor han er bosat i denne stat, yde ham ettillæg, der svarer til forskellen mellem summen af de ydelser, der
tilkommer ham i medfør af dette kapitel, og størrelsen af mini-
mumsydelsen.
Artikel 51 (11)
Reguleringogfornyetberegningafydelser
1. Såfremt ydelserne i de pågældende medlemsstater ændres med en
bestemt procentdel eller et bestemt beløb som følge af stigningen ileveomkostningerne, ændringer i lønniveauet eller andre forhold, som
giver anledning til regulering, finder en sådan ændring direkte
anvendelse på de ydelser, der er fastsat efter artikel 46, uden at derskal foretages fornyet beregning i henhold til nævnte artikel.
2. Derimod skal der, i tilfælde af ændring af reglerne for fastsættelse
eller beregning af ydelser, foretages fornyet beregning efter artikel 46.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 38
▼M3
Artikel 51a
Personer,dereromfattetafensærligordningfortjenestemænd
1. Artikel 44, artikel 45, stk. 1, 5 og 6, samt artikel 46-51 finder
tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særlig ordningfor tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd ihenhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alleforsikringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordninger
for tjenestemænd i denne medlemsstat, eller efter ordninger, som efter
denne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter dennemedlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter denalmindelige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter
ordningen for arbejdere eller funktionærer, alt efter omstændighederne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i en
referenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblik
på beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der eroppebåret i den eller de perioder, hvor den pågældende var omfattet afdenne lovgivning.
KAPITEL 4
ARBEJDSULYKKEROGERHVERVSSYGDOMME
Afdeling 1
Rettilydelser
Artikel 52
Bopæl i en anden medlemsstat end den kompetente medlemsstat -
Almindeligeregler
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat i en
anden medlemsstat end den kompetente stat, og som rammes af enarbejdsulykke eller pådrager sig en erhvervssygdom, har i den stat, hvorhan er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
bopælsstedets institution efter den for denne institution gældendelovgivning, som om den pågældende var forsikretdér
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i henhold
til den for denne institution gældende lovgivning. Efter aftale mellem
den kompetente institution og bopælsstedets institution kan disseydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for denførstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetente statslovgivning.
Artikel 53
Grænsearbejdere-Særregler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne på den kompetente stats
område. Disse ydelser udredes af den kompetente institution i henhold
til lovgivningen i denne stat, som om den pågældende var bosat dér.
Artikel 54
Opholdiellerflytningtildenkompetentestat
1. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der opholder sig på den kompetente stats område,har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede har1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 39
▼B
▼B
modtaget ydelser forud for dette ophold. Denne bestemmelse gælder dog
ikke for grænsearbejdere.
2. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der flytter til den kompetente stats område, har rettil ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede harmodtaget ydelser før flytningen.
Artikel 55
Ophold uden for den kompetente stat - Tilbagevenden eller flytning til en
anden medlemsstat efter ulykkestilfældets eller erhvervssygdommens
indtræden-Nødvendighedenafatrejse tilenandenmedlemsstatforatfå
denfornødnebehandling
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er ramt
af en arbejdsulykke eller har pådragetsig en erhvervssygdom, og:
a) som opholder sig i en anden medlemsstat end den kompetente stat,
eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institution
får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til denmedlemsstat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en andenmedlemsstats område, eller
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for dér at få den behandling, som hans tilstandkræver
har rett il:
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, dergælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dogsåledes atdett idsrum, for hvilketdisse ydelser kan udredes,
afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem denkompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institution kandisse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for denførstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetente stats
lovgivning.
2. Den ifølge stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes,
såfremt det dokumenteres, at den pågældendes flytning må antages atkunne bringe hans helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre engennemførelse af lægebehandlingen.
Den ifølge stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
fornødne behandling ikke kan ydes den pågældende på den medlems-
stats område, hvor han er bosat.
Artikel 56
Ulykkestilfældepåvejtilellerfraarbejdet
Et ulykkestilfælde indtruffet på vej til eller fra arbejdet i en anden
medlemsstat end den kompetente stat anses for indtruffet på denkompetente stats område.
Artikel 57 (SIC! (7))
Ydelser i anledning af en erhvervssygdom, når den pågældende har været
udsatforsammerisikoifleremedlemsstater
1. Når en person, der har pådragetsig en erhvervssygdom, har været
beskæft igetved etarbejde, der i kraftaf sin artmå ant ages atkunne
forårsage den pågældende sygdom, under lovgivningen i to eller fleremedlemsstater, skal de ydelser, som den pågældende eller hansefterladte kan gøre krav på, alene tilkendes efter den stats lovgivning,hvis betingelser den pågældende senest har opfyldt, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i stk. 2 til 5.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 40
▼B
2. Er tilkendelse af ydelser i anledning af en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom førstegang er lægeligt konstateret på dens område, anses denne betingelse for
opfyldt, når sygdommen første gang er konstateret på en anden
medlemsstats område.
3. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom erkonstateret inden for et bestemt tidsrum efter ophøret af den senestebeskæftigelse, som antages at kunne forårsage en sådan sygdom, skalden kompetente institution i den pågældende stat ved undersøgelsen af,
hvornår denne seneste beskæftigelse har fundet sted, i fornødent omfang
tage hensyn til en under lovgivningen i enhver anden medlemsstatudøvet beskæftigelse af samme art, som om den havde været udøvetunder den førstnævnte stats lovgivning.
4. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at en beskæftigelse, der måantages at kunne forårsage den pågældende sygdom, har været udøvet iet tidsrum af en vis varighed, skal den kompetente institution i den
pågældende medlemsstat i fornødent omfang medregne perioder, i
hvilke en sådan beskæftigelse har været udøvet under lovgivningen ienhver anden medlemsstat, som om den havde været udøvet under denførstnævnte stats lovgivning.
5. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose fordeles udgifterne ved
kontantydelser, herunder renter, på de kompetente institutioner i demedlemsstater, hvor den pågældende har været beskæftiget ved etarbejde, der må antages at kunne forårsage den pågældende sygdom.
Denne fordeling sker efter forholdet mellem længden af de alderdoms-
forsikringsperioder eller de i artikel 45, stk. 1, omhandledebopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i hver af dissestater, og den samlede længde af de forsikrings- eller bopælsperioder,der er tilbagelagt efter lovgivningen i samtlige disse stater på tidspunktet
for den første udbetaling af ydelser.
6. På forslag af Kommissionen træffer Rådet med enstemmighed
afgørelse om, hvilke andre erhvervssygdomme bestemmelserne i stk. 5
skal udvides til at omfatte.
Artikel 58
Beregningafkontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en genenmsnitsindtjening,
fastsætter denne gennemsnitsindtjening alene på grundlag af de
konstaterede indtjeningsbeløb i de perioder, der er tilbagelagt efterden nævnte lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening, skal alenebasere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet fald pågennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til deperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet af familiemedlemmer,
skal ligeledes tage familiemedlemmer, der er bosat på en anden
medlemsstats område, i betragtning, som om de pågældende var bosat påden kompetente stats område.
Artikel 59
Udgifterveddentilskadekomnestransport
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved den tilskade-komnes transport, enten til hans bopæl eller til et hospital, afholdersådanne transportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlemsstat,på hvis område den tilskadekomne er bosat, forudsat at institutionen iforvejen har givet sit samtykke til sådan transport under behørig1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 41
▼B
hensyntagen til de grunde, der taler herfor. Et sådant samtykke er ikke
påkrævet, hvor det drejer sig om grænsearbejdere.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved transport tilbegravelsessted i tilfælde af den tilskadekomnes død, afholder sådannetransportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlemsstat, på hvisområde den tilskadekomne var bosat, da ulykkestilfældet indtraf, efter
den for denne institution gældende lovgivning.
Afdeling 2
Forværringafenerhvervssygdom,forhvilkendererydeterstatning
Artikel 60 (7) (11)
1. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, for hvilken en
arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har modtaget ellermodtager erstatning efter en medlemsstats lovgivning, gælder følgenderegler:
a) såfremt den pågældende ikke efter den første udbetaling af ydelsen
har haft sådan erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat,der må antages at kunne forårsage eller forværre den pågældendesygdom, påhviler det den kompetente institution i den førstnævntestat af afholde de med ydelserne forbundne udgifter, under
hensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denne
institution gældende lovgivning
b) såfremt den pågældende efter den første udbetaling af ydelsen har
haft en sådan beskæftigelse i en anden medlemsstat, påhviler det den
kompetente institution i den førstnævnte medlemsstat at afholde demed ydelserne forbundne udgifter uden hensyntagen til den indtrådteforværring, efter den for denne institution gældende lovgivning; denkompetente institution i den sidstnævnte medlemsstat yder den
pågældende et tillæg, hvis størrelse svarer til forskellen mellem de
ydelser, der efter den for denne institution gældende lovgivningtilkommer den pågældende efter den indtrådte forværring, og deydelser, som ville have tilkommet ham, før forværringen indtrådte,hvis han havde pådraget sig den pågældende sydom på et tidspunkt,hvor han var omfattet af denne medlemsstats lovgivning
c) såfremt en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der
har pådragetsig sclerogen pneumoconiose eller en sygdom, der er
omfattet af en i medfør af artikel 57, stk. 6, truffet afgørelse, i det i
litra b) omhandlede tilfælde ikke har ret til ydelser efter densidstnævnte medlemsstats lovgivning, påhviler det den kompetenteinstitution i den førstnævnte medlemsstat at udbetale ydelserne underhensyntagen til den indtrådte forværring efter den for denneinstitution gældende lovgivning. Den kompetente institution i den
sidstnævnte medlemsstat skal dog afholde forskellen mellem de
kontantydelser, herunder renter, der skal udbetales af den kompetenteinstitution i den førstnævnte medlemsstat under hensyntagen til denindtrådte forværring, og de tilsvarende ydelser, der tilkom denpågældende, før forværring indtrådte
d) en medlemsstats lovbestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald af ydelser, finder ikke anvendelse på en
modtager af ydelser, der er fastsat af institutionerne i to medlems-
stater i henhold til litra b).
2. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, hvorpå artikel 57,
stk. 5, har fundet anvendelse, gælder følgende regler:
a) det påhviler den kompetente institution, der har tilkendt ydelserne
efter bestemmelserne i artikel 57, stk. 1, at udbetale ydelserne underhensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denneinstitution gældende lovgivning
b) udgifterne ved kontantydelser, herunder renter, skal fortsat fordeles
på de institutioner, som har deltaget i udgifterne ved de tidligereudbetalte ydelser, efter bestemmelserne i artikel 57, stk. 5; såfremtden pågældende på ny har væretbeskæft igetved etarbejde, der må1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 42
▼B
antages at kunne forårsage eller forværre den pågældende erhvervs-
sygdom, enten under lovgivningen i en af de medlemsstater, hvor hanallerede havde været beskæftiget ved et arbejde af samme art, eller
under en anden medlemsstats lovgivning, skal institutionen i denne
stat dog afholde forskellen mellem de ydelser, der tilkommer denpågældende under hensyn til den indtrådte forværring, og de ydelser,der tilkom ham, før forværringen indtrådte.
Afdeling 3
Forskelligebestemmelser
Artikel 61
Reglerforanvendelsenafsærbestemmelserivisselovgivninger
1. Såfremt der i den medlemsstat, på hvis område den pågældende
befinder sig, ikke findes nogen forsikring mod arbejdsulykker ellererhvervssygdomme, eller såfremtder ikke under en best ående forsik-ringsordning er oprettet nogen institution, der udreder naturalydelser,
skal disse ydelser udredes af den institution på opholds- eller
bopælsstedet, som det påhviler at udrede naturalydelser i sygdoms-tilfælde.
2. Såfremt helt gratis naturalydelser efter den kompetente stats
lovgivning er betinget af, at modtageren gør brug af en af arbejdsgiverenetableret lægetjeneste, skal de naturalydelser, der udredes i de i artikel52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde, anses for udredet gennem
en sådan lægetjeneste.
3. Såfremt den kompetente stats lovgivning omfatter en ordning
vedrørende arbejdsgiverens forpligtelser, skal de naturalydelser, der
udredes i de i artikel 52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde, anses
for udredet på den kompetente institutions begæring.
4. Såfremt den kompetente stats ordning vedrørende erstatning for
arbejdsulykker ikke har karakter af en tvungen forsikring, udredesnaturalydelserne direkte af arbejdsgiveren eller af det forsikringsorgan,der træder i hans sted.
5. Såfremt tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente
institution i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme, der tidligere er indtruffet eller konstateret underlovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de varindtruffet eller konstateret under den for denne institution gældendelovgivning.
6. Såfremt senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,
af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente
institution i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker ellererhvervssygdomme, der senere er indtruffet eller konstateret underlovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de varindtruffet eller konstateret under den for denne institution gældendelovgivning, på betingelse af:
1) at der ikke for den tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsu-
lykker eller erhvervssygdom er tilkendt erstatning i henhold til den
for institutionen gældende lovgivning, og
2) at der for den senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykke eller
erhvervssygdom, uanset bestemmelserne i stk. 5, ikke tilkendeserstatning i henhold til den i den anden medlemsstat gældendelovgivning, under hvis bestemmelser ulykken eller sygdommen erindtrådt eller konstateret.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 43
▼B
Artikel 62
Bestemmelserne om, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde,
hvordererflereordningeribopæls-elleropholdslandet-Tidsbegrænsning
afydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
forsikringsordninger, er det ordningen for arbejdere i stålindustrien, derskal finde anvendelse på de i artikel 52 eller artikel 55, stk. 1,omhandlede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende. Såfremt
den nævnte lovgivning omfatter en særordning for personer beskæftiget i
miner eller dermed ligestillede virksomheder, finder denne ordning doganvendelse på nævnte kategori af beskæftigede, når den institution påopholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter henvendelse til,er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.
2. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken denne
lovgivning gælder, medregne det tidsrum, i hvilket institutionen i enanden medlemsstat allerede har udredet ydelserne.
Afdeling 4
Refusionmelleminstitutionerne
Artikel 63
1. Det påhviler den kompetente institution at refundere udgifterne
ved naturalydelser, der er ydet for dens regning i medfør af artikel 52 og
artikel 55, stk. 1.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesfor-ordning, mod dokumentation for de faktiske udgifter.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusionmellem de under disse hørende institutioner.
Afdeling 5
Studerende
Artikel 63a
Bestemmelserne i afdeling 1-4 finder tilsvarende anvendelse på
studerende.
KAPITEL 5
YDELSERVEDDØDSFALD
Artikel 64
Sammenlægningafforsikrings-ellerbopælsperioder
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett itydelser ved dødsfalder betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skali fornødentomfang medregne forsikrings- eller bopælsperioder, der ertilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som om det
drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne
institution gældende lovgivning.
Artikel 65
Rettilydelser,nårdødsfaldetindtræffer-ellermodtagerenerbosat-ien
andenmedlemsstatenddenkompetentestat
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, en
pensionist eller rentemodtager, en pensions- eller renteansøger eller et afhans familiemedlemmer afgår ved døden i en anden medlemsstat end1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 44
▼M4
▼B
▼B
den kompetente stat, anses dødsfaldet for indtruffet på sidstnævnte stats
område.
2. Det påhviler den kompetente institution at tilkende ydelser ved
dødsfald efter den for denne institution gældende lovgivning, selv om
modtageren er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder ligeledes anvendelse i tilfælde,
hvor dødsfaldetskyldes en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom.
Artikel 66
Udbetalingafydelseritilfælde,hvorenafdødpensionistellerrentemodtager
havdeværetbosatienandenmedlemsstatendden,hvordeninstitution,som
detpåhviledeatafholdeudgifternetilnaturalydelser,erbeliggende
I tilfælde, hvor en person, der modtager pension eller rente efter
lovgivningen i en eller flere medlemsstater, afgår ved døden på et
tidspunkt, da han er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor den
institution, som det i medfør at artikel 28 påhvilede at afholde udgifternetil naturalydelser til den pågældende, er beliggende, skal de ydelser veddødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter den for denne institutiongældende lovgivning, udbetales af den nævnte institution og for dennes
regning, som om pensionisten (rentemodtageren) på det tidspunkt, da
han afgik ved døden, var bosat på den medlemsstats område, hvornævnte institution er beliggende.
Bestemmelserne i det foregående afsnit finder tilsvarende anvendelse på
en pensionists eller rentemodtagers familiemedlemmer.
Artikel 66a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 64, 65 og 66 finder tilsvarende anvendelse på
studerende og deres familiemedlemmer.
KAPITEL 6
ARBEJDSLØSHED
Afdeling 1
Fællesbestemmelser
Artikel 67
Sammenlægningafforsikrings-ellerbeskæftigelsesperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betingetaf, atder er t ilbagelagtforsikringsperioder, skal i fornødentomfang
medregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagt
som arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som omdet drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den fordenne institution gældende lovgivning, dog forudsat at beskæftigelses-perioderne ville være blevetansetfor forsikringsperioder, hvis de havdeværet tilbagelagt efter denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betinget
af, at der er tilbagelagt beskæftigelsesperioder, skal i fornødent omfangmedregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagtsom arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som omdet drejede sig om beskæftigelsesperioder, der var tilbagelagt efter den
for denne institution gældende lovgivning.
3. Bortset fra de i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), og litra b), nr. ii),
omhandlede tilfælde, er anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 og 2betinget af, at den pågældende senest har tilbagelagt:
— forsikringsperioder, i det i stk. 1 omhandlede tilfælde1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 45
▼M4
▼B
▼B
— beskæftigelsesperioder, i det i stk. 2 omhandlede tilfælde
efter den lovgivning, i henhold til hvilken ydelserne begæres.
4. Når det tidsrum, for hvilket ydelserne tilkendes, er afhængigt af
længden af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, finder bestemmel-serne i stk. 1 eller stk. 2 anvendelse, alt efter omstændighederne.
Artikel 68
Beregningafydelserne
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvor lovgivningen
bestemmer, at ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af dentidligere løn, skal som grundlag for beregningen kun benytte den løn,som den pågældende har modtaget under sin seneste beskæftigelse pådenne stats område. Hvis den pågældendes seneste beskæftigelse pådenne stats område ikke har varet i mindst fire uger, beregnes ydelserne
dog på grundlag af den løn, der på den arbejdsløses bopæls- eller
opholdssted sædvanligt ydes for en beskæftigelse, der svarer til eller kansammenlignes med den, han senest har udøvet på en anden medlemsstatsområde.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelsernes størrelse afhænger af antallet af familiemedlemmer, skal ogsåtage familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstats område,i betragtning, som om de pågældende var bosat på den kompetente statsområde. Dette gælder dog ikke, såfremt en anden person i familie-medlemmernes bopælsland har rett il ydelser ved arbejdsløshed, for så
vidt familiemedlemmerne tages i betragtning ved disse ydelsers
beregning.
Afdeling 2
Arbejdsløse, der rejser til en anden medlemsstat end den
kompetentestat
Artikel 69
Betingelseroggrænserforbevarelseafrettilydelser
1. En helt arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
der opfylder de i en medlemsstats lovgivning foreskrevne betingelser forret til ydelser, og som rejser til en eller flere andre medlemsstater for atsøge beskæftigelse dér, bevarer sin ret til disse ydelser under følgende
betingelser og inden for følgende grænser:
a) han skal før sin afrejse have værett ilmeldtsom arbejdssøgende og
have stået til rådighed for arbejdsformidlingen i den kompetente stat imindst fire uger, efter at han blev arbejdsløs. Det kompetentearbejdsformidlingskontor eller den kompetente institution kan dog
give samtykke til, at han rejser inden udløbet af denne frist
b) han skal tilmelde sig som arbejdssøgende ved arbejdsformidlingen i
hver af de medlemsstater, han rejser til, og underkaste sig den dér
bestående kontrol; denne betingelse anses for opfyldt for tidsrummetforud for tilmeldingen, såfremt denne sker inden syv dage efter dettidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighed forarbejdsformidlingen i den stat, han har forladt; i undtagelsestilfældekan det kompetente arbejdsformidlingskontor eller den kompetente
institution forlænge denne frist
c) retten til ydelser bevares i et tidsrum af højst tre måneder, regnet fra
det tidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighed for
arbejdsformidlingen i den stat, han har forladt, dog således at detsamlede tidsrum, for hvilket der tilkendes ydelser, ikke kan overstigedet tidsrum, for hvilket den pågældende har ret til ydelser i medfør afden nævnte stats lovgivning; hvor det drejer sig om en sæsonarbejder,
er dette tidsrum yderligere begrænset til den resterende del af den
sæson, for hvilken han er ansat.
2. Såfremt den pågældende vender tilbage til den kompetente stat
inden udløbet af den periode, i hvilken han efter bestemmelserne i stk. 1,litra c), har ret til ydelser, er han fortsat berettiget til ydelser efter denne1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 46
▼B
stats lovgivning; såfremt han ikke vender tilbage til den kompetente stat
inden udløbet af nævnte periode, mister han enhver ret til ydelser efterdenne stats lovgivning; i undtagelsestilfælde kan det kompetente
arbejdsformidlingskontor eller den kompetente institution forlænge
denne frist.
3. Bestemmelserne i stk. 1 kan kun gøres gældende én gang mellem
to beskæftigelsesperioder.
4. Hvis den kompetente stat er Belgien, generhverver en arbejdsløs,
som vender tilbage dertil efter udløbet af den i stk. 1, litra c), fastsattefrist af tre måneder, først retten til ydelser fra dette land, efter at han harværet beskæftiget dér i mindst tre måneder.
Artikel 70
Udbetalingafydelsersamtrefusioner
1. I de i artikel 69, stk. 1, omhandlede tilfælde udbetales ydelserne af
institutionen i hver af de stater, hvor den arbejdsløse søger beskæfti-
gelse.
Det påhviler den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis
lovgivning arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende harværet omfattet under sin seneste beskæftigelse, at refundere disseydelser.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesfor-
ordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller på
grundlag af fikserede beløb.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusions- eller betalingsregler eller give afkald påenhver refusion mellem de under disse hørende institutioner.
Afdeling 3
Arbejdsløse, som under deres seneste beskæftigelse var bosat i en
andenmedlemsstatenddenkompetentestat
Artikel 71
1. Arbejdsløse arbejdstagere, som under deres seneste beskæftigelse
var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat, modtagerydelser efter følgende regler:
a) i) grænsearbejdere, der er delvis eller periodisk arbejdsløse i den
virksomhed, hvor de er beskæftiget, modtager ydelser efterlovgivningen i den kompetente stat, som om de var bosat pådenne stats område; disse ydelser udbetales af den kompetente
institution
ii) grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse, modtager ydelser efter
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosat, som
om de under deres seneste beskæftigelse havde været omfattet afdenne lovgivning; disse ydelser udbetales af bopælsstedetsinstitution for denne institutions regning
b) i) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er delvis, periodisk
eller helt arbejdsløse, og som fortsat står til rådighed for deres
arbejdsgiver eller for arbejdsformidlingen på den kompetente statsområde, modtager ydelser efter lovgivningen i denne stat, som omde var bosatpå dens område; disse ydelser udbet ales af denkompetente institution
ii) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse,
og som stiller sig til rådighed for arbejdsformidlingen i denmedlemsstat, på hvis område de er bosat, eller som vender tilbage
til denne stats område, modtager ydelser efter denne stats
lovgivning, som om de senesthavde væretbeskæft igetdér; disseydelser udbetales af bopælsstedets institution for denne institu-tions regning; hvis den pågældende arbejdstager allerede har fåettilkendt ydelser for den kompetente institutions regning i denmedlemsstat, af hvis lovgivning han senest har været omfattet,1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 47
▼B
skal han dog modtage ydelser i overensstemmelse med reglerne i
artikel 69; udbetaling af ydelser efter lovgivningen i den stat, hvorden arbejdsløse er bosat, stilles i bero i det tidsrum, hvor han i
medfør af artikel 69 kan gøre krav på ydelser efter den
lovgivning, hvoraf han senest har været omfattet.
2. Så længe en arbejdsløs har ret til ydelser i medfør af stk. 1, litra a),
nr. i), eller litra b), nr. i), kan han ikke gøre krav på ydelser efterlovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han er bosat.
Afdeling 4
Personer,dereromfattetafensærligordningfortjenestemænd
Artikel 71a
1. Bestemmelserne i afdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på
personer, der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for
tjenestemænd.
2. Bestemmelserne i afdeling 3 finder ikke anvendelse på personer,
der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for tjenestemænd. En
arbejdsløs, som er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning fortjenestemænd, som er deltids- eller fuldtidsarbejdsløs, og som under sinseneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end denkompetente stat, modtager ydelser efter lovgivningen i den kompetentestat, som om den pågældende var bosat på denne stats område; disse
ydelser udbetales af den kompetente institution for dennes regning.
KAPITEL 7 (8)
FAMILIEYDELSER
Artikel 72 (8)
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
medselvstændigvirksomhed
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt
forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selvstændig
erhvervsvirksomhed, medregner i fornødentomfang forsikrings- ellerbeskæftigelsesperioder, eller perioder med selvstændig erhvervsvirk-somhed, der er tilbagelagt i enhver anden medlemsstat, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denneinstitution gældende lovgivning.
Artikel 72a (9) (14)
Fuldtidsarbejdsløse
En fuldtidsarbejdsløs, som er omfattet af artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii),
eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager for de af sinefamiliemedlemmer, som er bosiddende i samme medlemsstat som han,familieydelser i henhold til bestemmelserne i denne stats lovgivning,som om han under sin seneste beskæftigelse havde været omfattet af
denne lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne i
artikel 72. Disse ydelser udredes af institutionen på bopælsstedet og fordenne institutions regning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning affamilieydelser, har institutionen ret til at opkræve disse bidrag ioverensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning, der gælder forinstitutionen.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 48
▼M3
▼B
▼B
Artikel 73 (8)
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer
erbosatienandenmedlemsstatenddenkompetentestat
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er omfattet af
en medlemsstats lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer, der erbosiddende på en anden medlemsstats område, ret til familieydelser efter
lovgivningen i førstnævnte stat, som om de pågældende var bosiddende
på dennes område, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.
Artikel 74 (8)
Arbejdsløse, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end
denkompetentestat
En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
modtager ydelser ved arbejdsløshed efter lovgivningen i en medlemsstat,har for de af sine familiemedlemmer, der er bosatpå en andenmedlemsstats område, ret til familieydelser efter lovgivningen i den
førstnævnte stat, som om de pågældende var bosiddende på dennes
område, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.
Artikel 75 (8)
Udbetalingafydelser
1. I de i artikel 73 omhandlede tilfælde udbetales familieydelserne af
den kompetente institution i den stat, af hvis lovgivning arbejdstagereneller den selvstændige erhvervsdrivende er omfattet, og i de i artikel 74
omhandlede tilfælde af den kompetente institution i den stat, efter hvis
lovgivning den arbejdsløse eller den selvstændige erhvervsdrivendemodtager ydelser ved arbejdsløshed. Ydelserne udbetales efter debestemmelser, der gælder for disse institutioner, hvad enten den fysiskeeller juridiske person, til hvem ydelserne skal udbetales, er bosiddende,
opholder sig eller har sit hjemsted på den kompetente stats område eller
på en anden medlemsstats område.
2. Såfremt den person, til hvem familieydelserne skal udbetales, ikke
anvender dem til familiemedlemmernes underhold, skal den kompetenteinstitution dog efter anmodning og gennem institutionen på familie-medlemmernes bopælssted eller den institution eller det organ, der er
udpeget hertil af den kompetente myndighed i familiemedlemmernes
bopælsstat, udbetale disse ydelser med frigørende virkning til denfysiske eller juridiske person, som faktisk forsørger familiemedlem-merne.
3. To eller flere medlemsstater kan i overensstemmelse med artikel 8
aftale, at den kompetente institution, enten direkte eller gennem
institutionen på familiemedlemmernes bopælssted, skal udbetale de
familieydelser, der er ret til efter lovgivningen i disse stater eller i en afdisse stater, til den fysiske eller juridiske person, som faktisk forsørgerfamiliemedlemmerne.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregler i tilfælde af samtidig ret til familieydelser i medfør af
lovgivningen i den kompetente stat og i medfør af lovgivningen i den
medlemsstat,hvorfamiliemedlemmerneerbosat
1. Når der i medfør af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område familiemedlemmerne er bosat, kan udbetales familieydelser,stilles retten til familieydelser, der i medfør af lovgivningen i en andenmedlemsstat i samme periode kan udbetales til det samme familie-medlem som følge af udøvelse af erhvervsvirksomhed, i påkommendetilfælde i overensstemmelse med artikel 73 eller 74, i bero i et omfang
svarende til det beløb, der er fastsat i lovgivningen i førstnævnte
medlemsstat.
2. Når der ikke er indgivet ansøgning om ydelser i den medlemsstat,
på hvis område familiemedlemmerne er bosat, kan den kompetenteinstitution i den anden medlemsstat anvende bestemmelserne i stk. 1,som om der var blevet tilkendt ydelser i førstnævnte medlemsstat.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 49
▼M4
Artikel 76a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 72 finder tilsvarende anvendelse på studerende.
KAPITEL 8
YDELSER TIL BØRN, DER FORSØRGES AF PENSIONISTER ELLER
RENTEMODTAGERE, SAMT TIL BØRN, DER HAR MISTET BEGGE
FORÆLDREELLERENAFDEM
Artikel 77
Børn,derforsørgesafpensionisterellerrentemodtagere
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud til
personer, der modtager pension eller rente i anledning af alderdom,invaliditet, arbejdsulykke eller erhvervssygdom, samt de til sådannepensioner eller renter ydede børnetillæg, med undtagelse af tillæg, der
ydes i henhold til forsikringen mod arbejdsulykker og erhvervs-
sygdomme.
2. Ydelserne skal udredes efter følgende regler, uanset i hvilken
medlemsstat pensionisten (rentemodtageren) eller børnene er bosat:
a) en person, der kun har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
én medlemsstat, modtager ydelserne efter lovgivningen i denmedlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen eller renten
b) en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i flere
medlemsstater, modtager ydelserne
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område han er
bosat, såfremt han dér har opnået ret til en af de i stk. 1 nævnteydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den pågældende har været omfattet længst, såfremt han har
erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser efter den nævntelovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne iartikel 79, stk. 1, litra a); såfremt den pågældende ikke harerhvervet nogen ret efter denne lovgivning, undersøges det, ombetingelserne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de øvrige
berørte medlemsstater er til stede, idet de forsikrings- eller
bopælsperioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaterslovgivning, lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Artikel 78
Børn,derharmistetbeggeforældreellerenafdem
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud og i
givet fald supplerende eller særlige tilskud til børn, der har mistet beggeforældre eller en af dem.
2. Ydelser til sådanne børn skal udredes efter følgende regler, uanset i
hvilken medlemsstat barnet eller den fysiske eller juridiske person, som
faktisk forsørger det, er bosat:
a) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som kun har været omfattet af lovgivningen i én
medlemsstat, efter denne stats lovgivning
b) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som har været omfattet af lovgivningen i fleremedlemsstater:
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område barnet er
bosat, såfremt der dér er erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnteydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 50
▼B
▼M5
▼B
▼B
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den afdøde har været omfattet længst, såfremt der ererhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser i medfør af den
nævnte lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmel-
serne i artikel 79, stk. 1, litra a); såfremt der ikke er erhvervetnogen ret efter denne lovgivning, undersøges det, om betingel-serne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de øvrige berørtemedlemsstater er til stede, idet de forsikrings- eller bopælspe-
rioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaters lovgivning,
lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Den medlemsstats lovgivning, hvorefter de i artikel 77 omhandlede
ydelser til børn af en pensionist eller en rentemodtager skal udredes,
finder dog fortsat anvendelse efter den pågældende pensionists ellerrentemodtagers død, for så vidt angår udredelse af ydelser til hansefterladte børn.
Artikel 78a
Pensioner til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem, bortset
fra pensioner, der ydes i henhold til forsikringsordninger for arbejds-ulykker og erhvervssygdomme, behandles som »ydelser« i henhold tilartikel 78, stk. 1, hvis afdøde på et tidspunkt var omfattet af en ordning,der kun omfatter børnetilskud eller supplerende eller særlige tilskud til
børn, der har mistet begge forældre eller en af dem. Disse ordninger er
opførti bilag VIII.
Artikel 79 (7)
Fællesbestemmelseromydelsertilbørn,derforsørgesafpensionistereller
rentemodtagere,samttilbørn,derharmistetbeggeforældreellerenafdem
1. Ydelserne efter artikel ►M577, 78 og 78a ◄skal udredes efter
den på grundlag af reglerne i de nævnte artikler bestemte lovgivning afden institution, som det påhviler at anvende nævnte lovgivning, og fordenne institutions regning, som om pensionisten (rentemodtageren) eller
den afdøde kun havde været omfattet af lovgivningen i den kompetente
stat.
Herved skal dog følgende iagttages:
a) såfremterhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af rett il ydelser
efter denne lovgivning er afhængig af længden af forsikrings-,beskæftigelses- eller bopælsperioderne eller af perioderne medselvstændig virksomhed, fastsættes denne længde i givet fald under
iagttagelse af bestemmelserne i artikel 45 eller 72, alt efter
omstændighederne
b) såfremt ydelsernes størrelse efter denne lovgivning beregnes på
grundlag af pensionens størrelse eller beror på forsikringsperioderneslængde, skal de teoretiske beløb, der er fastsat efter bestemmelserne iartikel 46, stk. 2, lægges til grund ved beregningen af de omhandledeydelsers størrelse.
2. Hvor anvendelsen af den i artikel 77, stk. 2, litra b), nr. ii), og
artikel 78, stk. 2, litra b), nr. ii), fastsatte regel ville bevirke, at fleremedlemsstater bliver kompetente som følge af, at perioderne er af
samme længde, udredes ydelserne efter artikel ►
M577, 78 eller
78a◄, efter den af disse medlemsstaters lovgivning, hvoraf pensioni-
sten, rentemodtageren eller afdøde senest har været omfattet.
3. Ret til ydelser i medfør af enten national lovgivning alene eller
bestemmelserne i stk. 2 og i artikel ►M577, 78 og 78a ◄stilles i
bero, såfremtder i kraftaf erhvervsudøvelse kan kræves udbet altfamilieydelser eller børnetilskud for de pågældende børn efter enmedlemsstats lovgivning. I så fald betragtes de pågældende som enselvstændig erhvervsdrivendes familiemedlemmer.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 51
▼M5
▼B
▼M3
Artikel 79a
Bestemmelservedrørendeydelsertilforældreløsebørnimedførafensærlig
ordningfortjenestemænd
1. Uanset ►M5artikel 78a ◄beregnes børnepensioner, som
stammer fra en særlig ordning for tjenestemænd, i overensstemmelsemed bestemmelserne i kapitel 3.
2. Når der i et af de i stk. 1 omhandlede tilfælde også er tilbagelagt
forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder eller perioder medselvstændig erhvervsvirksomhed efter en almindelig ordning, udbetales
ydelserne efter denne almindelige ordning i overensstemmelse med
bestemmelserne i kapitel 8 ►
M5medmindre andet er fastsat i artikel
44, stk. 3 ◄. Forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
med selvstændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt efter bestem-melserne i en særlig ordning for tjenestemænd, eller perioder, som i
henhold til denne medlemsstats lovgivning sidestilles med sådanne
perioder, tages efter behov i betragtning med henblik på erhvervelse,bevarelse eller generhvervelse af rettighederne til ydelser i overens-stemmelse med bestemmelserne i nævnte almindelige ordning.
AFSNIT IV
DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE
ARBEJDSTAGERESSOCIALESIKRING
Artikel 80
Sammensætningogvirksomhed
1. Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres
Sociale Sikring, i det følgende benævnt »den administrative kommis-sion«, der er oprettet under Kommissionen, består af enregeringsrepræsentant for hver af medlemsstaterne, eventuelt bistået af
tekniske rådgivere. En repræsentant for Kommissionen deltager i den
administrative kommissions møder, med status som rådgiver.
2. Den administrative kommission modtager teknisk bistand af Det
Internationale Arbejdsbureau inden for rammerne af de overenskomster,
der herom er afsluttet mellem Det Europæiske Fællesskab og DenInternationale Arbejdsorganisation.
3. Vedtægterne for den administrative kommission fastsættes af dens
medlemmer ved overenskomstmellem disse. Beslut ninger vedrørende
de i artikel 81, litra a), omhandlede fortolkningsspørgsmål kan kuntræffes med enstemmighed. De trufne beslutninger skal i fornødentomfang offentliggøres.
4. Den administrative kommissions sekretariatsforretninger varetages
af Kommissionen.
Artikel 81
Denadministrativekommissionsopgaver
Den administrative kommission har følgende opgaver:
a) at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolknings-
spørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i denne
forordning og senere forordninger eller med enhver overenskomsteller ordning, der træffes inden for rammerne af disse forordninger,uden at dette berører de pågældende myndigheders, institutionerseller enkeltpersoners ret til at benytte sig af de procedurer og
domstole, der er fastsat i medlemsstaternes lovgivning, i denne
forordning eller i traktaten
b) efter anmodning af de kompetente myndigheder, institutioner og
domstole i medlemsstaterne at foretage oversættelse af dokumentet,der vedrører anvendelsen af denne forordning, især oversættelse afbegæringen indgivet af personer, der kan være omfattet afbestemmelserne i denne forordning1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 52
▼B
▼B
c) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne på den
sociale sikrings område med særligthenblik på sundhedsmæssige ogsociale foranstaltninger af fælles interesse
d) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at
modernisere procedurerne for dataudveksling, især ved at tilpasseinformationsstrømmen mellem institutionerne til telematikudvekslingunder hensyntagen til udviklingen inden for databehandling i de
enkelte medlemsstater. Denne modernisering har især til formål at
fremskynde tilkendelsen af ydelser
e) at indsamle det materiale, der skal lægges til grund for den
regnskabsmæssige opgørelse af de udgifter, der påhviler medlems-
staternes institutioner efter bestemmelserne i denne forordning og
foretage den årlige regnskabsopgørelse mellem de nævnte instituti-oner
f) atudøve enhver anden funkt ion, der i medfør af denne forordning og
senere forordninger eller enhver overenskomsteller ordning, der
måtte blive truffet inden for rammerne af disse forordninger,
henhører under dens kompetence
g) at fremsætte forslag for Kommissionen med henblik på udarbejdelse
af fremtidige forordninger samt med henblik på ændring af denneforordning og senere forordninger.
AFSNIT V
DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR VANDRENDE ARBEJDS-
TAGERESSOCIALESIKRING
Artikel 82 (B)
Oprettelse,sammensætningogvirksomhed
1. Der nedsættes et Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdsta-
geres Sociale Sikring, i detfølgende benævnt»detrådgivende udvalg«,
bestående af 90 ordinære medlemmer, der fordeler sig således for hver
af medlemsstaterne:
a) to regeringsrepræsentanter, hvoraf mindst én skal være medlem af
den administrative kommission
b) to repræsentanter for arbejdstagerorganisationerne
c) to repræsentanter for arbejdsgiverorganisationerne.
For hver af de nævnte kategorier udnævnes der for hver medlemsstat en
suppleant.
2. Detrådgivende udvalgs, ordinære medlemmer og suppelant er
udnævnes af Rådet, der, for så vidt angår arbejdstager- og arbejds-giverrepræsentanterne, skal søge at opnå en sammensætning af udvalget,der sikrer en rimelig repræsentation for de forskellige interesseområder.
Fortegnelsen over ordinære medlemmer og suppleanter bekendtgøres af
RådetiDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
3. De ordinære medlemmers og suppleanternes funktionstid er to år.
Genudnævnelse kan finde sted. Ved udløbet af deres funktionstid
fortsætter medlemmerne og suppleanterne i deres hverv, indtil deres
efterfølgere er udpeget, eller genudnævnelse har fundet sted.
4. En repræsentant for Kommissionen fungerer som formand for det
rådgivende udvalg. Formanden deltager ikke i afstemningen.
5. Det rådgivende udvalg træder sammen mindst én gang om året.
Det indkaldes af formanden, enten på dennes eget initiativ eller efterskriftlig begæring rettet til formanden af mindst en tredjedel afmedlemmerne.
Sådan begæring skal indeholde konkrete forslag til dagsordenen.6. Detrådgivende udvalg kan på forslag af formanden undt agelsesvis
beslutte at indhente udtalelser fra enkeltpersoner eller repræsentanter for1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 53
▼M1
▼B
▼B
organer, der har betydelig erfaring på den sociale sikrings område.
Udvalget kan endvidere, på samme vilkår som den administrativekommission, gøre brug af teknisk bistand fra Det Internationale
Arbejdsbureau inden for rammerne af de mellem DetEuropæiske
Fællesskab og Den Internationale Arbejdsorganisation afsluttede over-enskomster.
7. Detrådgivende udvalgs udt alelser og forslag skal begrundes. De
vedtages med absolut flertal af de gyldigt afgivne stemmer.
Udvalget fastsætter ved flertalsbeslutning sin forretningsorden, som skal
godkendes af Rådet efter indhentet udtalelse fra Kommissionen.
8. De rådgivende udvalgs sekretariatsforretninger varetages af
Kommissionen.
Artikel 83
Detrådgivendeudvalgsopgaver
Detrådgivende udvalg kan på begæring af Kommissionen, af den
administrative kommission eller på eget initiativ:
a) undersøge generelle eller principielle spørgsmål og problemer, som
opstår ved anvendelsen af de forordninger, der er vedtaget inden forrammerne af traktatens artikel 51
b) afgive udtalelser til den administrative kommission om de pågæl-
dende spørgsmål samt fremsætte forslag med henblik på en eventuelrevision af forordningerne.
AFSNIT VI
FORSKELLIGEBESTEMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbejdemellemdekompetentemyndigheder
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal underrette
hinanden om:
a) de foranstaltninger, de har truffet med henblik på anvendelsen af
denne forordning
b) sådanne ændringer i deres lovgivning, som må antages at berøre
anvendelsen af denne forordning.
2. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner skal med henblik
på anvendelsen af denne forordning yde hinanden bistand, som om detdrejede sig om anvendelsen af deres egen lovgivning. Den gensidigeadministrative bistand ydes i princippet vederlagsfrit af de nævnte
myndigheder og institutioner. De kompetente myndigheder i medlems-
staterne kan dog aftale, at visse udgifter skal være genstand for refusion.
3. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner kan med henblik
på anvendelsen af denne forordning forhandle direkte med hinandensamt med de pågældende personer eller deres repræsentanter.
4. En medlemsstats myndigheder, institutioner og domstole kan ikke
afvise begæringer eller andre dokumenter, der forelægges dem, med den
begrundelse, at de er affattet på en anden medlemsstats officielle sprog.
De kan i givet fald gøre brug af bestemmelserne i artikel 81, litra b).
5. a) Når myndighederne eller institutionerne i en medlemsstat i
henhold til denne forordning eller den i artikel 98 omhandledegennemførelsesforordning meddeler personlige data til myndighe-derne eller institutionerne i en anden medlemsstat, er dennemeddelelse omfattet af lovbestemmelserne om databeskyttelse i
den medlemsstat, som fremsender dem.
Enhver senere meddelelse samtdat aenes lagring, ændring og
sletning er omfattet af bestemmelserne i lovgivningen omdatabeskyttelse i den medlemsstat, som modtager dem.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 54
▼B
b) Anvendelsen af personlige data til andre formål end social sikring
kan kun ske med den pågældende persons samtykke eller ioverensstemmelse med de andre garantier, der er fastsat i den
nationale lovgivning.
Artikel 85
Fritagelse for eller nedsættelse af afgifter eller gebyrer - Fritagelse for
legalisering
1. Enhver i en medlemsstats lovgivning fastsat fritagelse for eller
nedsættelse af afgifter, stempel-, rets- eller registreringsgebyrer for aktereller dokumenter, der kan kræves fremlagt i henhold til den pågældendestats lovgivning, skal udstrækkes til også at omfatte tilsvarende akter og
dokumenter, der kan kræves fremlagt i henhold til en anden medlems-
stats lovgivning eller i henhold til denne forordning.
2. Attester, dokumenter og akter af enhver art, der kan kræves
fremlagti forbindelse med anvendelsen af denne forordning, er frit aget
for legalisering af diplomatiske eller konsulære myndigheder.
3. En elektronisk meddelelse, som fremsendes af en institution i
overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og igennemførelsesforordningen, kan ikke afvises af nogen myndighed ellerinstitution i en anden medlemsstat med den begrundelse, at den er blevet
modtaget elektronisk, når modtagerinstitutionen har erklæret sig rede til
at modtage elektroniske meddelelser. Gengivelse eller registrering afsådanne meddelelser betragtes som værende en korrekt gengivelse af detoriginale dokument eller registrering af de data, det vedrører, indtil detmodsatte bevises.
En elektronisk meddelelse anses for gyldig, hvis det computersystem,
hvori meddelelsen er registreret, indeholder de fornødne sikkerhedsfor-anstaltninger til at forhindre enhver ændring, videregivelse eller adgangtil registreringen. Det skal til enhver tid være muligt at gengive de
registrerede data i en direkte letlæselig form. Når en elektronisk
meddelelse overføres fra en institution til en anden, skal der træffes defornødne sikkerhedsforanstaltninger i overensstemmelse med de pågæl-dende fællesskabsbestemmelser.
Artikel 86 (14)
Begæringer, erklæringer, klage eller appel indgivet til en myndighed,
institutionellerdomstolienandenmedlemsstatenddenkompetentestat
1. Begæringer, erklæringer, klager eller appel, der i medfør af en
medlemsstats lovgivning skal være indgivet til en myndighed, en
institution eller en domstol i den pågældende stat inden en bestemt frist,
skal anses for rettidigt indgivet, såfremt de inden for samme frist erindgivet til en tilsvarende myndighed, institution eller domstol i enanden medlemsstat. I så fald skal den myndighed, institution ellerdomstol, der har modtaget nævnte begæringer, erklæringer, klage ellerappel, straks oversende dem, enten direkte eller gennem de kompetente
myndigheder i de pågældende medlemsstater, til den kompetente
myndighed, institution eller domstol i den førstnævnte stat. Datoen forindgivelse af disse begæringer, erklæringer, klage eller appel til enmyndighed, institution eller domstol i den sidstnævnte stat skal anses forat være datoen for deres indgivelse til den kompetente myndighed,institution eller domstol, der skal behandle den.
2. Såfremt en person, der efter en medlemsstats lovgivning er
berettiget dertil, indgiver en ansøgning om familieydelser i enmedlemsstat, som ikke har forrang som den kompetente stat, anses
den dato, hvor denne første ansøgning er blevet indgivet, som datoen for
dens indgivelse til den kompetente myndighed, institution eller domstol,forudsat at en ny ansøgning indgives i den medlemsstat, som har forrangsom den kompetente stat, af en person, som er berettiget hertil ioverensstemmelse med denne stats lovgivning. Sidstnævnte ansøgningskal indgives senestétår eft er, atder er givetmeddelelse om afslag på1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 55
▼M1
▼B
▼B
den første ansøgning eller om ophør af betaling af ydelsen i førstnævnte
medlemsstat.
Artikel 87
Lægeundersøgelser
1. De i en medlemsstats lovgivning foreskrevne lægeundersøgelser
kan på den kompetente institutions begæring foretages på en andenmedlemsstats område af institutionen på det sted, hvor modtageren afydelsen har ophold eller bopæl, på de vilkår, der er fastsat i den i artikel98 omhandlede gennemførelsesforordning, eller, såfremtdenne ikke
indeholder forskrifter herom, på de vilkår, der er aftalt mellem de
kompetente myndigheder i de pågældende medlemslande.
2. Lægeundersøgelser, der foretages på de i stk. 1 fastsatte vilkår,
anses for foretaget på den kompetente stats område.
Artikel 88
Overførsler fra en medlemsstat til en anden af de i henhold til denne
forordningskyldigebeløb
Pengeoverførsler, der foretages i henhold til denne forordning, skal i
givet fald ske i overensstemmelse med de aftaler herom, der påtidspunktet for overførslen er gældende mellem de pågældendemedlemsstater. Hvor der ikke består sådanne aftaler mellem tomedlemsstater, skal de kompetente myndigheder i disse stater eller de
myndigheder, hvorunder internationale betalinger henhører, aftale de
fornødne foranstaltninger til gennemførelse af sådanne overførsler.
Artikel 89
Særreglerforanvendelsenafvissemedlemsstaterslovgivning
Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning er anført i
bilag VI.
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Bidrag, som påhviler arbejdsgivere eller virksomheder, hvis bopæl
henholdsvishjemstedikkeliggeridenkompetentestat
Der kan ikke pålægges en arbejdsgiver højere bidrag som følge af, athan
er bosat, eller hans virksomhed har sit hjemsted, i en anden medlemsstatend den kompetente stat.
Artikel 92
Inddrivelseafbidrag
1. Skyldige bidrag til en medlemsstats institution kan inddrives på en
anden medlemsstats område efter den administrative procedure og medde garantier og fortrinsrettigheder, som gælder for inddrivelse afskyldige bidrag til en tilsvarende institution i den sidstnævnte stat.
2. Nærmere regler for anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 skal om
fornødent fastlægges i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesfor-
ordning eller ved aftaler mellem medlemsstaterne. Sådanne regler villigeledes kunne omfatte fremgangsmåden ved tvangsmæssig inddrivelse.
Artikel 93
Forpligtedeinstitutionerskravoverforenerstatningspligtigtredjemand
1. Såfremt en person modtager ydelser efter en medlemsstats
lovgivning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på en1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 56
▼B
anden medlemsstats område, gælder følgende regler for den forpligtede
institutions eventuelle krav over for en erstatningspligtig tredjemand:
a) når den forpligtede institution efter den for denne gældende
lovgivning er indtrådt i de krav, som modtageren har over for
tredjemand, skal enhver medlemsstat anerkende denne indtræden
b) når den forpligtede institution har et selvstændigt krav over for
tredjemand, skal enhver medlemsstat anerkende dette krav.
2. Såfremt en person modtager ydelser i medfør af en medlemsstats
lovgivning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på en
anden medlemsstats område, gælder de regler i den nævnte lovgivning,
som bestemmer, i hvilke tilfælde arbejdsgivere eller de af dembeskæftigede arbejdstagere er fritaget for civilretligt ansvar, i forholdtil den pågældende person eller til den kompetente institution.
Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på den forpligtede
institutions eventuelle krav over for en arbejdsgiver eller de af denne
beskæftigede arbejdstagere, i tilfælde hvor det ikke kan udelukkes, at de
pågældende er erstatningspligtige.
3. Når to eller flere medlemsstater eller de kompetente myndigheder i
disse stater i henhold til artikel 36, stk. 3, og/eller artikel 63, stk. 3, harindgået aftale om afkald på refusion mellem de under deres kompetencehenhørende institutioner, gælder følgende om eventuelle krav over foren ansvarlig tredjemand:
a) såfremt institutionen i opholds- eller bopælsmedlemsstaten tilkender
en person ydelser for en skade, der er indtrådt på den pågældende
stats område, kan denne institution i henhold til den for institutionengældende lovgivning indtræde i krav eller gøre et selvstændigt kravgældende over for en erstatningspligtig tredjemand
b) ved anvendelsen af litra a)
i) betragtes ydelsesmodtageren som tilknyttet institutionen på
opholds- eller bopælsstedet, og
ii) denne institution anses for at være den institution, som det
påhviler atudrede ydelsen
c) bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder fortsat anvendelse på ydelser, der
ikke er omfattet af den i dette stykke nævnte aftale om afkald på
refusion.
AFSNIT VII
OVERGANGSBESTEMMELSEROGAFSLUTTENDEBESTEM-
MELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Overgangsbestemmelserforarbejdstagere
1. Denne forordning begrunder ikke ret til ydelser for noget tidsrum,
der ligger forud for den 1. oktober 1972 eller for datoen for densanvendelse i den pågældende medlemsstat eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samt- i givetfald — enhver beskæft i-
gelses- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en medlemsstats
lovgivning forud for den 1. oktober 1972 eller forud for datoen for denne
forordnings anvendelse i den pågældende medlemsstat eller en del heraf,skal tages i betragtning ved afgørelsen af ret til ydelser efter denneforordning.
3. Rettigheder kan erhverves i medfør af denne forordning, selv om
de vedrører en begivenhed, der er indtruffet før den 1. oktober 1972 eller
før forordningen kom til anvendelse i den pågældende medlemsstat eller
en del heraf, jf. dog bestemmelsen i stk. 1.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke har været fastsat, eller hvis udbetaling har været stillet i bero,skal efter den pågældendes anmodning fastsættes eller udbetales på nyfra den 1. oktober 1972 eller fra datoen for forordningens anvendelse iden pågældende medlemsstat eller en del heraf, medmindre tidligere1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 57
▼B
anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapital-
ydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. oktober
1972 eller før denne forordning kom til anvendelse i den pågældendemedlemsstat eller en del heraf har fået tillagt en pension eller rente, kanefter den pågældendes anmodning tages og til revision under hensyn-tagen til denne forordnings bestemmelser. Denne bestemmelse finder
tilsvarende anvendelse på de øvrige i artikel 78 omhandlede ydelser.
6. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
inden udløbet af to år efter den 1. oktober 1972 eller efter, at denneforordning kom til anvendelse i den pågældende medlemsstat, erhverves
rettigheder i medfør af denne forordning med virkning fra dette
tidspunkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfaldeller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for depågældende.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i ForbundsrepublikkenTyskland, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesinden for en fristpå t o år den 1. juni 1992.
7. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
efter udløbet af to år efter den 1. oktober 1972, efter at forordningenkom til anvendelse i den pågældende medlemsstat, erhverves derettigheder, som ikke er bortfaldet eller forældet, fra tidspunktet foranmodningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstatslovgivning gælder gunstigere regler.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i ForbundsrepublikkenTyskland, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesefter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
8. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose finder bestemmelsen i
artikel 57, stk. 5, anvendelse på kontantydelser ved erhvervssygdom, nårudgifterne herved, på grund af manglende aftale mellem de pågældendeinstitutioner, ikke har kunnet fordeles på disse inden den 1. oktober
1972.
9. De børnetilskud, der udbetales til arbejdstagere beskæftiget i
Frankrig eller til arbejdsløse arbejdstagere, som får udbetalt arbejdsløs-hedsunderstøttelse i henhold til fransk lovgivning for de
familiemedlemmer, der er bosiddende i en anden medlemsstat den 15.
november 1989, udbetales fortsat til den sats, inden for de grænser ogefter de regler, som er gældende på dette tidspunkt, så længe beløbetoverstiger det ydelsesbeløb, som kan kræves udbetalt efter den 16.november 1989, og så længe de pågældende er omfattet af fransk
lovgivning. Der ses herved bortfra afbrydelser på under en måned samt
perioder, for hvilke der modtages ydelser i anledning af sygdom ellerarbejdsløshed.
Gennemførelsesbestemmelserne til dette stykke, herunder navnlig
fordelingen af den finansielle byrde, fastsættes efter fælles aftale af de
berørte stater eller af deres kompetente myndigheder efter udtalelse fra
den administrative kommission.
10. De rettigheder, der tilkommer personer, hvis pension er blevet
fastsat før ikrafttrædelsen af artikel 45, stk. 6, kan efter anmodning
fastsættes på ny på grundlag af bestemmelserne i artikel 45, stk. 6.
Artikel 95 (6) (12)
Overgangsbestemmelserforselvstændigeerhvervsdrivende
1. Denne forordning giver ikke ret til ydelser for noget tidsrum, der
ligger forud for den 1. juli 1982 eller forud for datoen for densanvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samti givetfald enhver beskæft igelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, derer tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. juli 1982eller forud for datoen for denne forordnings anvendelse på den1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 58
▼B
pågældende medlemsstats område eller en del heraf, skal medregnes ved
afgørelsen af ret til ydelser efter denne forordning.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af denne
forordning, også selv om de vedrører en begivenhed, der er indtruffet før
den 1. juli 1982 eller før datoen for denne forordnings anvendelse på den
pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke har været fastsat, eller har været suspenderet, skal på denpågældendes begæring fastsættes eller udredes på ny fra den 1. juli 1982eller fra datoen for denne fordnings anvendelse på den pågældendemedlemsstats område eller en del heraf, medmindre tidligere anerkendte
rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 1. juli 1982 eller før datoen for denne forordnings
anvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf,kan på begæring tages op til revision under hensyntagen til bestem-melserne i denne forordning. Denne bestemmelse finder ligeledesanvendelse på de øvrige ydelser, der er omhandleti art ikel 78.
6. Såfremtden i st k. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives inden
for en frist på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efter datoen for
denne forordnings anvendelse på den pågældende medlemsstats område,
erhverves rettigheder i medfør af denne forordning med virkning franævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfaldeller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for depågældende.
Tilsvarende gælder ved anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken
Tyskland, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
inden for en fristpå t o år fra den 1. juni 1992.
7. Såfremt den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives efter
udløbet af fristen på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efter datoenfor denne forordnings anvendelse på den pågældende medlemsstatsområde, erhverves de rettigheder, der ikke er bortfaldet eller forældet,fra datoen for begæringens indgivelse, med forbehold af mere gunstige
bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i ForbundsrepublikkenTyskland, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesefter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
Artikel 95a (11)
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EØF)nr.1248/92 (1)
1. Forordning (EØF) nr. 1248/92 giver ikke rett il ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for 1. juni 1992, skal medregnes vedafgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne i forordning nr. (EØF)
1248/92.
3. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan rettigheder tilkendes
i medfør af forordning (EØF) nr. 1248/92, også selv om de vedrører enbegivenhed, der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
før den 1. juni 1992, kan på begæring tages op til revision underhensyntagen til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1248/92.
5. Såfremtden i st k. 4 omhandlede begæring indgives inden for en
frist på to år efter 1. juni 1992, erhverves rettigheder i medfør afforordning (EØF) nr. 1248/92 med virkning fra nævnte dato, uden at1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 59
(1) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 7.
▼B
nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse af
rettigheder kan gøres gældende over for de pågældende.
6. Såfremt den i stk. 4 omhandlede begæring indgives efter udløbet af
fristen på to år efter 1. juni 1992, erhverves de rettigheder, der ikke erbortfaldet eller forældet, fra datoen for begæringens indgivelse, med
forbehold af gunstigere bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.
Artikel 95b (14)
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EØF)nr.1247/92 (1)
1. Forordning (EØF) nr. 1247/92 giver ikke rett il ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. De bopæls- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-
stændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt på en medlemsstats
område forud for den 1. juni 1992, skal medregnes ved afgørelsen af ret
til ydelser efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1247/92.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af
forordning (EØF) nr. 1247/92, også selv om de vedrører en begivenhed,der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Enhver særlig ikke-bidragspligtig ydelse, som på grund af den
pågældendes nationalitet ikke er blevet fastsat, eller som har været stilleti bero, skal efter ansøgning fra den pågældende udbetales ellergenindføres med virkning fra den 1. juni 1992, medmindre tidligere
anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapital-
ydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. juni 1992
har fået tilkendt en pension, kan efter ansøgning fra den pågældendetages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning(EØF) nr. 1247/92.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5, inden
udløbet af to år efter den 1. juni 1992, erhverves rettighederne i medføraf forordning (EØF) nr. 1247/92 med virkning fra dette tidspunkt, udenat nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse af
rettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.
7. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5, efter
udløbet af to år efter den 1. juni 1992, erhverves de rettigheder, som ikke
er bortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen afansøgningen, medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gældergunstigere regler.
8. Anvendelsen af artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre, atydelser, som før den 1. juni 1992 var blevett ilkendtafmedlemsstaternes kompetente institutioner i henhold til afsnit III iforordning (EØF) nr. 1408/71, og som er omfattet af sidstnævnte
forordnings artikel 10, bortfalder.
9. Anvendelsen af artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre afslag på ansøgning om en særlig ikke-bidragspligtig ydelse,
der tilkendes som et pensionstillæg, når den pågældende opfyldtebetingelserne for tilkendelse af den nævnte ydelse før den 1. juni 1992,selv om han var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat,forudsatatansøgningen indgives inden for fem år eft er den 1. juni 1992.
10. Uanset stk. 1 skal enhver særlig ikke-bidragspligtig ydelse, som
tilkendes som et pensionstillæg, og som på grund af den pågældendes
bopæl i en anden medlemsstat end den kompetente stat ikke har været
fastsat, eller hvis udbetaling har været stillet i bero, efter denpågældendes anmodning fastsættes eller udbetales på ny fra den 1.juni 1992, i førstnævnte tilfælde med virkning fra den dato, hvor ydelsenskulle have været fastsat, og i sidstnævnte tilfælde med virkning fra dendato, hvor ydelsen blev stillet i bero.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 60
(1) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 1.
▼B
11. Når de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, der er omhandlet i
artikel 4, stk. 2a, i forordning (EØF) nr. 1408/71, for samme periode ogfor én og samme person kan udredes i henhold til artikel 10a i samme
forordning af den kompetente institution i den medlemsstat, hvor den
pågældende er bosat, og i henhold til nærværende artikels stk. 1-10 afden kompetente institution i en anden medlemsstat, kan den pågældendesammenlagt kun få udbetalt det højeste ydelsesbeløb, som han har ret tili henhold til en af de berørte lovgivninger.
12. Gennemførelsesbestemmelserne til stk. 11, særlig for så vidt
angår anvendelse af bestemmelserne i en eller flere medlemsstaters
lovgivning om nedsættelse, suspension eller bortfald af de ydelser, der er
omhandlet i samme stykke, og for så vidt angår tildeling afforskelsbeløb, fastlægges ved afgørelse truffet af Den AdministrativeKommission for Vandrende Arbejdstagere Sociale Sikring og, efteromstændighederne, efter fælles aftale af de berørte medlemsstater ellerderes kompetente myndigheder.
Artikel 95c
Overgangsbestemmelseromanvendelseafforordning(EF)nr.1606/98
1. Forordning (EF) nr. 1606/98 (1) giver ikke rett il ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for den 25. oktober 1998.
2. Enhver forsikringsperiode samti givetfald enhver beskæft igelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, derer tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 25. oktober
1998, skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter forordning
(EF) nr. 1606/98.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder erhverves i medfør af
forordning (EF) nr. 1606/98, også selv om de vedrører en begivenhed,der er indtruffet før den 25. oktober 1998.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke er blevet fastsat eller hvis udbetaling er stillet i bero, skalefter den pågældendes anmodning fastsættes eller udbetales på ny fraden 25. oktober 1998, medmindre tidligere anerkendte rettigheder har
givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 25. oktober 1998, kan efter de pågældendes
anmodning tages op til revision under hensyntagen til bestemmelsernei forordning (EF) nr. 1606/98. Denne bestemmelse gælder også for deøvrige rettigheder, der er nævnt i artikel 78 og 79, i den udstrækning dengælder for artikel 78 og 79a.
6. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
inden for en frist på to år efter den 25. oktober 1998, erhvervesrettigheder i medfør af forordning (EF) nr. 1606/98 med virkning fra den
nævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald
eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for depågældende.
7. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
efter udløbet af fristen på to år efter den 25. oktober 1998, erhverves derettigheder, der ikke er bortfaldet eller forældet, fra datoen foranmodningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstatslovgivning gælder gunstigere regler.
Artikel 95d
Overgangsbestemmelserforstuderende
1. Denne forordning giver ikke studerende samt deres familiemed-
lemmer og efterladte ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forudfor den 1. maj 1999.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 61
(1) EFT L 209 af 25. 7. 1998, s. 1.▼M3
▼M4
▼M4
2. De forsikringsperioder samti givetfald de beskæft igelsesperioder,
perioder med selvstændig virksomhed eller bopælsperioder, der ertilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. maj 1999,
skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter denne forordning.
3. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan rettigheder
erhverves i medfør af denne forordning, også selv om de vedrører en
begivenhed, der er indtrådt før den 1. maj 1999.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke er blevet fastsat eller har været stillet i bero, skal efteransøgning fra den pågældende fastsættes eller udbetales på ny fra den 1.maj 1999, medmindre tidligere anerkendte rettigheder har givetanledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandleti st k. 4, inden for en frist
på to år efter den 1. maj 1999 erhverves rettigheder for studerende samt
deres familiemedlemmer og efterladte i medfør af denne forordning med
virkning fra den nævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestem-melser om bortfald eller forældelse af rettigheder kan gøres gældendeover for de pågældende.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4, efter udløbet af
fristen på to år efter den 1. maj 1999, erhverves de rettigheder, der ikkeer bortfaldet eller forældet, fra datoen for ansøgningens indgivelse,medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gælder gunstigere
regler.
Artikel 95e
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EF)nr.1399/1999 (1)
1. Forordning (EF) nr. 1399/1999 finder anvendelse på rettigheder,
der tilkommer børn, der har mistet begge forældre eller en af dem, hvisden forælder, fra hvem barnet har erhvervet sin ret til ydelse, er død efter
den 1. september 1999.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for den 1. september 1999, skal også
medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne iforordning (EF) nr. 1399/1999.
3. De rettigheder, der tilkommer børn, der har mistet begge forældre
eller en af dem, kan, hvis den forælder, fra hvem barnethar erhvervetsinret til ydelse, er død før den 1. september 1999, efter ansøgning tages optil revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning (EF) nr.1399/1999.
4. Indgives den ansøgning, der er omhandleti st k. 3, inden udløbetaf
to år efter den 1. september 1999, erhverves rettiahederne i medfør af
forordning (EF) nr. 1399/1999 med virkning fra dette tidspunkt, uden at
nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse afrettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 3, efter udløbet af
to år efter 1. september 1999, erhverves de rettigheder, som ikke erbortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen,med forbehold af eventuelle gunstigere bestemmelser i en medlemsstats
lovgivning.
Artikel 96
Aftaleromrefusionmelleminstitutionerne
Aftaler, der i medfør af artikel 36, stk. 3, artikel 63, stk. 3, og artikel 70,
stk. 3, er indgået inden den 1. juli 1982, finder tilsvarende anvendelse påpersoner, som denne forordning også kommer til at omfatte med1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 62
(1) EFT L 164 af 30.6.1999, s. 1.▼M5
▼B
▼B
virkning fra den nævnte dato, medmindre en af de medlemsstater, der er
parter i disse aftaler, rejser indsigelse herimod.
En sådan indsigelse får kun virkning, hvis den kompetente myndighed i
denne medlemsstat giver den kompetente myndighed i den eller de andre
medlemsstater meddelelse herom inden den 1. oktober 1983. En genpartaf denne meddelelse fremsendes til den administrative kommission.
Artikel 97
Meddelelseromvissebestemmelser
1. De i artikel 1, litra j), artikel 5 og artikel 8, stk. 2, omhandlede
meddelelser stiles til formanden for Rådet. I disse meddelelser skalanføres datoen for de pågældende loves og ordningers ikrafttræden og,
hvor det drejer sig om de i artikel 1, litra j), omhandlede meddelelser,
tillige det tidspunkt, hvorfra denne forordning finder anvendelse på deordninger, der er anført i medlemsstaternes erklæringer.
2. De i henhold til bestemmelserne i stk. 1 modtagne meddelelser
skal offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 98
Gennemførelsesforordning
De nærmere regler for denne forordnings gennemførelse fastsættes i en
senere forordning.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 63
▼B
BILAG I (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
FORORDNINGENSPERSONKREDS
I.Arbejdstagere og/eller selvstændige erhvervsdrivende (Forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii) og iii))
A. BELGIEN
Intet.
B. DANMARK
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr.
ii), enhver person, der, som beskæftiget i en arbejdsgivers tjeneste,
a) for tiden før den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen om
arbejdsulykker og erhvervssygdomme
b) for tiden efter den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen
om arbejdsmarkedets tillægspension (ATP).
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der i medfør af lov om
dagpenge ved sygdom eller fødsel har rett il disse ydelser på grundlag
af anden erhvervsindtægt end lønindtægt.
C. TYSKLAND
Såfremt en tysk institution er kompetent institution for tilkendelse af
familieydelser i overensstemmelse med forordningens afsnit III, kapitel 7,
anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr. ii):
a) som arbejdstager, enhver person, der er tvungent forsikret mod
arbejdsløshed, eller som i forbindelse med denne forsikring modtager
kontantydelser fra sygeforsikringen eller dertil svarende ydelser
►M5eller en tjenestemand, der som følge af sin tjenestemandsstatus
modtager et vederlag af en sådan størrelse, at det ved ansættelse som
arbejdstager ville medføre lovpligtig arbejdsløshedsforsikring ◄
b) som selvstændig erhvervsdrivende, enhver person, der udøver selv-
stændig virksomhed, og som skal:
— lade sig forsikre eller yde bidrag til alderdomsforsikring under en
ordning for selvstændige erhvervsdrivende
eller
— lade sig forsikre under den tvungne pensionsforsikring.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
Hvis den kompetente institution, der skal udbetale familieydelser i
overensstemmelse med afsnit III, kapitel 7, i forordningen, er en fransk
institution:
1. betragtes som arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), nr. ii), i
forordningen, enhver person, der obligatorisk er tilsluttet den sociale
sikringsordning i overensstemmelse med artikel L 311-2 i Code de la
Sécurité Sociale (lov om social sikring), og som opfylder de
minimumsbetingelser for erhvervsudøvelse og aflønning, der er fastsat
i artikel L 313-1 i Code de la Sécurité Sociale for at kunne få udbetalt
kontantydelser fra syge- og moderskabs- og invalideforsikringen, eller
den person, der modtager de omhandlede kontantydelser
2. betragtes som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til artikel 1, litra
a), nr. ii), i forordningen, enhver person, der udøver selvstændig
virksomhed, og som skal tegne forsikring og betale bidrag til
alderdomspension i henhold til en ordning for selvstændige erhvervs-
drivende.
F. GRÆKENLAND
1. Som arbejdstagere anses i henhold til artikel 1, litra a), nr. iii), i
forordningen, personer forsikretinden for rammerne af OGA-
ordningen, der udelukkende udfører lønarbejde, eller som er eller har
været omfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og som derfor er
eller har været arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), i
forordningen.
2. Med henblik på ydelse af børnetilskud efter den nationale ordning
betragtes som arbejdstagere i henhold til forordningens artikel 1, litra
a), nr. ii), de personer, der er omhandlet i artikel 1, litra a), nr. i) og iii),
i forordningen.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 64
▼B
G. IRLAND
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr.
ii), enhver person, der er forsikreti medfør af en t vungen eller frivillig
ordning i overensstemmelse med bestemmelserne i ►M2afdeling 9,
21 og 49 i kodificeretlov af 1993 om social t ryghed og sociale ydelser
(Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄.
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der er forsikret i henhold til en
tvungen eller frivillig ordning i overensstemmelse med bestemmel-
serne i►M2artikel 17 og 21 i kodificeret lov af 1993 om social
tryghed og sociale ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act
1993)◄.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der har en beskæftigelse eller et
erhverv, hvor der ikke foreligger en arbejdskontrakt.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om erhvervspensionsordninger, betragtes som
henholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende som
omhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
N. SVERIGE
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om arbejdsskadeforsikring, betragtes som
henholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende som
omhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til
forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der betragtes som
arbejder (employed earner) eller selvstændig erhvervsdrivende (self-
employed earner) i medfør af lovgivningen i Storbritannien eller
Nordirland, samtenhver person, for hvem der svares bidrag i dennes
egenskab af arbejdstager (employed earner) eller selvstændig erhvervs-
drivende (self-employed earner) i medfør af lovgivningen i Gibraltar.
II.Familiemedlemmer (Forordningens artikel 1, litra f), andet punktum)
A. BELGIEN
Intet.
B. DANMARK
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom eller
moderskab i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel
31, betyder udtrykket »familiemedlem«:
1) en ægtefælle til en arbejdstager, selvstændig erhvervsdrivende eller en
anden person, som er berettiget til ydelser ifølge forordningen,
forudsat at ægtefællen ikke er selvstændigt berettiget til ydelser efter
forordningen, eller
2) etbarn under 18 år, som st år under forældremyndighed af en person,
der er berettiget til ydelser efter forordningen.
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 65
▼M1
▼M1
Ved afgørelse af, om der er ret til børnetilskud eller familieydelser,
betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der er nævnt i artikel
L 512-3 i Code de la Sécurité Sociale.
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom og
moderskab i henhold til forordningen, betyder udtrykket »familiemedlem«
enhver person, over for hvem arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende anses for athave forsørgerpligti medfør af lovene om
sundhedsvæsen af 1947–1970 (Health Acts 1947–1970).
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Intet.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn som defineret i loven om
sygeforsikring.
N. SVERIGE
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn på under 18 år.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser, betyder udtrykket
»familiemedlem«:
1. I forbindelse med lovgivningen i Storbritannien og Nordirland:
1) en ægtefælle, forudsat at
a) denne person, hvad enten det drejer sig om en arbejdstager eller
en selvstændig erhvervsdrivende eller en anden person, som har
ret til ydelser i henhold til forordningen
i) bor sammen med ægtefællen, eller
ii) bidrager til dennes underhold
og at
b) ægtefællen ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,
eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af ægtefællens egen forsikring
2) en person, der har forsørgerpligtover for etbarn, forudsatat
a) arbejdstageren, den selvstændige erhvervsdrivende eller en
anden person, som har ret til ydelser i henhold til forordningen
i) bor sammen med den pågældende som mand og kone, eller
ii) bidrager til den pågældendes underhold
og at
b) den pågældende ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,
eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af den pågældendes egen forsikring1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 66
▼B
▼B
3) et barn, for hvem personen, arbejdstageren, den selvstændige
erhvervsdrivende eller en anden person, som har rett il ydelser i
henhold til forordningen, får eller kunne få udbetalt børnetilskud.
2. I forbindelse med lovgivningen i Gibraltar:
enhver person, over for hvem der består forsørgerpligt i medfør af
anordning af 1973 (Group Practice Scheme Ordinance, 1973).1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 67
▼B
BILAG II (A) (B) (8) (10) (15)
(Forordningens artikel 1, litra j) og u))
I.Særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, der i henhold til
artikel 1, litra j), fjerde underafsnit,ikke er omfattet af forordningens
anvendelsesområde.
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke) for læger, tandlæger, dyrlæger, apotekere, advokater,
patentassessorer (Patentanwälte), notarer, revisorer (Wirtschaftsprüfer),
rådgivere og repræsentanter i skattesager (Steuerbevollmächtigte), lodser
(Seelotsen) og arkitekter, der er oprettet i henhold til delstatslov-
givningen, samt andre forsikrings- og pensionsinstitutioner, navnlig
hjælpekasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den udvidede honorarfordeling
(erweiterte Honorarverteilung).
D. SPANIEN
1. Selvstændige erhvervsdrivende som omhandlet i artikel 10, stk. 2, litra
c), i den konsoliderede tekst til almindelig lov om social sikring
(kongeligtdekretnr. 1/1994 af 20. juni 1994) og art ikel 3 i dekretnr.
2530/1970 af 20. august1970 om særordningen for selvst ændige
erhvervsdrivende, som bliver optaget i en faglig sammenslutning
(Colegio Profesional), eller som bliver medlem af detgensidige
forsikringsselskab (Mutualidad), som er oprettet af den faglige
sammenslutning, i stedet for at blive tilsluttet den særlige sociale
sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende.
2. Pensionsordning og/eller ordning med karakter af social forsorg eller
velgørenhed, administreret af institutioner, der ikke er omfattet af den
almindelige lov om social sikring eller loven af 6. december 1941.
E. FRANKRIG
1. Selvstændige erhvervsdrivende, der ikke er beskæftiget inden for
landbruget:
a) De supplerende alderdomsforsikringsordninger og ordningerne for
forsikring ved invaliditet og dødsfald for selvstændige erhvervs-
drivende, der er omhandleti art ikel L 658, L 659, L 663-11, L 663-
12, L 682 og L 683-1 i lov om social sikring (Code de la sécurité
sociale).
b) De tillægsydelser, der er omhandlet i artikel 9 i lov nr. 66.509 af
12. juli 1966.
2. Selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for land-
bruget:
De forsikringer, der er fastsat i artikel 1049 og 1234.19 i lov om
landdistrikter (Code rural), henholdsvis ved sygdom, moderskab og
alderdom og ved arbejdsulykker og erhvervssygdomme, for selv-
stændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for landbruget.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. IRLAND
Ingen.
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Ingen.
K. ØSTRIG1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 68
▼M1
▼B
▼B
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke), navnlig hjælpekasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den
udvidede honorarfordeling (erweiterte Honorarverteilung) for læger,
dyrlæger, advokater og civilingeniører (Ziviltechniker).
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
II.Særlige ydelser i anledning af fødsel eller adoption, der i henhold til
artikel1,litrau),nr.1,ikkeeromfattetafforordningensanvendelses-
område
A. BELGIEN
a) Fødselstilskud.
b) Adoptionsydelse (prime d'adoption).
B. DANMARK
Intet.
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder gammelt.
b) Adoptionsydelse (allocation d'adoption).
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Intet.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
a) Svangerskabsydelse.
b) Moderskabsydelse.
J. NEDERLANDENE
Intet.
K. ØSTRIG
Intet
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND
Moderskabspakken eller moderskabsydelse i form af etengangsbeløb i
medfør af lov om moderskabsydelser.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.
III.Særligeikke-bidragspligtigeydelserihenholdtilartikel4,stk.2b,som
ikkehenhørerunderforordningensanvendelsesområde
A. BELGIEN
Intet.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 69
▼M2
▼B
▼B
B. DANMARK
Intet.
C. TYSKLAND
a) Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes
handicappede, herunder navnlig blinde.
b) Den sociale tillægsydelse i henhold til lov af 28. juni 1990 om
nivellering af pensioner.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
Intet.
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Intet.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Intet.
K. ØSTRIG
Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes handicap-
pede og andre personer med plejebehov.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 70
▼B
BILAG IIa (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÆRLIGE IKKE-BIDRAGSPLIGTIGE YDELSER
(Forordningens artikel 10a)
A. BELGIEN
a) Ydelser til handicappede (lov af 27. februar 1987).
b) Garanteret mindsteindtægt for ældre (lov af 1. april 1969).
c) Garanterede familieydelser (lov af 20. juli 1971).
B. DANMARK
a) Den faste revalideringsydelse, der udbetales i henhold til bistandsloven
som hjælp til forsørgere af personer under revalidering.
b) Boligstøtte til pensionister (lov om individuel boligstøtte, lovbekendtgø-
relse nr. 725 af 4. august1994, som ændretved lov nr. 204 af 29. mart s
1995).
c) midlertidig ydelse til ledige, der har været ansat i et »flexjob« i tolv
måneder (ledighedsydelse) (Lov nr. 455 af 10. juni 1997)
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
a) Ydelser i medfør af lov om social indpasning af handicappede (lov nr. 13/
82 af 7. april 1982).
b) Kontante bistandsydelser til ældre og til uarbejdsdygtige invalider
(kongeligtdekretnr. 2620/81 af 24 juli 1981).
c) Ikke-bidragspligtig invalide- og alderspension samt børnetilskud som
fastsat i artikel 38, stk. 1, litra c) og d), i den konsoliderede tekst til
almindelig lov om social sikring, som stadfæstet ved kongeligt dekret nr.
1/1994 af 20. juni 1994.
E. FRANKRIG
a) Supplerende tilskud fra Den Nationale Solidaritetsfond (lov af 30. juni
1956).
b) Tilskud til voksne handicappede (lov af 30. juni 1975).
c) Særligtt ilskud (lov af 10. juli 1952).
F. GRÆKENLAND
a) Særlige ydelser til ældre (lov 1296/82).
b) Børnetilskud til ikke-erhvervsaktive mødre, hvis mænd er indkaldt til
militærtjeneste (lov 1483/84, artikel 23, stk. 1).
c) Børnetilskud til ikke-erhvervsaktive kvinder, hvis mænd er fængslet (lov
1483/84, artikel 23, stk. 2).
d) Ydelse til personer, der lider af medfødt hæmolytisk anæmi (lov 2362/
1995; fælles ministeriel anordning G4a/F.167/2073/82 og P47/F.222/225
oik.4711/94)
e) Ydelse til døvstumme (undtagelseslov 421/37; fælles ministeriel anord-
ning D 8b 423/73, G4/F/11.2/oik. 1929/82 og G4/F.422/oik. 1142/85).
f) Ydelse til alvorligt handicappede (lovdekret 162/73) (fælles ministeriel
anordning G4a/F. 225/oik.161).
g) Ydelse til spasmofile (lovdekret 162/73; fælles ministeriel anordning G4a/
F.224/oik. 1434/84)
h) Ydelse til alvorligt mentalt retarderede (lovdekret 162/73; fælles
ministeriel anordning G4/F.12/oik. 1930/82, G4b/F.423/oik. 1167/84 og
G4/F.423/oik. 82/oik. 529/85)
i) Ydelse til blinde (lov nr. 958/79)1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 71
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
G. IRLAND
a) Arbejdsløshedsunderstøttelse (Social Welfare (Consolidation) Act 1993,
del III, kapitel 2)
b) (Ikke-bidragspligtig) alderspension og pension til blinde (Social Welfare
(Consolidation) Act 1993, del III, kapitel 4 og 5)
c) (Ikke-bidragspligtig) enkepension, (ikke-bidragspligtig) enkemandspen-
sion og (ikke-bidragspligtig) børnepension (Social Welfare
(Consolidation) Act 1993, del III, kapitel 6, som ændret ved Social
Welfare Act1997, del V)
d) Ydelse til eneforsørgere (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del III,
kapitel 9)
e) Omsorgstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del III, kapitel
10)
f) Husstandstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del V)
g) Invaliditetsydelse (Social Welfare Act 1996, del IV)
h) Befordringstilskud (Health Act af 1970, artikel 61).
i) Understøttelse til personer, der lider af smitsomme sygdomme (Health Act
af 1947, artikel 5 og artikel 44, stk. 5).
j) Tilskud til hjemmepleje (Health Act af 1970, artikel 61).
k) Understøttelse til blinde (Blind Persons Act af 1920, kapitel 49).
l) Tilskud til revalidering af handicappede (Health Act af 1970, artikel 68,
69 og 72).
H. ITALIEN
a) Socialpension til ubemidlede statsborgere (lov nr. 153 af 30. april 1969).
b) Pensioner, ydelser og godtgørelser til civilt handicappede og invalider (lov
nr. 118 af 30. marts 1974, nr. 18 af 11. februar 1980 og nr. 508 af 23.
november 1988).
c) Pensioner og godtgørelser til døvstumme (lov nr. 381 af 26. maj 1970 og
nr. 508 af 23. november 1988).
d) Pensioner og godtgørelser til blinde (lov nr. 382 af 27. maj 1970 og nr.
508 af 23. november 1988).
e) Tillæg til minimumspensionen (lov nr. 218 af 4. april 1952, nr. 638 af 11.
november 1983 og nr. 407 af 29. december 1990).
f) Tillæg til invalideydelser (lov nr. 222 af 12. juni 1984).
g) Månedlige ydelser med henblik på vedvarende personlig bistand til
pensionister, der er erhvervsudygtige (lov nr. 222 af 12. juni 1984).
h) Socialydelse (lov nr. 335 af 8. august1995)
I. LUXEMBOURG
a) Særydelse til svært handicappede (lov af 16. april 1979).
b) Moderskabsydelse (lov af 30. april 1980).
J. NEDERLANDENE
Hjælp ved uarbejdsdygtighed til handicappede unge (lov af 24. april 1997)
K. ØSTRIG
a) Kompenserende tillægsydelse (forbundslov af 9. september 1955 om
almindelig socialforsikring - ASVG, forbundslov af 11. oktober 1978 om
socialforsikring for personer beskæftiget i handelssektoren - GSVG og
forbundslov af 11. oktober 1978 om socialsikring for landbruget - BSVG).
b) Plejeydelse (Pflegegeld) under forbundsplejeydelsesloven (Bundespflege-
geldgesetz) bortset fra plejeydelse tilkendt af
ulykkesforsikringsinstitutioner, når handicappet skyldes en arbejdsulykke
eller en erhvervssygdom.
L. PORTUGAL1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 72
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M5
▼M5
a) Ikke bidragspligtige børnetilskud for børn og unge og tillæg på grund af
handicap (lovdekretnr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændretved lovdekret
nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
b) Ikke-bidragspligtige tilskud til elever i specialskoler (lovdekret nr. 160/80
af 27. maj 1980, som ændretved lovdekretnr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
c) Ikke-bidragspligtig pension til børn, der har mistet begge forældre eller en
af dem (lovdekretnr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændretved lovdekret
nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
d) Ikke-bidragspligtig alders- og invalidepension (lovdekret nr. 464/80 af 13.
oktober 1980).
e) Ikke-bidragspligtige tilskud ved bistand fra tredjepart (lovdekret nr. 160/
80 af 27. maj 1980, som ændretved lovdekretnr. 133-C/97 af 30. maj
1997).
f) Ikke-bidragspligtig enkepension (forordning nr. 52/81 af 11. november
1981).
M. FINLAND
a) Børneforsorgsydelse (Lov om børneforsorgsydelse, 444/69).
b) Ydelse til handicappede (Lov om ydelse til handicappede, 124/88).
c) Boligydelse til pensionister (Lov om boligydelse til pensionister, 591/78).
d) Arbejdsmarkedsydelse (lov om arbejdsmarkedsydelse 1542/93)
N. SVERIGE
a) Boligstøtte til pensionister (Lov 1994: 308).
b) Ydelser til handicappede bortset fra ydelser til pensionister (Lov 1962:
381, genoptrykt 1982: 120).
c) Plejetilskud til handicappede børn (Lov 1962: 381, genoptrykt 1982: 120).
O. DET FORENEDE KONGERIGE
a ) ......
b) Plejetillæg (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 37, og lov om
social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 37).
c) Skattefradrag for arbejdstagerfamilier (Social Security Contributions and
Benefits Act 1992, section 123 (1)(b), Social Security Contributions and
Benefits (Northern Ireland) Act 1992, section 122 (1)(b) og Tax Credits
Act1999).
d) Bistandsydelse (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 35, og lov
om social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 35).
e) Indkomststøtte (lov om social sikring af 25. juli 1986, artikel 20 til 23, og
forordning om social sikring (Nordirland) af 5. november 1986, artikel 21
til 24).
f) Invalidepension (lov om invalidepension og arbejdsydelse til handicap-
pede af 27. juni 1991, artikel 1 og forordning om invalidepension og
arbejdsydelse til handicappede (Nordirland) af 24. juli 1991, artikel 3).
g) Skattefradrag for handicappede (Social Security Contributions and
Benefits Act 1992, section 123 (1)(c), Social Security Contributions and
Benefits (Northern Ireland) Act 1992, section 122 (1)(c) og Tax Credits
Act1999).
h) Indkomstbaseret støtte til arbejdssøgende (Jobseekers Act 1995, 28. juni
1995, sektion I, 2), d), ii), og 3, og Jobseekers (Northern Ireland) Order
1995, 18. oktober 1995, artikel 3, 2), d), ii), og 5).1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 73
▼B
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼B
BILAG III (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTEMMELSERIOVERENSKOMSTEROMSOCIALSIKRING,DER
FORBLIVER I KRAFT UANSET FORORDNINGENS ARTIKEL 6 -
BESTEMMELSER I OVERENSKOMSTER OM SOCIAL SIKRING,
DER IKKE FINDER ANVENDELSE PÅ ALLE AF FORORDNINGEN
OMFATTEDEPERSONER
(Forordningensartikel7,stk.2,litrac),ogartikel3,stk.3)
Almindeligebemærkninger
1. I det omfang, de i dette bilag nævnte bestemmelser indeholder henvisning til
andre overenskomstbestemmelser, erstattes disse henvisninger af henvisninger
til de tilsvarende bestemmelser i forordningen, for så vidt selve de pågældende
overenskomstbestemmelser ikke er anført i dette bilag.
2. Opsigelsesbestemmelsen i en overenskomst om social sikring, hvoraf visse
bestemmelser er anført i dette bilag, opretholdes, for så vidt angår de nævnte
bestemmelser.
A.Bestemmelser i overenskomster om social sikring, der forbliver i kraft
uansetforordningensartikel6 (Forordningens artikel 7, stk. 2, litra c))
1. BELGIEN-DANMARK
Ingen overenskomst.
2. BELGIEN-TYSKLAND
a) Artikel 3 og 4 i slutprotokollen af 7. december 1957 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o i den udformning, hvor den
findes i tillægsprotokollen af 10. november 1960.
b) Tillægsprotokol nr. 3 af 7. december 1957 til den almindelige
overenskomstaf samme dat o i den udformning, hvori den findes i
tillægsprotokollen af 10. november 1960 (udbetaling af pensioner og
renter for tiden forud for overenskomstens ikrafttræden).
3. BELGIEN-SPANIEN
Ingen.
4. BELGIEN-FRANKRIG
a) Artikel 13, 16 og 23 i tillægsoverenskomst af 17. januar 1948 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o (arbejdere i miner oglignende virksomheder).
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomstaf 17. januar 1948).
c) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre arbejds-
tagere.
5. BELGIEN-GRÆKENLAND
Artikel 15, stk. 2, artikel 35, stk. 2, og artikel 37 i den almindelige
overenskomstaf 1. april 1958.
6. BELGIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.
7. BELGIEN-ITALIEN
Artikel 29 i overenskomst af 30. april 1948.
8. BELGIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 2 og 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
b) Brevveksling af 10. og 12. juli 1968 om selvstændige erhvervs-
drivende.
9. BELGIEN-NEDERLANDENE
Artikel 2 og 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
10. BELGIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 74
▼B
11. BELGIEN-PORTUGAL
Artikel 1 og 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda-Urundi) i den affattelse, der findes i
den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
12. BELGIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
13. BELGIEN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
14. BELGIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
15. DANMARK-TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
16. DANMARK-SPANIEN
Ingen overenskomst.
17. DANMARK-FRANKRIG
Ingen.
18. DANMARK-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
19. DANMARK-IRLAND
Ingen overenskomst.
20. DANMARK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
21. DANMARK-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
22. DANMARK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
23. DANMARK-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
24. DANMARK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
25. DANMARK-FINLAND
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
26. DANMARK-SVERIGE
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
27. DANMARK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
28. TYSKLAND-SPANIEN
Artikel 4, stk. 1 og artikel 45, stk. 2 i overenskomst om social sikring af
4. december 1973.
29. TYSKLAND-FRANKRIG
a) Artikel 11, stk. 1, artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den
almindelige overenskomstaf 10. juli 1950.
b) Artikel 9 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o (arbejdere i miner og
lignende virksomheder).
c) Tillægsoverenskomstnr. 4 af 10. juli 1950 t il den almindelige
overenskomstaf samme dat o, i den udformning, hvori den findes i
tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
d) AfsnitI og III t illægsoverenskomstnr. 2 af 18. juni 1955.
e) Punkt 6, 7 og 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 75
▼B
f) AfsnitII, III og IV i aft alen af 20. december 1963 (socialsikring i
Land Saar).
30. TYSKLAND-GRÆKENLAND
a) Artikel 5, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 25. april 1961.
b) Artikel 8, stk. 1, artikel 8, stk. 2, litra b), artikel 8, stk. 3, og artikel 9
til 11, samt kapitel I og IV for så vidt de vedrører disse artikler, i
overenskomsten om arbejdsløshedsforsikring af 31. maj 1961, samt
protokolnote af 14. juni 1980.
c) Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten
mellem regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og Den
Hellenske Republik om regulering af spørgsmål vedrørende pension
eller rente af 6. juli 1984.
31. TYSKLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
32. TYSKLAND-ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, artikel 23, stk. 2, artikel 26 og artikel 36, stk. 3, i
overenskomstaf 5. maj 1953 (social sikring).
b) Tillægsoverenskomst af 12. maj 1953 til overenskomsten af 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for
overenskomstens ikrafttræden).
33. TYSKLAND-LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 og 7 i traktaten af 11. juni 1959 (Ausgleichvertrag)
(bilæggelse af striden mellem Tyskland og Luxembourg).
34. TYSKLAND-NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.
b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomstaf 29. mart s 1951 (afgørelse af spørgsmåletom
rettigheder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den
tyske ordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.
september 1945).
35. TYSKLAND-ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af
29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt3, lit ra c), punkt3, lit ra d), punkt17, punkt20, lit ra a), og
punkt 21 i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
c) Artikel 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosati ett redjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så
vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning, hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), som
indtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder
tilbagelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling
af ydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på visse
betingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat uden
for Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevett ilkendteller vil
kunne tilkendes
ii) den pågældende person har bosatsig i Øst rig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkes-
forsikring indledes inden den 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en anden
pension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for den
første pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b) i slutprotokollen til den nævnte overenskomst. Ved
anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må det
beløb, der tages i betragtning af den kompetente institution, ikke
overstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de
tilsvarende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denne
institution.
g) Artikel 2 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10 april 1969 til den nævnte
overenskomst.
h) Artikel 1, stk. 5, og artikel 8 i overenskomst om arbejdsløshedsfor-
sikring af 19. juli 1978.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 76
▼B
i) Punkt 10 i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
36. TYSKLAND-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.
37. TYSKLAND-FINLAND
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
38. TYSKLAND-SVERIGE
a) Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar
1976.
b) Punkt 8, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
39. TYSKLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20.
april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 til 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960 om
social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.
40. SPANIEN-FRANKRIG
Ingen.
41. SPANIEN-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
42. SPANIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.
43. SPANIEN-ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30. oktober
1979 om social sikring.
44. SPANIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår selvstændige
erhvervsdrivende.
45. SPANIEN-NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.
46. SPANIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
47. SPANIEN-PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige
overenskomstaf 11. juni 1969.
48. SPANIEN-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19. december 1985.
49. SPANIEN-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
50. SPANIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
51. FRANKRIG-GRÆKENLAND
Artikel 16, stk. 4, og artikel 30 i den almindelige overenskomst af 19.
april 1958.
52. FRANKRIG-IRLAND
Ingen overenskomst.
53. FRANKRIG-ITALIEN
a) Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 77
▼M5
▼B
▼B
b) Brevveksling af 3. marts 1956 (ydelser ved sygdom til sæsonarbej-
dere inden for landbrugserhvervet).
54. FRANKRIG-LUXEMBOURG
Artikel 11 og 14 i tillægsoverenskomst af 12. november 1949 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o (arbejdere i miner og lignende
virksomheder).
55. FRANKRIG-NEDERLANDENE
Artikel 11 i tillægsoverenskomst af 1. juni 1954 til den almindelige
overenskomstaf 7. januar 1950 (arbejdere i miner og lignende
virksomheder).
56. FRANKRIG-ØSTRIG
Ingen.
57. FRANKRIG-PORTUGAL
Ingen.
58. FRANKRIG-FINLAND
Ingen.
59. FRANKRIG-SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, der
midlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalen af
2. marts 1948.
61. GRÆKENLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
62. GRÆKENLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
63. GRÆKENLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
64. GRÆKENLAND-NEDERLANDENE
Artikel 4, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 13. september 1966.
65. GRÆKENLAND-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændretved t illægsoverenskomstaf 21. maj 1986, for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
66. GRÆKENLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
67. GRÆKENLAND-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, og artikel 21 i overenskomst om social sikring af 11.
marts 1988.
68. GRÆKENLAND-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 23 i overenskomst om social sikring af 5. maj
1978, som ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.
69. GRÆKENLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
70. IRLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
71. IRLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
72. IRLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
73. IRLAND-ØSTRIG
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for så
vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
74. IRLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 78
▼B
75. IRLAND-FINLAND
Ingen overenskomst.
76. IRLAND-SVERIGE
Ingen overenskomst.
77. IRLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 8 i overenskomsten af 14. september 1971 om social sikring.
78. ITALIEN-LUXEMBOURG
Artikel 18, stk. 2, og artikel 24 i den almindelige overenskomst af 29.
maj 1951.
79. ITALIEN-NEDERLANDENE
Artikel 21, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 28. oktober 1952.
80. ITALIEN-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social sikring
af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
81. ITALIEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
82. ITALIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
83. ITALIEN-SVERIGE
Artikel 20 i overenskomst om social sikring af 25. september 1979.
84. ITALIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
85. LUXEMBOURG-NEDERLANDENE
Ingen.
86. LUXEMBOURG-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 16. maj 1973 og
nr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosati ett redjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
87. LUXEMBOURG-PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
88. LUXEMBOURG-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15. september 1988.
89. LUXEMBOURG-SVERIGE
a) Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af 21.
februar 1985 for så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Artikel 30 i den nævnte overenskomst.
90. LUXEMBOURG-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
91. NEDERLANDENE-ØSTRIG
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændretved t illægsoverenskomstaf 5. november 1980, for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
92. NEDERLANDENE-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, og artikel 31 i overenskomst af 19. juli 1979.
93. NEDERLANDENE-FINLAND
Ingen overenskomst.
94. NEDERLANDENE-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2. juli
1976 for så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 79
▼B
95. NEDERLANDENE-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
96. ØSTRIG-PORTUGAL
Ingen.
97. ØSTRIG-FINLAND
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 11. december 1985,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
98. ØSTRIG-SVERIGE
Konvention om social sikring af 21. marts 1996
99. ØSTRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2 af
13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst med
undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, der ikke har
krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
100. PORTUGAL-FINLAND
Ingen overenskomst.
101. PORTUGAL-SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
102. PORTUGAL-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15.
november 1978.
b) For så vidt angår portugisiske arbejdstagere, i perioden fra den 22.
oktober 1987 til udløbet af den i artikel 220, stk. 1, i akten
vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse fastsatte overgangs-
periode: Artikel 26 i overenskomst om social sikring af 15.
november 1978, som ændretved brevveksling af 28. sept ember 1987.
103. FINLAND-SVERIGE
Artikel 5 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
104. FINLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
105. SVERIGE-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.
B.Overenskomstbestemmelser, der ikke finder anvendelse på alle af
forordningenomfattedepersoner (Forordningens artikel 3, stk. 3)
1. BELGIEN-DANMARK
Ingen overenskomst.
2 . ......3. BELGIEN-SPANIEN
Ingen.
4. BELGIEN-FRANKRIG
a) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre lønmod-
tagere.
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomstaf 17. januar 1948).
5. BELGIEN-GRÆKENLAND
Ingen.
6. BELGIEN-IRLAND
Ingen.
7. BELGIEN-ITALIEN
Ingen.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 80
▼M2
▼B
▼B
8. BELGIEN-LUXEMBOURG
Artikel 2 og 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
9. BELGIEN-NEDERLANDENE
Artikel 2 og 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
10. BELGIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
11. BELGIEN-PORTUGAL
Artikel 1 og 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda-Urundi) i den affattelse, der findes i
den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
12. BELGIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
13. BELGIEN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
14. BELGIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
15. DANMARK-TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
16. DANMARK-SPANIEN
Ingen overenskomst.
17. DANMARK-FRANKRIG
Ingen.
18. DANMARK-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
19. DANMARK-IRLAND
Ingen overenskomst.
20. DANMARK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
21. DANMARK-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
22. DANMARK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
23. DANMARK-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt I i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
24. DANMARK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
25. DANMARK-FINLAND
Ingen.
26. DANMARK-SVERIGE
Ingen.
27. DANMARK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
28. TYSKLAND-SPANIEN
Artikel 4, stk. 1, og artikel 45, stk. 2, i overenskomst om social sikring af
4. december 1973.
29. TYSKLAND-FRANKRIG1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 81
▼B
a) Artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den almindelige overenskomst
af 10. juli 1950.
b) Tillægsoverenskomstnr. 4 af 10. juli 1950 t il den almindelige
overenskomstaf samme dat o i den udformning, hvori den findes i
tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
c) AfsnitI og III i t illægsoverenskomstnr. 2 af 18. juni 1955.
d) Punkt 6, 7 og 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomstaf samme dat o.
e) AfsnitII, III og IV i overenskomstaf 20. december 1963 (social
sikring i Land Saar).
30. TYSKLAND-GRÆKENLAND
Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten mellem
regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og Den Hellenske
Republik om regulering af spørgsmål vedrørende pension eller rente af
6. juli 1984.
31. TYSKLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
32. TYSKLAND-ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, og artikel 26 i overensstemmelse af 5. maj 1953
(social sikring).
b) Tillægsoverenskomstaf 12. maj 1953 t il overenskomstaf 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for
overenskomstens ikrafttræden).
33. TYSKLAND-LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 og 7 i traktat af 11. juli 1959 (bilæggelse af striden
mellem Tyskland og Luxembourg).
34. TYSKLAND-NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.
b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomstaf 29. mart s 1951 (afgørelse af spørgsmåletom
rettigheder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den
tyske ordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.
september 1945).
35. TYSKLAND-ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af
29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt 20, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
c) Artikel 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosati ett redjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), som
indtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder
tilbagelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling
af ydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på visse
betingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat uden
for Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevett ilkendteller vil
kunne tilkendes
ii) den pågældende person har bosatsig i Øst rig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkes-
forsikring indledes senestden 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en anden
pension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for den
første pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst. Ved
anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må det
beløb, der tages i betragtning af den kompetente institution, ikke
overstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de
tilsvarende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denne
institution.
36. TYSKLAND-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 82
▼B
37. TYSKLAND-FINLAND
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
38. TYSKLAND-SVERIGE
Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar 1976.
39. TYSKLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20.
april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 til 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960 om
social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.
40. SPANIEN-FRANKRIG
Ingen.
41. SPANIEN-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
42. SPANIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.
43. SPANIEN-ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30. oktober
1979 om social sikring.
44. SPANIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår selvstændige
erhvervsdrivende.
45. SPANIEN-NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.
46. SPANIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
47. SPANIEN-PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige
overenskomstaf 11. juni 1969.
48. SPANIEN-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19. december 1985.
49. SPANIEN-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
50. SPANIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
51. FRANKRIG-GRÆKENLAND
Ingen.
52. FRANKRIG-IRLAND
Ingen overenskomst.
53. FRANKRIG-ITALIEN
Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.
54. FRANKRIG-LUXEMBOURG
Ingen.
55. FRANKRIG-NEDERLANDENE
Ingen.
56. FRANKRIG-ØSTRIG
Ingen.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 83
▼M5
▼B
▼B
57. FRANKRIG-PORTUGAL
Ingen.
58. FRANKRIG-FINLAND
Ingen.
59. FRANKRIG-SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, der
midlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalen af
2. marts 1948.
61. GRÆKENLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
62. GRÆKENLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
63. GRÆKENLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
64. GRÆKENLAND-NEDERLANDENE
Ingen.
65. GRÆKENLAND-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændretved t illægsoverenskomstaf 21. maj 1986, for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
66. GRÆKENLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
67. GRÆKENLAND-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 11. marts 1988.
68. GRÆKENLAND-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 5. maj 1978, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.
69. GRÆKENLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
70. IRLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
71. IRLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
72. IRLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
73. IRLAND-ØSTRIG
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for så
vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
74. IRLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
75. IRLAND-FINLAND
Ingen overenskomst.
76. IRLAND-SVERIGE
Ingen overenskomst.
77. IRLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
78. ITALIEN-LUXEMBOURG
Ingen.
79. ITALIEN-NEDERLANDENE
Ingen.
80. ITALIEN-ØSTRIG1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 84
▼B
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social sikring
af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
81. ITALIEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
82. ITALIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
83. ITALIEN-SVERIGE
Artikel 4 i overenskomsten om social sikring af 25. september 1979.
84. ITALIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
85. LUXEMBOURG-NEDERLANDENE
Ingen.
86. LUXEMBOURG-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 16. maj 1973 og
nr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosati ett redjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
87. LUXEMBOURG-PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
88. LUXEMBOURG-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15. september 1988.
89. LUXEMBOURG-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af 21.
februar 1985 for så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
90. LUXEMBOURG-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
91. NEDERLANDENE-ØSTRIG
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændretved t illægsoverenskomstaf 5. november 1980, for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
92. NEDERLANDENE-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 19. juli 1979.
93. NEDERLANDENE-FINLAND
Ingen overenskomst.
94. NEDERLANDENE-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2. juli
1976 for så vidtangår personer, der er bosati ett redjeland.
95. NEDERLANDENE-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
96. ØSTRIG-PORTUGAL
Ingen.
97. ØSTRIG-FINLAND
a) Artikel 4 overenskomst om social sikring af 11. december 1985, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidt angår
personer, der er bosati ett redjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosati ett redjeland.
98. ØSTRIG-SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social sikring af 21. marts 19961971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 85
▼M2
▼B
99. ØSTRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændretved t illægsoverenskomstnr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2 af
13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst med
undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, der ikke har
krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
100. PORTUGAL-FINLAND
Ingen overenskomst.
101. PORTUGAL-SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
102. PORTUGAL-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15. november
1978.
103. FINLAND-SVERIGE
Ingen.
104. FINLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
105. SVERIGE-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 86
▼B
BILAG IV (B) (11) (13) (15)
(Forordningens artikel 37, stk. 2, artikel 38, stk. 3, artikel 45, stk. 3, artikel 46,
stk. 1, litra b), og artikel 46b, stk. 2)
A.Deiforordningensartikel37,stk.1,omhandledelovgivninger,hvorefter
størrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperio-
derneslængde
A. BELGIEN
a) Lovgivningen om den almindelige invalideordning, den særlige
invalideordning for minearbejdere og den særlige ordning for søfolk
i handelsflåden.
b) Lovgivningen om forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod
uarbejdsdygtighed.
c) Lovgivningen om invalidepension under den oversøiske sociale
sikringsordning og invalideordningen for tidligere ansatte i Belgisk
Congo og Rwanda-Urundi.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Ingen.
D. SPANIEN
Lovgivningen om invalideforsikring i medfør af den almindelige ordning
og de særlige ordninger, med undtagelse af de særlige ordninger for
tjenestemænd, de væbnede styrker og den retlige administration.
E. FRANKRIG
1. Arbejdstagere
Hele lovgivningen vedrørende invalideforsikring med undtagelse af
lovgivningen vedrørende invalideforsikring inden for minearbejdernes
sociale sikringsordning.
2. Selvstændige erhvervsdrivende
Lovgivningen vedrørende invalideforsikring for selvstændige
erhvervsdrivende inden for landbruget.
F. GRÆKENLAND
Lovgivningen vedrørende forsikringsordningen for landbruget.
G. IRLAND
Del II, kapitel 15, i kodificeret lov af 1993 om social tryghed og sociale
ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act 1993)
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
a) Lov af 18. februar 1966 om forsikring mod uarbejdsdygtighed, som
ændret.
b) Lov af 24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for
selvstændige erhvervsdrivende (WAZ), som ændret.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 87
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
Nationale pensioner til personer med medfødt handicap, eller som er
blevetinvalidereti ung alder (lov om nat ionale pensioner (547/93)).
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
a) Storbritannien
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Social Security Act
1975).
Artikel 14, 15 og 16 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner (Social
Security Pensions Act 1975).
b) Nordirland
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Nordirland) (Social
Security (Northern Ireland) Act 1975).
Artikel 16, 17 og 18 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions (Northern Ireland) Order
1975).
B.Særordninger for selvstændige erhvervsdrivende i den i forordningens
artikel38,stk.3,ogartikel45,stk.3,omhandledeforstand
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Alderdomsforsikringen for landbrugere (Alterssicherung für Landwirte).
D. SPANIEN
Ordning om nedsættelse af pensionsalderen for selvstændige søfarende,
der udøver de i kongelig anordning nr. 2309 af 23. juli 1970 omhandlede
beskæftigelser.
E. FRANKRIG
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. IRLAND
Ingen.
H. ITALIEN
Pensionsforsikringsordningerne for (Assicurazione pensioni per):— læger (medici)
— apotekere (farmacisti)— dyrlæger (veterinari)— jordemødre (ostetriche)— ingeniører og arkitekter (ingegneri e architetti)— landinspektører (geometri)— advokater og sagførere (avvocati e procuratori)— økonomer (dottori commercialisti)— revisorer og økonomiske rådgivere (ragionieri e periti commerciali)— arbejdskonsulenter (consulenti del lavoro)— notarer (notai)— speditører (spedizionieri doganali).
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Ingen.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 88
▼B
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
C.Deiforordningensartikel46,stk.1,litrab),omhandledetilfælde,hvor
ydelsenikkeberegnesioverensstemmelsemedforordningensartikel46,
stk.2
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Alle ansøgninger om pension fastsat i overensstemmelse med lov om
social pension, med undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte
pensioner.
C. TYSKLAND
Ingen.
D. SPANIEN
Ingen.
E. FRANKRIG
Alle ansøgninger om pensions- eller efterladteydelser efter tillægspen-
sionsordningerne for lønmodtagere, med undtagelse af ansøgninger om
alderspension eller efterladtepension efter tillægspensionsordningen for
professionelt flypersonale inden for civil luftfart.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. IRLAND
Alle ansøgninger om pension ved tilbagetrækning, (bidragspligtig)
alderspension og (bidragspligtig) enke- og enkemandspension
H. ITALIEN
Alle ansøgninger om invalide-, alders- og efterladtepension til arbejds-
tagere samt følgende kategorier af selvstændige erhvervsdrivende:
Landbrugere, halvtægtsfæstere, fæstere og håndværkere samt personer,
der udøver selvstændig virksomhed inden for handel.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Alle ansøgninger om alderdomspension i henhold til lov af 31. maj 1956
om almindelig alderdomsforsikring, som ændret.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Alle ansøgninger om invalide-, alderdoms- og efterladtepension.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Alle ansøgninger om alderspension (grund- og tillægspension), med
undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte pensioner.
O. DET FORENEDE KONGERIGE1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 89
▼M6
▼B
▼M2
▼B
▼B
Alle ansøgninger om alders- og enkepension, der fastsættes i henhold til
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, med undtagelse af de
ansøgninger, for hvilke:
a) i et hvilket som helst indkomstskatteår efter den 6. april 1975
i) den pågældende har tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- eller
bopælsperioder i henhold til lovgivningen i Det Forenede
Kongerige og i en anden medlemsstat, og
ii) et (eller) flere af de indkomstskatteår, som er omfattet af
bestemmelserne i nr. i), ikke regnes for et år, der tages i
betragtning (qualifying year), i henhold til Det Forenede Konge-
riges lovgivning
b) forsikringsperioder i Det Forenede Kongerige, som er tilbagelagt efter
gældende lovgivning før den 5. juli 1948, med henblik på anvendelsen
af forordningens artikel 46, stk. 2, lægges sammen med forsikrings-,
beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en anden
medlemsstats lovgivning.
D.Deiforordningensartikel46b,stk.2,omhandledeydelserogaftaler
1. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra a), omhandlede ydelser, hvis
størrelse ikke afhænger af forsikrings- eller bopælsperiodernes længde:
a) de ydelser ved invaliditet, der er fastsat i de i dette bilag, afsnit A,
anførte lovgivninger
b) den danske folkepension, som opnås efter ti års bopæl, af personer, som
har fået tilkendt pension med virkning fra senest den 1. oktober 1989
c) spanske efterladtepensioner, der tilkendes efter den almindelige ordning
og særordningerne
d) efterladteydelsen fra forsikringen for efterlevende ægtefælle i den
almindelige franske sociale sikringsordning eller i ordningen for
beskæftigede i landbruget samt
e) invalidepensionen til efterlevende ægtefælle i den almindelige franske
sociale sikringsordning eller i ordningen for beskæftigede i landbruget,
når den beregnes på grundlag af en afdød ægtefælles invalidepension,
der er fastsat i medfør af artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i)
f) den nederlandske efterladtepension i henhold til lov af 21. december
1995 om almindelig efterladteforsikring.
g) finske nationale pensioner fatlagt efter lov om national pension af 8.
juni 1956 og tilkendt efter overgangsbestemmelserne i lov om national
pension (547/93) ►M5og supplerende børnepension i overensstem-
melse med lov om efterladtepension af 17. januar 1969 ◄
h) den fulde svenske grundpension tilkendt efter den lovgivning om
grundpension, der gjaldtfor den 1. januar 1993, og den fulde
grundpension tilkendt efter overgangsbestemmelserne i den lovgivning,
der er gældende siden nævnte dato.
2. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), omhandlede ydelser, hvis
størrelse afhænger af en fiktiv periode, der anses for tilbagelagt mellem
tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden og et senere tidspunkt:
a) de danske førtidspensioner, hvis størrelse fastsættes i henhold til
gældende lovgivning før den 1. oktober 1984
b) de tyske invalide- og efterladtepensioner, i forbindelse med hvilke der
tages hensyn til en tillægsperiode, og de tyske alderdomspensioner, i
forbindelse med hvilke der tages hensyn til en allerede optjent
tillægsperiode
c) de italienske uarbejdsdygtighedspensioner (»inabilità«)
d) de luxembourgske invalide- og efterladtepensioner
e) finske erhvervspensioner, i forbindelse med hvilke der tages hensyn til
fremtidige perioder i henhold til den nationale lovgivning
f) svensk invalide- og efterladtepension, i forbindelse med hvilken der
tages hensyn til en fiktiv forsikringsperiode, og svensk alderspension, i
forbindelse med hvilken der tages hensyn til en allerede optjent fiktiv
periode.
3. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), nr. i), omhandlede aftaler om
ikke at medregne samme fiktive periode to eller flere gange.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 90
▼M2
▼B
▼M1
▼B
Den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
Overenskomstom social sikring af 28. april 1997 mellem Forbunds-
republikken Tyskland og Finland.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 91
▼M5
BILAG V (15)
OVERENSSTEMMELSEMELLEMDEIMEDLEMSSTATERNESLOVGIVNINGFASTLAGTEKRITERIERFORINVALIDITET
(Forordningens artikel 40, stk. 4)
BELGIEN
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner
i medlemsstaterne, som har truffet afgø-
relse om anerkendelse af invaliditetOrdninger, som anvendes af de belgiske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordningOrdning for minearbejdere
Ordning for søfolkDirektoratet for Den Over-
søiske Sociale
Sikringsordning Almindelig invaliditet Erhvervsudygtighed
FRANKRIG 1. Almindelig ordning:
— gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse — gruppe II
— gruppe I
2. Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse —
2/3almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
ITALIEN 1. Almindelig ordning:
— invaliditet (arbejdere)/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— invaliditet (funktionærer)
2. Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed til søs Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
LUXEMBOURG Invaliditet (arbejdere)/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelseInvaliditet (funktionærer)▼B1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 92
FRANKRIG
Medlems-
staterOrdninger, der anvendes af de
institutioner, som har truffet
afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de franske institutioner, for hvilke afgørelse i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordning Ordning for landbrugetOrdning for minearbejdere Ordning for søfolk
Gruppe I Gruppe IIGruppe III
(Plejetil-
fælde)2/3almin-
delig invali-ditetFuld invali-
ditetPlejetil-
fælde2/3almin-
delig invali-ditetPlejetil-
fældeErhvervs-
udygtighed2/3almin-
delig invali-ditetFuld
erhvervs-
udygtighedPlejetil-
fælde
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
2. Ordning for mine-
arbejdere:
— partiel almindelig
invaliditetOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
— erhvervsudyg-
tighedIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (2)
3. Ordning for søfolk: Overens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
ITALIEN 1. Almindelig ordning
— invaliditet (arbej-
dere)Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
— invaliditet (funkti-
onærer)Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
2. Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed
til søsIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse▼B1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 93
Medlems-
staterOrdninger, der anvendes af de
institutioner, som har truffet
afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de franske institutioner, for hvilke afgørelse i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordning Ordning for landbrugetOrdning for minearbejdere Ordning for søfolk
Gruppe I Gruppe IIGruppe III
(Plejetil-
fælde)2/3almin-
delig invali-ditetFuld invali-
ditetPlejetil-
fælde2/3almin-
delig invali-ditetPlejetil-
fældeErhvervs-
udygtighed2/3almin-
delig invali-ditetFuld
erhvervs-
udygtighedPlejetil-
fælde
LUXEM-
BOURGInvaliditet (arbejdere) Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
Invaliditet (funktionærer) Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.
(2) Kun hvis den belgiske institution har anerkendt udygtighed til arbejde både under og over jorden.▼B1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 94
ITALIEN
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne, som har
truffet afgørelse om anerkendelse av invaliditetOrdninger, der anvendes af de italienske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af overensstemmelse er
bindende
Almindelig ordningSøfolk
Utjenstdygtighed til søsArbejdere Funktionærer
BELGIEN 1. Almindeling ordning: Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
2. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invalidite Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
FRANKRIG 1. Almindeling ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse — Gruppe II
— Gruppe I
2. Ordning for landbruget
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse — partiel almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed▼B1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 95
LUXEMBOURG
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne, som har truffet afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de institutioner i Luxembourg, for hvilke
afgørelsen, i tilfælde af overensstemmelse, er bindende
Invaliditet (arbejdere) Invaliditet (funktionærer)
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overensstemmelse Overensstemmelse
2. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Overensstemmelse (1) Overensstemmelse (1)
FRANKRIG 1. Almindelig ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse — Gruppe II
— Gruppe I
2. Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse —
2/3almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
—2/3almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.▼B1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 96
▼B
BILAG VI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÆRREGLER FOR ANVENDELSEN AF VISSE MEDLEMSSTATERS
LOVGIVNING
(Forordningens artikel 89)
A. BELGIEN
1. Personer, hvis ret til naturalydelser fra sygeforsikringen hidrører fra de
bestemmelser i den tvungne belgiske syge- og invalideforsikringsord-
ning, der finder anvendelse på selvstændige erhvervsdrivende, er
omfattet af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, herunder
artikel 35, stk. 1, på følgende betingelser:
a) I tilfælde af ophold på en anden medlemsstats område end Belgien er
de pågældende:
i) for så vidt angår den pleje, der ydes i tilfælde af hospitalsindlæg-
gelse, omfattet af naturalydelser, der er fastsat i opholdslandets
lovgivning
ii) for så vidt angår de øvrige naturalydelser, der er fastsat i den
belgiske ordning, omfattet af godtgørelse af disse ydelser fra den
kompetente belgiske institution til den sats, der er fastsat i
opholdslandets lovgivning.
b) I tilfælde af bopæl på en anden medlemsstats område end Belgien er
de pågældende omfattet af de i bopælslandets lovgivning fastsatte
naturalydelser på betingelse af, at den med henblik herpå i de belgiske
bestemmelser fastsatte supplerende præmie indbetales til den
kompetente belgiske institution.
2. Ved den kompetente belgiske institutions anvendelse af bestemmelserne i
forordningens afsnit III, kapitel 7 og 8, betragtes et barn som opvokset i
den medlemsstat, på hvis område det er bosat.
3. Ved anvendelsen af forordningens artikel 46, stk. 2, anses alderdoms-
forsikringsperioder, tilbagelagt efter belgisk lovgivning før den 1. januar
1945, også som forsikringsperioder tilbagelagt efter belgisk lovgivning
om den almindelige invaliditetsordning og om ordningen for søfolk.
4. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun hensyn
til perioder, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-
drivende har været uarbejdsdygtig efter belgisk lovgivning.
5. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 46, stk. 2,
anses de alderdomsforsikringsperioder, der er tilbagelagt af selvstændige
erhvervsdrivende under belgisk lovgivning, inden lovgivningen om
selvstændige erhvervsdrivendes uarbejdsdygtighed trådte i kraft, som
perioder tilbagelagt under sidstnævnte lovgivning.
6. Med henblik på at afgøre om betingelserne for, at der i henhold til
belgisk lovgivning erhverves ret til arbejdsløshedsunderstøttelse, er
opfyldt, tages kun dage med lønnet arbejde i betragtning de dage, der i
medfør af nævnte lovgivning anses for ligestillede dage, tages dog i
betragtning, såfremt de forudgående dage har været dage med lønnet
arbejde.
7. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 72 og artikel
79, stk. 1, litra a), tages der hensyn til beskæftigelses- og/eller
forsikringsperioder, tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivning
såfremt ret til ydelser, efter belgisk lovgivning, er betinget af, at den
pågældende, inden for en nærmere fastsat tidligere periode, har opfyldt
betingelserne for ret til børnetilskud efter ordningen for arbejdstagere.
8. Ved anvendelse af artikel 14a, stk. 2 til 4, artikel 14c, litra a), og artikel
14d i forordning (EØF) nr. 1408/71 anvendes ved beregningen af
erhvervsindtægten i det referenceår, som danner grundlag for fastsæt-
telsen af bidrag i henhold til sociallovgivningen for selvstændige
erhvervsdrivende, den gennemsnitlige årlige omregningskurs for det år,
hvor denne indtægt er oppebåret.
Omregningskursen er årsgennemsnittet af de omregningskurser, der
offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende i henhold til
artikel 107, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 574/72.
9. Ved beregningen af det teoretiske beløb for en invalidepension som
omhandlet i forordningens artikel 46, stk. 2, bygger den kompetente
belgiske institution på indtægterne fra det erhverv, den pågældende
senesthar udøvet .1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 97
▼B
10. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der ikke længere er
forsikreti Belgien i henhold t il belgisk lovgivning om syge- og
invalideforsikring - hvorefter retten til ydelser ligeledes er betinget af, at
den pågældende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens
indtræden - anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens
afsnit III, kapitel 3, for at vare forsikret på tidspunktet for forsikrings-
begivenhedens indtræden, såfremt den pågældende er forsikret mod
samme risiko i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
11. Hvis den pågældende i henhold til forordningens artikel 45 har ret til en
belgisk invaliditetsydelse, fastsættes denne ydelse efter reglerne i
forordningens artikel 46, stk. 2:
a) efter bestemmelserne i lov af 9. august 1963 om en obligatorisk syge-
og invalideforsikringsordning, hvis den pågældende på det tidspunkt,
da uarbejdsdygtigheden indtrådte, var forsikret mod denne risiko i
henhold til en anden medlemsstats lovgivning som arbejdstager i den i
forordningens artikel 1, litra a), anførte forstand
b) efter bestemmelserne i kongelig anordning af 20. juli 1971 om
forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod uarbejdsdygtighed,
hvis den pågældende på det tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden
indtrådte, var arbejdstager i den i forordningens artikel 1, litra a),
anførte forstand.
12. Den skadelige begivenhed, der er nævnt i artikel 1 i lov af 9. marts 1953
om visse tilpasninger af pensioner til militært personel og om gratis
lægebehandling og medicin til militært personel, som er blevet
invalidereti fredst id, udgør en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom i
henhold til forordningens afsnit III, kapitel 4.
B. DANMARK
2. Personer, som efter reglerne i forordningens afsnit III, kapitel 1, har ret til
naturalydelser ved ophold eller bopæl i Danmark, har ret til natural-
ydelser på samme betingelser, som efter dansk lovgivning gælder for
personer, der i medfør af lov om offentlig sygesikring er sikret i gruppe
1. Personer, der tager bopæl i Danmark og optages i den danske
sygesikring, kan dog på samme vilkår som danske sygesikrede vælge at
være sikreti gruppe 2.
3. a) Bestemmelserne i dansk lovgivning om social pension om, at retten til
pension er betinget af, at modtageren har fast bopæl i Danmark, finder
ikke anvendelse på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende eller
deres efterladte, som er bosat i en anden medlemsstat end Danmark.
b) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt i
Danmark af en grænsearbejder eller sæsonarbejder som bopælspe-
rioder, der er tilbagelagt i Danmark af denne persons efterlevende
ægtefælle, for så vidt ægtefællerne i disse perioder var gift med
hinanden, og ikke var separerede eller levede faktisk adskilt på grund
af uoverensstemmelse, og den ægtefælle i disse perioder var bosat i en
anden medlemsstat.
c) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt i
Danmark af en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende,
bortset fra grænsearbejdere og sæsonarbejdere, forud for den 1. januar
1984 som bopælsperioder, der er tilbagelagt i Danmark af denne
persons efterlevende ægtefælle, for så vidt ægtefællerne i disse
perioder var giftmed hinanden, og ikke var separerede eller levede
adskilt på grund af uoverenstemmelse, og den efterlevende ægtefælle
i disse perioder var bosat i en anden medlemsstat.
d) Perioder, der skal medregnes i medfør af litra b) og c) tages dog ikke i
betragtning, når de falder sammen med perioder, der medregnes ved
beregning af pension, som tilkommer vedkommende person efter en
anden medlemsstats lovgivning om tvungen forsikring, eller med
perioder, hvori vedkommende person har modtaget pension i henhold
til en sådan lovgivning.
Disse perioder tages dog i betragtning, såfremt det årlige pensions-
beløb ikke overstiger halvdelen af den sociale pensions grundbeløb.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 98
▼M3
▼B
▼M2
▼M1
▼B
▼B
4. Forordningens bestemmelser berører ikke overgangsbestemmelser i de
danske love af 7. juni 1972 om ret til pension for danske statsborgere, der
har haft fast bopæl i Danmark i bestemte tidsrum umiddelbart forud for
begæringens indgivelse. Statsborgere i de øvrige medlemsstater, som har
haftfastbopæl i Danmark i étår umiddelbartforud for begæringens
indgivelse, har dog ret til pension på samme betingelser, som gælder for
danske statsborgere.
5. a) Perioder, i hvilke en grænsearbejder, som er bosati en anden
medlemsstat end Danmark, har udøvet sin erhvervsmæssige beskæfti-
gelse på dansk område, skal i forhold til dansk lovgivning anses som
bopælsperioder. Detsamme gælder perioder, i hvilke en grænse-
arbejder er udstationeret eller præsterer tjenesteydelser i en anden
medlemsstat end Danmark.
b) Perioder, i hvilke en sæsonarbejder, som er bosati en anden
medlemsstat end Danmark, har været beskæftiget på dansk område,
skal i forhold til dansk lovgivning anses som bopælsperioder. Det
samme gælder perioder, i hvilke en sæsonarbejder er udstationeret på
en anden medlemsstats område end Danmark.
6. Ved afgørelsen af, om betingelserne for ret til dagpenge ved sygdom eller
fødsel efter lov om dagpenge ved sygdom eller fødsel af 20. december
1989 er opfyldt, når den pågældende ikke har været omfattet af dansk
lovgivning under hele forløbetaf de referenceperioder, der er omhandleti
nævnte lov:
a) medregnes forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, som er tilbage-
lagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat end Danmark inden
for de nævnte referenceperioder, i løbet af hvilke den pågældende
ikke har været omfattet af dansk lovgivning, som om det drejede sig
om perioder tilbagelagt efter dansk lovgivning, og
b) anses en selvstændig erhvervsdrivende for i således medregnede
perioder af have haft en arbejdsfortjeneste og en arbejdstager (i
tilfælde, hvor den aktuelle indtjening ikke er egnet som grundlag for
beregning af dagpenge) at have haft en gennemsnitlig indtjening af en
størrelse, der svarer til den, der bliver lagt til grund ved beregningen
af dagpenge for de perioder, der er tilbagelagt efter dansk lovgivning i
referenceperioderne.
7. Forordningens artikel 46a, stk. 3, litra d), og artikel 46c, stk. 1 og 3, og
gennemførelsesforordningens artikel 7, stk. 1. finder ikke anvendelse på
pensioner, der fastsættes efter dansk lovgivning.
8. Ved anvendelse af forordningens artikel 67 beregnes arbejdsløsheds-
ydelserne for selvstændige erhvervsdrivende, der er forsikret i Danmark,
efter den danske lovgivning.
9. Såfremten person, der oppebærer en dansk alderspension eller event uelt
førtidspension, ligeledes har ret til en efterladtepension fra en anden
medlemsstat, anses disse pensioner ved anvendelsen af dansk lovgivning
for at være ydelser af samme art i den i forordningens artikel 46a, stk. 1,
omhandlede forstand, forudsat at den pågældende, hvis forsikrings- eller
bopælsperioder danner grundlag for beregningen af efterladtepensioner,
har tilbagelagt bopælsperioder i Danmark.
10. Af en person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, og
som har bopæl i Danmark, og
a) for hvem bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke
finder anvendelse, og
b) som ikke er berettiget til dansk pension
kan de kompetente myndigheder kræve betaling for naturalydelser, der
modtages i Danmark, i den udstrækning naturalydelserne er omfattet af
den pågældende særlige ordning og/eller af en personlig supplerende
forsikringsordning. Detgælder også for denne persons ægt efælle og børn
under 18 år.
C. TYSKLAND
1. Reglerne i forordningens artikel 10 berører ikke de bestemmelser,
hvorefter ulykkestilfælde (og erhvervssygdomme), der er indtruffet uden
for Forbundsrepublikken Tysklands område, samtperioder, der er
tilbagelagt uden for dette område, ikke, eller kun under visse betingelser,
medfører udbetaling af ydelser, når de berettigede er bosat uden for
Forbundsrepublikken Tysklands område.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 99
▼M3
▼B
▼B
2. a) Den fikserede godskrevne periode (pauschale Anrechnungszeit)
bestemmes alene på grundlag af perioder med tysk forsikring.
b) Hvad angår medregning af tyske pensionsperioder i forbindelse med
pensionsforsikring for minearbejdere, er detkun t ysk lovgivning, der
finder anvendelse.
c) Hvad angår medregning af tyske erstatningsperioder (Ersatzzeiten), er
detkun t ysk lovgivning, der finder anvendelse.
3. Såfremtanvendelsen af forordningen eller senere forordninger om social
sikring medfører usædvanlig store udgifter for enkelte sygeforsikrings-
institutioner, kan disse udgifter helt eller delvis godtgøres. Det tyske
kontaktorgan for sygeforsikring i udlandet (Krankenversicherung —
Ausland), Bonn, træffer afgørelse om en sådan godtgørelse efter aftale
med sygeforsikringens centralforbund. De til afholdelse af godtgørelsen
fornødne midler tilvejebringes ved afgifter, der pålægges samtlige
sygeforsikringsinstitutioner i forhold til deres gennemsnitlige medlemstal
►M5 ◄og pensionister i det foregående år.
4. $ 7 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) finder anvendelse på
statsborgere fra de øvrige medlemsstater, samt på statsløse og flygtninge,
der er bosat i de øvrige medlemsstater, efter følgende retningslinjer:
Hvis de almindelige betingelser er opfyldt, kan frivillige bidrag
indbetales til den tyske renteforsikring:
a) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på Forbundsrepublikken
Tysklands område
b) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på en anden medlems-
stats område, og han tidligere på et eller andet tidspunkt tvunget eller
frivilligt har været tilsluttet den tyske renteforsikring
c) når den pågældende som statsborger i en anden medlemsstat har
hjemsted eller bopæl på et tredjelands område og i mindst 60 måneder
har indbetalt bidrag til den tyske pensionsforsikring eller i henhold til
232 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) har ret til at blive
optaget i den frivillige forsikring og i henhold til lovgivningen i en
anden medlemsstat hverken er tvungent eller frivilligt forsikret.
5 . ......
6 . ......
7 . ......8 . ......9. Hvis udgifterne til naturalydelser, som tyske institutioner på bopælsstedet
tilkender pensionsmodtagere eller deres familiemedlemmer, som er
forsikret i andre medlemsstaters kompetente institutioner, skal afregnes
med månedlige fikserede beløb, anses disse udgifter, med henblik på den
finansielle udligning mellem tyske institutioner inden for sygeforsik-
ringen for pensionsmodtagere, som udgifter til ydelser fra den tyske
sygeforsikring for pensionsmodtagere. De fikserede beløb, som af de
kompetente institutioner i de andre medlemsstater refunderes til de tyske
institutioner på bopælsstedet, anses som indtægter, der skal tages i
betragtning ved ovennævnte finansielle udligning.
10. Selvstændige erhvervsdrivende tilkendes arbejdsløshedshjælp (Arbeitslo-
senhilfe) på betingelse af, at den pågældende, før han melder sig
arbejdsløs, som hovedbeskæftigelse har udøvet selvstændig beskæftigelse
i mindst1 år på Forbundsrepublikken Tysklands område, og athan ikke
kun midlertidig har indstillet sin beskæftigelse.
11. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden
medlemsstat inden for rammerne af en særlig alderdomsforsikringsord-
ning for landbrugere, eller, hvis en sådan ikke findes, i egenskab af
landbruger inden for rammerne af den almindelige ordning, medregnes
med henblik på opfyldelse af den betingelse vedrørende forsikringstiden,
der er foreskrevet for optagelse som bidragspligtig i henhold til artikel 27
i lov om alderdomshjælp til landbrugere (Gesetz über die Alterssicherung
der Landwirte - GAL), forudsat at:
a) erklæringen, der begrunder bidragspligten, fremsættes inden for den
fastsatte tidsfrist, og
b) den pågældende inden fremsættelsen af erklæringen på Forbunds-
republikken Tysklands område senesthar væretbidragspligt ig inden
for alderdomshjælpen til landbrugere.
12. Perioder med tvungen forsikring, der er tilbagelagt efter lovgivningen i
en anden medlemsstat, enten inden for rammerne af en særordning for
håndværkere, eller, hvis en sådan ikke findes, inden for rammerne af en1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 100
▼M1
▼B
▼B
særordning for selvstændige erhvervsdrivende eller af den almindelige
ordning, medregnes med henblik på opfyldelse af betingelsen om 18 års
tvungne bidrag, der skal dokumenteres, for at retten til frivillig udtræden
af pensionsforsikringsordningen for selvstændige håndværkere kan gøres
gældende.
13. Ved anvendelse af tysk lovgivning om pensionisters tvungne omfattelse
af sygeforsikringsordningen i henhold til artikel 5, stk. 1, punkt 11, i
femte bog i socialloven (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch - SGB V) og
artikel 56 i lov om sundhedsreformloven (Gesundheitsreformgesetz),
tages forsikrings- eller bopælsperioder, som er tilbagelagt efter en anden
medlemsstats lovgivning, og i løbet af hvilke den pågældende kunne gøre
krav på naturalydelser fra sygeforsikringen, i fornødent omfang i
betragtning, som om det drejer sig om forsikringsperioder, der var
tilbagelagt efter tysk lovgivning, forudsat at de ikke falder sammen med
forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter denne lovgivning.
14. Ved tilkendelse af de i artikel 47, stk. 1, i femte bog i socialloven (SGB
V), i artikel 200, stk. 2, og i artikel 561, stk. 1, i lov om socialforsikring
(Reichsversicherungsordnung - RVO) omhandlede kontantydelser til
forsikrede, som er bosiddende på en anden medlemsstats område,
fastsætter de tyske institutioner en natteløn, på grundlag af hvilken de
nævnte ydelser beregnes, som om disse forsikrede var bosiddende i
Forbundsrepublikken Tyskland.
15. Græske lærere med tjenestemandsstatus, som i kraft af deres beskæfti-
gelse på tyske skoler har indbetalt bidrag til den tyske lovpligtige
pensionsforsikring ud over bidrag til den særlige græske ordning for
tjenestemænd, og som efter den 31. december 1978 ikke længere er
omfattet af den tyske tvungne forsikring, får efter anmodning refunderet
disse tvungne bidrag i henhold til $ 210 i sjette bog i Socialloven
(Sozialgesetzbuch VI). Ansøgninger om bidragsrefusion skal indgives et
år efter datoen for denne bestemmelses ikrafttrædelse. De pågældende
kan ligeledes gøre deres retgældende inden seks måneder eft er, atde er
ophørt med at være omfattet af den tvungne forsikring.
$ 210, stk. 6, i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetz-buch VI) finder kun
anvendelse i forbindelse med perioder, for hvilke der er indbetalt tvungne
bidrag til den tyske pensionsforsikring samtidig med et bidrag til den
særlige græske ordning for tjenestemænd og i forbindelse med
godskrevne perioder (Anrechnungszeiten), som følger umiddelbart efter
de perioder, hvor der er blevet indbetalt sådanne tvungne bidrag.
1 6 . ......17. Når institutionen på bopælsstedet til udgift for den kompetente institution
tilkender ydelser til personer, der har behov for vedvarende pleje eller
tilsyn, i overensstemmelse med artikel 53 ff. i femte bog i socialloven
(SGB V), skal denne institution medregne de forsikrings-, beskæfti-
gelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i henhold til lovgivningen
i en anden medlemsstat, som om det drejede sig om perioder, der var
tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning.
18. En person, der oppebærer en pension eller rente i henhold til tysk
lovgivning og en pension eller rente i henhold til en anden medlemsstats
lovgivning, anses ved anvendelse af forordningens artikel 27 for at have
ret til naturalydelser fra syge- og moderskabsforsikringen, hvis han i
henhold til artikel 8, stk. 1, nr. 4, i femte bog i socialloven
(Sozialgesetzbuch - SGB V) er fritaget for at være omfattet af den
lovpligtige sygeforsikring (Krankenversicherung).
19. En forsikringsperiode, som en arbejdstager har tilbagelagt med børne-
pasning i overensstemmelse med tysk lovgivning, ligestilles med en
periode, hvor den pågældende har passet barnet i en anden medlemsstat,
forudsatathan ikke kan udøve erhvervsmæssig beskæft igelse i henhold
til artikel 6, stk. 1, i lov om beskyttelse af moderskab (Mutterschutz-
gesetz), eller han tager orlov for at passe børn i overensstemmelse med
artikel 15 i forbundslov om børnepasningstilskud (Bundeserziehungsgel-
dgesetz) og ikke har udøvet en bibeskæftigelse (geringfügige
Beschäftigung) i henhold til artikel 8 i SGB IV.
20. I de tilfælde, hvor bestemmelserne i tysk pensionslovgivning, der var
gældende pr. 31. december 1992, skal finde anvendelse, finder
bestemmelserne i bilag VI ligeledes anvendelse i den udgave, der var
gældende pr. 31. december 1991.
21. a) I den udstrækning bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7,
vedrører naturalydelser, gælder de ikke for personer, der er berettiget
til naturalydelser under en pensionsordning for tjenestemænd, eller for
personer, der ligestilles dermed, og som ikke er forsikret under den
lovpligtige sygesikringsordning.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 101
▼M3
▼M3
b) Når en person, der er dækket af en tjenestemandsordning, har bopæl i
en medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de
relevante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gøre brug
af retten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivning i
bopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning til
forordningens artikel 17a.
22. Uanset bestemmelserne i punkt 21 om naturalydelser anses bestemmel-
serne i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som er
berettiget til pension både efter Beamtenversorgungsrecht og efter en
anden medlemsstats lovgivning.
23. Kapitel 4 finder ikke anvendelse på personer, der er berettiget til
naturalydelser fra en ulykkesforsikring for tjenestemænd eller dermed
ligestillede.
D. SPANIEN
1. Betingelsen om, at den pågældende enten udøver lønnet beskæftigelse
eller selvstændig virksomhed eller tidligere har været tvungent forsikret
mod samme risiko inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere
eller selvstændige erhvervsdrivende i den samme medlemsstat, som fastsat
i forordningens artikel 1, litra a), nr. iv), kan ikke gøres gældende over for
personer, som i henhold til bestemmelserne i kongeligt dekret nr. 317/
1985 af 6. februar 1985, er frivilligtforsikreteft er den almindelige sociale
sikringsordning i deres egenskab af tjenestemand eller ansat i en
international mellemstatslig organisation.
2. I overensstemmelse med princippet om ligebehandling skal bestemmel-
serne i kongeligtdekretnr. 2805/79 af 7. december 1979 om frivillig
optagelse i den almindelige sociale sikringsordning udvides til at omfatte
statsborgere fra andre medlemsstater, flygtninge og statsløse, som er bosat
på en medlemsstats område, og som ved ansættelse i en international
organisation ophører med at være tvungent omfattet af den spanske sociale
sikringsordning.
3. a) I samtlige spanske sociale sikringsordninger med undtagelse af
ordningen for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet, anses
en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er forsikreti henhold t il spansk lovgivning, ved anvendelse af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for at være
forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden,
såfremt han på dette tidspunkt er forsikret i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt han
kan gøre krav på en ydelse efter en anden medlemsstats lovgivning for
samme forsikringsbegivenhed. Denne betingelse anses dog for opfyldt i
det i artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
b) Med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit
III, kapitel 3, vil de år, som arbejdstageren mangler for at kunne nå den
pensionsgivende eller obligatoriske pensionsalder som fastsat i
artikel 31, punkt 4, i den konsoliderede tekst til loven om stats-
pensioner, kun blive medregnet som udført tjeneste, hvis den
pågældende på det tidspunkt, hvor den risiko, som udløser invalide-
eller efterladtepension, indtræder, var dækket af Spaniens særlige
ordning for embedsmænd eller udøvede en virksomhed, der giver
samme rettigheder under denne ordning.
4. a) Ved anvendelse af forordningens artikel 47 beregnes den spanske
teoretiske ydelse på grundlag af den forsikredes faktiske bidragsbasis i
årene umiddelbart forud for indbetalingen af de sidste bidrag til den
spanske sociale sikring.
b) Det således fastsatte pensionsbeløb forhøjes med de forhøjelser og
reguleringer, der for hverteft erfølgende år beregnes for pensioner af
samme art
5. Perioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat, og som skal
medregnes i den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 102
▼B
▼M1
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M3
og retsvæsenet, vil med henblik på forordningens artikel 47 blive
behandlet på samme måde som de seneste perioder, der er tilbagelagt
som tjenestemand i Spanien.
6. I den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og
retsvæsenet henviser udtrykket »acto de servicio« (forhold i forbindelse
med tjenestens udførelse) til arbejdsulykker og erhvervssygdomme som
omhandleti forordningens afsnitIII, kapit el 4, og med henblik på
gennemførelse af bestemmelserne heri.
7. a) I den udstrækning afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, vedrører
naturalydelser, gælder de ikke for personer, der er omfattet af den
særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet,
som er dækket af den spanske »Mutualismo administrativo«.
b) Når en person, der er dækketaf en af disse ordninger, har bopæl i en
medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de
relevante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gøre brug
af retten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivning i
bopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning til
forordningens artikel 17a.
8. Uanset bestemmelserne i punkt 7 om naturalydelser anses bestemmelserne
i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som er berettiget til
pension både efter særlige ordninger for tjenestemænd, de væbnede styrker
og retsvæsenet og efter en anden medlemsstats lovgivning.
9. Ydelserne i den særlige spanske ordning for studerende (»Seguro
Escolar«) er ikke baseret på bestemte forsikringsperioder, beskæftigelses-
perioder og bopælsperioder, sådan som disse udtryk er defineret i
forordningens artikel 1, litra r), s), og sa). De spanske institutioner kan
derfor ikke udstede de relevante certifikater med henblik på sammen-
lægning af perioder.
Den særlige spanske ordning for studerende finder alligevel anvendelse på
studenter, der er statsborgere i andre medlemsstater og som studerer i
Spanien, på de samme vilkår som for studenter af spansk nationalitet.
E. FRANKRIG
1. a) Ydelsen til ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige
erhvervsdrivende samtalderdomsydelsen inden for landbruget
tilkommer på de efter fransk lovgivning for franske erhvervsaktive
gældende betingelser enhver arbejdstager eller selvstændig erhvervs-
drivende, der er statsborger i en af de øvrige medlemsstater, og som på
tidspunktet for begæringens fremsættelse er bosat på fransk område.
b) Det samme gælder flygtninge og statsløse.
c) Forordningens bestemmelser berører ikke de franske lovbestemmelser,
efter hvilke kun perioder med lønnet beskæftigelse eller dermed
ligestillede perioder eller, alt efter omstændighederne, perioder med
selvstændig virksomhed, der er fuldført i Den franske Republiks
europæiske eller oversøiske departementer (Guadeloupe, Guyana,
Martinique og Réunion), medregnes med henblik på erhvervelse af
ret til ydelsen til ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige
erhvervsdrivende.
2. Den særlige ydelse og den kumulative godtgørelse, som er fastsat i den
særlige lovgivning om social sikring af minearbejdere, ydes kun
arbejdstagere, der er beskæftiget i franske miner.
3. Lov nr. 65-555 af 10. juli 1965, hvorefter franske statsborgere, der er eller
har været erhvervsmæssigt beskæftiget i udlandet, har adgang til den
frivillige alderdomsforsikringsordning, finder anvendelse på statsborgere i
de øvrige medlemsstater på følgende betingelser:
— den erhvervsmæssige virksomhed, der giver adgang til frivillig
forsikring efter den franske ordning, må hverken udøves eller være
udøvet på fransk område eller i den medlemsstat, hvor arbejdstageren
eller den selvstændige erhvervsdrivende er statsborger
— arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende skal på det
tidspunkt, hvor han fremsætter begæring om at blive anset for omfattet
af nævnte lov, godtgøre, at han enten har været bosat i Frankrig i
mindstt i år, uafbrudteller med afbrydelse, eller i en periode af samme1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 103
▼M4
▼B
▼B
længde har været omfattet af en tvungen eller frivillig fortsat
forsikringsordning i henhold til fransk lovgivning.
Ovennævnte betingelser gælder ligeledes ved anvendelse på statsborgere
fra andre medlemsstater af de bestemmelser, som giver en fransk
arbejdstager, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse uden for Frankrig,
mulighed for frivilligt at tilslutte sig en fransk tillægspensionsordning for
lønmodtagere enten direkte eller via sin arbejdsgiver.
4. En person, som er omfattet af fransk lovgivning i henhold til
forordningens artikel 14, stk. 1, eller artikel 14a, stk. 1, har de
familiemedlemmer, som ledsager ham til den medlemsstat, hvor han
udfører etarbejde, rett il følgende familieydelser:
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder gammelt.
b) Familieydelser, der udbetales i henhold til forordningens artikel 73.
5. Ved beregningen af det i forordningens artikel 46, stk. 2, litra a),
omhandlede teoretiske beløb efter grund- eller tillægsordningerne, hvoralderdomsydelserne beregnes på grundlag af pensionspoint, skal den
kompetente institution for hvert forsikringsår, der er tilbagelagt efter
enhver anden medlemsstats lovgivning, medregne et antal pensionspoint,
der er lig med kvotienten af det antal pensionspoint, som er erhvervet i
henhold til den for institutionen gældende lovgivning, og det antal år, der
svarer til disse point.
6. a) Grænsearbejdere, der udøver deres lønnende erhverv i en anden
medlemsstat end Frankrig og er bosat i de franske departementer Haut-
Rhin, Bas-Rhin og Moselle, har i henhold til forordningens artikel 19
på disse departementers område ret til de naturalydelser, der er fastsat i
den lokale ordning for Alsace-Lorraine, som er indførtved dekretnr.
46-1428 af 12. juni 1946 og nr. 67-814 af 25. september 1967.
b) Disse bestemmelser finder tilsvarende anvendelse på de personer, der
er omhandlet i forordningens artikel 25, stk. 2 og 3, samt artikel 28 og
29.
7. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 73 og 74 tilkendes
boligydelse, tilskud til børnepasning i hjemmet, familieydelse til
ansættelse af en anerkendt dagplejemoder og tilskud til forældre, som
selv underviser deres børn, kun til personer og deres familiemedlemmer,
som er bosiddende på fransk område
8. En arbejdstager, som ikke længere er omfattet af fransk lovgivning om
forsikring for efterlevende ægtefælle i den almindelige franske sociale
sikringsordning eller ordningen for beskæftigede i landbruget, anses ved
anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for at
have status som forsikret i henhold til denne lovgivning på tidspunktet for
forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt han på dette tidspunkt er
forsikret som arbejdstager i henhold til lovgivningen i en anden
medlemsstat, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt han kan gøre
krav på en efterladteydelse i henhold til lovgivningen for arbejdstagere i
en anden medlemsstat. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i
artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
9. Fransk lovgivning, som ved anvendelse af forordningens afsnitIII, kapit el
3, finder anvendelse på en arbejdstager eller en tidligere arbejdstager,
omfatter både den eller de grundordninger for alderdomsforsikring og den
eller de tillægspensionsordninger, som den pågældende har været omfattet
af.
F. GRÆKENLAND
1 . .......
2. Lov nr. 1469/84 om frivillig optagelse i pensionsforsikringsordningen for
græske statsborgere og udenlandske statsborgere af græsk oprindelse,
finder i henhold til nedenstående bestemmelser anvendelse på statsborgere
fra andre medlemsstater, statsløse og flygtninge, som er bosiddende på en
medlemsstats område.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 104
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼M2
▼B
▼M6
▼B
▼B
Forudsat at de øvrige betingelser i nævnte lov er opfyldt, kan der
indbetales bidrag, såfremt
a) den pågældende har hjemsted eller bopæl på en medlemsstats område
og endvidere tidligere har været tvungent omfattet af den græske
pensionsforsikringsordning, eller
b) den pågældende, uanset hjemsted eller bopæl, enten tidligere har været
bosiddende i Grækenland i ti år, uanset om det drejer sig om ti på
hinanden følgende år eller ej, eller tidligere har været omfattet af græsk
lovgivning, tvungent eller frivilligt, i 1 500 dage.
3. Uansetden gældende lovgivning, som anvendes af OGA, anses perioder,
hvor der oppebæres pension i anledning af en arbejdsulykke eller
erhvervssygdom efter en medlemsstats lovgivning, i hvilken der for disse
risicis vedkommende er fastsat en særlig forsikringsgren, for forsikrings-
perioder efter den lovgivning, som anvendes af OGA, i den i
forordningens artikel 1, litra r), anførte forstand, såfremt disse perioder
falder sammen med beskæftigelsesperioder inden for landbruget iGrækenland.
4. Efter græsk lovgivning er anvendelsen af forordningens artikel 49, stk. 2,
betinget af, at den i den nævnte artikel omhandlede omberegning ikke er
til ulempe for den pågældende.
5. Når det i henhold til bestemmelserne for de græske tillægspensionskasser
(«επικουρικά ταµεία ») er muligtatanerkende perioder med t vungen
alderdomsforsikring, der er tilbagelagt inden for de almindelige lovplig-
tige græske forsikringsinstitutioner (« κύριας ασφάλισης »), gælder disse
bestemmelser ligeledes for perioder med tvungen pensionsforsikring, der
er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som hører ind
under denne forordningens saglige anvendelsområde.
6. Arbejdstagere, som indtil den 31. december 1992 har været omfattet af den
tvungne forsikring i en anden medlemsstat, og som for første gang efter
den 1. januar 1993 bliver omfattet af den tvungne græske forsikring
(almindelig lovpligtig ordning), anses i henhold til bestemmelserne i lov
nr. 2084/92 for »tidligere forsikrede«.
7. Erhvervsaktive eller pensionerede tjenestemænd og dermed ligestillede
samt deres familiemedlemmer, som er omfattet af en særlig sygesikrings-
ordning, kan opnå naturalydelser ved sygdom og moderskab i hastetilfælde
under et ophold på en anden medlemsstats område, eller når de rejser til en
anden medlemsstat for at få en efter deres helbredstilstand fornøden
behandling med forhåndstilladelse fra den græske kompetente institution, i
henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra a) og c) stk. 3, samt artikel31, litra a), på samme betingelser som arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der er omfattet af græsk lovgivning om social sikring
(lovpligtige ordninger).
8. Artikel 22b finder tilsvarende anvendelse på alle tjenestemænd og dermed
ligestillede samt deres familiemedlemmer, der er dækket af en særlig
græsk sundhedsplejeordning.
7. (SIC! 9.) For så vidt angår tjenestemænd og dermed ligestillede, som er
blevetansatsenestden 31. december 1982, finder best emmelserne i
forordningens afsnit III, kapitel 2 og 3, tilsvarende anvendelse, hvis de
berørte personer har tilbagelagt forsikringsperioder i en anden medlems-
stat inden for rammerne af en særlig pensionsordning for tjenestemænd
eller dermed ligestillede eller en generel ordning, forudsat at de
pågældende har været ansat som tjenestemænd eller på tjenestemands-
lignende vilkår i overensstemmelse med bestemmelserne i græsk
lovgivning.
8. (SIC! 10.) Anvendelsen af bestemmelserne i artikel 43a, stk. 2, og artikel
51a, stk. 2, anfægter ikke, når der ikke er erhvervet pensionsrettigheder
under en særlig ordning for tjenestemænd eller hermed ligestillede
personer, anvendelsen af den græske lovgivning (lov om civile og militære
pensioner) om overførsel af forsikringsperioder fra en særlig ordning for
tjenestemænd til den almene forsikringsordning for arbejdstagere mod
betaling af de fastsatte bidrag.
G. IRLAND
1. De i forordningens artikel 19, stk. 1, artikel 22, stk. 1 og 3, artikel 25, stk.
1 og 3, og artikel 26, stk. 1, samt i artikel 28a, 29 og 31 omhandlede
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, arbejdsløse, pensions-
eller renteansøgere, pensionister eller rentemodtagere samt disses1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 105
▼M1
▼M3
▼B
▼B
familiemedlemmer har, når de er bosateller opholder sig i Irland, rett il
vederlagsfri syge- og hospitalsbehandling af enhver art efter irsk
lovgivning, når det påhviler institutionen i en anden medlemsstat en
Irland at afholde udgifterne til sådanne ydelser.
2. Familiemedlemmer til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdri-
vende, der er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat en Irland,
og som opfylder den pågældende lovgivnings betingelser for ret til
ydelser, i givet fald under iaggtagelse af forordningens artikel 18, har, når
de er bosat i Irland, ret til vederlagsfri syge- og hospitalsbehandling af
enhver arteft er irsk lovgivning.
Det påhviler den institution, som arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende er tilsluttet, at afholde udgifterne ved de omhandlede
ydelser.
Såfremt arbejdstagerens eller den selvstændige erhvervsdrivendes
ægtefælle eller den person, som sørger for børnene, udøver en
erhvervsmæssig virksomhed i Irland, påhviler udgifterne ved ydelserne
til familiemedlemmer dog fortsat den irske institution i det omfang, der
kun måtte være erhvervet ret til disse ydelser i medfør af irsk lovgivning.
3. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af irsk lovgivning, under sin
beskæftigelse bliver offer for et ulykkestilfælde efter at have forladt en
medlemsstats område for at begive sig til en anden medlemsstats område,
men inden at være ankommet hertil, fastsættes hans ret til ydelser i
forbindelse med ulykkestilfældet:
a) som om ulykken var indtruffet på irsk område
og
b) uden hensyntagen til hans fravær fra irsk område, ved afgørelsen af,
om han i kraft af sin beskæftigelse var forsikret i henhold til nævnte
lovgivning.
4 . .......
5. Ved beregningen af lønindtægten med henblik på tilkendelse af dagpenge
ved sygdom eller ydelser ved arbejdsløshed i henhold til irsk lovgivning
skal der uanset forordningens artikel 23, stk. 1, og artikel 68, stk. 1, for
hver uges beskæftigelse som arbejdstager, der i den fastsatte periode er
tilbagelagt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, godskrives
arbejdstageren et beløb svarende til den ugentlige løn for henholdsvis en
mandlig og en kvindelig arbejdstager i samme år
6. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun hensyn
til tidsrum, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-
drivende har været uarbejdsdygtig efter irsk lovgivning.
7. Ved anvendelsen af artikel 44, stk. 2, anses arbejdstageren for
udtrykkeligt at have anmodet om, at fastsættelsen af den alderspension,
hvortil han ville have ret i medfør af irsk lovgivning, stilles i bero, hvis
han ikke rent faktisk ophører med beskæftigelse, når denne betingelse
kræves opfyldtfor erhvervelse af rett il alderspension.
8 . .......9. En arbejdsløs, som vender tilbage til Irland efter udløbet af den periode
på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåret ydelser efter irsk
lovgivning ved anvendelse af forordningens artikel 69, stk. 1, kan uanset
artikel 69, stk. 2, gøre krav på ydelser ved arbejdsløshed, såfremt han
opfylder de i nævnte lovgivning fastsatte betingelser.
10. En periode under irsk lovgivning i overensstemmelse med forordningens
artikel 13, stk. 2, litra f), kan ikke:
i) i henhold til denne bestemmelse medregnes som en periode under irsk
lovgivning ved anvendelse af forordningens afsnitIII, eller
ii) medføre, at Irland bliver den kompetente stat for udredelse af
ydelserne i forordningens artikel 18, 38 eller 39, stk. 1.
11. Hvis der i en og samme periode og for etog samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til lovgivningen i
DetForenede Kongerige eller i medfør af forordningens art ikel 73, 74,
77, 78 eller 78a, bortfalder retten til husstandstillæg (Family Income
Supplement), som består alene i henhold til den irske lovgivning, op til et
beløb svarende til de pågældende ydelser.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 106
▼M2
▼B
▼M5
▼B
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
1. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 94, stk. 2, skal forsikrings-
perioder eller dermed ligestillede perioder, som en arbejdstager eller
selvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt efter luxembourgsk lovgiv-
ning om pensionsforsikring ved invaliditet, alderdom eller dødsfald enten
før den 1. januar 1946 eller før en i en bilateral overenskomst fastsat dato,
kun medregnes ved anvendelsen af denne lovgivning, såfremtden
pågældende har væretforsikreti seks måneder eft er den luxembourgske
ordning efter den dato, der tages i betragtning. Hvis flere bilaterale
overenskomster finder anvendelse, tages forsikringsperioder eller dermed
ligestillede perioder i betragtning fra den dato, der ligger længst tilbage.
2. Hvad angår ydelse af den faste del af de luxembourgske pensioner skal
forsikringsperioder, der efter luxembourgsk lovgivning er tilbagelagt af
arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, som ikke er bosat på
luxembourgsk område, fra den 1. oktober 1972 ligestilles med bopælspe-
rioder.
3. Forordningens artikel 22, stk. 2, andet afsnit, griber ikke ind i
bestemmelserne i den luxembourgske lovgivning i henhold til hvilke
sygekassens tilladelse til en behandling i udlandet ikke kan nægtes, hvis
den nødvendige behandling ikke er mulig i Luxembourg.
4. Med henblik på medregning af den i artikel 71, stk. 7, i lov om
socialforsikring omhandlede forsikringsperiode, medregner den luxem-
bourgske institution forsikringsperioder, som er tilbagelagt efter enhver
anden medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om perioder, der
var tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning.
Anvendelse af ovenstående bestemmelser er betinget af, at den
pågældende senest har tilbagelagt forsikringsperioder efter luxembourgsk
lovgivning.
5. For tjenestemænd, der ikke er omfattet af luxembourgsk lovgivning på det
tidspunkt, hvor de udtræder af tjenesten, beregnes pensionen på grundlag
af den oppebårne slutløn på tidspunktet for den pågældendes udtræden af
tjenesten som luxembourgsk tjenestemand, idet denne løn fastsættes efter
gældende lov på det tidspunkt, hvor pensionen kommer til udbetaling.
6. Ved overgang fra en lovpligtig luxembourgsk ordning til en særlig ordning
for tjenestemænd eller dermed ligestillede i en anden medlemsstat
suspenderes bestemmelserne i luxembourgsk lov om tilbagevirkende
forsikring.
7. Ifølge den luxembourgske lovpligtige ordning anerkendes kun forsik-
ringsperioder tilbagelagt i Luxembourg.
8. Personer, der er omfattet af sygeforsikring i Storhertugdømmet Luxem-
bourg, og som studerer i en anden medlemsstat, er fritaget for at være
tilsluttet som studerende i henhold til studielandets lovgivning.
J. NEDERLANDENE
1.Forsikring til dækning af udgifter ved sygdom
a) For så vidt angår retten til naturalydelser i henhold til nederlandsk
lovgivning forstås ved ydelsesberettigede personer ved anvendelsen af
afsnitIII, kapit el 1, personer, der er forsikrede eller medforsikrede i
henhold til den forsikring, der er nævnt i den nederlandske lov om
sygeforsikring (Ziekenfondswet).
b ) ......
c) Ved anvendelse af forordningens artikel 27 til 34 ligestilles med
pensioner, som kan kræves udbetalt efter de retsregler, der er nævnt i
litra b) (invaliditet) og litra c) (alderdom) i Nederlandenes erklæring i
henhold til forordningens artikel 5, følgende pensioner:
— pensioner i henhold til lov af 6. januar 1966 (Staatsblad 6) om nye
pensionsbestemmelser for tjenestemænd og deres familiemed-
lemmer (Algemene Burgerlijke Pensioenwet)
— pensioner i henhold til lov af 6. oktober 1966 (Staatsblad 445) om
nye pensionsbestemmelser for militærpersoner og deres familie-
medlemmer (Algemene militaire Pensioenwet)1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 107
▼M3
▼M4
▼B
▼B
— pensioner i henhold til lov af 15. februar 1967 (Staatsblad 138) om
nye pensionsbestemmelser for ansatte ved de nederlandske jern-
baner og deres familiemedlemmer (Spoorwegpensioenwet)
— pensioner i henhold til vedtægten om tjenstevilkårene inden for de
nederlandske jernbaner (ReglementDienstvoorwaarden Neder-
landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS)
— pensionsydelser, der tilkendes før det fyldte 65. år i henhold til en
pensionsordning, der har til formål at yde alderdomshjælp til
arbejdstagere og tidligere arbejdstagere, eller førtidspensioner, der
tilkendes i henhold til bestemmelser, der er fastsat af staten eller
ved eller i henhold til en kollektiv overenskomst om førtids-
pensionering, eller bestemmelserne, der fastsættes af
sygekasserådet.
d) De i artikel 19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er
bosiddende i Nederlandene, og de i artikel 22, stk. 1, litra b), og stk.
3, sammenholdt med stk. 1, litra b), artikel 25 og artikel 26,
omhandlede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, som har ret til ydelser i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning, er ikke forsikret i henhold til almindelig lov
om særlige sygdomsudgifter (Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten,
AWBZ).
2.Anvendelse af nederlandsk lovgivning om almindelig alderdomsforsikring
(AOW)
a) Den i artikel 13, stk. 1, i lov om almindelig alderdomsforsikring
(AOW) omhandlede nedsættelse finder ikke anvendelse på kalenderår,
eller dele heraf før den 1. januar 1957, i hvilke den pensions-
berettigede, der ikke opfylder betingelserne for, at nævnte perioder kan
ligestilles med forsikringsperioder, mellem der fyldte 15. og 65. år harværetbosiddende i Nederlandene, eller i hvilke han har haftlønnet
beskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver i nævnte land,
medens han var bosat på en anden medlemsstats område.
Uanset artikel 7 i AOW kan en pensionsberettiget, som kun har været
bosiddende eller arbejdeti Nederlandene før den 1. januar 1957,
ligeledes opnå ligestilling på ovennævnte betingelser.
b) Den i artikel 13, stk. 1, i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august1989, i
hvilke en gift eller tidligere gift person mellem det fyldte 15. og 65. år
ikke har været forsikret i henhold til ovennævnte lovgivning, medens
den pågældende var bosiddende i en anden medlemsstat end
Nederlandene, såfremtdisse kalenderår eller dele deraf falder sammen
dels med perioder, hvor den pågældende ægtefælle har været forsikret i
henhold til den nævnte lovgivning, såfremt de har været gift med
hinanden i disse perioder, dels med kalenderår eller dele deraf, som
skal medregnes i medfør af litra a).
Uanset bestemmelserne i artikel 7 i AOW, anses den pågældende for
pensionsberettiget.
c) Den i artikel 13, stk. 2 i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 1. januar 1957, i
hvilke den pensionsberettigedes ægtefælle, der ikke opfylder betingel-
serne for, atdisse år kan ligest illes med forsikringsperioder, mellem det
fyldte 15. og 65. år har været bosiddende i Nederlandene, eller i hvilke
den pågældende, medens vedkommende var bosiddende på en anden
medlemsstats område, har haft lønnet beskæftigelse i Nederlandene for
en arbejdsgiver i dette land.
d) Den i artikel 13, stk. 2, i AOW, omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august1989, i
hvilke den pensionsberettigedes ægtefælle mellem det fyldte 15. og 65.
år har været bosiddende i en anden medlemsstats end Nederlandene og
ikke har været forsikret i henhold til ovennævnte lovgivning, såfremt
disse kalenderår eller dele heraf falder sammen dels med perioden,
hvor den pensionsberettigede har været forsikret i henhold til den
nævnte lovgivning, såfremt de har været gift med hinanden i disse
perioder, dels med de kalenderår eller dele deraf, som skal medregnes i
medfør af litra a).
e) Litra a), b), c) og d) finder kun anvendelse, såfremt den pensions-
berettigede har været bosiddende i en eller flere medlemsstater i seks år
efter det fyldte 59. år, og kun sålænge han fortsat er bosiddende i en af
disse medlemsstater.
f)►
M2Uanset artikel 45, stk. 1, i AOW (lov om almindelig
alderdomsforsikring) og artikel 63, stk. 1, i ANW (lov om almindelig
efterladteforsikring) har ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som er omfattet af den tvungne forsikringsordning,1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 108
▼B
når den pågældende er bosiddende i en anden medlemsstat end
Nederlandene, ret til at blive frivilligt forsikret i henhold til disse
lovgivninger for perioder efter den 2. august 1989, i hvilke
arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende er eller har
været omfattet af den tvungne forsikring i henhold til disse
lovgivninger. Retten hertil bortfalder den dag, arbejdstagerens eller
den selvstændige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører ◄
Retten bortfalder dog ikke, såfremt arbejdstagerens eller den selv-
stændige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører som følge af
hans død, og såfremtenken udelukkende får t ilkendtpension i henhold
til►M2loven om almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
Retten til at blive optaget i den frivillige forsikring bortfalder under
alle omstændigheder den dag, den frivilligt forsikrede fylder 65 år.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er tvungent forsikret efter ►M2loven om almindelig efter-
ladteforsikring (ANW) ◄, fastsættes bidraget i overensstemmelse med
bestemmelserne om fastsættelse af tvungne forsikringsbidrag, idet
ægtefællens indtægt i dette tilfælde anses for at være opnået i
Nederlandene.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er blevet tvungent forsikret den 2. august 1989 eller derefter,
fastsættes bidraget i overensstemmelse med bestemmelserne om
fastsættelse af frivillige forsikringsbidrag i henhold til ►M2loven
om almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
g) Den i litra f) omhandlede ret består kun, såfremt ægtefællen til en
arbejdstager eller selvstændige erhvervsdrivende inden for en frist på et
år efter den tvungne forsikrings ikrafttræden giver Socialsikrings-
banken (Sociale Verzekeringsbank) meddelelse om, atvedkommende
ønsker atblive opt ageti den frivillige forsikring.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som blev tvungent forsikret den 2. august 1989, eller umiddelbart inden
denne dato, løber fristen på et år fra den 2. august 1989.
Ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
ikke er bosiddende i Nederlandene, og som er omfattet af bestem-
melserne i forordningens artikel 14, stk. 1, artikel 14a, stk. 1 eller
artikel 17, kan ikke anvende muligheden i litra f), fjerde afsnit, hvis
den pågældende ægtefælle alene i henhold til bestemmelserne i den
nederlandske lovgivning allerede har eller har haftrett il atblive
frivilligtforsikret .
h) Litra a), b), c), d) og f) finder hverken anvendelse på perioder, der
falder sammen med perioder, som kan tages i betragtning ved
beregningen af pensionsrettigheder i henhold til lovgivningen om
alderdomsforsikring i en anden medlemsstat end Nederlandene, eller på
perioder, i hvilke den pågældende har oppebåretalderspension i
henhold til en sådan lovgivning.
f) (SIC! i)) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses som
forsikringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år
er tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning om almindelig alderdoms-
forsikring (AOW).
3.Anvendelse af nederlandsk lov om almindelig efterladteforsikring (ANW)
a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er omfattet af nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsik-
ring, anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III,
kapitel 3, for at være forsikret i henhold til denne lovgivning på
tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt den
pågældende på dette tidspunkt er forsikret mod samme risiko efter
lovgivningen i en anden medlemsstat eller, hvis dette ikke er tilfældet,
kan gøre krav på en efterladteydelse i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i
det i artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
b) Såfremt en enke ved anvendelse af litra a) har ret til enkepension efter
nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsikring, beregnes
denne pension i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk. 2
Ved anvendelse af disse bestemmelser anses også perioder før den 1.
oktober 1959, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-
drivende efter sit fyldte 15. år har været bosat på nederlandsk område
eller har haftlønnetbeskæft igelse i Nederlandene for en arbejdsgiver i
nævnte land, mens han var bosat på en anden medlemsstats område,1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 109
▼M2
▼B
▼B
som forsikringsperioder tilbagelagt efter den nævnte nederlandske
lovgivning.
c) Perioder, der medregnes i medfør af litra b), skal dog lades ude af
betragtning, når de falder sammen med forsikringsperioder tilbagelagt
efter en anden medlemsstats lovgivning om pensioner eller renter til
efterladte,
d) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses som
forsikringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år
er tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning
4.Anvendelse af nederlandsk lovgivning om uarbejdsdygtighed
a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er forsikreteft er lov af 18. februar 1966 om forsikring mod
uarbejdsdygtighed (WAO) og/eller efter lov af 11. december 1975
om uarbejdsdygtighed (AAW), ►M2og lov af 24. april 1997 om
forsikringmoduarbejdsdygtighedforselvstændigeerhvervsdrivende ◄,
anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III,
kapitel 3, for endnu at være forsikret på tidspunktet for forsikrings-
begivenhedens indtræden, såfremt han er forsikret mod samme risiko
efter lovgivningen i en anden medlemsstat, eller, hvis dette ikke er
tilfældet, såfremt der for samme forsikringsbegivenhed består ret til en
ydelse efter lovgivningen i en anden medlemsstat. Denne sidstnævnte
betingelse anses dog for opfyldt i den i artikel 48, stk. 1, omhandlede
tilfælde.
b) Såfremt den pågældende i henhold til litra a) har ret til en nederlandsk
ydelse ved invaliditet, fastsættes denne ydelse efter de i forordningens
artikel 46, stk. 2, fastsatte bestemmelser:
i) i henhold til bestemmelserne i ovennævnte lov af 18. februar 1966
(WAO), såfremt den pågældende på det tidspunkt, hvor uarbejds-
dygtigheden indtrådte, som arbejdstager i den i forordningens
artikel 1, litra a), omhandlede forstand var forsikret mod denne
risiko efter lovgivningen i en anden medlemsstat
ii) i henhold til bestemmelserne i ►M2lov af 24. april 1997 om
forsikring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige
erhvervsdrivende ◄, såfremt den pågældende på det tidspunkt,
hvor uarbejdsdygtigheden indtrådte:
— var forsikretmod denne risiko eft er lovgivningen i en anden
medlemsstat uden at have status som arbejdstager i den i
forordningens artikel 1, litra a), omhandlede forstand, eller
— ikke var forsikretmod denne risiko eft er lovgivningen i en
anden medlemsstat, men kan gøre krav på ydelser efter
lovgivningen i en anden medlemsstat.
►M2 ◄
c) Ved beregningen af ydelser, der fastsættes i henhold til ovennævnte lov
af 18. februar 1966 (WAO) eller ►M2lov af 24. april 1997 om
forsikringmoduarbejdsdygtighedforselvstændigeerhvervsdrivende ◄,
tager de nederlandske institutioner hensyn til:
— de perioder med lønnetarbejde og dermed ligest illede perioder, der
er tilbagelagt i Nederlandene før den 1. juli 1967
— de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte
lov af 18. februar 1966 (WAO)
— de forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år er tilbagelagt i
henhold til lov af 11. december 1975 om uarbejdsdygtighed
(AAW), såfremtde ikke er sammenfaldende med de forsikrings-
perioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte lov af 18.
februar 1966 (WAO).
— de forsikringsperioder, der afsluttes i overensstemmelse med lov af
24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for selv-
stændige erhvervsdrivende (WAZ)
d) Ved beregningen af den nederlandske ydelse ved invaliditet i henhold
til forordningens artikel 40, stk. 1, tager de nederlandske institutioner
ikke det tillæg i betragtning, som i givet fald tilkendes ydelsesmod-
tageren i henhold til loven om supplerende ydelser (Toeslagenwet,
TW). Retten til dette tillæg og størrelsen heraf beregnes udelukkende
på grundlag af bestemmelserne i loven om supplerende ydelser.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 110
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
5.Anvendelse af den nederlandske lovgivning om børnetilskud
a) En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der i løbet af et
kvartal bliver omfattet af den nederlandske lovgivning om børnetil-
skud, og som den første dag i det pågældende kvartal var omfattet af
den tilsvarende lovgivning i en anden medlemsstat, betragtes som
værende forsikret efter nederlandsk lov fra denne første dag.
b) De børnetilskudsbeløb, som den arbejdstager eller selvstændige
erhvervsdrivende, der på grundlag af litra a), betragtes som forsikret
efter nederlandsk lovgivning om børnetilskud, kan gøre krav på,
fastsættes i henhold til de nærmere regler i den gennemførelsesforord-
ning, der er nævnti forordningens art ikel 98.
6.Anvendelse af visse overgangsbestemmelser
Artikel 45, stk. 1, finder ikke anvendelse ved vurdering af ret til ydelser i
medfør af overgangsbestemmelserne i lovgivningen om almindelig
alderdomsforsikring (artikel 46), om almindelig forsikring for enker og
børn og om almindelig forsikring mod uarbejdsdygtighed.
7. Anvendelse af forordningens afsnit II på en »directeur grootaandeel-
houder« (direktør/storaktionær) i et anpartsselskab:
Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit II anses en
person i Nederlandene, som udøver selvstændig virksomhed for at
anpartsselskab, hvori den pågældende har en betydelig kapitalandel i
henhold til nederlandsk lovgivning (dvs. en andel, som giver mindst 50 %
af stemmerettighederne), for at være arbejdstager.
K. ØSTRIG
1. Ved anvendelsen af forordningen forbliver den østrigske lovgivning
vedrørende overførsel af forsikringsperioder gennem betaling af et
overførselsbeløb i kraft, når der foretages et skift mellem en generel
ordning og en særlig ordning for tjenestemænd.
2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, ses der bort fra tillæg
med henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til mine-
arbejdere i henhold til østrigsk lovgivning. I disse tilfælde øges det beløb,
der beregnes i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, med tillæggene
med henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til mine-
arbejdere.
3. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses den pensions-
relevante dag (Stichtag) som tidspunktet for forsikringsbegivenhedens
indtræden.
4. Anvendelsen af forordningens bestemmelser medfører ikke nogen
begrænsning af retten til ydelser i henhold til østrigsk lovgivning for så
vidtangår personer, hvis sociale sikring er blevetforringetaf polit iske
eller religiøse årsager eller på grund af herkomst.
5. Forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), gælder også for personer, der er
dækket af sygeforsikring under en østrigsk lov om beskyttelse af særlige
ofre (Versorgungsgesetze)
6. Ved anvendelsen af forordningen behandles ydelser i henhold til loven om
sikring af de væbnede styrker (Heeresversorgungsgesetz — HVG) som
ydelser i forbindelse med arbejdsulykker og erhvervssygdomme.
7. Den særlige understøttelse i henhold til lov om særlig understøttelse
(Sonderunterstützungsgesetz, SUG) af 30. november 1973 betragtes som
en alderspension ved anvendelse af forordningen.
L. PORTUGAL
For så vidt angår personer, der er omfattet af den særlige ordning for
tjenestemænd og dermed ligestillede, men som ikke længere arbejder for den
portugisiske stats administration, når de går på pension, eller når deres
pensionsrettigheder fastsættes, tages der ved pensionsberegningen hensyn til
den senest oppebårne løn fra denne administration.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 111
▼M5
▼B
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M6
▼M3
▼B
M. FINLAND
1. Med henblik på at fastslå, hvorvidt tidsrummet mellem pensions-
begivenhedens indtræden og pensionsalderen (fremtidig periode) skal
tages i betragtning ved beregningen af den finske erhvervspension, skal
der i forbindelse med den betingelse, der vedrører ophold i Finland, tages
hensyn til forsikringsperioder eller ophold henhørende under lovgivningen
i en anden medlemsstat.
2. Såfremt beskæftigelse eller selvstændigt erhverv er ophørt i Finland, og
forsikringsbegivenheden indtræder ved beskæftigelse eller selvstændigt
erhverv i en anden medlemsstat, og såfremt pensionen i henhold til den
finske erhvervspensionslovgivning ikke længere omfatter tidsrummet
mellem forsikringsbegivenheden og pensionsalderen (fremtidig periode),
skal i forbindelse med den fremtidige periode tages hensyn til
forsikringsperioder henhørende under lovgivningen i en anden medlems-
stat, som var de forsikringsperioder i Finland.
3. Når en institution i Finland i henhold til finsk lovgivning skal betale et
tillæg på grund af en forsinkelse i behandlingen af et krav om udbetaling
af en ydelse, skal et krav, der fremsættes over for en institution i en anden
medlemsstat, ved anvendelsen af bestemmelserne i den finske lovgivning
om et sådant tillæg betragtes om værende forelagt på den dato, hvor dette
krav samt alle nødvendige bilag når frem til den kompetente institution i
Finland.
4. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere er
forsikret i henhold til statspensionsordningen, anses ved anvendelse af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for stadig at være
forsikret, hvis den pågældende på tidspunktet for forsikringsbegivenhe-
dens indtræden var forsikret i henhold til lovgivningen i en anden
medlemsstat eller, såfremt dette ikke er tilfældet, for samme forsikrings-
begivenhed er berettiget til en pension i henhold til en anden medlemsstats
lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i artikel 48, stk. 1,
omhandlede tilfælde.
5. Når en person, som er dækket af en særlig ordning for tjenestemænd, har
bopæl i Finland, og
a) bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke finder
anvendelse, og
b) den pågældende person ikke er berettiget til pension fra Finland
skal han betale for de naturalydelser, som ydes ham eller medlemmer af
hans familie i Finland, dersom de er dækketaf den særlige ordning for
tjenestemænd og af en personlig forsikringsordning til supplering af
denne.
N. SVERIGE
1. Ved anvendelse af artikel 72 i forordningen i forbindelse med fastsættelse
af retten til forældreydelser skal forsikringsperioder, der er tilbagelagt i en
anden medlemsstat, betragtes som værende baseret på den samme
gennemsnitsindtjening som de svenske forsikringsperioder, med hvilke
de lægges sammen.
2. Forordningens bestemmelser om sammenlægning af forsikrings- eller
opholdsperioder finder ikke anvendelse på den svenske lovgivnings
overgangsbestemmelser om retten til en mere gunstig beregning af
grundpensionerne for personer, der er bosati Sverige i en best emtperiode
forud for begæringsdatoen.
3. Ved fastlæggelse af retten til en invalide- eller efterladtepension, som til
dels baseres på fremtidige anslåede forsikringsperioder, anses en personfor atopfylde forsikrings- og indkomst kravende i den svenske lovgivning,
når vedkommende er dækket som arbejdstager eller selvstændig erhvervs-
drivende af en forsikrings- eller bopælsordning i en anden medlemsstat.
4. Det antal år, hvor en person passer små børn, anses i henhold til
betingelserne i den svenske lovgivning for forsikringsperioder i forbin-
delse med tillægspensioner, også selv om barnet og den pågældende
person er bosat i en anden medlemsstat, forudsat at den person, der passer
barnet, har forældreorlov i henhold til bestemmelserne i lov om retten til
børnepasningsorlov.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 112
▼M2
▼M3
▼B
▼M6
▼B
▼M3
5. En person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, som har
bopæl i Sverige, og som
a) ikke er omfattet af bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7,
og som
b) ikke er berettiget til svensk pension
skal betale for lægebehandling i Sverige efter de i den svenske lovgivning
fastsatte takster for udlændinge, i den udstrækning ydelserne er omfattet af
den pågældende særlige ordning og/eller af en personlig forsikringsord-
ning til supplering af denne. Det gælder ligeledes en sådan persons
ægtefælle og børn under 18 år.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
1. Når en person er fast bosat på Gibraltars område, eller siden sin seneste
ankomst til nævnte område har været pligtig at svare bidrag som
arbejdstager efter Gibraltars lovgivning, og den pågældende på grund
af uarbejdsdygtighed, moderskab eller arbejdsløshed for en vis tid
begærer sig fritaget for at svare bidrag, og bidragsbeløbene for nævnte
periode godskrives den pågældende, betragtes ethvert tidsrum, i hvilket
den pågældende har været beskæftiget på en anden medlemsstats end
DetForenede Kongeriges område i forbindelse med nævnt e begæring,
som en periode, i hvilken han har været beskæftiget på Gibraltars
område, og for hvilken han har svaretbidrag som arbejdst ager i medfør
af lovgivningen i Gibraltar.
2. I tilfælde, hvor en person, i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning er berettiget til en alderspension, såfremt
a) en tidligere ægtefælles bidrag tages i betragtning, som om de var
den pågældende persons egne bidrag, eller
b) de pågældende bidragsbetingeler opfyldes af den pågældende
persons ægtefælle eller tidligere ægtefælle,
og forudsat i begge tilfælde at ægtefællen eller den tidligere ægtefælle
som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende har været omfattet
af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, finder bestemmelserne i
forordningens afsnit III, kapitel 3 anvendelse ved fastsættelsen af ret til
ydelser i medfør af DetForenede Kongeriges lovgivning; enhver
henvisning til det nævnte kapitel 3 til »forsikringsperioder« anses for
en henvisning til forsikringsperioder, der er tilbagelagt af
i) en ægtefælle eller tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af
en giftkvinde, en enkemand eller en person, hvis ægt eskab er
ophørtpå anden måde end på grund af ægt efælles død, eller
ii) en tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af en enke, som
umiddelbart inden hun nåede pensionsalderen ikke modtog efter-
ladtepension, efterladtepension, eller som kun modtager en
aldersbestemt enkepension beregnet i henhold til forordningens
artikel 46, stk. 2.
3. a) Ved udbetaling af ydelser ved arbejdsløshed i medfør af lovgiv-
ningen i Det Forenede Kongerige i henhold til forordningens artikel
71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), skal, med henblik på
opfyldelse af betingelserne i Det Forenede Kongeriges lovgivning
vedrørende tilstedeværelse i Storbritannien eller i givet fald i
Nordirland for opnåelse af ret til børnetillæg (child benefit),
forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-
stændig virksomhed tilbagelagt af den pågældende under en
medlemsstats lovgivning, betragtes som tilstedeværelsesperioder
tilbagelagt i Storbritannien eller Nordirland.
b) Såfremtlovgivningen i DetForenede Kongerige i overensst emmelse
med forordningens afsnit II med undtagelse af artikel 13, stk. 2, litra
f), finder anvendelse på en arbejdstager eller selvstændig erhvervs-
drivende, som med hensyn til opnåelse af ret til børnetillæg (child
benefit) ikke opfylder betingelserne i Det Forenede Kongeriges
lovgivning vedrørende:
i) tilstedeværelse i Storbritannien eller i givet fald i Nordirland,
skal den pågældende med henblik på opfyldelse af denne
betingelse anses, som om han var til stede dér
ii) tilstedeværelsesperiode tilbagelagt i Storbritannien eller i givet
fald i Nordirland, skal forsikrings- eller beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig virksomhed tilbagelagt af den
pågældende under en anden medlemsstats lovgivning, med
henblik på opfyldelse af denne betingelse anses som tilste-1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 113
▼B
▼B
deværelsesperioder i Storbritannien eller i givet fald i Nordir-
land.
c) Ved beregningen om børnetilskud (family allowances) efter
lovgivningen i Gibraltar finder litra a) og b) tilsvarende anvendelse.
4. Enkehjælpen (widow's payment), der udredes i henhold til Det
Forenede Kongeriges lovgivning, betragtes ved anvendelse af forord-
ningens kapitel 3 som en efterladtepension.
5. Ved anvendelsen af artikel 10a, stk. 2, på bestemmelserne om ret til
plejetillæg (attendance allowance), godtgørelse for pasning af invalide
(mobility allowance) og invaliditetsydelse (disability living allowance)
tages der hensyn til den beskæftigelsesperiode, periode med selv-
stændig erhvervsvirksomhed eller bopælsperiode, der er tilbagelagt på
en anden medlemsstats område, i det omfang det er nødvendigt for at
opfylde kravet om tilstedeværelse i Det Forenede Kongerige inden den
dato, hvor retten til den pågældende ydelse indtræder.
6. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af lovgivningen i Det Forenede
Kongerige under sin beskæftigelse bliver offer for et ulykkestilfælde
efter at have forladt en medlemsstats område for at begive sig til en
anden medlemsstats område, men inden at være ankommet dertil,
fastsættes hans ret til ydelser i forbindelse med ulykkestilfældet:
a) som ulykken var indtruffet på Det Forenede Kongeriges område, og
b) ved afgørelse af, om han var arbejdstager (employed earner), efter
lovgivningen i Storbritannien eller lovgivningen i Nordirland, eller
arbejdstager (employed person) efter lovgivningen i Gibraltar, uden
hensyntagen til hans fravær fra disse områder.
7. Forordningen finder ikke anvendelse på bestemmelser i Det Forenede
Kongeriges lovgivning der går ud på at sætte en mellem Det Forenede
Kongerige og et tredjeland indgået aftale om social sikring i kraft.
8. Ved anvendelsen af forordningens afsnit III, kapitel 3, tages der
hverken hensyn til de forholdsmæssige bidrag, som den forsikrede har
indbetalt under Det Forenede Kongeriges lovgivning, eller til de
forholdsmæssige alderspensionsydelser, der skal udbetales i henhold til
denne lovgivning. De forholdsmæssige ydelser lægges sammen med
den ydelse, som skal udbetales efter Det Forenede Kongeriges
lovgivning, og som er fastsat i overensstemmelse med nævnte kapitel,
idet summen af de to beløb udgør den ydelse, som faktisk tilkommer
den pågældende.
9 . ......
10. Ved anvendelse af forordningen om socialforsikringsydelser, der ikke
er baseretpå bet aling af bidrag, samtom arbejdsløshedsforsikring
(Gibraltar) anses enhver person, som er omfattet af denne forordning,
som havende fastbopæl i Gibralt ar, når den pågældende har bopæl i en
medlemsstat.
11. Ved anvendelse af forordningens artikel 27, 28, 28a, 29, 30 og 31
betragtes ydelser, der betales uden for Det Forenede Kongerige
udelukkende på grundlag af forordningens artikel 95b, stk. 8, som
ydelser ved invaliditet.
12. Ved anvendelse af forordningens artikel 10, stk. 1, skal modtageren af
en ydelse, der tilkommer ham i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning, under ophold på en anden medlemsstats område betragtes,
som om han under dette ophold var bosat på denne anden medlemsstats
område.
13.1. Ved beregningen af lønfaktoren (earnings factor) med henblik på
fastsættelse af retten til ydelser i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning medregnes med forbehold af punkt15 hver uge, i hvilken
arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har været
omfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og som er begyndt
inden for det pågældende indkomstskatteår i henhold til Det Forenede
Kongeriges lovgivning, efter følgende nærmere bestemmelser:
a) perioder fra 6. april 1975 til 5. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have indbetalt bidrag
som arbejdstager (employed earner) på grundlag af en løn
svarende til to tredjedele af den for det pågældende år fastsatte
højeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
selvstændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 114
▼M1
▼B
▼B
have indbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervs-
drivende
b) perioder fra 6. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have haft en ugentlig
lønindtægt, på grundlag af hvilken der skal indbetales bidrag
som arbejdstager, svarende til to tredjedele af den for den
pågældende uge fastsatte højeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
selvstændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at
have indbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervs-
drivende
c) for hver fulde uge, i hvilken den pågældende har tilbagelagt en
periode, der kan ligestilles med en forsikrings-, beskæftigelses- eller
bopælsperiode eller en periode med selvstændig virksomhed, anses
han for at være blevet godskrevet bidrag eller lønindtægt, alt efter
omst ændighederne, i detomfang, deter nødvendigtfor athæve hans
samlede lønfaktor til det niveau, der kræves for, at de pågældende
skatteår kan komme i betragtning (reckonable year) i henhold til Det
Forenede Kongeriges lovgivning om godskrivning af bidrag eller
lønindtægt.
13.2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra b)
a) når en arbejdstager i et indkomstskatteår, der begynder den 6. april
1975 eller senere, udelukkende har tilbagelagt forsikrings-,
beskæftigelses- eller bopælsperioder i en anden medlemsstat en
Det Forenede Kongerige, og anvendelsen af stk. 1, litra a), i) eller
stk. 1, litra b), i) bevirker, at dette år regnes for et år (qualifying
year), der tages i betragtning i henhold til Det Forenede Kongerige
lovgivning ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra
a), anses han for at have været forsikret i 52 uger i løbet af dette år i
den anden medlemsstat
b) da ethvert indkomstskatteår, der begynder den 6. april 1975 eller
senere, ikke regnes for et år, der tages i betragtning (qualifying
year), i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning ved
anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra a), lades
forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt
i løbet af dette år, ude af betragtning.
13.3. Ved omregningen af lønfaktoren til forsikringsperioder divideres den
indtjeningsfaktor, der er opnået for det pågældende indkomstskatteår ihenhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, med beløbet for den
for det pågældende skatteår fastsatte laveste løngrænse. Den således
fremkomme størrelse udtrykkes i hele tal, idet decimaler ikke
medregnes. Det således beregnede tal skal anses som udtryk for det
antal forsikringsuger, der er tilbagelagt under Det Forenede Kongeriges
lovgivning i det pågældende skatteår, dog kan dette tal ikke overstige
det antal uger, i hvilke vedkommende inden for dette skatteår har været
undergivetdenne lovgivning.
14. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til tidsrum, i hvilke arbejdstageren har været udarbejdsdygtig
efter Det Forenede Kongeriges lovgivning.
15.1. Ved beregningen i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, litra a),
af det teoretiske beløb af den del af pensionen, som består af et tillæg i
henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, skal:
a) ordene »indtjening«, »bidrag« og »tillæg« i forordningens artikel
47, stk. 1, litra b), forstås som overskud i indtjeningsfaktorer som
definereti loven om social sikringspensioner af 1975 (Social
Security Pensions Act 1975) eller i givet fald i loven om sociale
sikringspensioner (Nordirland) af 1975 (Social Security Pensions
(Northern Ireland) Order 1975)
b) den gennemsnitlige størrelse af overskuddene i indtjeningsfaktorer
beregnes i henhold til forordningens artikel 47, stk. 1, litra b),
fortolket som angivet under litra a) ovenfor, ved at dividere de
samlede overskud, der er opnåeteft er DetForenede Kongeriges
lovgivning, med antallet af de indkomstskatteår efter Det Forenede
Kongeriges lovgivning (herunder delvise indkomstskatteår), der i
den pågældende forsikringsperiode er tilbagelagt i henhold til denne
lovgivning siden den 6. april 1978.
15.2. Ved beregningen af den del af pensionen, som består af et tillæg i
henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning skal ordene »forsik-
rings- og bopælsperioder« i forordningens artikel 46, stk. 2, forstås som
forsikrings- og bopælsperioder der er tilbagelagt siden den 6. april 1978.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 115
▼B
16. En arbejdsløs, som vender tilbage til Det Forenede Kongerige efter
udløbet af den periode på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåret
ydelser efter Det Forenede Kongeriges lovgivning ved anvendelse af
forordningens artikel 69, stk. 1, kan uanset artikel 69, stk. 2, gøre krav
på ydelser ved arbejdsløshed, såfremthan opfylder de i nævnt e
lovgivning fastsatte betingelser.
17. Med henblik på erhvervelse af ret til tilskud ved alvorlig invaliditet
(servere disablement allowance) skal en arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som er omfattet af Det Forenede Kongeriges
lovgivning i overensstemmelse med forordningens afsnit II, med
undtagelse af artikel 13, stk. 2, litra f):
a) anses for at have været til stede eller have været bosiddende i Det
Forenede Kongerige i hele den periode, hvor han var arbejdstager
eller selvstændig erhvervsdrivende, og var omfattet af Det Forenede
Kongeriges lovgivning, mens han var til stede eller var bosiddende i
en anden medlemsstat
b) have ret til at få forsikringsperioder, han som arbejdstager eller
selvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt på en anden medlems-
stats område og i henhold til denne medlemsstats lovgivning,
ligestillet med tilstedeværelses- eller bopælsperioder i Det Forenede
Kongerige.
18. En periode med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning i
overensstemmelse med forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), kan
hverken:
i) tages i betragtning i henhold til denne bestemmelse som en periode
med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning ved
anvendelse af forordningens afsnitIII, eller
ii) medføre, at Det Forenede Kongerige bliver den kompetente stat for
tilkendelse af de i forordningens artikel 18, 38 eller artikel 39, stk.
1, fastsatte ydelser.
19. Med forbehold af enhver overenskomst, der er indgået med medlems-
staterne, ophører Det Forenede Kongeriges lovgivning, ved anvendelse
af forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), og gennemførelsesforord-
ningens artikel 10b, med at finde anvendelse den sidste af de nedenfor
anførte dage på enhver person, der tidligere var omfattet af Det
Forenede Kongeriges lovgivning som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende:
a) den dag, hvor den pågældende flytter til den i artikel 13, stk. 2, litra
f), omhandlede anden medlemsstat
b) den dag, hvor den pågældende ophører med en varig eller
midlertidig erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændig virk-
somhed, under hvilken han har været omfattet af Det Forenede
Kongeriges lovgivning
c) den sidste dag i enhver periode, hvor der udredes britiske ydelser
ved sygdom, moderskab (herunder naturalydelser, for hvilke Det
Forenede Kongerige er den kompetente stat) eller ydelser ved
arbejdsløshed, og som
i) begyndte før den dato, hvor den pågældende tog bopæl i en
anden medlemsstat eller, såfremt perioden begyndte på et senere
tidspunkt, som
ii) fulgte umiddelbart efter den periode, hvor den pågældende
udøvede en erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændig
virksomhed i en anden medlemsstat, mens han var omfattet af
DetForenede Kongeriges lovgivning.
20. Den omstændighed, at en person har opnået status som værende
omfattet af en anden medlemsstats lovgivning i overensstemmelse med
forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), gennemførelsesforordningens
artikel 10b og punkt 19 ovenfor, berører ikke det forhold, at:
a) Det Forenede Kongerige i sin egenskab af kompetent stat på denne
person anvender bestemmelserne om arbejdstagere eller selv-
stændige erhvervsdrivende i forordningens afsnit III, kapitel 1,
eller kapitel 2, afdeling 1, eller artikel 40, stk. 2, hvis denne person i
henhold til disse bestemmelser fortsat har status som arbejdstager
eller selvstændig erhvervsdrivende og senest i sin egenskab heraf
var forsikreti henhold t il DetForenede Kongeriges lovgivning
b) denne person behandles som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende ved anvendelse af forordningens afsnitIII, kapit el
7 og 8, eller gennemførelsesforordningens artikel 10 eller artikel
10a, forudsat at den britiske ydelse i henhold til afsnit III, kapitel 1,
kan udredes i overensstemmelse med litra a).1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 116
▼M4
21. Med hensyn til studerende eller studerendes familiemedlemmer og
efterladte finder forordningens artikel 10a, stk. 2, ikke anvendelse på
ydelser, der udelukkende er tænkt som særlig beskyttelse af
handicappede.
21. Hvis der i en og samme periode og for etog samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til den irske
lovgivning eller i medfør af forordningens artikel 73, 74, 77, 78 eller
78a, bortfalder retten til familiestøtte (Family Credit), som består alene
i henhold til lovgivningen i Det Forenede Kongerige, op til et beløb
svarende til de pågældende ydelser.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 117
▼M5
▼B
BILAG VII (B) (2) (5) (6) (15)
TILFÆLDE, HVOR EN PERSON SAMTIDIGER OMFATTET AF
LOVGIVNINGENITOMEDLEMSSTATER
(Anvendelse af artikel 14c, litra b))
1. Udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed i Belgien og beskæftigelse som
arbejdstager i en anden medlemsstat.
2. Selvstændig beskæftigelse i Danmark og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Danmark.
3. For ulykkesforsikringsordningerne for landbrugetog alderdomsforsikrings-
ordningerne for landbrugere: selvstændig landbrugsvirksomhed i Tyskland og
lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat.
4. Selvstændig beskæftigelse i Spanien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Spanien.
5. Selvstændig beskæftigelse i Frankrig og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat med undtagelse af Luxembourg.
6. Selvstændig landbrugsvirksomhed i Frankrig og lønnet beskæftigelse i
Luxembourg.
7. For pensionsforsikringsordningen for selvstændige erhvervsdrivende: selv-
stændig beskæftigelse i Grækenland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
8. Selvstændig beskæftigelse i Italien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
10. Selvstændig beskæftigelse i Portugal og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
11. Selvstændig beskæftigelse i Finland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Finland.
12. Selvstændig beskæftigelse i Sverige og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Sverige.1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 118
▼M5
▼B
▼M5
BILAG VIII
(Artikel 78a i forordningen)
ORDNINGER, SOM KUN VEDRØRER BØRNETILSKUD ELLER
SUPPLERENDE ELLER SÆRLIGE TILSKUD TIL BØRN, DER HAR
MISTETBEGGEFORÆLDREELLERENAFDEM
A. BELGIEN
a) Børnetilskud i henhold til de samordnede love om børnetilskud til
arbejdstagere.
b) Familieydelser i henhold til lovgivningen om familieydelser til selv-
stændige erhvervsdrivende.
c) Familieydelser i henhold til ordningen for tidligere ansatte i Belgisk
Congo o Rwanda-Urundi.
B. DANMARK
»De særlige børnetilskud samt de ordinære børnetilskud, der gives, når
forældremyndighedens indehaver er enlig forsørger.Desuden børnefamiliey-
delsen, der gives til alle børn under 18 år, når de bor i Danmark, og når
forældremyndighedens indehaver er fuldt skattepligtig efter dansk lovgiv-
ning.«
C. TYSKLAND
Ingen
D. SPANIEN
Ingen
E. FRANKRIG
Samtlige grundlæggende sociale sikringsordninger bortset fra særlige
ordninger for arbejdstagere (funktionærer, statstjenestemænd, søfolk, fuld-
mægtige hos notar, ansatte i EDF/GDF, SNCF og RATP, personalet i operaen
og Comédie française …), dog ikke ordningen for minearbejdere.
F. GRÆKENLAND
Ingen
G. IRLAND
Børnetilskud, (bidragspligtige) tilskud til børn, der har mistet begge forældre
eller en af dem, og forhøjelse af (bidragspligtig) ægtefællepension, der betales
for de børn, der opfylder betingelserne herfor, i henhold til Social Welfare
(Consolidation) Act 1993 og lovgivning om ændring heraf.
H. ITALIEN
Ingen
I. LUXEMBOURG
Ingen
J. NEDERLANDENE
Ingen
K. ØSTRIG
Ingen
L. PORTUGAL
Ingen
M. FINLAND
Ingen1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 119
▼M5
N. SVERIGE
Ingen
O. DET FORENEDE KONGERIGE
»1.StorbritannienogNordirland
Bestemmelserne i Social Security Contributions and Benefits Act 1992
og Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act1992 vedrørende børnetilskud (herunder eventuelle forhøjelser for
eneforældre), børnetilskud til pensionister og tilskud til værger.
2.Gibraltar
Bestemmelserne i Social Security (Open Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1997 og Social Security (Closed Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1996 vedrørende børnetillæg til pensionister og tilskud til
værger.«1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 120
▼B
Tillæg
LISTE OVER ÆNDRINGSRETSAKTER TIL FORORDNING (EØF) Nr.
1408/71OG(EØF)Nr.574/72
A. Ændringsaktfor Spanien og Port ugal (EFT nr. L 302 af 15. 11. 1985, s. 23).
B. Ændringsaktfor Øst rig, Finland og Sverige (EFT nr. C 241 af 29. 8. 1994, s.
1), tilpasset ved beslutning 95/1/EF (EFT nr. L 1 af 1. 1. 1995, s. 1).
1. Opdatering ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT nr.
L 230 af 22. 8. 1983, s. 6).
2. Rådets forordning (EØF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 160 af 20. 6. 1985, s. 1; spansk udgave: DO Edición especial, 1985
(05.V4) s. 142; portugisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.F4) s. 142;
svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 61; finsk
udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 61).
3. Rådets forordning (EØF) nr. 1661/85 af 13. juni 1985 om fastsættelse af
tekniske tilpasninger til fællesskabsbestemmelserne om vandrende arbejds-
tageres sociale sikring for så vidt angår Grønland (EFT nr. L 160 af 20. 6.
1985, s. 7; spansk udgave: DO Edición especial, 1985 (05.04) s. 148;
portugisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.04) s. 148; svensk udgave:
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 67; finsk udgave: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens forordning (EØF) nr. 513/86 af 26. februar 1986 om ændring
af bilag 1, 4, 5 og 6 til Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til
gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT nr. L 51 af 28. 2.
1986, s. 44; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 73;
finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 73).
5. Rådets forordning (EØF) nr. 3811/86 af 11. december 1986 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 355 af 16. 12. 1986, s. 5; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04), s. 86; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(04), s. 86).
6. Rådets forordning (EØF) nr. 1305/89 af 11. maj 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 131 af 13. 5. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04), s. 143; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(04), s. 143).
7. Rådets forordning (EØF) nr. 2332/89 af 18. juli 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 224 af 22. 8. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04), s. 154; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(04), s. 154).
8. Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 331 af 16. 11. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04), s. 165; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(04), s. 165).
9. Rådets forordning (EØF) nr. 2195/91 af 25. juni 1991 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 206 af 29. 7. 1991, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 121
▼B
område 05 (05), s. 46; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(05), s. 46).
10. Rådets forordning (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT nr. L 136 af
19. maj 1992, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05
(05), s. 124; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 124).
11. Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) 1408/71 (EFT nr. L
136 af 19. maj 1992, s. 7; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område
05 (05), s. 130; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s.
130).
12. Rådets forordning (EØF) nr. 1249/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 136 af 19. maj 1992, s. 28; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (05), s. 151; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(05), s. 151).
13. Rådets forordning (EØF) nr. 1945/93 af 30. juni 1993 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr.
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 og
forordning (EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 181 af 23. 7. 1993, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (06), s. 63; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(06), s. 63).
14. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3095/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr.
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71,
forordning (EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71,
samtforordning (EØF) nr. 1945/93 om ændring af forordning (EØF) nr.
1247/92 (EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 1).
15. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3096/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT
nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 10).
16. Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om ændring og
ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning
(EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/
71 (EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1).1971R1408 — DA — 01.09.2001 — 002.001 — 122