1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 1408/71
af 14. juni 1971
omanvendelseafdesocialesikringsordningerpåarbejdstagere,selvstændigeerhvervsdrivendeog
deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (8) (9) (10) (11)
(Konsolideret udgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))(EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets forordning (EF) nr. 1290/97 af 27. juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2Rådets forordning (EF) nr. 1223/98 af 4. juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4Rådets forordning (EF) nr. 307/1999 af 8. februar 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5Rådets forordning (EF) nr. 1399/1999 af 29. april 1999 L 164 1 30.6.1999
(*) Jf. tillæg.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 2
▼B
RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 1408/71
af 14. juni 1971
om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
flytter inden for Fællesskabet (8) (9) (10) (11)
(Konsolideret udgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 51 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa−Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
og
ud fra følgende betragtninger:Reglerne om koordinering af de enkelte medlemsstaters lovgivning om
social sikring indgår som led i den frie bevægelighed for personer ogskal således bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandard ogbeskæftigelsesvilkår;
den frie bevægelighed for personer, som er et af Fællesskabets
grundlag, er ikke kun begrænset til arbejdstagere inden for rammerne afarbejdskraftens frie bevægelighed, men vedrører ligeledes arbejdstagereog selvstændige erhvervsdrivende inden for rammerne af etablerings-retten og den frie udveksling af tjenesteydelser;
som følge af de betydelige forskelle, der består mellem de enkelte
medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes aflovgivningen i disse stater, må det foretrækkes at lægge det princip tilgrund, at forordningen finder anvendelse på personer, der er forsikretunder de sociale sikringsordninger for arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende eller i kraft af udøvelsen af en lønnet eller selvstændigvirksomhed;
det er nødvendigt at respektere de karakteristiske træk ved de nationale
lovgivninger om social sikring og kun udarbejde en koordineringsord-ning;
koordineringsreglerne skal sikre, at der inden for Fællesskabet gives
samtlige statsborgere i medlemsstaterne, samt deres ydelsesberettigedepårørende, ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning;
koordinationsreglerne skal gøre det muligt for arbejdstagere og selv-
stændige erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet, samtderes ydelsesberettigede pårørende, at bevare de rettigheder og fordele,de har erhvervet, eller som er under optjening;
disse mål skal især nås ved sammenlægning af alle perioder, der efter de
enkelte medlemsstaters lovgivning danner grundlag for erhvervelse ogbevarelse af ret til ydelser og for ydelsernes beregning, samt ved udre-delse af ydelser til de forskellige kategorier af personer, der omfattes afforordningen, uanset hvor de pågældende er bosat inden for Fælles-skabet;
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som flytter inden for
Fællesskabet, bør være omfattet af den sociale sikringsordning i enenkelt medlemsstat således, at samtidig anvendelse af flere nationalelovgivninger og de vanskeligheder, som kan opstå som følge heraf,undgås;
de tilfælde, hvor en person som en undtagelse fra den almindelige regel
samtidig er omfattet af lovgivningen i to medlemsstater, bør i videstmuligt omfang begrænses i antal og rækkevidde;
(*) Jf. tillæg.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 3
▼B
for i videst muligt omfang at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere
og selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget på en medlems-stats område, er det hensigtsmæssigt som hovedregel at fastsætte, at denlovgivning, der skal finde anvendelse, er lovgivningen i den medlems-stat, på hvis område den pågældende udøver sin lønnede beskæftigelseeller selvstændige virksomhed;
der bør fastsættes undtagelser fra denne hovedregel i særlige tilfælde,
som kræver et andet anvendelseskriterium;
visse ydelser, der er fastsat i national lovgivning, hører samtidigt ind
under den sociale sikring og socialforsorgen som følge af ydelsernesanvendelsesområde, målsætning og de nærmere betingelser, der erknyttet til disse ydelser; et koordineringssystem, som tager hensyn til depågældende ydelsers særlige karakter, bør derfor indføjes i forordningenfor at beskytte vandrende arbejdstageres interesse i overensstemmelsemed traktatens bestemmelser;
for personer, der er omfattet af forordningens anvendelsesområde, bør
sådanne ydelser udelukkende tilkendes i henhold til lovgivningen i detland, hvor pågældende person eller hans familiemedlemmer er bosat,om fornødent ved sammenlægning af bopælsperioder, der er tilbagelagti andre medlemsstater, og uden forskelsbehandling på grundlag af natio-nalitet;
det er nødvendigt at fastsætte særlige regler, navnlig med hensyn til
sygdom og arbejdsløshed, for grænsearbejdere og sæsonarbejdere pågrund af deres særlige situation;
i forbindelse med ydelser ved sygdom og moderskab er det vigtigt at
opstille regler til beskyttelse af personer, som opholder sig i en andenmedlemsstat end den kompetente stat;
den særlige situation for pensions- eller renteansøgere, pensions- eller
rentemodtagere samt deres familiemedlemmer gør det nødvendigt atfastsætte bestemmelser om sygeforsikring, der er tilpasset denne situa-tion;
med hensyn til ydelser ved invaliditet er det nødvendigt at udarbejde en
koordineringsordning, som tager hensyn til særegenhederne ved de nati-onale lovgivninger; det er derfor nødvendigt at skelne mellem på denene side de lovgivninger, hvorefter størrelsen af ydelserne ved invali-ditet ikke afhænger af forsikringsperiodernes længde, og på den andenside de lovgivninger, hvorefter ydelsernes størrelse afhænger heraf;
forskellene mellem medlemsstaternes ordninger gør det påkrævet at
fastsætte koordineringsregler, som finder anvendelse i tilfælde af eninvaliditets forværring;
det er nødvendigt at udarbejde en ordning for fastsættelse af ydelser ved
alderdom og dødsfald, når arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været omfattet af lovgivningen i en eller fleremedlemsstater;
det er nødvendigt at fastsætte et pensionsbeløb, som beregnes efter
metoden med sammenlægning af perioder og prorataberegning, og somer sikret ved fællesskabsretten, når anvendelsen af den nationale lovgiv-ning, herunder bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelseeller bortfald af ydelser, viser sig at være mindre gunstig end dennævnte metode;
for at beskytte de vandrende arbejdstagere og deres efterladte mod en
alt for streng anvendelse af de nationale bestemmelser om nedsættelse,midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser er det nødvendigt atindsætte bestemmelser, som strengt afgrænser anvendelsen af dissebestemmelser;
i forbindelse med ydelser i anledning af arbejdsulykker eller erhvervs-
sygdomme er det, for at sikre en beskyttelse, nødvendigt at opstilleregler i de tilfælde, hvor en person er bosat eller opholder sig i en andenmedlemsstat end den kompetente stat;
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 4
▼B
der bør fastsættes særlige bestemmelser for begravelseshjælp;
for at skabe bedre betingelser for arbejdskraftens bevægelighed er det
nødvendigt at tilvejebringe en større koordinering af samtlige medlems-staters ordninger vedrørende arbejdsløshedsforsikring og arbejdsløs-hedsunderstøttelse;
for at gøre de lettere at søge beskæftigelse i de enkelte medlemsstater
bør der især for et begrænset tidsrum ydes arbejdsløse understøttelseefter den medlemsstats lovgivning, som de pågældende senest har væretomfattet af;
ved afgørelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på
familieydelser, sikrer beskæftigelseskriteriet ligebehandling af samtligearbejdstagere, der er omfattet af én og samme lovgivning;
for at undgå uberettigede dobbeltydelser bør der fastsættes prioritets-
regler i de tilfælde, hvor der samtidigt består ret til familieydelser ihenhold til lovgivningen i den kompetente stat og i henhold til lovgiv-ningen i det land, hvor familiemedlemmerne er bosat;
på grund af den særlige og forskelligartede karakter af medlemssta-
ternes lovgivning er det nødvendigt at fastsætte særlige regler til koordi-nering af de nationale ordninger for ydelser til børn, der forsørges afpensions- eller rentemodtagere, samt til fader- og/eller moderløse børn;
det er nødvendigt at nedsætte en administrativ kommission bestående af
en regeringsrepræsentant for hver medlemsstat, som blandt andet har tilopgave at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolknings-spørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i denne forord-ning og at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne;
inden for rammerne af et rådgivende udvalg er det hensigtsmæssigt at
inddrage arbejdstager- og arbejdsgiverrepræsentanter i behandlingen afproblemer, som allerede er blevet drøftet i Den Administrative Kommis-sion;
det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser, som svarer til de
karakteristiske træk ved de nationale lovgivninger, for at gøre detnemmere at anvende koordineringsreglerne —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denne forordning:
a) betyder udtrykkene »arbejdstager« og »selvstændig erhvervsdri-
vende« henholdsvis enhver person:
▼M3
i) der er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en
frivillig fortsat forsikring mod en eller flere risici, der svarer tilde sikringsgrene, som indgår i en social sikringsordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, eller til ensærlig ordning for tjenestemænd
▼
B
ii) der, inden for rammerne af en social sikringsordning for samt-
lige indbyggere eller for hele den erhvervsmæssigt beskæfti-gede del af befolkningen, er tvungent forsikret mod en ellerflere risici, der svarer til de sikringsgrene, på hvilke denneforordning finder anvendelse:
— når det efter vedkommende sikringsordnings administra-
tions- eller finansieringsmetode er muligt at identificere denpågældende som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdri-vende, eller
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 5
▼B
— i mangel af sådanne kriterier, når den pågældende er
forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivilligfortsat forsikring mod en af de i bilag I opregnede risiciinden for rammerne af en ordning for arbejdstagere ellerselvstændige erhvervsdrivende eller af en ordningomhandlet under nr. iii), eller, såfremt en sådan ordningikke findes i vedkommende medlemsstat, når den pågæl-dende svarer til definitionen i bilag I
iii) der, inden for rammerne af en ensartet social sikringsordning
oprettet for hele landbrugsbefolkningen efter de i bilag I fast-satte kriterier, er forsikret i henhold til de sikringsgrene, påhvilke denne forordning finder anvendelse
iv) der, inden for rammerne af en social sikringsordning oprettet
for arbejdstagere, for selvstændige erhvervsdrivende, for samt-lige indbyggere eller for visse kategorier af indbyggere i enmedlemsstat, er frivilligt forsikret mod en eller flere risicisvarende til de sikringsgrene, på hvilke denne forordning finderanvendelse:
— når den pågældende udøver lønnet virksomhed eller selv-
stændig virksomhed, eller
— når den pågældende tidligere har været tvungent forsikret
mod samme risiko inden for rammerne af en ordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende i densamme medlemsstat
b) betyder udtrykket »grænsearbejder« enhver arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende, som udøver sin erhvervsmæssige virk-somhed på en medlemsstats område, men er bosat på en andenmedlemsstats område, hvortil han som hovedregel vender tilbagehver dag eller mindst en gang om ugen; en grænsearbejder, som afdet foretagende, til hvilket han normalt er knyttet, udsendes til densamme medlemsstats eller til en anden medlemsstats område, ellersom præsterer en tjenesteydelse på samme medlemsstats eller på enanden medlemsstats område, anses dog fortsat som grænsearbejder iet tidsrum af højst fire måneder, selv om han i denne periode ikkehver dag eller mindst én gang om ugen kan vende tilbage til sitbopælssted
c) betyder, udtrykket »sæsonarbejder« enhver arbejdstager, som rejser
til en anden medlemsstat end den, hvori han er bosat, for dér for envirksomhed eller en arbejdsgiver i nævnte stat at udføre et sæsonar-bejde, hvis varighed i intet tilfælde må overstige otte måneder, ogsom opholder sig på denne stats område under udførelsen af dettearbejde; ved sæsonarbejde forstås et af årstiderne betinget arbejde,der automatisk gentager sig hvert år
▼
M4
ca) betyder udtrykket »studerende« enhver anden person end en
arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende eller et sådant fami-liemedlem eller efterladt i henhold til denne forordning, somstuderer eller følger en faglig uddannelse, der fører frem til etuddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstatsmyndigheder, og er forsikret inden for rammerne af en almindeligsocial sikringsordning eller en særlig social sikringsordning forstuderende.
▼
B
d) har udtrykket »flygtning« den betydning, der tillagt det i artikel 1 i
konventionen om flygtninges retsstilling, som er undertegnet iGenève den 28. juli 1951
e) har udtrykket »statsløs« den betydning, der er tillagt det i artikel 1 i
konventionen om statsløse personers retsstilling, som er undertegneti New York den 28. september1954
f) i) betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der betegnes
eller anerkendes som familiemedlem eller betegnes som hørendetil husstanden i den lovgivning, hvorefter ydelserne udredes,eller, i de i artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel 31 omhandledetilfælde, i lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område denpågældende er bosat; dersom disse lovgivninger kun anser enperson, der bor hos ►
M4arbejdstageren, den selvstændige
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 6
▼B
erhvervsdrivende eller den studerende, ◄som hørende til fami-
lien eller husstanden, anses denne betingelse dog for opfyldt, nården sikrede i overvejende grad bidrager til den pågældendesforsørgelse; ►
M1hvis en medlemsstats lovgivning ikke gør
det muligt at skelne mellem familiemedlemmer og de øvrigepersoner, på hvilke lovgivningen finder anvendelse, harudtrykket »familiemedlem« den betydning, der er anført i bilagI.◄
ii) hvis imidlertid drejer sig om ydelser til handicappede, der i
henhold til en medlemsstats lovgivning tilkendes samtligeindbyggere i denne stat, som opfylder de foreskrevne betin-gelser, betyder udtrykket »familiemedlem« i det mindste►
M4en arbejdstagers, en selvstændig erhvervsdrivendes eller
en studerendes ◄ægtefælle, mindreårige børn samt myndige
børn, som forsørges af denne
g) betyder udtrykket »efterladt« enhver person, der i den lovgivning,
hvorefter ydelserne tilkendes, betegnes eller anerkendes som efter-ladt; dersom denne lovgivning kun anser en person, som hørte tilden afdødes husstand, som efterladt, anses denne betingelse dog foropfyldt, når den afdøde i overvejende grad bidrog til den pågæl-dendes forsørgelse
h) betyder udtrykket »bopæl« sædvanligt opholdsstedi) betyder udtrykket »ophold« midlertidigt opholdj) betyder udtrykket »lovgivning« i forhold til enhver medlemsstat
bestående og fremtidige love, administrative forskrifter, vedtægts-mæssige bestemmelser og alle andre gennemførelsesregler vedrø-rende de i artikel 4, stk. 1 og 2, nævnte sociale sikringsgrene ellersikringsordninger, eller de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede særligeikke−bidragspligtige ydelser
udtrykket omfatter ikke bestemmelser i bestående eller fremtidige
kollektive overenskomster, selv om der af en offentlig myndigheder tillagt sådanne overenskomstbestemmelser almindelig retsvirk-ning eller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsområde; forså vidt angår bestemmelser i kollektive overenskomster:
i) der tjener til opfyldelse af en forsikringspligt, som følger af de i
det foregående underafsnit omhandlede love og administrativeforskrifter, eller
ii) hvorved der oprettes en ordning, der administreres af samme
institution som den, der administrerer de ordninger, der eroprettet ved de i det foregående underafsnit omhandlede love ogadministrative forskrifter
kan den nævnte begrænsning dog til enhver tid ophæves ved en af
den pågældende medlemsstat afgivet erklæring, hvori angives deordninger af den omhandlede art, på hvilke denne forordning finderanvendelse; meddelelse om en sådan erklæring skal afgives ogoffentliggøres i overensstemmelse med artikel 97
bestemmelserne i det foregående underafsnit kan ikke medføre, at
de ordninger, der har været omfattet af forordning nr. 3, udelukkesfra nærværende forordnings anvendelsesområde
udtrykket »lovgivning« omfatter heller ikke bestemmelser med
regler for særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, somoprettes på initiativ af de pågældende, eller som kun finder anven-delse inden for et bestemt område af den pågældende medlemsstat,uanset om der af de offentlige myndigheder er tillagt sådannebestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en udvidelseaf deres gyldighedsområde; de pågældende særordninger er anført ibilag II
▼
M3
ja) betyder udtrykket »særlig ordning for tjenestemænd« enhver social
sikringsordning, der er forskellig fra den almindelige socialesikringsordning for arbejdstagere i de berørte medlemsstater, ogsom alle eller visse kategorier af tjenestemænd eller dermed ligestil-lede personer er direkte omfattet af
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 7
▼B
k) betyder udtrykket »overenskomst om social sikring« enhver bila-
teral eller multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden måtteblive indgået udelukkende mellem to eller flere medlemsstater, samtenhver multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden måtteblive indgået mellem mindst to medlemsstater og en eller flereandre stater, når en sådan overenskomst på den sociale sikringsområde pålægger parterne forpligtelser med hensyn til samtligeeller til en eller flere af de i artikel 4, stk. 1 og 2, omhandledesikringsgrene eller sikringsordninger, samt aftaler af enhver art, derindgås i henhold til de nævnte overenskomster
l) betyder udtrykket »den kompetente myndighed« i forhold til enhver
medlemsstat den eller de ministre eller anden tilsvarendemyndighed, hvorunder de sociale sikringsordninger på den pågæl-dende stats område i dets helhed eller på en del af dette områdehenhører
m) betyder udtrykket »Den Administrative Kommission« den i artikel
80 omhandlede kommission
n) betyder udtrykket »institution« i forhold til enhver medlemsstat det
organ eller den myndighed, som det påhviler at administrere helelovgivningen eller en del af den
o) betyder udtrykket »den kompetente institution«:
i) den institution, som den pågældende er tilsluttet på tidspunktet
for indgivelse af begæringen om ydelser, eller
ii) den institution, hvorfra den pågældende er berettiget eller ville
være berettiget til at modtage ydelser, såfremt han eller et ellerflere af hans familiemedlemmer var bosat i den medlemsstat, påhvis område denne institution befinder sig, eller
iii) den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i
den pågældende medlemsstat, eller
iv) såfremt det drejer sig om en ordning om arbejdsgiverens
forpligtelser vedrørende de i artikel 4, stk. 1, nævnte ydelser,enten arbejdsgiveren eller det forsikringsorgan, der træder ihans sted, eller, såfremt et sådant ikke findes, det organ ellerden myndighed, der er udpeget af den kompetente myndighed iden pågældende medlemsstat
p) betyder udtrykket »bopælsstedets institution« og »opholdsstedets
institution« henholdsvis den institution, som har kompetence til atudrede ydelser på det sted, hvor den pågældende er bosat, og deninstitution, som har kompetence til at udrede ydelser på det sted,hvor den pågældende opholder sig, i henhold til den lovgivning,som gælder for den nævnte institution, eller, såfremt en sådaninstitution ikke findes, den af den kompetente myndighed i denpågældende medlemsstat udpegede institution.
q) betyder udtrykket »den kompetente stat« den medlemsstat, på hvis
område den kompetente institution befinder sig
r) betyder udtrykket »forsikringsperioder« bidrags- eller beskæftigel-
sesperioder eller perioder med selvstændig virksomhed, der i denlovgivning, hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at være tilba-gelagt, betegnes eller anerkendes som forsikringsperioder, samt alledermed ligestillede perioder, for så vidt de efter denne lovgivninganses for ligestillet med forsikringsperioder; ►
M3perioder, der er
tilbagelagt efter en særlig ordning for tjenestemænd, anses også forforsikringsperioder ◄
s) betyder udtrykket »beskæftigelsesperioder« eller »perioder med
selvstændig virksomhed« perioder, der i den lovgivning, hvorefterde er tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som sådanne, samt alledermed ligestillede perioder, for så vidt de efter denne lovgivninganses for ligestillet med beskæftigelsesperioder eller perioder medselvstændig virksomhed ►
M3; perioder, der er tilbagelagt efter en
særlig ordning for tjenestemænd, anses også for beskæftigelsespe-rioder◄
sa) betyder udtrykket »bopælsperioder« perioder, der i den lovgivning,
hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at være tilbagelagt,betegnes eller anerkendes som sådanne
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 8
▼B
t) betyder udtrykkene »ydelser«, »pensioner« og »renter« samtlige
ydelser, pensioner og renter, herunder samtlige dele af dem, derafholdes af offentlige midler, og samtlige forhøjelser i form afreguleringstillæg eller andre tillæg, med forbehold af bestemmel-serne i afsnit III, samt de ydelser i form af kapitalbeløb, der kantræde i stedet for pensioner eller renter, samt udbetalinger, derforetages som refusion af bidrag
u) i) betyder udtrykket »familieydelser« alle natural- eller kontant-
ydelser, der tager sigte på udligning af forsørgerbyrder inden forrammerne af en lovgivning som omhandlet i artikel 4, stk. 1,litrah), dog med undtagelse af de i bilag II nævnte særligeydelser i anledning af fødsel eller adoption
ii) betyder udtrykket »børnetilskud« periodiske kontantydelser,
såfremt ydelsen af disse udelukkende afhænger af antallet affamiliemedlemmer og eventuelt af disses alder
v) betyder udtrykket »ydelser ved dødsfald« enhver engangsydelse i
tilfælde af dødsfald med undtagelse af de i litra t) omhandledeydelser i form af kapitalbeløb.
▼
M4
Artikel 2
Personkreds
1. Denne forordning finder anvendelse på arbejdstagere, selvstæn-
dige erhvervsdrivende og studerende, som er eller har været omfattet aflovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i enaf disse stater eller er statsløse eller flygtninge bosat på en medlemsstatsområde, samt på deres familiemedlemmer og efterladte.
2. Denne forordning finder anvendelse på efterladte efter arbejdsta-
gere, selvstændige erhvervsdrivende og studerende, som har væretomfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, uanset dissepersoners nationalitet, såfremt deres efterladte er statsborgere i enmedlemsstat eller er statsløse eller flygtninge bosat på en medlemsstatsområde.
▼
B
Artikel 3
Ligebehandling
1. Personer, der er bosat på en medlemsstats område, og som
omfattet af denne forordning, har de samme pligter og rettigheder ihenhold til en medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egnestatsborgere, medmindre andet følger af særlige bestemmelser i denneforordning.
2. Bestemmelserne i stk. 1 gælder også for retten til at vælge
medlemmer af de sociale sikringsinstitutioners organer eller til atdeltage i udpegelsen af sådanne medlemmer, men berører ikkemedlemsstaternes lovbestemmelser om valgbarhed til og fremgangs-måden ved udpegelsen af medlemmer af de nævnte organer.
3. De overenskomster om social sikring, som forbliver i kraft medfør
af artikel 7, stk. 2, litra c), samt de overenskomster, der afsluttes imedfør af artikel 8, stk. 1, udstrækkes til at omfatte samtlige personer,der omfattes af denne forordning, medmindre andet er bestemt i bilagIII.
Artikel 4 (10)
Sagligt anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på enhver lovgivning om
sociale sikringsgrene, der vedrører:
a) ydelser i anledning af sygdom og moderskabb) ydelser ved invaliditet, herunder ydelser, der tager sigte på at bevare
eller forbedre erhvervsevnen
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 9
▼B
c) ydelser ved alderdom
d) ydelser til efterladtee) ydelser i anledning af arbejdsulykker og erhvervssygdommef) ydelser ved dødsfaldg) ydelser ved arbejdsløshedh) familieydelser.
2. Denne forordning finder anvendelse på alle almindelige og særlige
sociale sikringsordninger med eller uden bidragspligt samt på ordninger,der pålægger arbejdsgiveren eller rederen forpligtelser med hensyn tilde i stk. 1 omhandlede ydelser.
2a. Denne forordning finder ligeledes anvendelse på særlige
ikke−bidragspligtige ydelser, der er fastsat i en anden lovgivning ellerordning end dem, der er omhandlet i stk. 1 eller udelukket i henhold tilstk. 4, når disse ydelser har til formål
a) enten at dække de risici, der svarer til de i stk. 1, litraa)–h),
omhandlede sikringsgrene, i stedet for eller som tillæg til andreydelser
b) eller udelukkende at sikre særlig beskyttelse af handicappede.
2b. Denne forordning finder ikke anvendelse på bestemmelserne i en
medlemsstats lovgivning om de særlige ikke−bidragspligtige ydelser,som er nævnt i bilag II, nr. III, hvis anvendelsesområde er begrænset tilen del af medlemsstatens geografiske område.
3. Bestemmelserne i afsnit III berører dog ikke medlemsstaterne
lovgivning om en reders forpligtelser.
4. Denne forordning finder hverken anvendelse på offentlig social og
sundhedsmæssig forsorg eller på ordninger til fordel for ofre for krigeller dens følger ►
M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstaternes erklæringer om denne forordnings anvendelsesområde
Medlemsstaterne skal i erklæringer, der meddeles og offentliggøres i
overensstemmelse med artikel 97, angive den lovgivning og deordninger, der omfattes af artikel 4, stk. 1, og 2, de i artikel 4, stk. 2a,omhandlede særlige ikke−bidragspligtige ydelser, de i artikel 50omhandlede minimumsydelser samt de i artikel 77 og 78 omhandledeydelser.
Artikel 6
Overenskomster om social sikring, der afløses af denne forordning
Medmindre andet er bestemt i artikel 7 og 8 og artikel 46, stk. 4, træder
denne forordning, både hvad angår dens personkreds og saglige anven-delsesområde, i stedet for følgende overenskomster om social sikring:
a) overenskomster afsluttet alene mellem to eller flere medlemsstaterb) overenskomster afsluttet mellem mindst to medlemsstater og en eller
flere andre stater, for så vidt det drejer sig om tilfælde, hvis ordningikke kræver medvirken af nogen institution i en af de sidstnævntestater.
Artikel 7 (7)
Internationale regler, som ikke berøres af denne forordning
1. Denne forordning berører ikke forpligtelser i henhold til:
a) de af den Internationale Arbejderkonference vedtagne konventioner,
som efter ratifikation af en eller flere medlemsstater er trådt i kraftfor den eller de pågældende stater
b) de midlertidige europæiske overenskomster om social sikring af 11.
december 1953, der er afsluttet mellem Europarådets medlemsstater.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 10
▼B
2. Uanset bestemmelserne i artikel 6 skal følgende fortsat væregældende:
a) overenskomsterne af 27. juli 1950 og 30. november1979 om social
sikring for flodskippere i rhinfahrt
b) den europæiske konvention af 9. juli 1956 om social sikring af
arbejdstagere beskæftiget ved international transport
c) de i bilag III anførte bestemmelser i overenskomster om social
sikring.
Artikel 8
Afslutning af overenskomster mellem medlemsstaterne
1. To eller flere medlemsstater kan, såfremt der måtte være behov
herfor, afslutte overenskomster med hinanden på grundlag af denneforordnings principper og grundtanker.
2. Enhver medlemsstat skal i overensstemmelse med artikel 97, stk.
1, afgive meddelelse om enhver overenskomst, som den i henhold tilstk. 1 afslutter med en anden medlemsstat.
Artikel 9
Adgang til frivillig forsikring og frivillig fortsat forsikring
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, der gør adgang til
frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring betinget af bopæl påden pågældende stats område, finder ikke anvendelse på personer, der erbosat på en anden medlemsstats område, såfremt de pågældende på eteller andet tidspunkt under deres arbejdsliv har været omfattet af denførstnævnte stats lovgivning som arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende.
2. Såfremt adgangen til frivillig forsikring eller frivillig fortsat
forsikring efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der ertilbagelagt forsikringsperioder, skal forsikrings- eller bopælsperioder,der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i fornø-dent omfang medregnes, som om det drejede sig om forsikringspe-rioder, der var tilbagelagt efter den førstnævnte stats lovgivning.
Artikel 9a (7)
Forlængelse af referenceperioden
Er retten til ydelser efter en medlemsstats lovgivning betinget af, at der i
løbet af en nærmere fastsat periode forud for forsikringsbegivenhedensindtræden (referenceperioden) er tilbagelagt en minimumsforsikringspe-riode, og er det bestemt, at perioder, i løbet af hvilke der er udredetydelser efter denne medlemsstats lovgivning, eller perioder med børne-pasning på denne medlemsstats område, forlænger denne referencepe-riode, forlænger perioder, i løbet af hvilke der er udredet invalide- elleralderspension eller ydelser ved sygdom, arbejdsløshed eller arbejds-ulykke (bortset fra rente) i henhold til en anden medlemsstats lovgiv-ning, samt perioder med børnepasning på en anden medlemsstatsområde ligeledes den nævnte referenceperiode.
Artikel 10
Ophævelseafbopælsbestemmelser−Dentvungneforsikringsindvirkningpå
refusion af bidrag
1. Kontantydelser ved invaliditet eller alderdom eller til efterladte,
erstatning i anledning af arbejdsulykker eller erhvervssygdomme samtydelser ved dødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter lovgivningen i eneller flere medlemsstater, kan, medmindre andet er bestemt i denneforordning, ikke nedsættes, ændres, stilles i bero, inddrages eller beslag-lægges som følge af, at den berettigede er bosat i en anden medlemsstatend den, hvori den institution, som det påhviler at udrede ydelsen, erbeliggende.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 11
▼B
Første afsnit gælder ligeledes for ydelser i form af kapitalbeløb, der i
tilfælde af indgåelse af nyt ægteskab ydes en efterlevende ægtefælle, dervar berettiget til pension eller rente som efterladt.
2. Såfremt refusion af bidrag efter en medlemsstats lovgivning er
betinget af, at den pågældende ikke længere er omfattet af en tvungenforsikring, anses denne betingelse ikke for opfyldt, så længe den pågæl-dende►
M4 ◄er omfattet af en tvungen forsikring i
henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
Artikel 10a (10)
Særlige ikke−bidragspligtige ydelser
1. Uanset artikel 10 og afsnit III modtager de personer, som er
omfattet af denne forordning, udelukkende de i artikel 4, stk. 2a,omhandlede særlige ikke−bidragspligtigekontantydelser i den medlems-stat, på hvis område de er bosat, og i henhold til dennes lovgivning,såfremt disse ydelser er anført i bilag IIa. Ydelserne udredes af instituti-onen på bopælsstedet og på dennes bekostning.
2. Institutionen i en medlemsstat, hvis lovgivning gør retten til de i
stk. 1 omhandlede ydelser betinget af beskæftigelsesperioder, periodermed selvstændig beskæftigelse eller bopælsperioder, tager i fornødentomfang beskæftigelsesperioder, perioder med selvstændig beskæftigelseeller bopælsperioder, der er tilbragt i enhver anden medlemsstat, ibetragtning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbragt påførstnævnte medlemsstats område.
3. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til en i stk. 1
omhandlet ydelse, som tilkendes i form af en tillægsydelse, betinget af,at der oppebæres en af de i artikel 4, stk. 1, litra a) til h), omhandledeydelser, og der ikke gøres krav på nogen ydelse af denne art efter denpågældende lovgivning, betragtes enhver tilsvarende ydelse, dertilkendes efter lovgivningen i en anden medlemsstat, som en ydelse, dertilkendes efter lovgivningen i førstnævnte medlemsstat, med henblik påtilkendelse af tillægsydelsen.
4. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til de i stk. 1
omhandlede ydelser til invalider eller handicappede betinget af, at inva-liditeten eller handicappet første gang blev konstateret på dennemedlemsstats område, anses denne betingelse for opfyldt, når invalidi-teten eller handicappet første gang blev konstateret på en andenmedlemsstats område.
Artikel 11
Regulering af ydelser
De i en medlemsstats lovgivning fastsatte bestemmelser om regulering
af ydelser finder anvendelse på ydelser, der under iagttagelse af bestem-melserne i denne forordning udredes efter den nævnte lovgivning.
Artikel 12 (9) (11)
Forbud mod dobbeltydelser
1. Der kan ikke med hjemmel i denne forordning tillægges eller
bevares ret til flere ydelser af samme art på grundlag af samme forsik-ringsperiode tilbagelagt efter en tvungen forsikring. Denne bestemmelsefinder dog ikke anvendelse på ydelser ved invaliditet, alderdom, døds-fald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsættes af institutionerne ito eller flere medlemsstater i overensstemmelse med reglerne i artikel41, artikel 43, stk. 2 og 3, artikel 46, 50 og 51 eller artikel 60, stk. 1,litra b).
2. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en
ydelse skal nedsættes, stilles i bero, eller bortfalde, når modtagerensamtidig får udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtægter afenhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andrebestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejersig om ydelser, som den pågældende har opnået i henhold til en anden
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 12
▼B
medlemsstats lovgivning, eller om indtægter, han har modtaget på enanden medlemsstats område.
3. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at
ydelser ved invaliditet eller førtidsydelser ved alderdom skal nedsættes,stilles i bero eller bortfalde i tilfælde af, at modtageren er erhvervsmæs-sigt beskæftiget, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, hvis denpågældende er erhvervsmæssigt beskæftiget på en anden medlemsstatsområde.
4. Den invalidepension, der efter nederlandsk lovgivning skal ydes i
tilfælde, hvor den nederlandske institution ifølge artikel 57, stk. 5, ellerartikel 60, stk. 2, litra b), er forpligtet til også at deltage i udgifterne vederstatning for erhvervssygdom tilkendt efter en anden medlemsstatslovgivning, nedsættes med det beløb, der tilkommer den institution iden anden medlemsstat, som det påhviler at udbetale erstatning i anled-ning af erhvervssygdom.
AFSNIT II
BESTEMMELSE AF, HVILKEN LOVGIVNING DER SKAL
ANVENDES
Artikel 13 (9)
Almindelige regler
▼M3
1. Med forbehold af artikel 14c og 14f er der personer, der eromfattet af denne forordning, alene undergivet lovgivningen i énmedlemsstat. Spørgsmålet om, hvilken lovgivning der skal anvendes,afgøres efter bestemmelserne i dette afsnit.
▼
B
2. Med forbehold af artikel 14 til 17:
a) er en person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat påen anden medlemsstats område, eller den virksomhed eller arbejds-giver, der beskæftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopæl på enanden medlemsstats område
b) er en person, der har selvstændig beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat påen anden medlemsstats område
c) er en person, der har sin erhvervsmæssige beskæftigelse om bord på
et skib, som fører en medlemsstats flag, omfattet af denne statslovgivning
d) er tjenestemænd og dermed ligestillede personer omfattet af lovgiv-
ningen i den medlemsstat, i hvis administration de er beskæftiget
e) er en person, der er indkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste eller
civilt arbejde i en medlemsstat, omfattet af denne stats lovgivning.Såfremt retten til ydelser efter denne lovgivning er betinget af, at derer tilbagelagt forsikringsperioder før indkaldelsen eller genindkal-delsen til militærtjeneste eller civilt arbejde eller efter hjemsendelsenfra en sådan tjeneste eller et sådant arbejde, skal forsikringsperioder,der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, ifornødent omfang medregnes, som om det drejede sig om forsik-ringsperioder, der var tilbagelagt efter den førstnævnte stats lovgiv-ning. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der erindkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste eller civilt arbejde, ansesfortsat som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende
f) er en person, som ophører med at være omfattet af en medlemsstats
lovgivning, uden at han bliver omfattet af en anden medlemsstatslovgivning i overensstemmelse med en af reglerne i ovenståendelitra eller med en af de i artikel 14 til 17 omhandlede undtagelsereller særlige regler, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, påhvis område han er bosat, i overensstemmelse med bestemmelserne idenne lovgivning alene.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 13
▼B
Artikel 14
Særlige regler, der finder anvendelse på personer, bortset fra søfolk, som
har lønnet beskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1) a) en person, der på en medlemsstats område har lønnet beskæfti-
gelse for en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og somaf denne virksomhed udsendes til en anden medlemsstats områdefor dér at udføre et arbejde for denne virksomheds regning, erfortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat,forudsat at varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstigeét år, og at han ikke udsendes for at afløse en anden person, hvisudstationeringsperiode er udløbet
b) såfremt varigheden af det arbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige ét år, er de pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat,indtil arbejdet er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighedi den medlemsstat, til hvis område den pågældende er udsendt,eller det af denne myndighed udpegede organ har meddeltsamtykke hertil; begæring om sådant samtykke skal indgivesinden udløbet af den første etårs−periode. Samtykke kan ikkemeddeles for længere tid end ét år.
2) For en person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, afgøres spørgsmålet om, hvilken lovgivninghan er omfattet af, efter følgende regler:
a) en person, der hører til det kørende, sejlende eller flyvende
personel i en virksomhed, som for andres eller for egen regningforetager international befordring af passagerer eller gods adjernbane, landevej, luftvejen eller i indenrigs skibsfart, og somhar sit hjemsted på en medlemsstats område, er omfattet af sidst-nævnte stats lovgivning med følgende begrænsninger:
i) en person, der er beskæftiget af en filial eller af en fast
repræsentation, som den pågældende virksomhed har i enanden medlemsstat end den, hvor virksomheden har sit hjem-sted, er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den nævnte filial eller faste repræsentation er belig-gende
ii) en person, der overvejende er beskæftiget i den medlemsstat,
hvor han er bosat, er omfattet af denne stats lovgivning, selvom den virksomhed, hvori han er beskæftiget, hverken har sithjemsted, en filial eller en fast repræsentation på dette område
b) andre personer end de under litra a) omhandlede er omfattet:
i) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den
pågældende er bosat, såfremt han udfører en del af sit arbejdepå dette område, eller såfremt han er beskæftiget i flere virk-somheder eller hos flere arbejdsgivere, der har deres hjemstedeller bopæl på forskellige medlemsstaters område
ii) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den virk-
somhed eller arbejdsgiver, som beskæftiger den pågældende,har sit hjemsted eller sin bopæl, såfremt han ikke er bosat i enaf de medlemsstater, hvor han udfører sit arbejde.
3) En person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område i
en virksomhed, som har sit hjemsted på en anden medlemsstatsområde, er, såfremt de to medlemsstaters fælles grænse går igennemvirksomheden, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende virksomhed har sit hjemsted.
Artikel 14a
Særlige regler, der finder anvendelse på personer, bortset fra søfolk, som
har selvstændig beskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra b), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 14
▼B
1) a) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på en
medlemsstats område, og som udfører et arbejde på en andenmedlemsstats område, er fortsat omfattet af lovgivningen iførstnævnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejdeikke påregnes at overstige ét år.
b) Såfremt varigheden af det arbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige et år, er den pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i førstnævnte stat, indtil arbejdeter afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed i denmedlemsstat, til hvis område den pågældende er rejst for atudføre nævnte arbejde, eller det af denne myndighed udpegedeorgan har givet sit samtykke hertil; begæring om et sådantsamtykke skal indgives inden udløbet af den første étårsperiode;samtykke kan ikke meddeles for længere tid end ét år.
2) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen i den medlems-stat, på hvis område han er bosat, hvis han udøver en del af sinvirksomhed på denne medlemsstats område, eller, såfremt han ikkeudøver virksomhed på den medlemsstats område, hvor han er bosat,af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han har sinhovedbeskæftigelse. Kriterierne for nærmere bestemmelse af hoved-beskæftigelsen fastsættes i den i artikel 98 omhandlede forordning.
3) En person, der har selvstændig beskæftigelse i en virksomhed, som
har sit hjemsted på en medlemsstats område, er, såfremt to medlems-staters fælles grænse går igennem virksomheden, omfattet af lovgiv-ningen i den medlemsstat, på hvis område den pågældende virk-somhed har sit hjemsted.
4) Såfremt den lovgivning, en person skulle være omfattet af i henhold
til stk. 2 og 3, ikke giver den pågældende mulighed for endog somfrivilligt forsikret at blive optaget i en alderdomsforsikringsordning,er den pågældende omfattet af den anden medlemsstats lovgivning,som ville være gældende for ham, hvis ikke disse bestemmelserfandtes, eller, såfremt lovgivningen i to eller flere medlemsstatersåledes ville være gældende, af den lovgivning, der bestemmes vedfælles aftale mellem disse medlemsstater eller deres kompetentemyndigheder.
Artikel 14b
Særlige regler for søfolk
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra c), finder anvendelse under iagttagelse af
følgende undtagelser og særregler:
1) En person, som på en medlemsstats område eller om bord på et skib,
der fører en medlemsstats flag, har lønnet beskæftigelse for envirksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som af nævnte virk-somhed udsendes for at udføre et arbejde for dennes regning ombord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de i artikel14, nr. 1, fastsatte betingelser.
2) En person, som normalt har selvstændig beskæftigelse enten på en
medlemsstats område eller om bord på et skib, der fører enmedlemsstats flag, og som for egen regning udfører et arbejde ombord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de iartikel14a, nr. 1, fastsatte betingelser.
3) En person, som ikke sædvanligvis har sin erhvervsmæssige beskæfti-
gelse til søs, men udfører et arbejde i en medlemsstats territorialfar-vand eller havn om bord på et skib, der fører en anden medlemsstatsflag, og som befinder sig i dette territorialfarvand eller denne havn,uden at tilhøre skibets besætning, er omfattet af lovgivningen iførstnævnte medlemsstat.
4) En person, som har lønnet beskæftigelse om bord på et skib, der
fører en medlemsstats flag, og som for denne beskæftigelse aflønnesaf en virksomhed eller en person, der har sit hjemsted eller bopæl påen anden medlemsstats område, er omfattet af lovgivningen i sidst-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 15
▼B
nævnte stat, såfremt han er bosat på dens område; den virksomhed
eller den person, der udbetaler lønnen, anses som arbejdsgiver vedanvendelsen af nævnte lovgivning.
Artikel 14c (5)
Særligeregler,derfinderanvendelsepåpersoner,somsamtidigharlønnet
beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse på forskellige medlemsstaters
område
En person, der samtidigt har lønnet beskæftigelse og selvstændig
beskæftigelse på forskellige medlemsstaters område, er:
a) med forbehold af litra b) omfattet af lovgivningen i den medlemsstat,
på hvis område vedkommende har lønnet beskæftigelse, eller hvisvedkommende har sådan beskæftigelse på to eller flere medlemssta-ters område, af den lovgivning, som fastsættes i henhold til artikel14, nr. 2 eller 3.
b) i de i bilag VII omhandlede tilfælde omfattet af:
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har lønnet beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes i over-ensstemmelse med artikel 14, nr. 2 eller 3, hvis vedkommendehar en sådan beskæftigelse på to eller flere medlemsstatersområde, og af
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har selvstændig beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes ioverensstemmelse med artikel 14a, nr. 2, 3 eller 4, hvis vedkom-mende har sådan beskæftigelse på to eller flere medlemsstatersområde.
Artikel 14d (5)
Diverse bestemmelser
▼M3
1. Den person, der omhandles i artikel 14, nr. 2 og 3, artikel14a, nr.2, 3 og 4, artikel14c, litra a), og artikel14e, behandles for så vidt angåranvendelse af den lovgivning, der fastlægges i overensstemmelse meddisse bestemmelser, som om vedkommende havde hele sin erhvervs-mæssige beskæftigelse på den pågældende medlemsstats område.
▼
B
2. Den i forordningens artikel 14c, litra b), omhandlede person ansesmed henblik på fastsættelse af satsen for bidrag fra selvstændigeerhvervsdrivende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende har selvstændig beskæftigelse, som omvedkommende havde sin lønnede beskæftigelse på samme medlems-stats område.
3. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, hvorefter en
pensionist eller rentemodtager, der er erhvervsmæssigt beskæftiget, ikkei kraft af denne beskæftigelse er omfattet af den tvungne forsikring,finder ligeledes anvendelse på en pensionist eller rentemodtager, hvisret til pension eller rente er erhvervet efter en anden medlemsstatslovgivning, medmindre den pågældende udtrykkeligt indgiver anmod-ning om at blive omfattet af den tvungne forsikring til den institution,der er udpeget af den kompetente myndighed i førstnævnte medlems-stat, og som er anført i bilag 10 til den i artikel 98 omhandledeforordning.
▼
M3
Artikel 14e
Særlige regler for personer, der er forsikret under en særlig ordning for
tjenestemænd, og som samtidig er arbejdstagere og/eller selvstændige
erhvervsdrivende på en eller flere andre medlemsstaters område
En person, som er ansat som tjenestemand eller dermed ligestillet og
forsikret under en særlig ordning for tjenestemænd i en medlemsstat ogsamtidig er arbejdstager og/eller selvstændig erhvervsdrivende på eneller flere andre medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen i
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 16
▼M3
den medlemsstat, hvor vedkommende er forsikret under en særligordning for tjenestemænd.
Artikel 14f
Særlige regler for tjenestemænd som samtidig er ansat i mere end en
medlemsstat,ogsomerforsikretienafdissestaterunderensærligordning
En person, som samtidig er ansat i to eller flere medlemsstater som
tjenestemand eller dermed ligestillet og forsikret i mindst en af dissemedlemsstater under en særlig ordning for tjenestemænd, er omfattet aflovgivningen i hver af disse medlemsstater.
▼
B
Artikel 15
Regler om frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring
1. Artikel 13 til 14d finder ikke anvendelse på frivillig eller frivillig
fortsat forsikring, medmindre der i en medlemsstat inden for en af de iartikel 4 omhandlede områder kun findes en frivillig forsikringsordning.
2. Hvor anvendelsen af to eller flere medlemsstaters lovgivning
medfører samtidigt medlemsskab
— af en tvungen forsikringsordning og af en eller flere ordninger for
frivillig eller frivillig fortsat forsikring, er den pågældende aleneomfattet af den tvungne forsikringsordning
— af to eller flere ordninger for frivillig eller frivillig fortsat forsikring,
kan den pågældende kun optages i den ordning for frivillig ellerfrivillig fortsat forsikring, som han har valgt at være tilknyttet.
3. Såfremt det drejer sig om invaliditet, alderdom eller dødsfald
(pensioner), kan den pågældende dog optages i en medlemsstats ordningfor frivillig eller frivillig fortsat forsikring, selv om han er omfattet af enanden medlemsstats tvungne forsikring, for så vidt der i den førstnævntestat er udtrykkelig eller stiltiende hjemmel til en sådan dobbeltforsik-ring.
Artikel 16
Særlige regler for tjenstgørende personale ved diplomatiske missioner og
konsulater samt for De Europæiske Fællesskabers hjælpepersonale
1. Bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse på
medlemmer af det tjenstgørende personale ved diplomatiske missionereller konsulater samt på personer, der står i privat tjeneste hos embeds-mænd, der er knyttet til sådanne missioner eller konsulater.
2. De i stk. 1 nævnte arbejdstagere, der er statsborgere i den
medlemsstat, som den pågældende mission eller det pågældendekonsulat repræsenterer, kan dog vælge at være omfattet af lovgivningeni denne stat. Denne ret til at vælge kan udøves på ny ved udgangen afhvert kalenderår og har ikke tilbagevirkende kraft.
3. De Europæiske Fællesskabers hjælpepersonale kan vælge, om de
vil være omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område deer beskæftiget, af den medlemsstats lovgivning, hvoraf de senest harværet omfattet, eller af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de erstatsborgere, undtagen for så vidt angår bestemmelserne om børnetil-skud, hvis ydelse er reguleret i ansættelsesvilkårene for dette personale.Denne ret til at vælge, som kun kan udøves en gang, får virkning fratidspunktet for de pågældendes tiltrædelse af tjenesten.
Artikel 17 (9)
Undtagelser fra artikel 13 til 16
To eller flere medlemsstater, deres kompetente myndigheder eller de af
disse myndigheder udpegede organer kan efter aftale gøre undtagelserfra artikel 13 til 16 til fordel for visse personer eller visse personkatego-rier.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 17
▼B
Artikel 17a (9)
Særregler vedrørende personer, som modtager pensioner eller renter efter
lovgivningen i en eller flere medlemsstater
En person, som modtager pension eller rente efter en medlemsstats
lovgivning eller pensioner eller renter efter lovgivningen i fleremedlemsstater, og som er bosiddende på en anden medlemsstatsområde, kan på anmodning blive fritaget for at være omfattet af lovgiv-ningen i sidstnævnte medlemsstat, når han ikke er omfattet af dennelovgivning i kraft af erhvervsudøvelse.
AFSNIT III
SÆRLIGE BESTEMMELSER OM DE ENKELTE ARTER AF
YDELSER
KAPITEL 1
SYGDOM OG MODERSKAB
Afdeling 1
Fælles bestemmelser
Artikel 18
Sammenlægning af forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betingetaf, at der er tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælspe-rioder, skal i fornødent omfang medregne forsikrings-, beskæftigelses-eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstatslovgivning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagtefter den lovgivning, der gælder for denne institution.
2. Bestemmelserne i stk. 1 finder også anvendelse på sæsonarbejdere,
selv om det drejer sig om perioder, som ligger forud for en forsikrings-afbrydelse, der har været længere end tilladt efter lovgivningen i denkompetente stat, forudsat at den pågældendes forsikring ikke har væretafbrudt i over fire måneder.
Afdeling 2
Arbejdstagereellerselvstændigeerhvervsdrivendeogderesfamilie-
medlemmer
Artikel 19
Bopælienandenmedlemsstatenddenkompetentestat−Almindeligeregler
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat
i en anden medlemsstat end den kompetente stat, og som opfylderbetingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til ydelser, igivet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i den stat,hvor han er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
institutionen på bopælsstedet i henhold til den for denne institutiongældende lovgivning, som om den pågældende var forsikret der
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i henhold
til den for denne institution gældende lovgivning. Efter aftalemellem den kompetente institution og bopælsstedets institution kandisse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for denførstnævnte institutions regning i overensstemmelse med reglerne iden kompetente stats lovgivning.
2. Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på familie-
medlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat end den kompetentestat, for så vidt de pågældende ikke er berettiget til disse ydelser imedfør af lovgivningen i den stat, på hvis område de er bosat.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 18
▼B
Såfremt familiemedlemmerne er bosat i en medlemsstat, efter hvis
lovgivning ret til naturalydelser ikke er betinget af forsikring ellerbeskæftigelse, anses de naturalydelser, som er ydet de pågældende, somydet til udgift for den institution, som arbejdstageren eller den selvstæn-dige erhvervsdrivende er tilsluttet, medmindre den pågældendes ægte-fælle eller den person, som søger for børnene, udøver erhvervsmæssigvirksomhed på den nævnte medlemsstats område.
Artikel 20
Grænsearbejdere og deres familiemedlemmer−Særlige regler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne i den kompetente stat. Disse
ydelser udredes af den kompetente institution efter lovgivningen i dennestat, som om den pågældende var bosat der. En grænsearbejders familie-medlemmer kan modtage ydelser på samme vilkår; bortset fra tilfælde,hvor øjeblikkelig hjælp er påkrævet, er opnåelse af disse ydelser dogbetinget af, at der herom er afsluttet en overenskomst mellem de pågæl-dende stater eller mellem de kompetente myndigheder i disse stater,eller−i mangel af sådan overenskomst−at den kompetente institutionpå forhånd har givet sin tilladelse hertil.
Artikel 21
Ophold i eller flytning til den kompetente stat
1. De i artikel 19, stk. 1, omhandlede arbejdstagere eller selvstæn-
dige erhvervsdrivende, som opholder sig på den kompetente statsområde, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, som om de varbosat der, uanset om de allerede har modtaget ydelser for sammesygdoms- eller moderskabstilfælde forud for dette ophold.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på de i artikel 19, stk. 2,
omhandlede familiemedlemmer.
Såfremt disse familiemedlemmer er bosat på en anden medlemsstats
område end den, på hvis område arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervdsdrivende er bosat, ydes naturalydelserne dog af opholdsstedetsinstitution til udgift for institutionen på de pågældendes bopælssted.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på grænsearbejdere og deres
familiemedlemmer.
4. De i artikel 19 omhandlede arbejdstagere eller selvstændige
erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som er flyttet til denkompetente stats område, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning,uanset om de allerede har modtaget ydelser for samme sygdoms- ellermoderskabstilfælde forud for flytningen.
Artikel 22
Ophold uden for den kompetente stat−Tilbagevenden eller flytning til en
anden medlemsstat under et sygdoms- eller moderskabstilfælde−Nødven-digheden af at rejse til en anden medlemsstat for at få den fornødne
behandling
1. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som opfylder
de i den kompetente stats lovgivning foreskrevne betingelser for ret tilydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, og:
a) hvis tilstand under et ophold på en anden medlemsstats område
kræver øjeblikkelig ydelse af hjælp, eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institution
får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til den medlems-stat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en anden medlemsstatsområde, eller
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for der at få den efter hans tilstand fornødnebehandling.
har ret til.
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, dergælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dog
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 19
▼B
således at det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes,afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning. Efter aftale mellem denkompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institutionkan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution forden førstnævnte institutions regning efter bestemmelserne i denkompetente stats lovgivning.
2. Den i stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes, såfremt
det godtgøres, at den pågældendes flytning må antages at kunne bringehans helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre en gennemførelse aflægebehandlingen.
Den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
pågældende behandling er opført under de ydelser, der er fastsat ilovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat, ogsåfremt denne behandling under hensyn til den pågældendes aktuellehelbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling ikke kan ydesinden for den frist, der normalt er nødvendig for at opnå denne behand-ling i den medlemsstat, hvor han er bosat.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på en
arbejdstagers eller en selvstændig erhvervsdrivendes familiemedlemmer.
Ved anvendelse af stk. 1, litra a), nr. i), og litra c), nr. i), på de i artikel
19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosat på en andenmedlemsstats område end den, på hvis område arbejdstageren eller denselvstændige erhvervsdrivende er bosat:
a) ydes naturalydelserne dog til udgift for institutionen i den medlems-
stat, på hvis område familiemedlemmerne er bosat, af opholdsstedetsinstitution efter den lovgivning, der gælder for denne institution, somom arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende varforsikret dér; det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes,beror dog på lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område fami-liemedlemmerne er bosat
b) gives den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse dog af institutionen i
den medlemsstat, på hvis område familiemedlemmet er bosat.
4. Den omstændighed, at en arbejdstager eller en selvstændig
erhvervsdrivende har ret til ydelser efter stk. 1, berører ikke hansfamiliemedlemmers ret til ydelser.
Artikel 22a (14)
Særlige regler for visse personkategorier
Uanset denne forordnings artikel 2 finder artikel 22, stk. 1, litra a) og c),
ligeledes anvendelse på personer, der er statsborgere i en af medlems-staterne, og som er forsikret efter en medlemsstats lovgivning, samt defamiliemedlemmer, som bor sammen med dem.
Artikel 22b (15)
Erhvervsudøvelseienandenmedlemsstatenddenkompetentestat−Ophold
i den stat, hvor arbejdet udføres
1. (SIC!) De i artikel 13, stk. 2, litra d), artikel 14, artikel14a, artikel
14b, artikel 14c, litra a), eller artikel 17 omhandlede arbejdstagere ellerselvstændige erhvervsdrivende samt deres familiemedlemmer, somledsager dem, er omfattet af bestemmelserne i artikel 22, stk. 1, litra a),såfremt deres tilstand kræver ydelse af hjælp under et ophold i denmedlemsstat, hvor arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdri-vende udfører et arbejde, eller, når arbejdet udføres om bord på et skib,i den medlemsstat hvis flag skibet fører.
▼
M4
▼B
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 20
▼B
Artikel 23 (A)
Beregning af kontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en gennemsnitsindtjening elleren gennemsnitlig bidragsbasis fastsætter denne gennemsnitsindtjeningeller gennemsnitlige bidragsbasis alene på grundlag af konstateredeindtjeningsbeløb eller anvendte bidragsbaser i de perioder, der er tilba-gelagt efter den nævnte lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening, skal alenebasere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet fald pågennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til deperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet af familiemedlemmer,skal ligeledes medregne de af den pågældendes familiemedlemmer, derer bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat på denkompetente stats område.
Artikel 24
Større naturalydelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der til sig
selv eller et familiemedlem har fået bevilget en protese, en størrebandage eller andre større naturalydelser af en medlemsstats institutionfør sin optagelse i en anden medlemsstats institution, har ret til disseydelser for den førstnævnte institutions regning, selv om de er bevilgetpå et tidspunkt, da den pågældende arbejdstager eller selvstændigeerhvervsdrivende allerede var optaget i den sidstnævnte institution.
2. Den administrative kommission udarbejder en fortegnelse over de
ydelser, på hvilke bestemmelserne i stk. 1 finder anvendelse.
Afdeling 3
Arbejdsløse og deres familiemedlemmer
Artikel 25
1. En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
er omfattet af bestemmelserne i artikel 69, stk. 1, og artikel 71, stk. 1,litra b), nr. ii), andet punktum, og som opfylder betingelserne i denkompetente stats lovgivning for ret til natural- og kontantydelser, i givetfald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i det i artikel 69,stk. 1, litra c), fastsatte tidsrum ret til:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
institutionen i den medlemsstat hvor han søger arbejde, efter den forden sidstnævnte institution gældende lovgivning, som om han varforsikret der
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem denkompetente institution og institutionen i den medlemsstat, hvor denarbejdsløse søger arbejde, kan ydelserne dog udbetales af den sidst-nævnte institution for den førstnævnte institutions regning i overens-stemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning. De iartikel 69, stk. 1, omhandlede ydelser ved arbejdsløshed ydes ikkefor det tidsrum, i hvilket der modtages kontantydelser.
2. En helt arbejdsløs arbejdstager, der er omfattet af bestemmelserne
i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum,har ret til natural- og kontantydelser efter lovgivningen i den medlems-stat, på hvis område han er bosat, som om han under sin senestebeskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning, i givet faldunder iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18; udgifterne ved visseydelser afholdes af bopælslandets institution.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 21
▼B
3. Når en arbejdsløs opfylder betingelserne for ret til ydelser vedsygdom og moderskab efter lovgivningen i den medlemsstat, som detpåhviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsløshed, i givet faldunder iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har hans familiemed-lemmer ret til disse ydelser, uanset i hvilken medlemsstat, de er bosateller opholder sig. Disse ydelser udredes:
i) for så vidt angår naturalydelser af institutionen på bopæls- eller
opholdsstedet efter den for nævnte institution gældende lovgivning,og for den kompetente institutions regning i den medlemsstat, somdet påhviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsløshed
ii) for så vidt angår kontantydelser af den kompetente institution i den
medlemsstat, som det påhviler at afholde udgifterne ved ydelser vedarbejdsløshed, efter den for nævnte institution gældende lovgivning.
4. Det i stk. 1 omhandlede tidsrum kan i tilfælde af force majeure
forlænges af den kompetente institution inden for de grænser, der erfastsat i den for denne institution gældende lovgivning. Denne bestem-melse berører ikke bestemmelser i en medlemsstats lovgivning, hvor-efter ydelser i anledning af sygdom kan udbetales for et længeretidsrum.
Artikel 25a (14)
Bidrag fra heltidsledige arbejdstagere
Institutionen i en medlemsstat, som udreder naturalydelser og kontant-
ydelser til de i artikel 25, stk. 2, omhandlede arbejdsløse, og somanvender en lovgivning, som indeholder bestemmelser om opkrævningaf bidrag fra arbejdsløse til dækning af ydelser ved sygdom og moder-skab, har ret til at opkræve disse bidrag i overensstemmelse medbestemmelserne i den lovgivning, der gælder for institutionen.
Afdeling 4
Pensions- eller renteansøgere og deres familiemedlemmer
Artikel 26
Ret til naturalydelser i tilfælde af bortfald af ret til ydelser fra den senest
kompetente institution
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende samt hans
familiemedlemmer eller hans efterladte, som under behandlingen af enbegæring om pension eller rente mister retten til naturalydelser efterlovgivningen i den senest kompetente medlemsstat, skal dog modtagedisse ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område deneller de pågældende er bosat, for så vidt de er berettiget til natural-ydelser i medfør af denne lovgivning, eller de ville have haft ret tilsådanne ydelser i medfør af lovgivningen i en anden medlemsstat,såfremt de var bosat på sidstnævnte stats område, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 18.
2. En pensions- eller renteansøger, hvis ret til naturalydelser følger af
en medlemsstats lovgivning, hvorefter det kræves, at den pågældendeunder behandlingen af sin begæring om pension selv skal betale bidragtil sygeforsikringen, mister retten til naturalydelser ved udløbet af denanden måned, for hvilken han er i restance med betaling af bidrag.
3. Udgifterne ved naturalydelser, der er ydet i medfør af stk. 2,
afholdes af den institution, som i henhold til stk. 2 har modtagetbidragene; i tilfælde hvor der ikke skal betales bidrag efter bestemmel-serne i stk. 2, skal den institution, som det påhviler at afholde udgifterneved naturalydelser efter pensionens eller rentens fastsættelse i medfør afartikel 28, refundere bopælsstedets institution udgifterne ved de pågæl-dende ydelser.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 22
▼B
Afdeling 5
Pensionister eller rentemodtagere og deres familiemedlemmer
Artikel 27
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i flere medlemsstater i
tilfælde, hvor der er ret til ydelser i bopælslandet
En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i to eller
flere medlemsstater, herunder lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende er bosat, og som har ret til ydelser efterlovgivningen i sidstnævnte medlemsstat, i givet fald under iagttagelse afbestemmelserne i artikel 18 og bilag VI, modtager, ligesom sine fami-liemedlemmer, disse ydelser fra bopælsstedets institution og for denneinstitutions regning, som om den pågældende alene var berettiget tilpension eller rente efter den sidstnævnte medlemsstats lovgivning.
Artikel 28
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i en enkelt eller i flere
stater i tilfælde, hvor der ikke er ret til ydelser i bopælslandet
1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en
eller flere medlemsstater, og som ikke har ret til ydelser efter lovgiv-ningen i den medlemsstat, hvor han er bosat, har dog for sig selv ogsine familiemedlemmer krav på disse ydelser, for så vidt han, omfornødent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI,vil være berettiget hertil efter lovgivningen i den medlemsstat eller imindst én af de medlemsstater, som det påhviler at yde pension (rente),såfremt han var bosat i den pågældende stat. Ydelserne skal udredes påfølgende vilkår:
a) naturalydelser ydes (for den i stk. 2 omhandlede institutions regning)
af institutionen på bopælsstedet, som om den pågældende var beret-tiget til pension eller rente i medfør af lovgivningen i den stat, hvorhan er bosat, og havde ret til naturalydelserne
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i stk. 2 efter den for denne institu-tion gældende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente insti-tution og institutionen på bopælsstedet kan disse ydelser dog udbe-tales af sidstnævnte institution for førstnævnte institutions regningefter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. I de i stk. 1 omhandlede tilfælde bestemmes den institution, som
det påhviler at afholde udgifterne ved naturalydelser, efter følgenderegler:
a) såfremt pensionisten (rentemodtageren) kun har ret til de nævnte
ydelser i medfør af lovgivningen i én medlemsstat, påhviler udgif-terne den kompetente institution i denne stat
b) såfremt pensionisten (rentemodtageren) har ret til de nævnte ydelser
i medfør af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, påhvilerudgifterne herved den kompetente institution i den medlemsstat, afhvis lovgivning den pågældende har været omfattet længst; hvoranvendelsen af denne regel ville medføre, at udgifterne kom til atpåhvile flere institutioner, påhviler udgifterne den institution, somanvender den lovgivning, af hvilken pensionisten (rentemodtageren)senest har været omfattet.
Artikel 28a
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i en eller flere andre
medlemsstater end bopælslandet i tilfælde, hvor der er ret til ydelser i
sidstnævnte land
Såfremt en person, der har ret til pension eller rente i medfør af
lovgivningen i en eller flere medlemsstater, er bosat i en medlemsstat,efter hvis lovgivning retten til naturalydelser ikke er betinget af forsik-ring eller beskæftigelse, og efter hvis lovgivning den pågældende ikkehar ret til pension eller rente, påhviler udgifterne ved naturalydelserudredet til den pågældende og til hans familiemedlemmer den efterreglerne i artikel 28, stk. 2, bestemte institution i en af de medlems-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 23
▼B
stater, der er kompetent med hensyn til pensioner, for så vidt den
nævnte pensionist (rentemodtager) og hans familiemedlemmer villehave haft ret til disse ydelser i medfør af den for nævnte institutiongældende lovgivning, såfremt de var bosat i den medlemsstat, på hvisområde den nævnte institution er beliggende.
Artikel 29
Familiemedlemmer,dererbosatienandenstatendden,hvorpensionisten
(rentemodtageren)erbosat−Familiemedlemmersflytningtildenstat,hvor
pensionisten (rentemodtageren) er bosat
1. Familiemedlemmer til en person, der har ret til pension eller rente
efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, har, såfremt de erbosat i en anden medlemsstat end den, hvor pensionisten (rentemodta-geren) er bosat, ret til ydelser, som om pensionisten (rentemodtageren)var bosat i den samme stat som dem, for så vidt han har ret til disseydelser efter en medlemsstats lovgivning. Ydelserne skal udredes påfølgende vilkår:
▼
M2
a) naturalydelser udredes af institutionen på det sted, hvor familiemed-
lemmerne er bosat, efter den for denne institution gældende lovgiv-ning, idet udgifterne afholdes af den institution, som bestemmesefter reglerne i artikel 27 eller i artikel 28, stk. 2; hvis de pågæl-dende er bosat i den kompetente stat, udredes naturalydelserne afden kompetente institution og for denne institutions regning.
▼
B
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2,efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftalemellem den kompetente institution og institutionen på det sted, hvorfamiliemedlemmerne er bosat, kan disse ydelser dog udbetales afsidstnævnte institution for førstnævnte institutions regning efterreglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. De i stk. 1 omhandlede familiemedlemmer, som flytter til den
medlemsstat, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, har ret til:
a) naturalydelser efter nævnte stats lovgivning, uanset om de allerede
før flytningen har modtaget ydelser for samme sygdoms- ellermoderskabstilfælde
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institu-
tion som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk.2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftalemellem den kompetente institution og institutionen på det sted, hvorpensionisten (rentemodtageren) er bosat, kan disse ydelser dog udbe-tales af sidstnævnte institution for førstnævnte institution regningefter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
Artikel 30
Større naturalydelser
Bestemmelserne i artikel 24 finder tilsvarende anvendelse på pensioni-
ster eller rentemodtagere.
Artikel 31
Pensionistens(rentemodtagerens)og/ellerhansfamiliemedlemmersopholdi
en anden medlemsstat end den, hvori de er bosat
En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i en eller
flere medlemsstater og som er berettiget til ydelser efter lovgivningen ien af disse medlemsstater, samt den pågældendes familiemedlemmer,har, når de opholder sig i en anden medlemsstat end den, hvori de erbosat, ret til:
a) naturalydelser, som ydes af opholdsstedets institution efter den for
denne gældende lovgivning, til udgift for ►
M2institutionen på det
sted, hvor pensionisten (rentemodtageren) eller dennes familiemed-lemmer er bosat ◄
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 24
▼B
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institu-
tion som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk.2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftalemellem den kompetente institution og institutionen på opholdsstedetkan disse ydelser dog udbetales af sidstnævnte institution forførstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetente statslovgivning.
Artikel 32 (15)
.......
Artikel 33 (7)
Bidrag, der påhviler pensionister eller rentemodtagere
1. Den institution i en medlemsstat, som det påhviler at udbetale en
pension eller rente, og som efter den lovgivning, der gælder for instituti-onen, skal tilbageholde bidrag, der påhviler pensionisten eller rentemod-tageren til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab, er berettigettil at foretage sådanne tilbageholdelser, beregnet i overensstemmelsemed den pågældende lovgivning, i den pension eller rente, som instituti-onen skal udbetale, for så vidt en institution i den nævnte medlemsstatskal bære udgifterne ved de ydelser, der er udredet i medfør af artikel27, 28, 28a, 29, 31 og 32.
2. Når en pensions- eller rentemodtager i de i artikel28a omhandlede
tilfælde i kraft af sin bopæl skal indbetale bidrag, eller tilsvarende beløbskal tilbageholdes, til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab ihenhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han harbopæl, kan sådanne bidrag ikke indkræves.
Artikel 34
Almindelige bestemmelser
1. Ved anvendelsen af artikel 28, 28a, 29 og 31 anses en person, der
har ret til to eller flere pensioner eller renter i medfør af lovgivningen ien enkelt medlemsstat, som en person, der har ret til pension eller renteefter lovgivningen i en medlemsstat i henhold til de nævnte bestem-melser.
2. Artikel 27 til 33 finder ikke anvendelse på en pensionist eller
rentemodtager eller på hans familiemedlemmer, såfremt vedkommendehar ret til ydelser efter en medlemsstats lovgivning, på grundlag aferhvervsmæssig beskæftigelse. I så fald betragtes den pågældende vedanvendelsen af bestemmelserne i dette kapitel som arbejdstager ellerselvstændig erhvervsdrivende eller som medlem af en arbejdstagerseller en selvstændig erhvervsdrivendes familie.
▼
M4
Afdeling 5a
Personer,derstudererellerfølgerenfagliguddannelse,samtderes
familiemedlemmer
Artikel 34a
Særlige bestemmelser for studerende og deres familiemedlemmer
Bestemmelserne i artikel 18, artikel 19, artikel 22, stk. 1, litra a) og c),
artikel 22, stk. 2, andet afsnit, artikel 22, stk. 3, artikel 23, artikel 24samt afdeling 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse på studerende samtderes familiemedlemmer, alt efter omstændighederne.
Artikel 34b
Fælles bestemmelser
En person, der er omhandlet i artikel 22, stk. 1 og 3, samt artikel 34a,
og som opholder sig i en anden medlemsstat end den kompetente statfor at studere eller følge en faglig uddannelse, som fører frem til etuddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstats nationale
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 25
▼M4
myndigheder, samt de af hans familiemedlemmer, som ledsager hamunder opholdet, er omfattet af bestemmelserne i artikel 22, stk. 1, litraa), i alle tilfælde, hvor der er behov for ydelser under opholdet i denmedlemsstat, hvor den pågældende er under uddannelse.
▼
B
Afdeling 6
Forskellige bestemmelser
Artikel 35
Bestemmelse af, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde, hvor
der er flere ordninger i bopæls- eller opholdslandet−Tidligere bestående
lidelse−Tidsbegrænsning af ydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
ordninger vedrørende syge- og moderskabsforsikring er det, med forbe-hold af bestemmelserne i stk. 2, ordningen for arbejdere i stålindustrien,der skal anvendes i de i artikel 19, artikel 21, stk. 1, artikel 22, 25 og26, artikel 28, stk. 1, artikel 29, stk. 1, og artikel 31 omhandledetilfælde. Såfremt den nævnte lovgivning omfatter en særordning forarbejdstagere, beskæftiget i miner eller dermed ligestillede virksom-heder, finder denne ordning dog anvendelse på nævnte kategori afarbejdstagere og deres familiemedlemmer, når den institution påopholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter henvendelse til,er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.
2. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter én
eller flere særordninger for samtlige eller størstedelen af de erhvervs-mæssige kategorier af selvstændige erhvervsdrivende, som stiller disseringere med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, er det bestem-melserne i den eller de ordninger, der er foreskrevet i den i artikel 98omhandlede gennemførelsesforordning, som finder anvendelse på denpågældende og dennes familiemedlemmer i de i artikel 19, stk. 1, litraa), og stk. 2, artikel 22, stk. 1, nr. i), og stk. 3, artikel 28, stk. 1, litra a),eller artikel 31, litra a), omhandlede tilfælde,
a) når den pågældende i den kompetente stat er tilknyttet en særordning
for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågældende lige-ledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejdsta-gere, eller
b) når en pensionist eller rentemodtagere i henhold til lovgivningen i
den eller de medlemsstater, der er kompetente med hensyn til pensi-oner, kun er berettiget til naturalydelser, der er fastsat i en særord-ning for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågældendeligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejds-tagere.
3. Såfremt opnåelse af ydelser efter en medlemsstats lovgivning er
knyttet til betingelser vedrørende sygdommens årsag, gælder sådannebetingelser ►
M4ikke for personer ◄, der er omfattet af denne forord-
ning, uanset i hvilken medlemsstat de er bosat.
4. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken denne lovgivninggælder, i givet fald medregne det tidsrum, i hvilket der allerede erudredet ydelser af en anden medlemsstats institution for det sammesygdoms- eller moderskabstilfælde.
Afdeling 7
Refusion mellem institutionerne
Artikel 36 (15)
1. De naturalydelser, der udredes af en medlemsstats institution for
en anden medlemsstats institutions regning i medfør af bestemmelsernei dette kapitel, refunderes fuldt ud.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelses-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 26
▼B
forordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller på
grundlag af fikserede beløb.
I sidstnævnte tilfælde skal disse fikserede beløb sikre en refusion, der i
videst muligt omfang svarer til de faktiske udgifter.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusionmellem de under disse hørende institutioner.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Afdeling 1
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der udeluk-
kende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter størrelsen afydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperiodernes
længde
Artikel 37 (11)
Almindelige bestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlemssta-ters lovgivning, og som udelukkende har tilbagelagt forsikringsperioderi henhold til lovgivninger, hvorefter størrelsen af ydelser ved invaliditeter uafhængig af forsikringsperiodernes længde, modtager ydelser efterartikel 39. Denne artikel vedrører ikke børnetillæg til pensioner, somydes efter reglerne i kapitel 8.
2. I bilag IV, afsnit A, er for hver af de pågældende medlemsstater
anført de lovgivninger af den i stk. 1 angivne art, der gælder på dissestaters område.
Artikel 38 (11)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder, tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende harværet omfattet af, med henblik på erhvervelse, bevarelse eller generhver-
velse af ret til ydelser
1. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller 3omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skalden kompetente institution i denne medlemsstat i fornødent omfangmedregne alle forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter enhveranden medlemsstats lovgivning, uden hensyn til om de er tilbagelagtefter en almindelig ordning eller en særordning, og ligeledes udenhensyn til om de er tilbagelagt efter en ordning for arbejdstagere elleren ordning for selvstændige erhvervsdrivende. Med henblik herpåmedregnes disse perioder, som om det drejede sig om perioder, der vartilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagtinden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for arbejdstagere,eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse, skal perioder, derer tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes vedtilkendelsen af disse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efter entilsvarende ordning, eller, hvis en sådan ikke findes, inden for detsamme fag eller i givet fald inden for den samme beskæftigelse.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de således tilbagelagte
perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de nævnteydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efter denalmindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter den forarbejdstagere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændig-hederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af den af disseordninger.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 27
▼B
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgiv-ning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagtinden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for selvstændigeerhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlems-staters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelsen af disse ydelser,såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende ordning eller, hvisen sådan ikke findes, inden for det samme fag. I bilag IV, afsnit B, erfor hver af de pågældende medlemsstater anført de i dette stykkeomhandlede særordninger for selvstændige erhvervsdrivende.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dette stykke
omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til denævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelserefter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter denfor arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændig-hederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disseordninger.
Artikel 39 (11) (14)
Ydelsernes fastsættelse
1. Institutionen i den medlemsstat, hvis lovgivning fandt anvendelse
på det tidspunkt, da uarbejdsdygtighed med påfølgende invaliditetindtrådte, afgør på grundlag af denne lovgivning, om den pågældendeopfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser, i givet fald underiagttagelse af artikel 38.
2. En person, der opfylder de i stk. 1 nævnte betingelser, modtager
ydelser udelukkende fra den nævnte institution i henhold til den fordenne institution gældende lovgivning.
3. En person, der ikke har ret til ydelser i henhold til stk. 1, modtager
de ydelser, som han endnu har ret til efter en anden medlemsstatslovgivning, i givet fald under iagttagelse af artikel 38.
4. Såfremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning foreskriver, at
der ved fastsættelse af ydelsernes størrelse skal tages hensyn også tilandre familiemedlemmer end børn, skal den kompetente institutionligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer, derer bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat på denkompetente stats område.
5. Såfremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning indeholder
bestemmelser om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bort-falde, når modtageren samtidig får udbetalt andre ydelser i den i artikel46a, stk. 2, omhandlede forstand eller har andre indtægter, finder artikel46a, stk. 3, og artikel 46c, stk. 5, tilsvarende anvendelse.
6. En fuldtidsledig arbejdstager, som er omfattet af artikel 71, stk. 1,
litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager invalidi-tetsydelser, udredet af den kompetente institution i den medlemsstat, påhvis område han er bosat, og efter den for denne institution gældendelovgivning, som om han havde været omfattet af denne lovgivningunder sin seneste beskæftigelse, i givet fald under iagttagelse af artikel38 og/eller artikel 25, stk. 2. Disse ydelser udredes af institutionen ibopælslandet.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning afydelser ved invaliditet, har institutionen ret til at opkræve disse bidrag ioverensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning, der gælder fordenne institution.
Hvis det i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat, at
beregningen af ydelserne foretages på grundlag af en løn, tager denneinstitution hensyn til løn, der er oppebåret i det seneste beskæftigelses-land og i bopælslandet efter den for institutionen gældende lovgivning.Er der ikke oppebåret løn i bopælslandet, lægger den kompetente insti-tution efter de nærmere retningslinjer i lovgivningen den løn, der eroppebåret i det seneste beskæftigelsesland, til grund.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 28
▼B
Afdeling 2
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der enten
udelukkende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter stør-relsen af ydelser ved invaliditet afhænger af forsikrings- ellerbopælsperioderneslængde,elleraflovgivningerafdenneartogaf
den i afdeling 1 omhandlede art
Artikel 40 (11)
Almindelige bestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlemssta-ters lovgivning, skal såfremt mindst en af disse staters lovgivning ikkeer af den i artikel 37, stk. 1, omhandlede art, modtage ydelser efterbestemmelserne i kapitel 3, der under iagttagelse af bestemmelser i stk.4 finder tilsvarende anvendelse.
2. En person, der pådrager sig invaliditet i tilslutning til en uarbejds-
dygtighed, mens han er omfattet af en i bilag IV, afsnit A, anførtlovgivning, skal dog modtage ydelser i overensstemmelse med artikel37, stk. 1, på følgende betingelser:
— at han opfylder de i nævnte lovgivning eller andre lovgivninger af
samme art foreskrevne betingelser, i givet fald under iagttagelse afartikel 38, men uden at forsikringsperioder, der er tilbagelagt efteren lovgivning, der ikke er anført i bilag IV, afsnit A, behøver atmedregnes, og
— at han ikke opfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser ved
invaliditet efter en lovgivning, der ikke er anført i bilag IV, afsnit A,og
— at han ikke gør krav på ydelser ved alderdom under iagttagelse af
artikel 44, stk. 2, andet punktum.
3. a) Ved fastsættelsen af ret til ydelser i henhold til en i bilag IV,
afsnit A, anført lovgivning i en medlemsstat, som gør tilkendelseaf ydelser ved invaliditet betinget af, at den pågældende i ennærmere angiven periode har oppebåret kontantydelser vedsygdom eller har været uarbejdsdygtig, medregnes, når enarbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som har væretomfattet af denne lovgivning, pådrager sig invaliditet i tilslutningtil en uarbejdsdygtighed, mens han er omfattet af lovgivningen iden anden medlemsstat, dog med forbehold af artikel 37, stk. 1:
i) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af denne
uarbejdsdygtighed og i medfør af sidstnævnte medlemsstatslovgivning har modtaget kontantydelser ved sygdom, eller istedet for disse fortsat oppebåret lønindtægt
ii) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af den
invaliditet, som er fulgt efter denne uarbejdsdygtighed, og imedfør af sidstnævnte medlemsstats lovgivning har modtagetydelser i den i dette kapitel 2 og nedenstående kapitel 3omhandlede forstand
som om han i denne periode havde modtaget kontantydelser ved
sygdom i henhold til lovgivningen i førstnævnte medlemsstat ellerhavde været uarbejdsdygtig efter denne lovgivnings kriterier.
b) Ret til ydelser ved invaliditet erhverves i henseende til den
førstnævnte medlemsstats lovgivning enten ved udløbet af denforudgående periode for ydelse af kompensation ved sygdom, derer foreskrevet i denne lovgivning, eller ved udløbet af den forud-gående uarbejdsdygtighedsperiode, der er foreskrevet i dennelovgivning, dog tidligst:
i) på tidspunktet for erhvervelse af ret til de i litra a), nr. ii),
omhandlede ydelser i henhold til lovgivningen i sidstnævntemedlemsstat, eller
ii) på dagen efter den sidste dag, på hvilken den pågældende har
ret til kontantydelser ved sygdom i henhold til lovgivningen isidstnævnte medlemsstat.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 29
▼B
4. En afgørelse, der er truffet af en medlemsstats institution angåendeen ansøgers invaliditet, er bindende for institutionen i enhver andenberørt medlemsstat, forudsat at det er anerkendt i bilag V, at der eroverensstemmelse mellem de i disse staters lovgivning fastlagte kriterierfor invaliditet.
Afdeling 3
Forværring af en invaliditet
Artikel 41 (11)
1. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejds-
tager eller en selvstændig erhvervsdrivende kun modtager ydelser efterlovgivningen i en medlemsstat, gælder følgende regler:
a) såfremt den pågældende, efter at han har opnået ydelser, ikke har
været omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat, er denkompetente institution i den førstnævnte stat forpligtet til at udredeydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring, efter denfor denne institution gældende lovgivning
b) såfremt den pågældende, efter at han har opnået ydelser, har været
omfattet af lovgivningen i en eller flere af de øvrige medlemsstater,skal ydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring,tilkendes ham efter reglerne i artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1eller 2, alt efter omstændighederne
c) såfremt den samlede størrelse af den eller de ydelser, der skal
udredes efter litra b), er lavere end størrelsen af den ydelse, som denpågældende har modtaget fra den institution, som tidligere varpligtig at udrede ydelsen, skal den sidstnævnte institution yde ham ettillæg, der svarer til forskellen mellem de nævnte beløb
d) såfremt det i det i litra b) omhandlede tilfælde er en nederlandsk
institution, der er kompetent institution med hensyn til den oprinde-lige uarbejdsdygtighed, og såfremt
i) den lidelse, der har medført forværringen, er den samme som
den, der har begrundet tilkendelse af ydelser efter nederlandsklovgivning,
ii) nævnte lidelse ifølge lovgivningen i den medlemsstat, som den
pågældende senest har været omfattet af, er en erhvervssygdomog giver ret til ydelse af det i artikel 60, stk. 1, litra b), omhand-lede tillæg, samt
iii) den eller de lovgivninger, som den pågældende har været
omfattet af, efter at han har opnået ydelser, er anført i bilag IV,afsnit A,
skal den nederlandske institution fortsat udrede den oprindelige
ydelse efter den indtrådte forværring, og den ydelse, der skal udredesefter lovgivningen i den medlemsstat, som den pågældende senesthar været omfattet af, nedsættes med størrelsen af den nederlandskeydelse
e) såfremt den pågældende i det i litra b) omhandlede tilfælde ikke har
ret til ydelser fra en anden medlemsstats institution, er den kompe-tente institution i den førstnævnte stat pligtig at udrede ydelserneefter denne stats lovgivning, under hensyntagen til forværringen og igivet fald under iagttagelse af artikel 38.
2. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejds-
tager eller en selvstændig erhvervsdrivende modtager ydelser efterlovgivningen i to eller flere medlemsstater, skal ydelserne, underhensyntagen til den indtrådte forværring, tilkendes ham efter artikel 40,stk. 1.
Afdeling 4
Genoptagelseafudbetalingafydelser,efteratdisseharværetstillet
i bero eller er bortfaldet−Overgang fra ydelser ved invaliditet tilydelser ved alderdom−Fornyet beregning af ydelser, fastsat i
henhold til artikel 39
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 30
▼B
Artikel 42 (11)
Bestemmelseaf,hvilkeninstitutiondetpåhvileratudredeydelservedinvali-
ditet i tilfælde, hvor udbetaling af sådanne ydelser genoptages
1. Såfremt udbetalingen af ydelser, der har været stillet i bero,
genoptages, skal ydelserne udredes af den eller de institutioner, som detpåhviler at udrede dem på det tidspunkt, da de blev stillet i bero, jf. dogartikel 43.
2. Såfremt den pågældendes tilstand på ny begrunder ret til ydelser,
efter at disse har været stillet i bero, skal ydelserne udredes i overens-stemmelse med artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1 eller 2, alt efteromstændighederne.
Artikel 43 (11)
Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom−Fornyet
beregning af ydelser, fastsat i henhold til artikel 39
1. Ydelser ved alderdom skal i givet fald træde i stedet for ydelser
ved invaliditet på de betingelser, der er fastsat i den eller de lovgiv-ninger, hvorefter de pågældende ydelser er tilkendt, og i overensstem-melse med kapitel 3.
2. Enhver institution, som det påhviler at udrede ydelser ved invali-
ditet efter en medlemsstats lovgivning, skal fortsat i overensstemmelsemed artikel 49 yde en person, der modtager sådanne ydelser, og somkan gøre krav på ydelser ved alderdom efter lovgivningen i en ellerflere af de øvrige medlemsstater, de ydelser ved invaliditet, han har rettil efter den for den pågældende institution gældende lovgivning, indtildet tidspunkt, da bestemmelserne i stk. 1 kommer til anvendelse fordenne institutions vedkommende, eller så længe, den pågældendeopfylder de foreskrevne betingelser for at opnå disse ydelser.
3. Når ydelser ved alderdom træder i stedet for de ydelser ved
invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 39 i henhold tilen medlemsstats lovgivning, og den pågældende endnu ikke opfylder deforeskrevne betingelser efter lovgivningen eller lovgivningerne i en ellerflere af de øvrige medlemsstater for at opnå disse ydelser, får denpågældende, med virkning fra den dag, overgangen finder sted, af denneeller disse medlemsstater udredet ydelser ved invaliditet, fastsat i over-ensstemmelse med kapitel 3, som om dette kapitel fandt anvendelse pådet tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden med efterfølgende invaliditetindtrådte, indtil han opfylder de foreskrevne betingelser efter lovgiv-ningen i den eller de andre berørte medlemsstater for at opnå ret tilydelser ved alderdom, eller, såfremt der ikke er fastsat bestemmelser omen sådan overgang, så længe han har ret til ydelser ved invaliditet efterden eller de berørte lovgivninger.
4. De ydelser ved invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med
artikel 39, fastsættes på ny i henhold til bestemmelserne i kapitel 3, nårydelsesmodtageren opfylder de foreskrevne betingelser for erhvervelseaf ret til ydelser ved invaliditet i henhold til en lovgivning, der ikke eranført i bilag IV, afsnit A, eller når han får tilkendt ydelser vedalderdom efter lovgivningen i en anden medlemsstat.
▼
M3
Afdeling 5
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
Artikel 43a
1. Artikel 37, artikel 38, stk. 1, artikel 39 samt afdeling 2, 3 og 4
finder tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særligordning for tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd ihenhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alle forsik-ringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordninger fortjenestemænd i denne medlemsstat, eller efter ordninger, som efterdenne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 31
▼M3
skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter denne
medlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter den alminde-lige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter ordningen forarbejdstagere eller funktionærer, alt efter omstændighederne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i enreferenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblikpå beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der eroppebåret i den eller de perioder, hvor den pågældende var omfattet afdenne lovgivning.
▼
B
KAPITEL 3 (11)
ALDERDOM OGDØDSFALD (PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Almindelige bestemmelser om fastsættelse af ydelser, når arbejdstageren
ellerdenselvstændigeerhvervsdrivendeharværetomfattetaflovgivningeni
to eller flere medlemsstater
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har
været omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, fastsætteshans eller hans efterladtes ret til ydelser efter bestemmelserne i dettekapitel.
2. Når arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
indgivet begæring om fastsættelse af ydelser, skal disse, jf. dog artikel49, fastsættes efter samtlige de lovgivninger, den pågældende har væretomfattet af, Dette gælder dog ikke, hvis den pågældende udtrykkeligtanmoder om, at fastsættelsen af de ydelser ved alderdom, han måttehave erhvervet ret til i medfør af lovgivningen i én eller flere medlems-stater, stilles i bero.
▼
M5
3. Dette kapitel finder ikke anvendelse på børnetillæg eller på pensi-oner til børn der har mistet begge forældre eller en af dem; disse ydes ioverensstemmelse med kapitel 8.
▼
B
Artikel 45 (11) (14)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende harværet omfattet af, med henblik på erhvervelse, bevarelse eller generhver-
velse af ret til ydelser
1. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller 3omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skalden kompetente institution i fornødent omfang medregne forsikrings-eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en almindelig ordning elleren særordning, og ligeledes uden hensyn til om de er tilbagelagt efter enordning for arbejdstagere eller en ordning for selvstændige erhvervsdri-vende. Med henblik herpå medregnes disse perioder, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for institutionengældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forarbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse, skalperioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kunmedregnes ved tilkendelse af disse ydelser, såfremt perioderne er tilba-gelagt inden for en tilsvarende ordning eller, hvis en sådan ikke findes,inden for det samme fag eller i givet fald inden for samme beskæfti-gelse. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de således
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 32
▼B
tilbagelagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til denævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelserefter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter denfor arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændig-hederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disseordninger.
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forselvstændige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efterandre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelse afdisse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarendeordning eller, hvis en sådan ikke findes, inden for det samme fag. Ibilag IV, afsnit B, er for hver af de pågældende medlemsstater anført dei dette stykke omhandlede særordninger for selvstændige erhvervsdri-vende. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dettestykke omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for rettil de nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse afydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes,efter den for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efteromstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af enaf disse ordninger.
4. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter en særordning i en
medlemsstat, medregnes efter den almindelige ordning eller, hvis ensådan ikke findes, efter den for arbejdere eller funktionærer gældendeordning i en anden medlemsstat, alt efter omstændighederne, medhenblik på erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser,forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disse ordninger,selv om disse perioder allerede i sidstnævnte medlemsstat er blevetmedregnet efter en i stk. 2 eller stk. 3, første punktum, omhandletsærordning.
5. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at den pågæl-dende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedensindtræden, anses denne betingelse for opfyldt, såfremt den pågældendeer forsikret efter lovgivningen i en anden medlemsstat, ifølge de i bilagVI for hver enkelt medlemsstat fastsatte regler.
6. En periode med fuld arbejdsløshed, hvor en arbejdstager oppe-
bærer ydelser i henhold til artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b),nr. ii), første punktum, medregnes af den kompetente institution i denmedlemsstat, på hvis område arbejdstageren er bosiddende, efter den fordenne institution gældende lovgivning, som om han under sin senestebeskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning afpensioner ved alderdom og dødsfald, har institutionen ret til at opkrævedisse bidrag i overensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning,der gælder for institutionen.
Hvis perioden med fuld arbejdsløshed, som den pågældende har tilbage-
lagt i bopælslandet, kun kan medregnes, hvis der er tilbagelagt bidrags-perioder i samme stat, anses denne betingelse for opfyldt, hvis der ertilbagelagt bidragsperioder i en anden medlemsstat.
Artikel 46 (11)
Ydelsernes fastsættelse
1. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser er opfyldt, uden at hverken artikel 45eller artikel 40, stk. 3, behøver at bringes i anvendelse, gælder følgenderegler:
a) Den kompetente institution beregner det ydelsesbeløb, der skal
udredes:
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 33
▼B
i) dels i henhold til den for institutionen gældende lovgivning alene
ii) dels i henhold til stk. 2.
b) Den kompetente institution kan imidlertid undlade at foretage bereg-
ningen i henhold til litra a), nr. ii), såfremt det beløb, der frem-kommer, svarer til eller er lavere end det beløb, der fremkommerved beregningen i henhold til litra a), nr. i), idet der ses bort fraforskelle med hensyn til afrunding, for så vidt denne institution ikkeanvender en lovgivning, hvori der er fastsat bestemmelser om forbudmod dobbeltydelser som de i artikel 46b og 46c omhandlede, eller,såfremt lovgivningen indeholder bestemmelser herom i det i artikel46c omhandlede tilfælde, forudsat, at den kun indeholder bestem-melser om medregning af andre ydelser svarende til forholdetmellem de forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt efterdenne lovgivning alene, og de forsikrings- og bopælsperioder, derefter denne lovgivning kræves for at opnå en fuldstændig ydelse.
I bilag IV, afsnit C, er for hver medlemsstat anført de tilfælde, hvor
begge beregninger giver et sådant resultat.
2. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser kun opfyldes ved anvendelse af artikel45 og/eller artikel 40, stk. 3, gælder følgende regler:
a) Den kompetente institution beregner det teoretiske beløb for den
ydelse, som den pågældende ville kunne gøre krav på, hvis samtligeforsikrings- og/eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i de medlems-stater, hvis lovgivning arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været omfattet af, havde været tilbagelagt i denomhandlede medlemsstat og efter den lovgivning, der gælder for denpågældende institution på det tidspunkt, da ydelsen skal fastsættes.Såfremt ydelsesbeløbet efter nævnte lovgivning er uafhængigt aflængden af de tilbagelagte perioder, anses dette beløb for at være deti nærværende litra omhandlede teoretiske beløb.
b) Den kompetente institution fastsætter derefter det faktiske beløb for
ydelsen på grundlag af det i litra a) nævnte teoretiske beløb efterforholdet mellem længden af de forsikrings- eller bopælsperioder,der er tilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivningforud for forsikringsbegivenhedens indtræden, og den samledelængde af de forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt efterlovgivningen i alle de berørte medlemsstater forud for forsikringsbe-givenhedens indtræden.
3. Den pågældende har fra den kompetente institution i hver af de
berørte medlemsstater ret til det højeste ydelsesbeløb beregnet i henholdtil stk. 1 og 2, medmindre andet eventuelt følger af anvendelsen afbestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald afydelser, som er fastsat i den lovgivning, hvorefter denne ydelse skaludbetales.
Hvis dette er tilfældet, foretages sammenligningen mellem de ydelses-
beløb, der fremkommer efter anvendelse af de nævnte bestemmelser.
4. Såfremt summen af ydelser, der af de kompetente institutioner i to
eller flere medlemsstater skal udbetales i form af pensioner eller renterved invaliditet, alderdom eller til efterladte efter reglerne i en i artikel 6,litra b), omhandlet multilateral konvention om social sikring, er mindreend det beløb, som det ville påhvile disse medlemsstater at udrede imedfør af stk. 1 til 3, er det bestemmelserne i dette kapitel, der skalfinde anvendelse på den pågældende.
Artikel 46a (11)
Almindelige bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller
bortfaldafydelservedinvaliditet,alderdomellertilefterladteihenholdtil
medlemsstaternes lovgivning
1. Ved sammenfald af ydelser af samme art forstås i dette kapitel:
Sammenfald af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, somberegnes eller udregnes på grundlag af forsikrings- og/eller bopælspe-rioder, der er tilbagelagt af en og samme person.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 34
▼B
2. Ved sammenfald af ydelser af forskellig art forstås i dette kapitel:
Sammenfald af ydelser, der ikke kan betragtes som ydelser af samme arti den i stk. 1 nævnte forstand.
3. Ved anvendelse af bestemmelser i en medlemsstats lovgivning
om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, når dersamtidig består ret til en ydelse ved invaliditet, alderdom eller tilefterladte og en ydelse af samme art eller en anden ydelse eller andreindtægter, gælder følgende regler:
a) der tages kun hensyn til ydelser, der er erhvervet ret til efter lovgiv-
ningen i en anden medlemsstat, eller andre indtægter, der er opnået ien anden medlemsstat, såfremt lovgivningen i førstnævnte medlems-stat indeholder bestemmelser om medregning af ydelser ellerindtægter, der er opnået i udlandet
b) der tages hensyn til det ydelsesbeløb, der skal udbetales af en anden
medlemsstat inden fradrag af skat, sociale sikringsbidrag og andreindividuelle indeholdelser
c) der tages ikke hensyn til det ydelsesbeløb, som der er erhvervet ret
til efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som udredes pågrundlag af en frivillig eller en frivillig fortsat forsikring
d) såfremt der anvendes bestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald i henhold til en enkelt medlemsstatslovgivning, fordi den pågældende modtager ydelser af samme elleraf anden art i henhold til andre medlemsstaters lovgivning ellerandre indtægter, der er erhvervet på andre medlemsstaters område,kan ydelsen efter førstnævnte medlemsstats lovgivning højstnedsættes med et beløb, der svarer til beløbet for de ydelser, der skaludredes efter de andre medlemsstaters lovgivning, eller for deindtægter, der er erhvervet på disses område.
Artikel 46b (11)
Særlige bestemmelser om sammenfald af ydelser af samme art, der udbe-
tales i henhold til lovgivningen i to eller flere medlemsstater
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder ikke anvendelsepå en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 2.
2. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder kun anvendelsepå en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i),såfremt det drejer sig om:
a) en ydelse, hvis størrelse er uafhængig af længden af de tilbagelagte
forsikrings- eller bopælsperioder, og som er anført i bilag IV, afsnitD, eller
b) en ydelse, hvis størrelse fastsættes på grundlag af en fiktiv periode,
der anses for at være tilbagelagt mellem tidspunktet for forsikrings-begivenhedens indtræden og et senere tidspunkt. I sidstnævntetilfælde finder de nævnte bestemmelser kun anvendelse, såfremt dersamtidig består ret til en sådan ydelse og:
i) enten en ydelse af samme art, medmindre to eller flere medlems-
stater har indgået aftale om ikke at medregne samme fiktiveperiode to eller flere gange
ii) eller en ydelse af den i litra a) omhandlede art.
De i litra a) og b) omhandlede ydelser og aftaler er anført i bilag IV,
afsnit D.
Artikel 46c (11)
Særlige bestemmelser om samtidig ret til en eller flere af de i artikel 46a,
stk. 1, omhandlede ydelser og en eller flere andre ydelser eller indtægter,
når to eller flere medlemsstater er berørt
1. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller indtægter medfører, at to
eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), omhandlede ydelsersamtidig skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, divideres de beløb,som ikke udbetales ved en streng anvendelse af de i de berørtemedlemsstaters lovgivning fastsatte bestemmelser om nedsættelse,
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 35
▼B
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, med det antal ydelser,som skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde.
2. Såfremt det drejer sig om en ydelse, der beregnes i henhold til
artikel 46, stk. 2, medregnes den anden eller de andre ydelser fra deøvrige medlemsstater eller andre indtægter samt alle andre bestanddele,der er fastsat i medlemsstatens lovgivning med henblik på anvendelsenaf bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfaldaf ydelser, forholdsmæssigt svarende til de i artikel 46, stk. 2, litra b),omhandlede forsikrings- og/eller bopælsperioder, der er taget i betragt-ning ved beregningen af den nævnte ydelse.
3. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller andre indtægter
medfører, at både en eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i),omhandlede ydelser og en eller flere af de i artikel 46, stk. 2, omhand-lede ydelser skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, gælderfølgende regler:
a) såfremt det drejer sig om den eller de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr.
i), omhandlede ydelser, divideres de beløb, som ikke udbetales veden streng anvendelse af de i de berørte medlemsstaters lovgivningfastsatte bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse ellerbortfald af ydelser, med det antal ydelser, som skal nedsættes, stillesi bero eller bortfalde
b) såfremt det drejer sig om den eller de ydelser, der beregnes i henhold
til artikel 46, stk. 2, nedsættes, inddrages eller bortfalder ydelseneller ydelserne i overensstemmelse med stk. 2.
4. Såfremt en medlemsstats lovgivning i de i stk. 1 og stk. 3, litra a),
omhandlede tilfælde indeholder bestemmelser om, at andre ydelser og/eller andre indtægter samt alle andre bestanddele, ved anvendelse afbestemmelserne om bortfald, midlertidig inddragelse eller nedsættelse afydelser, skal medregnes på grundlag af forholdet mellem de i artikel 46,stk. 2, litra b), omhandlede forsikringsperioder, finder den i ovennævntestykker fastsatte division ikke anvendelse for denne medlemsstatsvedkommende.
5. Samtlige ovennævnte bestemmelser finder tilsvarende anvendelse,
såfremt lovgivningen i en eller flere medlemsstater indeholder bestem-melser om, at der ikke kan erhverves ret til en ydelse, når der samtidigoppebæres en anden ydelse, som skal udbetales i henhold til en andenmedlemsstats lovgivning eller andre indtægter.
Artikel 47 (11)
Supplerende regler om beregning af ydelser
1. For beregningen af det i artikel 46, stk. 2, omhandlede teoretiske
beløb og proratabeløb gælder følgende regler:
a) såfremt den samlede længde af de forsikrings- og bopælsperioder,
der er tilbagelagt efter lovgivningen i samtlige berørte medlemsstaterforud for forsikringsbegivenhedens indtræden, overstiger denlængste forsikringstid, der efter en af de pågældende staters lovgiv-ning kræves tilbagelagt for opnåelse af en fuld ydelse, skal denkompetente institution i nævnte stat tage denne længste forsik-ringstid i betragtning i stedet for den samlede længde af de nævnteperioder. Denne beregningsmetode kan ikke medføre pligt for denpågældende institution til at udrede en højere ydelse end den fuldeydelse, der er hjemlet i den for denne institution gældende lovgiv-ning. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på ydelser, hvisstørrelse ikke afhænger af forsikringsperiodernes længde
b) de nærmere regler for medregning af sammenfaldende perioder fast-
sættes i den i artikel 98 omhandlede gennemførelsesforordning
c) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig indtjening, etgennemsnitligt bidrag eller et gennemsnitligt tillæg eller efter det iforsikringsperioderne bestående forhold mellem den pågældendesbruttoindtjening og den gennemsnitlige bruttoindtjening for samtligeforsikrede med undtagelse af lærlinge, skal fastsætte disse gennem-snits- eller forholdstal udelukkende på grundlag af de forsikringspe-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 36
▼B
rioder, der er tilbagelagt efter den nævnte stats lovgivning, eller afden bruttoindtjening, den pågældende har haft i disse perioder
d) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af indtjening, bidrageller tillæg, skal fastsætte de indtjeningsbeløb, bidrag eller tillæg, derskal lægges til grund, for så vidt angår forsikrings- eller bopælspe-rioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i andre medlemsstater,på grundlag af gennemsnittet af de indtjeningsbeløb, bidrag ellertillæg, der er konstateret for de forsikringsperioder, der er tilbagelagtefter den for denne institution gældende lovgivning
e) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en fikseret indtjening eller etfikseret beløb, skal anse den indtjening eller det beløb, der skallægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andremedlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for atvære lig med den fikserede indtjening eller det fikserede beløb eller igivet fald med gennemsnittet af de fikserede indtjeningsstørrelsereller de fikserede beløb, som svarer til de forsikringsperioder, der ertilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning
f) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne for visse perioders vedkommende beregnes på grundlag afindtjeningens størrelse og for andre perioders vedkommende pågrundlag af en fikseret indtjening eller et fikseret beløb, skal læggede efter reglerne i litra d) eller e) fastsatte indtjeningsstørrelser ellerbeløb, henholdsvis gennemsnittet af disse, til grund, for så vidt angårforsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter andremedlemsstaters lovgivning; såfremt ydelserne, for så vidt angårsamtlige perioder, der er tilbagelagt efter den for denne institutiongældende lovgivning, beregnes på grundlag af en fikseret indtjeningeller et fikseret beløb, skal institutionen anse den indtjening, der skallægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andremedlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for atvære lig med en fiktiv indtjening, svarende til nævnte fikseredeindtjening eller fikserede beløb
g) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis,fastsætter denne gennemsnitsbasis udelukkende på grundlag af deforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i den pågæl-dende stat.
2. En medlemsstats lovregler om regulering af bestanddele af en
ydelse, der er indgået i beregningen af ydelsen, finder i givet faldanvendelse på de bestanddele, der er taget i betragtning af den kompe-tente institution i denne stat efter stk. 1, for så vidt angår de efterlovgivningen i andre medlemsstater tilbagelagte forsikrings- ellerbopælsperioder.
3. Såfremt en medlemsstats lovgivning foreskriver, at der ved fast-
sættelsen af ydelsernes størrelse skal tages hensyn til også andre fami-liemedlemmer end børn, skal den kompetente institution i denne statligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer, derer bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat på denkompetente stats område.
4. Hvis det i henhold til den lovgivning, som den kompetente institu-
tion i en medlemsstat anvender, er nødvendigt, at der med henblik påberegning af ydelserne tages hensyn til en løn, når artikel 45, stk. 6,første og andet afsnit, er blevet anvendt, og hvis de eneste perioder, deri denne medlemsstat tages i betragtning med henblik på fastsættelse afpensionen, er perioder med fuldtidsledighed, for hvilke der er modtagetydelser i medfør af artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii),første punktum, fastsætter den kompetente institution i denne medlems-stat pensionen på basis af den løn, som den har anvendt som referen-celøn ved beregningen af de pågældende arbejdsløshedsydelser, og efterden for denne institution gældende lovgivning.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 37
▼B
Artikel 48 (11)
Forsikrings- eller bopælsperioder på under ét år
1. Uanset artikel 46, stk. 2, er en medlemsstats institution ikke
forpligtet til at tilkende ydelser på grundlag af perioder, der er tilbage-lagt efter den for denne institution gældende lovgivning, og som skaltages i betragtning ved forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt
— de nævnte perioder sammenlagt er på under ét år, og— der ikke alene på grundlag af disse perioder består ret til ydelser i
medfør af bestemmelserne i denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i hver af de øvrige berørte medlems-
stater skal medregne de i stk. 1 nævnte perioder ved anvendelsen afartikel 46, stk. 2, med undtagelse af litra b).
3. Såfremt anvendelsen af stk. 1 ville medføre, at samtlige instituti-
oner i de pågældende stater blev fritaget for pligten til at udrede ydelser,skal ydelserne udredes alene efter lovgivningen i den stat, hvis betin-gelser den pågældende senest har opfyldt, som om samtlige forsikrings-og bopælsperioder, der er tilbagelagt og medregnet efter artikel 45, stk.1 til 4, havde været tilbagelagt efter den pågældende stats lovgivning.
Artikel 49 (11) (15)
Beregning af ydelser, når den pågældende ikke samtidig opfylder de fore-
skrevnelovmæssigebetingelserialledemedlemsstater,efterhvislovgivningder er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, eller når den pågæl-dende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelser ved
alderdom stilles i bero
1. Såfremt den pågældende på et bestemt tidspunkt ikke opfylder de
foreskrevne betingelser for at kunne få tilkendt ydelser efter samtlige demedlemsstaters lovgivning, som han har været omfattet af, i givet faldunder iagttagelse af artikel 45 og/eller artikel 40, stk. 3, men aleneopfylder de omhandlede betingelser i en eller flere af disse lovgiv-ninger, gælder følgende regler:
a) hver af de kompetente institutioner, der anvender en lovgivning, hvis
betingelser er opfyldt, beregner ydelsens størrelse efter artikel 46
b) dog således, at:
i) hvis den pågældende opfylder betingelserne i mindst to medlems-
staters lovgivning, uden at det er nødvendigt at medregne forsik-rings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en lovgivning,hvis betingelser ikke er opfyldt, tages disse perioder ikke ibetragtning ved anvendelse af artikel 46, stk. 2, medmindremedregning af disse perioder gør det muligt at fastsætte en størreydelse
ii) hvis den pågældende alene opfylder betingelserne i én medlems-
stats lovgivning, uden at det er nødvendigt at medregne forsik-rings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivninger,hvis betingelser ikke er opfyldt, beregnes ydelsens størrelse, jf.artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), alene efter bestemmelserne i denlovgivning, hvis betingelser er opfyldt, og alene under hensyn-tagen til de perioder, der er tilbagelagt efter denne lovgivning,medmindre medregning af de perioder, der er tilbagelagt efter delovgivninger, hvis betingelser ikke er opfyldt, gør det muligt atfastsætte en større ydelse efter artikel 46, stk. 1, litra a), nr. ii).
Bestemmelserne i dette stykke finder tilsvarende anvendelse, når den
pågældende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelserneved alderdom stilles i bero i overensstemmelse med artikel 44, stk. 2,andet punktum.
2. Den eller de ydelser, der i det i stk. 1 omhandlede tilfælde er
tilkendt efter lovgivningen i en eller flere af de berørte medlemsstater,skal i givet fald under iagttagelse af artikel 45 og på ny i givet fald stk.1, automatisk omberegnes efter artikel 46, efterhånden som de fore-skrevne betingelser i en eller flere af de øvrige medlemsstaters lovgiv-ning, som den pågældende har været omfattet af, opfyldes. Dette stykkefinder tilsvarende anvendelse, når en person anmoder om fastsættelse afydelser ved alderdom, som der er erhvervet ret til i medfør af lovgiv-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 38
▼B
ningen i en eller flere medlemsstater, når denne fastsættelse har været
stillet i bero i overensstemmelse med artikel 44, stk. 2, andet punktum.
3. Når de i lovgivningen i en eller flere af de pågældende medlems-
stater foreskrevne betingelser ikke længere er opfyldt, skal der,medmindre andet følger af artikel 40, stk. 2, automatisk foretages enomberegning efter stk. 1.
Artikel 50 (11)
Ydelseaftillæg,nårsummenafdeydelser,derskaludbetalesefterlovgiv-
ningenideenkeltemedlemsstater,erlavereenddetminimumsbeløb,derer
fastsat i lovgivningen i den af disse stater, hvor modtageren er bosat
Der kan ikke i den stat, hvor en person, der modtager ydelser i medfør
af dette kapitel, er bosat, og efter hvis lovgivning der tilkommer ham enydelse, ydes ham et beløb, der er lavere end den minimumsydelse, der iden nævnte lovgivning er fastsat for en forsikrings- eller bopælsperiode,der svarer til samtlige perioder, der efter bestemmelserne i de fore-gående artikler er taget i betragtning ved ydelsens fastsættelse. Denkompetente institution i den pågældende stat skal i givet fald gennemhele det tidsrum, hvor han er bosat i denne stat, yde ham et tillæg, dersvarer til forskellen mellem summen af de ydelser, der tilkommer ham imedfør af dette kapitel, og størrelsen af minimumsydelsen.
Artikel 51 (11)
Regulering og fornyet beregning af ydelser
1. Såfremt ydelserne i de pågældende medlemsstater ændres med en
bestemt procentdel eller et bestemt beløb som følge af stigningen ileveomkostningerne, ændringer i lønniveauet eller andre forhold, somgiver anledning til regulering, finder en sådan ændring direkte anven-delse på de ydelser, der er fastsat efter artikel 46, uden at der skalforetages fornyet beregning i henhold til nævnte artikel.
2. Derimod skal der, i tilfælde af ændring af reglerne for fastsættelse
eller beregning af ydelser, foretages fornyet beregning efter artikel 46.
▼
M3
Artikel 51a
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
1. Artikel44, artikel45, stk. 1, 5 og 6, samt artikel46-51 finder
tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særlig ordningfor tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd ihenhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alle forsik-ringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordninger fortjenestemænd i denne medlemsstat, eller efter ordninger, som efterdenne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter dennemedlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter den alminde-lige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter ordningen forarbejdere eller funktionærer, alt efter omstændighederne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i enreferenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblikpå beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der eroppebåret i den eller de perioder, hvor den pågældende var omfattet afdenne lovgivning.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 39
▼B
KAPITEL 4
ARBEJDSULYKKER OGERHVERVSSYG DOMME
Afdeling 1
Ret til ydelser
Artikel 52
Bopælienandenmedlemsstatenddenkompetentemedlemsstat−Alminde-
lige regler
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat i en
anden medlemsstat end den kompetente stat, og som rammes af enarbejdsulykke eller pådrager sig en erhvervssygdom, har i den stat, hvorhan er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
bopælsstedets institution efter den for denne institution gældendelovgivning, som om den pågældende var forsikret dér
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i henhold
til den for denne institution gældende lovgivning. Efter aftalemellem den kompetente institution og bopælsstedets institution kandisse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for denførstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetente statslovgivning.
Artikel 53
Grænsearbejdere−Særregler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne på den kompetente stats
område. Disse ydelser udredes af den kompetente institution i henholdtil lovgivningen i denne stat, som om den pågældende var bosat dér.
Artikel 54
Ophold i eller flytning til den kompetente stat
1. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der opholder sig på den kompetente stats område, harret til ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede harmodtaget ydelser forud for dette ophold. Denne bestemmelse gælderdog ikke for grænsearbejdere.
2. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der flytter til den kompetente stats område, har ret tilydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede har modtagetydelser før flytningen.
Artikel 55
Ophold uden for den kompetente stat−Tilbagevenden eller flytning til en
anden medlemsstat efter ulykkestilfældets eller erhvervssygdommensindtræden−Nødvendigheden af at rejse til en anden medlemsstat for at få
den fornødne behandling
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er ramt
af en arbejdsulykke eller har pådraget sig en erhvervssygdom, og:
a) som opholder sig i en anden medlemsstat end den kompetente stat,
eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institution
får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til den medlems-stat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en anden medlemsstatsområde, eller
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for dér at få den behandling, som hans tilstandkræver
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 40
▼B
har ret til:
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, dergælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dogsåledes at det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes,afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem denkompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institutionkan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution forden førstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetentestats lovgivning.
2. Den ifølge stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes,
såfremt det dokumenteres, at den pågældendes flytning må antages atkunne bringe hans helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre engennemførelse af lægebehandlingen.
Den ifølge stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
fornødne behandling ikke kan ydes den pågældende på den medlems-stats område, hvor han er bosat.
Artikel 56
Ulykkestilfælde på vej til eller fra arbejdet
Et ulykkestilfælde indtruffet på vej til eller fra arbejdet i en anden
medlemsstat end den kompetente stat anses for indtruffet på den kompe-tente stats område.
Artikel 57 (SIC! (7))
Ydelser i anledning af en erhvervssygdom, når den pågældende har været
udsat for samme risiko i flere medlemsstater
1. Når en person, der har pådraget sig en erhvervssygdom, har været
beskæftiget ved et arbejde, der i kraft af sin art må antages at kunneforårsage den pågældende sygdom, under lovgivningen i to eller fleremedlemsstater, skal de ydelser, som den pågældende eller hans efter-ladte kan gøre krav på, alene tilkendes efter den stats lovgivning, hvisbetingelser den pågældende senest har opfyldt, i givet fald under iagtta-gelse af bestemmelserne i stk. 2 til 5.
2. Er tilkendelse af ydelser i anledning af en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom førstegang er lægeligt konstateret på dens område, anses denne betingelse foropfyldt, når sygdommen første gang er konstateret på en andenmedlemsstats område.
3. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en medlems-
stats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom er konstateretinden for et bestemt tidsrum efter ophøret af den seneste beskæftigelse,som antages at kunne forårsage en sådan sygdom, skal den kompetenteinstitution i den pågældende stat ved undersøgelsen af, hvornår denneseneste beskæftigelse har fundet sted, i fornødent omfang tage hensyntil en under lovgivningen i enhver anden medlemsstat udøvet beskæfti-gelse af samme art, som om den havde været udøvet under denførstnævnte stats lovgivning.
4. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en medlems-
stats lovgivning betinget af, at en beskæftigelse, der må antages atkunne forårsage den pågældende sygdom, har været udøvet i et tidsrumaf en vis varighed, skal den kompetente institution i den pågældendemedlemsstat i fornødent omfang medregne perioder, i hvilke en sådanbeskæftigelse har været udøvet under lovgivningen i enhver andenmedlemsstat, som om den havde været udøvet under den førstnævntestats lovgivning.
5. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose fordeles udgifterne ved
kontantydelser, herunder renter, på de kompetente institutioner i demedlemsstater, hvor den pågældende har været beskæftiget ved etarbejde, der må antages at kunne forårsage den pågældende sygdom.Denne fordeling sker efter forholdet mellem længden af de alderdoms-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 41
▼B
forsikringsperioder eller de i artikel 45, stk. 1, omhandlede bopælspe-rioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i hver af disse stater, og densamlede længde af de forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbage-lagt efter lovgivningen i samtlige disse stater på tidspunktet for denførste udbetaling af ydelser.
6. På forslag af Kommissionen træffer Rådet med enstemmighed
afgørelse om, hvilke andre erhvervssygdomme bestemmelserne i stk. 5skal udvides til at omfatte.
Artikel 58
Beregning af kontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en genenmsnitsindtjening, fast-sætter denne gennemsnitsindtjening alene på grundlag af de konstate-rede indtjeningsbeløb i de perioder, der er tilbagelagt efter den nævntelovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening, skal alenebasere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet fald pågennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til deperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet af familiemedlemmer,skal ligeledes tage familiemedlemmer, der er bosat på en andenmedlemsstats område, i betragtning, som om de pågældende var bosatpå den kompetente stats område.
Artikel 59
Udgifter ved den tilskadekomnes transport
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved den tilskade-komnes transport, enten til hans bopæl eller til et hospital, afholdersådanne transportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlems-stat, på hvis område den tilskadekomne er bosat, forudsat at instituti-onen i forvejen har givet sit samtykke til sådan transport under behørighensyntagen til de grunde, der taler herfor. Et sådant samtykke er ikkepåkrævet, hvor det drejer sig om grænsearbejdere.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved transport tilbegravelsessted i tilfælde af den tilskadekomnes død, afholder sådannetransportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlemsstat, på hvisområde den tilskadekomne var bosat, da ulykkestilfældet indtraf, efterden for denne institution gældende lovgivning.
Afdeling 2
Forværring af en erhvervssygdom, for hvilken der er ydet erstat-
ning
Artikel 60 (7) (11)
1. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, for hvilken en
arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har modtaget ellermodtager erstatning efter en medlemsstats lovgivning, gælder følgenderegler:
a) såfremt den pågældende ikke efter den første udbetaling af ydelsen
har haft sådan erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlems-stat, der må antages at kunne forårsage eller forværre den pågæl-dende sygdom, påhviler det den kompetente institution i denførstnævnte stat af afholde de med ydelserne forbundne udgifter,under hensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denneinstitution gældende lovgivning
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 42
▼B
b) såfremt den pågældende efter den første udbetaling af ydelsen har
haft en sådan beskæftigelse i en anden medlemsstat, påhviler det denkompetente institution i den førstnævnte medlemsstat at afholde demed ydelserne forbundne udgifter uden hensyntagen til den indtrådteforværring, efter den for denne institution gældende lovgivning; denkompetente institution i den sidstnævnte medlemsstat yder denpågældende et tillæg, hvis størrelse svarer til forskellen mellem deydelser, der efter den for denne institution gældende lovgivningtilkommer den pågældende efter den indtrådte forværring, og deydelser, som ville have tilkommet ham, før forværringen indtrådte,hvis han havde pådraget sig den pågældende sydom på et tidspunkt,hvor han var omfattet af denne medlemsstats lovgivning
c) såfremt en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der
har pådraget sig sclerogen pneumoconiose eller en sygdom, der eromfattet af en i medfør af artikel 57, stk. 6, truffet afgørelse, i det ilitra b) omhandlede tilfælde ikke har ret til ydelser efter den sidst-nævnte medlemsstats lovgivning, påhviler det den kompetente insti-tution i den førstnævnte medlemsstat at udbetale ydelserne underhensyntagen til den indtrådte forværring efter den for denne institu-tion gældende lovgivning. Den kompetente institution i den sidst-nævnte medlemsstat skal dog afholde forskellen mellem de kontant-ydelser, herunder renter, der skal udbetales af den kompetente insti-tution i den førstnævnte medlemsstat under hensyntagen til denindtrådte forværring, og de tilsvarende ydelser, der tilkom denpågældende, før forværring indtrådte
d) en medlemsstats lovbestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald af ydelser, finder ikke anvendelse på enmodtager af ydelser, der er fastsat af institutionerne i to medlems-stater i henhold til litra b).
2. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, hvorpå artikel 57,
stk. 5, har fundet anvendelse, gælder følgende regler:
a) det påhviler den kompetente institution, der har tilkendt ydelserne
efter bestemmelserne i artikel 57, stk. 1, at udbetale ydelserne underhensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denne institu-tion gældende lovgivning
b) udgifterne ved kontantydelser, herunder renter, skal fortsat fordeles
på de institutioner, som har deltaget i udgifterne ved de tidligereudbetalte ydelser, efter bestemmelserne i artikel 57, stk. 5; såfremtden pågældende på ny har været beskæftiget ved et arbejde, der måantages at kunne forårsage eller forværre den pågældende erhvervs-sygdom, enten under lovgivningen i en af de medlemsstater, hvorhan allerede havde været beskæftiget ved et arbejde af samme art,eller under en anden medlemsstats lovgivning, skal institutionen idenne stat dog afholde forskellen mellem de ydelser, der tilkommerden pågældende under hensyn til den indtrådte forværring, og deydelser, der tilkom ham, før forværringen indtrådte.
Afdeling 3
Forskellige bestemmelser
Artikel 61
Regler for anvendelsen af særbestemmelser i visse lovgivninger
1. Såfremt der i den medlemsstat, på hvis område den pågældende
befinder sig, ikke findes nogen forsikring mod arbejdsulykker ellererhvervssygdomme, eller såfremt der ikke under en bestående forsik-ringsordning er oprettet nogen institution, der udreder naturalydelser,skal disse ydelser udredes af den institution på opholds- eller bopæls-stedet, som det påhviler at udrede naturalydelser i sygdomstilfælde.
2. Såfremt helt gratis naturalydelser efter den kompetente stats
lovgivning er betinget af, at modtageren gør brug af en af arbejdsgi-veren etableret lægetjeneste, skal de naturalydelser, der udredes i de iartikel 52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde, anses for udredetgennem en sådan lægetjeneste.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 43
▼B
3. Såfremt den kompetente stats lovgivning omfatter en ordningvedrørende arbejdsgiverens forpligtelser, skal de naturalydelser, derudredes i de i artikel 52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde, ansesfor udredet på den kompetente institutions begæring.
4. Såfremt den kompetente stats ordning vedrørende erstatning for
arbejdsulykker ikke har karakter af en tvungen forsikring, udredes natu-ralydelserne direkte af arbejdsgiveren eller af det forsikringsorgan, dertræder i hans sted.
5. Såfremt tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente institu-tion i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker eller erhvervs-sygdomme, der tidligere er indtruffet eller konstateret under lovgiv-ningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de var indtruffeteller konstateret under den for denne institution gældende lovgivning.
6. Såfremt senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente institu-tion i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker eller erhvervs-sygdomme, der senere er indtruffet eller konstateret under lovgivningeni en anden medlemsstat, i betragtning, som om de var indtruffet ellerkonstateret under den for denne institution gældende lovgivning, påbetingelse af:
1) at der ikke for den tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsu-
lykker eller erhvervssygdom er tilkendt erstatning i henhold til denfor institutionen gældende lovgivning, og
2) at der for den senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykke eller
erhvervssygdom, uanset bestemmelserne i stk. 5, ikke tilkendeserstatning i henhold til den i den anden medlemsstat gældendelovgivning, under hvis bestemmelser ulykken eller sygdommen erindtrådt eller konstateret.
Artikel 62
Bestemmelserne om, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde,
hvordererflereordningeribopæls-elleropholdslandet−Tidsbegrænsning
af ydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
forsikringsordninger, er det ordningen for arbejdere i stålindustrien, derskal finde anvendelse på de i artikel 52 eller artikel 55, stk. 1, omhand-lede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende. Såfremt dennævnte lovgivning omfatter en særordning for personer beskæftiget iminer eller dermed ligestillede virksomheder, finder denne ordning doganvendelse på nævnte kategori af beskæftigede, når den institution påopholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter henvendelse til,er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.
2. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken denne lovgivninggælder, medregne det tidsrum, i hvilket institutionen i en andenmedlemsstat allerede har udredet ydelserne.
Afdeling 4
Refusion mellem institutionerne
Artikel 63
1. Det påhviler den kompetente institution at refundere udgifterne
ved naturalydelser, der er ydet for dens regning i medfør af artikel 52 ogartikel 55, stk. 1.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelses-forordning, mod dokumentation for de faktiske udgifter.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 44
▼B
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusionmellem de under disse hørende institutioner.
▼
M4
Afdeling 5
Studerende
Artikel 63a
Bestemmelserne i afdeling 1-4 finder tilsvarende anvendelse på stude-
rende.
▼B
KAPITEL 5
YDELSER VED DØDSFALD
Artikel 64
Sammenlægning af forsikrings- eller bopælsperioder
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret tit ydelser ved døds-fald er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder,skal i fornødent omfang medregne forsikrings- eller bopælsperioder, derer tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne institu-tion gældende lovgivning.
Artikel 65
Rettilydelser,nårdødsfaldetindtræffer−ellermodtagerenerbosat−ien
anden medlemsstat end den kompetente stat
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, en
pensionist eller rentemodtager, en pensions- eller renteansøger eller et afhans familiemedlemmer afgår ved døden i en anden medlemsstat endden kompetente stat, anses dødsfaldet for indtruffet på sidstnævnte statsområde.
2. Det påhviler den kompetente institution at tilkende ydelser ved
dødsfald efter den for denne institution gældende lovgivning, selv ommodtageren er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder ligeledes anvendelse i tilfælde,
hvor dødsfaldet skyldes en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom.
Artikel 66
Udbetaling af ydelser i tilfælde, hvor en afdød pensionist eller rentemod-
tagerhavdeværetbosatienandenmedlemsstatendden,hvordeninstitu-tion, som det påhvilede at afholde udgifterne til naturalydelser, er belig-
gende
I tilfælde, hvor en person, der modtager pension eller rente efter lovgiv-
ningen i en eller flere medlemsstater, afgår ved døden på et tidspunkt,da han er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor den institution,som det i medfør at artikel 28 påhvilede at afholde udgifterne tilnaturalydelser til den pågældende, er beliggende, skal de ydelser veddødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter den for denne institutiongældende lovgivning, udbetales af den nævnte institution og for dennesregning, som om pensionisten (rentemodtageren) på det tidspunkt, dahan afgik ved døden, var bosat på den medlemsstats område, hvornævnte institution er beliggende.
Bestemmelserne i det foregående afsnit finder tilsvarende anvendelse på
en pensionists eller rentemodtagers familiemedlemmer.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 45
▼M4
Artikel 66a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 64, 65 og 66 finder tilsvarende anvendelse på
studerende og deres familiemedlemmer.
▼B
KAPITEL 6
ARBEJDSLØSHED
Afdeling 1
Fælles bestemmelser
Artikel 67
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betingetaf, at der er tilbagelagt forsikringsperioder, skal i fornødent omfangmedregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagtsom arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som omdet drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den fordenne institution gældende lovgivning, dog forudsat at beskæftigelses-perioderne ville være blevet anset for forsikringsperioder, hvis de havdeværet tilbagelagt efter denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er betingetaf, at der er tilbagelagt beskæftigelsesperioder, skal i fornødent omfangmedregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagtsom arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning, som omdet drejede sig om beskæftigelsesperioder, der var tilbagelagt efter denfor denne institution gældende lovgivning.
3. Bortset fra de i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), og litra b), nr. ii),
omhandlede tilfælde, er anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 og 2betinget af, at den pågældende senest har tilbagelagt:
— forsikringsperioder, i det i stk. 1 omhandlede tilfælde— beskæftigelsesperioder, i det i stk. 2 omhandlede tilfælde
efter den lovgivning, i henhold til hvilken ydelserne begæres.
4. Når det tidsrum, for hvilket ydelserne tilkendes, er afhængigt af
længden af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, finder bestemmel-serne i stk. 1 eller stk. 2 anvendelse, alt efter omstændighederne.
Artikel 68
Beregning af ydelserne
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvor lovgivningen
bestemmer, at ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af dentidligere løn, skal som grundlag for beregningen kun benytte den løn,som den pågældende har modtaget under sin seneste beskæftigelse pådenne stats område. Hvis den pågældendes seneste beskæftigelse pådenne stats område ikke har varet i mindst fire uger, beregnes ydelsernedog på grundlag af den løn, der på den arbejdsløses bopæls- elleropholdssted sædvanligt ydes for en beskæftigelse, der svarer til eller kansammenlignes med den, han senest har udøvet på en anden medlems-stats område.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelsernes størrelse afhænger af antallet af familiemedlemmer, skalogså tage familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstatsområde, i betragtning, som om de pågældende var bosat på den kompe-tente stats område. Dette gælder dog ikke, såfremt en anden person ifamiliemedlemmernes bopælsland har ret til ydelser ved arbejdsløshed,
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 46
▼B
for så vidt familiemedlemmerne tages i betragtning ved disse ydelsers
beregning.
Afdeling 2
Arbejdsløse, der rejser til en anden medlemsstat end den kompe-
tente stat
Artikel 69
Betingelser og grænser for bevarelse af ret til ydelser
1. En helt arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
der opfylder de i en medlemsstats lovgivning foreskrevne betingelserfor ret til ydelser, og som rejser til en eller flere andre medlemsstater forat søge beskæftigelse dér, bevarer sin ret til disse ydelser under følgendebetingelser og inden for følgende grænser:
a) han skal før sin afrejse have været tilmeldt som arbejdssøgende og
have stået til rådighed for arbejdsformidlingen i den kompetente stati mindst fire uger, efter at han blev arbejdsløs. Det kompetentearbejdsformidlingskontor eller den kompetente institution kan doggive samtykke til, at han rejser inden udløbet af denne frist
b) han skal tilmelde sig som arbejdssøgende ved arbejdsformidlingen i
hver af de medlemsstater, han rejser til, og underkaste sig den dérbestående kontrol; denne betingelse anses for opfyldt for tidsrummetforud for tilmeldingen, såfremt denne sker inden syv dage efter dettidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighed forarbejdsformidlingen i den stat, han har forladt; i undtagelsestilfældekan det kompetente arbejdsformidlingskontor eller den kompetenteinstitution forlænge denne frist
c) retten til ydelser bevares i et tidsrum af højst tre måneder, regnet fra
det tidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighedfor arbejdsformidlingen i den stat, han har forladt, dog således at detsamlede tidsrum, for hvilket der tilkendes ydelser, ikke kan overstigedet tidsrum, for hvilket den pågældende har ret til ydelser i medføraf den nævnte stats lovgivning; hvor det drejer sig om en sæsonar-bejder, er dette tidsrum yderligere begrænset til den resterende del afden sæson, for hvilken han er ansat.
2. Såfremt den pågældende vender tilbage til den kompetente stat
inden udløbet af den periode, i hvilken han efter bestemmelserne i stk.1, litra c), har ret til ydelser, er han fortsat berettiget til ydelser efterdenne stats lovgivning; såfremt han ikke vender tilbage til den kompe-tente stat inden udløbet af nævnte periode, mister han enhver ret tilydelser efter denne stats lovgivning; i undtagelsestilfælde kan detkompetente arbejdsformidlingskontor eller den kompetente institutionforlænge denne frist.
3. Bestemmelserne i stk. 1 kan kun gøres gældende én gang mellem
to beskæftigelsesperioder.
4. Hvis den kompetente stat er Belgien, generhverver en arbejdsløs,
som vender tilbage dertil efter udløbet af den i stk. 1, litra c), fastsattefrist af tre måneder, først retten til ydelser fra dette land, efter at han harværet beskæftiget dér i mindst tre måneder.
Artikel 70
Udbetaling af ydelser samt refusioner
1. I de i artikel 69, stk. 1, omhandlede tilfælde udbetales ydelserne af
institutionen i hver af de stater, hvor den arbejdsløse søger beskæfti-gelse.
Det påhviler den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis
lovgivning arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende harværet omfattet under sin seneste beskæftigelse, at refundere disseydelser.
2. De i stk. 1 omhandlede refusioner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat i den i artikel 98 omhandlede gennemførelses-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 47
▼B
forordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller på
grundlag af fikserede beløb.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusions- eller betalingsregler eller give afkald påenhver refusion mellem de under disse hørende institutioner.
Afdeling 3
Arbejdsløse, som under deres seneste beskæftigelse var bosat i en
anden medlemsstat end den kompetente stat
Artikel 71
1. Arbejdsløse arbejdstagere, som under deres seneste beskæftigelse
var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat, modtagerydelser efter følgende regler:
a) i) grænsearbejdere, der er delvis eller periodisk arbejdsløse i den
virksomhed, hvor de er beskæftiget, modtager ydelser efterlovgivningen i den kompetente stat, som om de var bosat pådenne stats område; disse ydelser udbetales af den kompetenteinstitution
ii) grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse, modtager ydelser efter
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosat, somom de under deres seneste beskæftigelse havde været omfattet afdenne lovgivning; disse ydelser udbetales af bopælsstedets insti-tution for denne institutions regning
b) i) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er delvis, periodisk
eller helt arbejdsløse, og som fortsat står til rådighed for deresarbejdsgiver eller for arbejdsformidlingen på den kompetentestats område, modtager ydelser efter lovgivningen i denne stat,som om de var bosat på dens område; disse ydelser udbetales afden kompetente institution
ii) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse,
og som stiller sig til rådighed for arbejdsformidlingen i denmedlemsstat, på hvis område de er bosat, eller som vendertilbage til denne stats område, modtager ydelser efter denne statslovgivning, som om de senest havde været beskæftiget dér; disseydelser udbetales af bopælsstedets institution for denne institu-tions regning; hvis den pågældende arbejdstager allerede har fåettilkendt ydelser for den kompetente institutions regning i denmedlemsstat, af hvis lovgivning han senest har været omfattet,skal han dog modtage ydelser i overensstemmelse med reglerne iartikel69; udbetaling af ydelser efter lovgivningen i den stat,hvor den arbejdsløse er bosat, stilles i bero i det tidsrum, hvorhan i medfør af artikel 69 kan gøre krav på ydelser efter denlovgivning, hvoraf han senest har været omfattet.
2. Så længe en arbejdsløs har ret til ydelser i medfør af stk. 1, litra
a), nr. i), eller litra b), nr. i), kan han ikke gøre krav på ydelser efterlovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han er bosat.
▼
M3
Afdeling 4
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
Artikel 71a
1. Bestemmelserne i afdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på
personer, der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for tjeneste-mænd.
2. Bestemmelserne i afdeling 3 finder ikke anvendelse på personer,
der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for tjenestemænd. Enarbejdsløs, som er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for tjene-stemænd, som er deltids- eller fuldtidsarbejdsløs, og som under sinseneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end den kompe-tente stat, modtager ydelser efter lovgivningen i den kompetente stat,
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 48
▼M3
som om den pågældende var bosat på denne stats område; disse ydelser
udbetales af den kompetente institution for dennes regning.
▼B
KAPITEL 7 (8)
FAMILIEYDELSER
Artikel 72 (8)
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
med selvstændig virksomhed
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt forsik-rings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selvstændigerhvervsvirksomhed, medregner i fornødent omfang forsikrings- ellerbeskæftigelsesperioder, eller perioder med selvstændig erhvervsvirk-somhed, der er tilbagelagt i enhver anden medlemsstat, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne institu-tion gældende lovgivning.
Artikel 72a (9) (14)
Fuldtidsarbejdsløse
En fuldtidsarbejdsløs, som er omfattet af artikel 71, stk. 1, litra a), nr.
ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager for de af sinefamiliemedlemmer, som er bosiddende i samme medlemsstat som han,familieydelser i henhold til bestemmelserne i denne stats lovgivning,som om han under sin seneste beskæftigelse havde været omfattet afdenne lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne iartikel 72. Disse ydelser udredes af institutionen på bopælsstedet og fordenne institutions regning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning affamilieydelser, har institutionen ret til at opkræve disse bidrag i over-ensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning, der gælder forinstitutionen.
Artikel 73 (8)
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer
er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er omfattet af
en medlemsstats lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer, derer bosiddende på en anden medlemsstats område, ret til familieydelserefter lovgivningen i førstnævnte stat, som om de pågældende var bosid-dende på dennes område, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.
Artikel 74 (8)
Arbejdsløse, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end
den kompetente stat
En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
modtager ydelser ved arbejdsløshed efter lovgivningen i en medlems-stat, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat på en andenmedlemsstats område, ret til familieydelser efter lovgivningen i denførstnævnte stat, som om de pågældende var bosiddende på dennesområde, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.
Artikel 75 (8)
Udbetaling af ydelser
1. I de i artikel 73 omhandlede tilfælde udbetales familieydelserne af
den kompetente institution i den stat, af hvis lovgivning arbejdstagereneller den selvstændige erhvervsdrivende er omfattet, og i de i artikel 74omhandlede tilfælde af den kompetente institution i den stat, efter hvislovgivning den arbejdsløse eller den selvstændige erhvervsdrivendemodtager ydelser ved arbejdsløshed. Ydelserne udbetales efter de
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 49
▼B
bestemmelser, der gælder for disse institutioner, hvad enten den fysiske
eller juridiske person, til hvem ydelserne skal udbetales, er bosiddende,opholder sig eller har sit hjemsted på den kompetente stats område ellerpå en anden medlemsstats område.
2. Såfremt den person, til hvem familieydelserne skal udbetales, ikke
anvender dem til familiemedlemmernes underhold, skal den kompetenteinstitution dog efter anmodning og gennem institutionen på familiemed-lemmernes bopælssted eller den institution eller det organ, der erudpeget hertil af den kompetente myndighed i familiemedlemmernesbopælsstat, udbetale disse ydelser med frigørende virkning til denfysiske eller juridiske person, som faktisk forsørger familiemedlem-merne.
3. To eller flere medlemsstater kan i overensstemmelse med artikel 8
aftale, at den kompetente institution, enten direkte eller gennem institu-tionen på familiemedlemmernes bopælssted, skal udbetale de familie-ydelser, der er ret til efter lovgivningen i disse stater eller i en af dissestater, til den fysiske eller juridiske person, som faktisk forsørger fami-liemedlemmerne.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregleritilfældeafsamtidigrettilfamilieydelserimedføraflovgiv-
ningenidenkompetentestatogimedføraflovgivningenidenmedlemsstat,
hvor familiemedlemmerne er bosat
1. Når der i medfør af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område familiemedlemmerne er bosat, kan udbetales familieydelser,stilles retten til familieydelser, der i medfør af lovgivningen i en andenmedlemsstat i samme periode kan udbetales til det samme familie-medlem som følge af udøvelse af erhvervsvirksomhed, i påkommendetilfælde i overensstemmelse med artikel 73 eller 74, i bero i et omfangsvarende til det beløb, der er fastsat i lovgivningen i førstnævntemedlemsstat.
2. Når der ikke er indgivet ansøgning om ydelser i den medlemsstat,
på hvis område familiemedlemmerne er bosat, kan den kompetenteinstitution i den anden medlemsstat anvende bestemmelserne i stk. 1,som om der var blevet tilkendt ydelser i førstnævnte medlemsstat.
▼
M4
Artikel 76a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 72 finder tilsvarende anvendelse på stude-
rende.
▼B
KAPITEL 8
YDELSER TIL BØRN, DER FORSØRGES AF PENSIONISTER ELLER
RENTEMODTAGERE, SAMT TIL BØRN, DER HAR MISTET BEGGE
FORÆLDRE ELLER EN AF DEM
Artikel 77
Børn, der forsørges af pensionister eller rentemodtagere
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud til
personer, der modtager pension eller rente i anledning af alderdom,invaliditet, arbejdsulykke eller erhvervssygdom, samt de til sådannepensioner eller renter ydede børnetillæg, med undtagelse af tillæg, derydes i henhold til forsikringen mod arbejdsulykker og erhvervssyg-domme.
2. Ydelserne skal udredes efter følgende regler, uanset i hvilken
medlemsstat pensionisten (rentemodtageren) eller børnene er bosat:
a) en person, der kun har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
én medlemsstat, modtager ydelserne efter lovgivningen i den
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 50
▼B
medlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen ellerrenten
b) en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i flere
medlemsstater, modtager ydelserne
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område han er
bosat, såfremt han dér har opnået ret til en af de i stk. 1 nævnteydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den pågældende har været omfattet længst, såfremt hanhar erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser efter dennævnte lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmel-serne i artikel 79, stk. 1, litra a); såfremt den pågældende ikke harerhvervet nogen ret efter denne lovgivning, undersøges det, ombetingelserne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de øvrigeberørte medlemsstater er til stede, idet de forsikrings- ellerbopælsperioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaterslovgivning, lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Artikel 78
Børn, der har mistet begge forældre eller en af dem
▼M5
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud og igivet fald supplerende eller særlige tilskud til børn, der har mistet beggeforældre eller en af dem.
▼
B
2. Ydelser til sådanne børn skal udredes efter følgende regler, uanseti hvilken medlemsstat barnet eller den fysiske eller juridiske person,som faktisk forsørger det, er bosat:
a) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som kun har været omfattet af lovgivningen i énmedlemsstat, efter denne stats lovgivning
b) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som har været omfattet af lovgivningen i fleremedlemsstater:
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område barnet er
bosat, såfremt der dér er erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnteydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den afdøde har været omfattet længst, såfremt der ererhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser i medfør af dennævnte lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmel-serne i artikel 79, stk. 1, litra a); såfremt der ikke er erhvervetnogen ret efter denne lovgivning, undersøges det, om betingel-serne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de øvrige berørtemedlemsstater er til stede, idet de forsikrings- eller bopælspe-rioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaters lovgivning,lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Den medlemsstats lovgivning, hvorefter de i artikel 77 omhandlede
ydelser til børn af en pensionist eller en rentemodtager skal udredes,finder dog fortsat anvendelse efter den pågældende pensionists ellerrentemodtagers død, for så vidt angår udredelse af ydelser til hansefterladte børn.
▼
M5
Artikel 78a
Pensioner til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem, bortset
fra pensioner, der ydes i henhold til forsikringsordninger for arbejdsu-lykker og erhvervssygdomme, behandles som »ydelser« i henhold tilartikel 78, stk. 1, hvis afdøde på et tidspunkt var omfattet af en ordning,der kun omfatter børnetilskud eller supplerende eller særlige tilskud til
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 51
▼M5
børn, der har mistet begge forældre eller en af dem. Disse ordninger eropført i bilag VIII.
▼
B
Artikel 79 (7)
Fællesbestemmelseromydelsertilbørn,derforsørgesafpensionistereller
rentemodtagere,samttilbørn,derharmistetbeggeforældreellerenafdem
1. Ydelserne efter artikel ►M577, 78 og 78a ◄skal udredes efter
den på grundlag af reglerne i de nævnte artikler bestemte lovgivning afden institution, som det påhviler at anvende nævnte lovgivning, og fordenne institutions regning, som om pensionisten (rentemodtageren) ellerden afdøde kun havde været omfattet af lovgivningen i den kompetentestat.
Herved skal dog følgende iagttages:
a) såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser
efter denne lovgivning er afhængig af længden af forsikrings-,beskæftigelses- eller bopælsperioderne eller af perioderne med selv-stændig virksomhed, fastsættes denne længde i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 45 eller 72, alt efter omstæn-dighederne
b) såfremt ydelsernes størrelse efter denne lovgivning beregnes på
grundlag af pensionens størrelse eller beror på forsikringsperioderneslængde, skal de teoretiske beløb, der er fastsat efter bestemmelsernei artikel 46, stk. 2, lægges til grund ved beregningen af de omhand-lede ydelsers størrelse.
2. Hvor anvendelsen af den i artikel 77, stk. 2, litra b), nr. ii), og
artikel 78, stk. 2, litra b), nr. ii), fastsatte regel ville bevirke, at fleremedlemsstater bliver kompetente som følge af, at perioderne er afsamme længde, udredes ydelserne efter artikel ►
M577, 78 eller
78a◄, efter den af disse medlemsstaters lovgivning, hvoraf pensioni-
sten, rentemodtageren eller afdøde senest har været omfattet.
3. Ret til ydelser i medfør af enten national lovgivning alene eller
bestemmelserne i stk. 2 og i artikel ►M577, 78 og 78a ◄stilles i
bero, såfremt der i kraft af erhvervsudøvelse kan kræves udbetalt fami-lieydelser eller børnetilskud for de pågældende børn efter en medlems-stats lovgivning. I så fald betragtes de pågældende som en selvstændigerhvervsdrivendes familiemedlemmer.
▼
M3
Artikel 79a
Bestemmelservedrørendeydelsertilforældreløsebørnimedførafensærlig
ordning for tjenestemænd
1. Uanset ►M5artikel 78a ◄beregnes børnepensioner, som
stammer fra en særlig ordning for tjenestemænd, i overensstemmelsemed bestemmelserne i kapitel 3.
2. Når der i et af de i stk. 1 omhandlede tilfælde også er tilbagelagt
forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder eller perioder medselvstændig erhvervsvirksomhed efter en almindelig ordning, udbetalesydelserne efter denne almindelige ordning i overensstemmelse medbestemmelserne i kapitel 8 ►
M5medmindre andet er fastsat i artikel
44, stk. 3 ◄. Forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
med selvstændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt efter bestem-melserne i en særlig ordning for tjenestemænd, eller perioder, som ihenhold til denne medlemsstats lovgivning sidestilles med sådanneperioder, tages efter behov i betragtning med henblik på erhvervelse,bevarelse eller generhvervelse af rettighederne til ydelser i overensstem-melse med bestemmelserne i nævnte almindelige ordning.
▼
B
AFSNIT IV
DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE
ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 52
▼B
Artikel 80
Sammensætning og virksomhed
1. Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres
Sociale Sikring, i det følgende benævnt »den administrative kommis-sion«, der er oprettet under Kommissionen, består af en regeringsrepræ-sentant for hver af medlemsstaterne, eventuelt bistået af tekniske rådgi-vere. En repræsentant for Kommissionen deltager i den administrativekommissions møder, med status som rådgiver.
2. Den administrative kommission modtager teknisk bistand af Det
Internationale Arbejdsbureau inden for rammerne af de overenskomster,der herom er afsluttet mellem Det Europæiske Fællesskab og DenInternationale Arbejdsorganisation.
3. Vedtægterne for den administrative kommission fastsættes af dens
medlemmer ved overenskomst mellem disse. Beslutninger vedrørendede i artikel 81, litra a), omhandlede fortolkningsspørgsmål kan kuntræffes med enstemmighed. De trufne beslutninger skal i fornødentomfang offentliggøres.
4. Den administrative kommissions sekretariatsforretninger varetages
af Kommissionen.
Artikel 81
Den administrative kommissions opgaver
Den administrative kommission har følgende opgaver:
a) at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolknings-
spørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne i denneforordning og senere forordninger eller med enhver overenskomsteller ordning, der træffes inden for rammerne af disse forordninger,uden at dette berører de pågældende myndigheders, institutionerseller enkeltpersoners ret til at benytte sig af de procedurer ogdomstole, der er fastsat i medlemsstaternes lovgivning, i denneforordning eller i traktaten
b) efter anmodning af de kompetente myndigheder, institutioner og
domstole i medlemsstaterne at foretage oversættelse af dokumentet,der vedrører anvendelsen af denne forordning, især oversættelse afbegæringen indgivet af personer, der kan være omfattet af bestem-melserne i denne forordning
c) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne på den
sociale sikrings område med særligt henblik på sundhedsmæssige ogsociale foranstaltninger af fælles interesse
▼
M1
d) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at
modernisere procedurerne for dataudveksling, især ved at tilpasseinformationsstrømmen mellem institutionerne til telematikudvekslingunder hensyntagen til udviklingen inden for databehandling i deenkelte medlemsstater. Denne modernisering har især til formål atfremskynde tilkendelsen af ydelser
▼
B
e) at indsamle det materiale, der skal lægges til grund for den regn-
skabsmæssige opgørelse af de udgifter, der påhviler medlemssta-ternes institutioner efter bestemmelserne i denne forordning og fore-tage den årlige regnskabsopgørelse mellem de nævnte institutioner
f) at udøve enhver anden funktion, der i medfør af denne forordning og
senere forordninger eller enhver overenskomst eller ordning, dermåtte blive truffet inden for rammerne af disse forordninger,henhører under dens kompetence
g) at fremsætte forslag for Kommissionen med henblik på udarbejdelse
af fremtidige forordninger samt med henblik på ændring af denneforordning og senere forordninger.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 53
▼B
AFSNIT V
DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR VANDRENDE ARBEJDS-
TAGERES SOCIALE SIKRING
Artikel 82 (B)
Oprettelse, sammensætning og virksomhed
1. Der nedsættes et Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdsta-
geres Sociale Sikring, i det følgende benævnt »det rådgivende udvalg«,bestående af 90 ordinære medlemmer, der fordeler sig således for hveraf medlemsstaterne:
a) to regeringsrepræsentanter, hvoraf mindst én skal være medlem af
den administrative kommission
b) to repræsentanter for arbejdstagerorganisationernec) to repræsentanter for arbejdsgiverorganisationerne.
For hver af de nævnte kategorier udnævnes der for hver medlemsstat en
suppleant.
2. Det rådgivende udvalgs, ordinære medlemmer og suppelanter
udnævnes af Rådet, der, for så vidt angår arbejdstager- og arbejdsgiver-repræsentanterne, skal søge at opnå en sammensætning af udvalget, dersikrer en rimelig repræsentation for de forskellige interesseområder.
Fortegnelsen over ordinære medlemmer og suppleanter bekendtgøres af
Rådet iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
3. De ordinære medlemmers og suppleanternes funktionstid er to år.
Genudnævnelse kan finde sted. Ved udløbet af deres funktionstid fort-sætter medlemmerne og suppleanterne i deres hverv, indtil deres efter-følgere er udpeget, eller genudnævnelse har fundet sted.
4. En repræsentant for Kommissionen fungerer som formand for det
rådgivende udvalg. Formanden deltager ikke i afstemningen.
5. Det rådgivende udvalg træder sammen mindst én gang om året.
Det indkaldes af formanden, enten på dennes eget initiativ eller efterskriftlig begæring rettet til formanden af mindst en tredjedel af medlem-merne.
Sådan begæring skal indeholde konkrete forslag til dagsordenen.6. Det rådgivende udvalg kan på forslag af formanden undtagelsesvis
beslutte at indhente udtalelser fra enkeltpersoner eller repræsentanter fororganer, der har betydelig erfaring på den sociale sikrings område.Udvalget kan endvidere, på samme vilkår som den administrativekommission, gøre brug af teknisk bistand fra Det InternationaleArbejdsbureau inden for rammerne af de mellem Det EuropæiskeFællesskab og Den Internationale Arbejdsorganisation afsluttede over-enskomster.
7. Det rådgivende udvalgs udtalelser og forslag skal begrundes. De
vedtages med absolut flertal af de gyldigt afgivne stemmer.
Udvalget fastsætter ved flertalsbeslutning sin forretningsorden, som skal
godkendes af Rådet efter indhentet udtalelse fra Kommissionen.
8. De rådgivende udvalgs sekretariatsforretninger varetages af
Kommissionen.
Artikel 83
Det rådgivende udvalgs opgaver
Det rådgivende udvalg kan på begæring af Kommissionen, af den
administrative kommission eller på eget initiativ:
a) undersøge generelle eller principielle spørgsmål og problemer, som
opstår ved anvendelsen af de forordninger, der er vedtaget inden forrammerne af traktatens artikel 51
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 54
▼B
b) afgive udtalelser til den administrative kommission om de pågæl-
dende spørgsmål samt fremsætte forslag med henblik på en eventuelrevision af forordningerne.
AFSNIT VI
FORSKELLIGE BESTEMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbejde mellem de kompetente myndigheder
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal underrette
hinanden om:
a) de foranstaltninger, de har truffet med henblik på anvendelsen af
denne forordning
b) sådanne ændringer i deres lovgivning, som må antages at berøre
anvendelsen af denne forordning.
2. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner skal med henblik
på anvendelsen af denne forordning yde hinanden bistand, som om detdrejede sig om anvendelsen af deres egen lovgivning. Den gensidigeadministrative bistand ydes i princippet vederlagsfrit af de nævntemyndigheder og institutioner. De kompetente myndigheder i medlems-staterne kan dog aftale, at visse udgifter skal være genstand for refusion.
3. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner kan med henblik
på anvendelsen af denne forordning forhandle direkte med hinandensamt med de pågældende personer eller deres repræsentanter.
4. En medlemsstats myndigheder, institutioner og domstole kan ikke
afvise begæringer eller andre dokumenter, der forelægges dem, med denbegrundelse, at de er affattet på en anden medlemsstats officielle sprog.De kan i givet fald gøre brug af bestemmelserne i artikel 81, litra b).
5. a) Når myndighederne eller institutionerne i en medlemsstat i
henhold til denne forordning eller den i artikel 98 omhandledegennemførelsesforordning meddeler personlige data til myndighe-derne eller institutionerne i en anden medlemsstat, er dennemeddelelse omfattet af lovbestemmelserne om databeskyttelse iden medlemsstat, som fremsender dem.
Enhver senere meddelelse samt dataenes lagring, ændring og
sletning er omfattet af bestemmelserne i lovgivningen om databe-skyttelse i den medlemsstat, som modtager dem.
b) Anvendelsen af personlige data til andre formål end social sikring
kan kun ske med den pågældende persons samtykke eller i over-ensstemmelse med de andre garantier, der er fastsat i den natio-nale lovgivning.
Artikel 85
Fritagelseforellernedsættelseafafgifterellergebyrer−Fritagelseforlega-
lisering
1. Enhver i en medlemsstats lovgivning fastsat fritagelse for eller
nedsættelse af afgifter, stempel-, rets- eller registreringsgebyrer for aktereller dokumenter, der kan kræves fremlagt i henhold til den pågældendestats lovgivning, skal udstrækkes til også at omfatte tilsvarende akter ogdokumenter, der kan kræves fremlagt i henhold til en anden medlems-stats lovgivning eller i henhold til denne forordning.
2. Attester, dokumenter og akter af enhver art, der kan kræves frem-
lagt i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, er fritaget forlegalisering af diplomatiske eller konsulære myndigheder.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 55
▼M1
3. En elektronisk meddelelse, som fremsendes af en institution ioverensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og igennemførelsesforordningen, kan ikke afvises af nogen myndighed ellerinstitution i en anden medlemsstat med den begrundelse, at den erblevet modtaget elektronisk, når modtagerinstitutionen har erklæret sigrede til at modtage elektroniske meddelelser. Gengivelse eller registre-ring af sådanne meddelelser betragtes som værende en korrekt gengi-velse af det originale dokument eller registrering af de data, detvedrører, indtil det modsatte bevises.
En elektronisk meddelelse anses for gyldig, hvis det computersystem,
hvori meddelelsen er registreret, indeholder de fornødne sikkerhedsfor-anstaltninger til at forhindre enhver ændring, videregivelse eller adgangtil registreringen. Det skal til enhver tid være muligt at gengive deregistrerede data i en direkte letlæselig form. Når en elektronisk medde-lelse overføres fra en institution til en anden, skal der træffes defornødne sikkerhedsforanstaltninger i overensstemmelse med de pågæl-dende fællesskabsbestemmelser.
▼
B
Artikel 86 (14)
Begæringer,erklæringer,klageellerappelindgivettilenmyndighed,insti-
tution eller domstol i en anden medlemsstat end den kompetente stat
1. Begæringer, erklæringer, klager eller appel, der i medfør af en
medlemsstats lovgivning skal være indgivet til en myndighed, en insti-tution eller en domstol i den pågældende stat inden en bestemt frist, skalanses for rettidigt indgivet, såfremt de inden for samme frist er indgivettil en tilsvarende myndighed, institution eller domstol i en andenmedlemsstat. I så fald skal den myndighed, institution eller domstol, derhar modtaget nævnte begæringer, erklæringer, klage eller appel, straksoversende dem, enten direkte eller gennem de kompetente myndighederi de pågældende medlemsstater, til den kompetente myndighed, institu-tion eller domstol i den førstnævnte stat. Datoen for indgivelse af dissebegæringer, erklæringer, klage eller appel til en myndighed, institutioneller domstol i den sidstnævnte stat skal anses for at være datoen forderes indgivelse til den kompetente myndighed, institution ellerdomstol, der skal behandle den.
2. Såfremt en person, der efter en medlemsstats lovgivning er beret-
tiget dertil, indgiver en ansøgning om familieydelser i en medlemsstat,som ikke har forrang som den kompetente stat, anses den dato, hvordenne første ansøgning er blevet indgivet, som datoen for dens indgi-velse til den kompetente myndighed, institution eller domstol, forudsatat en ny ansøgning indgives i den medlemsstat, som har forrang somden kompetente stat, af en person, som er berettiget hertil i overens-stemmelse med denne stats lovgivning. Sidstnævnte ansøgning skalindgives senest ét år efter, at der er givet meddelelse om afslag på denførste ansøgning eller om ophør af betaling af ydelsen i førstnævntemedlemsstat.
Artikel 87
Lægeundersøgelser
1. De i en medlemsstats lovgivning foreskrevne lægeundersøgelser
kan på den kompetente institutions begæring foretages på en andenmedlemsstats område af institutionen på det sted, hvor modtageren afydelsen har ophold eller bopæl, på de vilkår, der er fastsat i den i artikel98 omhandlede gennemførelsesforordning, eller, såfremt denne ikkeindeholder forskrifter herom, på de vilkår, der er aftalt mellem dekompetente myndigheder i de pågældende medlemslande.
2. Lægeundersøgelser, der foretages på de i stk. 1 fastsatte vilkår,
anses for foretaget på den kompetente stats område.
Artikel 88
Overførsler fra en medlemsstat til en anden af de i henhold til denne
forordning skyldige beløb
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 56
▼B
Pengeoverførsler, der foretages i henhold til denne forordning, skal i
givet fald ske i overensstemmelse med de aftaler herom, der på tids-punktet for overførslen er gældende mellem de pågældende medlems-stater. Hvor der ikke består sådanne aftaler mellem to medlemsstater,skal de kompetente myndigheder i disse stater eller de myndigheder,hvorunder internationale betalinger henhører, aftale de fornødne foran-staltninger til gennemførelse af sådanne overførsler.
Artikel 89
Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning
Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning er anført i
bilag VI.
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Bidrag, som påhviler arbejdsgivere eller virksomheder, hvis bopæl
henholdsvis hjemsted ikke ligger i den kompetente stat
Der kan ikke pålægges en arbejdsgiver højere bidrag som følge af, at
han er bosat, eller hans virksomhed har sit hjemsted, i en andenmedlemsstat end den kompetente stat.
Artikel 92
Inddrivelse af bidrag
1. Skyldige bidrag til en medlemsstats institution kan inddrives på en
anden medlemsstats område efter den administrative procedure og medde garantier og fortrinsrettigheder, som gælder for inddrivelse af skyl-dige bidrag til en tilsvarende institution i den sidstnævnte stat.
2. Nærmere regler for anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 skal
om fornødent fastlægges i den i artikel 98 omhandlede gennemførelses-forordning eller ved aftaler mellem medlemsstaterne. Sådanne regler villigeledes kunne omfatte fremgangsmåden ved tvangsmæssig inddri-velse.
Artikel 93
Forpligtede institutioners krav over for en erstatningspligtig tredjemand
1. Såfremt en person modtager ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på en andenmedlemsstats område, gælder følgende regler for den forpligtede institu-tions eventuelle krav over for en erstatningspligtig tredjemand:
a) når den forpligtede institution efter den for denne gældende lovgiv-
ning er indtrådt i de krav, som modtageren har over for tredjemand,skal enhver medlemsstat anerkende denne indtræden
b) når den forpligtede institution har et selvstændigt krav over for
tredjemand, skal enhver medlemsstat anerkende dette krav.
2. Såfremt en person modtager ydelser i medfør af en medlemsstats
lovgivning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på enanden medlemsstats område, gælder de regler i den nævnte lovgivning,som bestemmer, i hvilke tilfælde arbejdsgivere eller de af dem beskæfti-gede arbejdstagere er fritaget for civilretligt ansvar, i forhold til denpågældende person eller til den kompetente institution.
Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på den forpligtede
institutions eventuelle krav over for en arbejdsgiver eller de af dennebeskæftigede arbejdstagere, i tilfælde hvor det ikke kan udelukkes, at depågældende er erstatningspligtige.
3. Når to eller flere medlemsstater eller de kompetente myndigheder
i disse stater i henhold til artikel 36, stk. 3, og/eller artikel 63, stk. 3, harindgået aftale om afkald på refusion mellem de under deres kompetence
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 57
▼B
henhørende institutioner, gælder følgende om eventuelle krav over for
en ansvarlig tredjemand:
a) såfremt institutionen i opholds- eller bopælsmedlemsstaten tilkender
en person ydelser for en skade, der er indtrådt på den pågældendestats område, kan denne institution i henhold til den for institutionengældende lovgivning indtræde i krav eller gøre et selvstændigt kravgældende over for en erstatningspligtig tredjemand
b) ved anvendelsen af litra a)
i) betragtes ydelsesmodtageren som tilknyttet institutionen på
opholds- eller bopælsstedet, og
ii) denne institution anses for at være den institution, som det
påhviler at udrede ydelsen
c) bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder fortsat anvendelse på ydelser, der
ikke er omfattet af den i dette stykke nævnte aftale om afkald pårefusion.
AFSNIT VII
OVERGANGSBESTEMMELSEROGAFSLUTTENDEBESTEM-
MELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Overgangsbestemmelser for arbejdstagere
1. Denne forordning begrunder ikke ret til ydelser for noget tidsrum,
der ligger forud for den 1. oktober 1972 eller for datoen for densanvendelse i den pågældende medlemsstat eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samt − i givet fald — enhver beskæfti-
gelses- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en medlemsstatslovgivning forud for den 1. oktober 1972 eller forud for datoen fordenne forordnings anvendelse i den pågældende medlemsstat eller endel heraf, skal tages i betragtning ved afgørelsen af ret til ydelser efterdenne forordning.
3. Rettigheder kan erhverves i medfør af denne forordning, selv om
de vedrører en begivenhed, der er indtruffet før den 1. oktober 1972eller før forordningen kom til anvendelse i den pågældende medlemsstateller en del heraf, jf. dog bestemmelsen i stk. 1.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke har været fastsat, eller hvis udbetaling har været stillet ibero, skal efter den pågældendes anmodning fastsættes eller udbetalespå ny fra den 1. oktober 1972 eller fra datoen for forordningens anven-delse i den pågældende medlemsstat eller en del heraf, medmindretidligere anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af enkapitalydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. oktober
1972 eller før denne forordning kom til anvendelse i den pågældendemedlemsstat eller en del heraf har fået tillagt en pension eller rente, kanefter den pågældendes anmodning tages og til revision under hensyn-tagen til denne forordnings bestemmelser. Denne bestemmelse findertilsvarende anvendelse på de øvrige i artikel 78 omhandlede ydelser.
6. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
inden udløbet af to år efter den 1. oktober 1972 eller efter, at denneforordning kom til anvendelse i den pågældende medlemsstat, erhvervesrettigheder i medfør af denne forordning med virkning fra dette tids-punkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald ellerforældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de pågældende.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesinden for en frist på to år den 1. juni 1992.
7. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
efter udløbet af to år efter den 1. oktober 1972, efter at forordningenkom til anvendelse i den pågældende medlemsstat, erhverves de rettig-heder, som ikke er bortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for anmod-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 58
▼B
ningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstats lovgivninggælder gunstigere regler.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesefter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
8. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose finder bestemmelsen i
artikel 57, stk. 5, anvendelse på kontantydelser ved erhvervssygdom,når udgifterne herved, på grund af manglende aftale mellem de pågæl-dende institutioner, ikke har kunnet fordeles på disse inden den 1.oktober 1972.
9. De børnetilskud, der udbetales til arbejdstagere beskæftiget i Fran-
krig eller til arbejdsløse arbejdstagere, som får udbetalt arbejdsløsheds-understøttelse i henhold til fransk lovgivning for de familiemedlemmer,der er bosiddende i en anden medlemsstat den 15. november 1989,udbetales fortsat til den sats, inden for de grænser og efter de regler,som er gældende på dette tidspunkt, så længe beløbet overstiger detydelsesbeløb, som kan kræves udbetalt efter den 16. november 1989, også længe de pågældende er omfattet af fransk lovgivning. Der sesherved bort fra afbrydelser på under en måned samt perioder, for hvilkeder modtages ydelser i anledning af sygdom eller arbejdsløshed.
Gennemførelsesbestemmelserne til dette stykke, herunder navnlig forde-
lingen af den finansielle byrde, fastsættes efter fælles aftale af deberørte stater eller af deres kompetente myndigheder efter udtalelse fraden administrative kommission.
10. De rettigheder, der tilkommer personer, hvis pension er blevet
fastsat før ikrafttrædelsen af artikel 45, stk. 6, kan efter anmodningfastsættes på ny på grundlag af bestemmelserne i artikel 45, stk. 6.
Artikel 95 (6) (12)
Overgangsbestemmelser for selvstændige erhvervsdrivende
1. Denne forordning giver ikke ret til ydelser for noget tidsrum, der
ligger forud for den 1. juli 1982 eller forud for datoen for dens anven-delse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samt i givet fald enhver beskæftigelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, derer tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. juli1982 eller forud for datoen for denne forordnings anvendelse på denpågældende medlemsstats område eller en del heraf, skal medregnes vedafgørelsen af ret til ydelser efter denne forordning.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af
denne forordning, også selv om de vedrører en begivenhed, der erindtruffet før den 1. juli 1982 eller før datoen for denne forordningsanvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke har været fastsat, eller har været suspenderet, skal på denpågældendes begæring fastsættes eller udredes på ny fra den 1. juli 1982eller fra datoen for denne fordnings anvendelse på den pågældendemedlemsstats område eller en del heraf, medmindre tidligere anerkendterettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 1. juli 1982 eller før datoen for denne forordningsanvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf,kan på begæring tages op til revision under hensyntagen til bestemmel-serne i denne forordning. Denne bestemmelse finder ligeledes anven-delse på de øvrige ydelser, der er omhandlet i artikel78.
6. Såfremt den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives inden
for en frist på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efter datoen fordenne forordnings anvendelse på den pågældende medlemsstats område,erhverves rettigheder i medfør af denne forordning med virkning franævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 59
▼B
eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de pågæl-
dende.
Tilsvarende gælder ved anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesinden for en frist på to år fra den 1. juni 1992.
7. Såfremt den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives efter
udløbet af fristen på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efterdatoen for denne forordnings anvendelse på den pågældende medlems-stats område, erhverves de rettigheder, der ikke er bortfaldet ellerforældet, fra datoen for begæringens indgivelse, med forbehold af meregunstige bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættesefter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
Artikel 95a (11)
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EØF)nr.1248/92 (1)
1. Forordning (EØF) nr. 1248/92 giver ikke ret til ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for 1. juni 1992, skal medregnes vedafgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne i forordning nr. (EØF)1248/92.
3. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan rettigheder tilkendes
i medfør af forordning (EØF) nr. 1248/92, også selv om de vedrører enbegivenhed, der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
før den 1. juni 1992, kan på begæring tages op til revision underhensyntagen til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1248/92.
5. Såfremt den i stk. 4 omhandlede begæring indgives inden for en
frist på to år efter 1. juni 1992, erhverves rettigheder i medfør afforordning (EØF) nr. 1248/92 med virkning fra nævnte dato, uden atnogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse afrettigheder kan gøres gældende over for de pågældende.
6. Såfremt den i stk. 4 omhandlede begæring indgives efter udløbet
af fristen på to år efter 1. juni 1992, erhverves de rettigheder, der ikke erbortfaldet eller forældet, fra datoen for begæringens indgivelse, medforbehold af gunstigere bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.
Artikel 95b (14)
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EØF)nr.1247/92 (2)
1. Forordning (EØF) nr. 1247/92 giver ikke ret til ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. De bopæls- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-
stændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt på en medlemsstatsområde forud for den 1. juni 1992, skal medregnes ved afgørelsen af rettil ydelser efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1247/92.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af
forordning (EØF) nr. 1247/92, også selv om de vedrører en begivenhed,der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Enhver særlig ikke−bidragspligtig ydelse, som på grund af den
pågældendes nationalitet ikke er blevet fastsat, eller som har væretstillet i bero, skal efter ansøgning fra den pågældende udbetales eller
(1) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 7.
(2) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 1.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 60
▼B
genindføres med virkning fra den 1. juni 1992, medmindre tidligereanerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapital-ydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. juni 1992
har fået tilkendt en pension, kan efter ansøgning fra den pågældendetages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning(EØF) nr. 1247/92.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5,
inden udløbet af to år efter den 1. juni 1992, erhverves rettighederne imedfør af forordning (EØF) nr. 1247/92 med virkning fra dette tids-punkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald ellerforældelse af rettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.
7. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5, efter
udløbet af to år efter den 1. juni 1992, erhverves de rettigheder, somikke er bortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen af ansøg-ningen, medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gælder gunsti-gere regler.
8. Anvendelsen af artikel1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre, at ydelser, som før den 1. juni 1992 var blevet tilkendt afmedlemsstaternes kompetente institutioner i henhold til afsnit III iforordning (EØF) nr. 1408/71, og som er omfattet af sidstnævnteforordnings artikel 10, bortfalder.
9. Anvendelsen af artikel1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre afslag på ansøgning om en særlig ikke−bidragspligtig ydelse,der tilkendes som et pensionstillæg, når den pågældende opfyldte betin-gelserne for tilkendelse af den nævnte ydelse før den 1. juni 1992, selvom han var bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat,forudsat at ansøgningen indgives inden for fem år efter den 1. juni1992.
10. Uanset stk. 1 skal enhver særlig ikke−bidragspligtig ydelse, som
tilkendes som et pensionstillæg, og som på grund af den pågældendesbopæl i en anden medlemsstat end den kompetente stat ikke har væretfastsat, eller hvis udbetaling har været stillet i bero, efter den pågæl-dendes anmodning fastsættes eller udbetales på ny fra den 1. juni 1992,i førstnævnte tilfælde med virkning fra den dato, hvor ydelsen skullehave været fastsat, og i sidstnævnte tilfælde med virkning fra den dato,hvor ydelsen blev stillet i bero.
11. Når de særlige ikke−bidragspligtige ydelser, der er omhandlet i
artikel 4, stk. 2a, i forordning (EØF) nr. 1408/71, for samme periode ogfor én og samme person kan udredes i henhold til artikel 10a i sammeforordning af den kompetente institution i den medlemsstat, hvor denpågældende er bosat, og i henhold til nærværende artikels stk. 1-10 afden kompetente institution i en anden medlemsstat, kan den pågældendesammenlagt kun få udbetalt det højeste ydelsesbeløb, som han har ret tili henhold til en af de berørte lovgivninger.
12. Gennemførelsesbestemmelserne til stk. 11, særlig for så vidt
angår anvendelse af bestemmelserne i en eller flere medlemsstaterslovgivning om nedsættelse, suspension eller bortfald af de ydelser, derer omhandlet i samme stykke, og for så vidt angår tildeling af forskels-beløb, fastlægges ved afgørelse truffet af Den Administrative Kommis-sion for Vandrende Arbejdstagere Sociale Sikring og, efter omstændig-hederne, efter fælles aftale af de berørte medlemsstater eller dereskompetente myndigheder.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 61
▼M3
Artikel 95c
Overgangsbestemmelser om anvendelse af forordning (EF) nr. 1606/98
1. Forordning (EF) nr. 1606/98 (1) giver ikke ret til ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for den 25. oktober 1998.
2. Enhver forsikringsperiode samt i givet fald enhver beskæftigelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, derer tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 25.oktober 1998, skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efterforordning (EF) nr. 1606/98.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder erhverves i medfør af
forordning (EF) nr. 1606/98, også selv om de vedrører en begivenhed,der er indtruffet før den 25. oktober 1998.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke er blevet fastsat eller hvis udbetaling er stillet i bero, skalefter den pågældendes anmodning fastsættes eller udbetales på ny fraden 25. oktober 1998, medmindre tidligere anerkendte rettigheder hargivet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 25. oktober 1998, kan efter de pågældendes anmod-ning tages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne iforordning (EF) nr. 1606/98. Denne bestemmelse gælder også for deøvrige rettigheder, der er nævnt i artikel 78 og 79, i den udstrækningden gælder for artikel 78 og 79a.
6. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
inden for en frist på to år efter den 25. oktober 1998, erhverves rettig-heder i medfør af forordning (EF) nr. 1606/98 med virkning fra dennævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfaldeller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de pågæl-dende.
7. Såfremt den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning fremsættes
efter udløbet af fristen på to år efter den 25. oktober 1998, erhverves derettigheder, der ikke er bortfaldet eller forældet, fra datoen for anmod-ningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstats lovgivninggælder gunstigere regler.
▼
M4
Artikel 95d
Overgangsbestemmelser for studerende
1. Denne forordning giver ikke studerende samt deres familiemed-
lemmer og efterladte ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forudfor den 1. maj 1999.
2. De forsikringsperioder samt i givet fald de beskæftigelsesperioder,
perioder med selvstændig virksomhed eller bopælsperioder, der er tilba-gelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. maj 1999, skalmedregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter denne forordning.
3. Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 kan rettigheder
erhverves i medfør af denne forordning, også selv om de vedrører enbegivenhed, der er indtrådt før den 1. maj 1999.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet eller
bopæl ikke er blevet fastsat eller har været stillet i bero, skal efteransøgning fra den pågældende fastsættes eller udbetales på ny fra den 1.maj 1999, medmindre tidligere anerkendte rettigheder har givet anled-ning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4, inden for en
frist på to år efter den 1. maj 1999 erhverves rettigheder for studerendesamt deres familiemedlemmer og efterladte i medfør af denne forord-
(1) EFT L 209 af 25. 7. 1998, s. 1.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 62
▼M4
ning med virkning fra den nævnte dato, uden at nogen medlemsstats
lovbestemmelser om bortfald eller forældelse af rettigheder kan gøresgældende over for de pågældende.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4, efter udløbet af
fristen på to år efter den 1. maj 1999, erhverves de rettigheder, der ikkeer bortfaldet eller forældet, fra datoen for ansøgningens indgivelse,medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gælder gunstigereregler.
▼
M5
Artikel 95e
Overgangsbestemmelserforanvendelseafforordning(EF)nr.1399/1999 (1)
1. Forordning (EF) nr. 1399/1999 finder anvendelse på rettigheder,
der tilkommer børn, der har mistet begge forældre eller en af dem, hvisden forælder, fra hvem barnet har erhvervet sin ret til ydelse, er dødefter den 1. september 1999.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for den 1. september 1999, skal ogsåmedregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne iforordning (EF) nr. 1399/1999.
3. De rettigheder, der tilkommer børn, der har mistet begge forældre
eller en af dem, kan, hvis den forælder, fra hvem barnet har erhvervetsin ret til ydelse, er død før den 1. september 1999, efter ansøgningtages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning(EF) nr. 1399/1999.
4. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 3, inden udløbet af
to år efter den 1. september 1999, erhverves rettiahederne i medfør afforordning (EF) nr. 1399/1999 med virkning fra dette tidspunkt, uden atnogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse afrettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 3, efter udløbet af
to år efter 1. september 1999, erhverves de rettigheder, som ikke erbortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen,med forbehold af eventuelle gunstigere bestemmelser i en medlemsstatslovgivning.
▼
B
Artikel 96
Aftaler om refusion mellem institutionerne
Aftaler, der i medfør af artikel 36, stk. 3, artikel 63, stk. 3, og artikel 70,
stk. 3, er indgået inden den 1. juli 1982, finder tilsvarende anvendelsepå personer, som denne forordning også kommer til at omfatte medvirkning fra den nævnte dato, medmindre en af de medlemsstater, der erparter i disse aftaler, rejser indsigelse herimod.
En sådan indsigelse får kun virkning, hvis den kompetente myndighed i
denne medlemsstat giver den kompetente myndighed i den eller deandre medlemsstater meddelelse herom inden den 1. oktober 1983. Engenpart af denne meddelelse fremsendes til den administrative kommis-sion.
Artikel 97
Meddelelser om visse bestemmelser
1. De i artikel 1, litra j), artikel 5 og artikel 8, stk. 2, omhandlede
meddelelser stiles til formanden for Rådet. I disse meddelelser skalanføres datoen for de pågældende loves og ordningers ikrafttræden og,hvor det drejer sig om de i artikel 1, litra j), omhandlede meddelelser,
(1) EFT L 164 af 30.6.1999, s. 1.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 63
▼B
tillige det tidspunkt, hvorfra denne forordning finder anvendelse på deordninger, der er anført i medlemsstaternes erklæringer.
2. De i henhold til bestemmelserne i stk. 1 modtagne meddelelser
skal offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 98
Gennemførelsesforordning
De nærmere regler for denne forordnings gennemførelse fastsættes i en
senere forordning.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 64
▼B
BILAG I (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
FORORDNINGENS PERSONKREDS
I.Arbejdstagere og/eller selvstændige erhvervsdrivende (Forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii) og iii))
A. BELGIEN
Intet.
B. DANMARK
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a),
nr. ii), enhver person, der, som beskæftiget i en arbejdsgivers tjeneste,
a) for tiden før den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen om
arbejdsulykker og erhvervssygdomme
b) for tiden efter den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen
om arbejdsmarkedets tillægspension (ATP).
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der i medfør af lov omdagpenge ved sygdom eller fødsel har ret til disse ydelser på grundlagaf anden erhvervsindtægt end lønindtægt.
C. TYSKLAND
Såfremt en tysk institution er kompetent institution for tilkendelse af
familieydelser i overensstemmelse med forordningens afsnit III, kapitel 7,anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr. ii):
a) som arbejdstager, enhver person, der er tvungent forsikret mod
arbejdsløshed, eller som i forbindelse med denne forsikring modtagerkontantydelser fra sygeforsikringen eller dertil svarende ydelser►
M5eller en tjenestemand, der som følge af sin tjenestemandsstatus
modtager et vederlag af en sådan størrelse, at det ved ansættelse somarbejdstager ville medføre lovpligtig arbejdsløshedsforsikring ◄
b) som selvstændig erhvervsdrivende, enhver person, der udøver selv-
stændig virksomhed, og som skal:
— lade sig forsikre eller yde bidrag til alderdomsforsikring under en
ordning for selvstændige erhvervsdrivende
eller
— lade sig forsikre under den tvungne pensionsforsikring.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
Hvis den kompetente institution, der skal udbetale familieydelser i over-
ensstemmelse med afsnit III, kapitel 7, i forordningen, er en franskinstitution:
1. betragtes som arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), nr. ii), i
forordningen, enhver person, der obligatorisk er tilsluttet den socialesikringsordning i overensstemmelse med artikel L 311-2 i Code de laSécurité Sociale (lov om social sikring), og som opfylder de mini-mumsbetingelser for erhvervsudøvelse og aflønning, der er fastsat iartikel L 313-1 i Code de la Sécurité Sociale for at kunne få udbetaltkontantydelser fra syge- og moderskabs- og invalideforsikringen, ellerden person, der modtager de omhandlede kontantydelser
2. betragtes som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til artikel 1,
litra a), nr. ii), i forordningen, enhver person, der udøver selvstændigvirksomhed, og som skal tegne forsikring og betale bidrag til alder-domspension i henhold til en ordning for selvstændige erhvervsdri-vende.
F. GRÆKENLAND
1. Som arbejdstagere anses i henhold til artikel 1, litra a), nr. iii), i
forordningen, personer forsikret inden for rammerne afOGA−ordningen, der udelukkende udfører lønarbejde, eller som ereller har været omfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og somderfor er eller har været arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), iforordningen.
2. Med henblik på ydelse af børnetilskud efter den nationale ordning
betragtes som arbejdstagere i henhold til forordningens artikel 1, litra
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 65
▼B
a), nr. ii), de personer, der er omhandlet i artikel 1, litra a), nr. i) og
iii), i forordningen.
G. IRLAND
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a),
nr. ii), enhver person, der er forsikret i medfør af en tvungen ellerfrivillig ordning i overensstemmelse med bestemmelserne i►
M2afdeling 9, 21 og 49 i kodificeret lov af 1993 om social
tryghed og sociale ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act1993)◄.
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der er forsikret i henhold til entvungen eller frivillig ordning i overensstemmelse med bestemmel-serne i►
M2artikel 17 og 21 i kodificeret lov af 1993 om social
tryghed og sociale ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act1993)◄.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der har en beskæftigelse eller eterhverv, hvor der ikke foreligger en arbejdskontrakt.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om erhvervspensionsordninger, betragtes somhenholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende somomhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
N. SVERIGE
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om arbejdsskadeforsikring, betragtes somhenholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende somomhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til
forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der betragtes somarbejder (employed earner) eller selvstændig erhvervsdrivende(self−employed earner) i medfør af lovgivningen i Storbritannien ellerNordirland, samt enhver person, for hvem der svares bidrag i dennesegenskab af arbejdstager (employed earner) eller selvstændig erhvervsdri-vende (self−employed earner) i medfør af lovgivningen i Gibraltar.
II.Familiemedlemmer (Forordningens artikel 1, litra f), andet punktum)
A. BELGIEN
Intet.
B. DANMARK
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom eller
moderskab i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel31, betyder udtrykket »familiemedlem«:
1) en ægtefælle til en arbejdstager, selvstændig erhvervsdrivende eller en
anden person, som er berettiget til ydelser ifølge forordningen,forudsat at ægtefællen ikke er selvstændigt berettiget til ydelser efterforordningen, eller
2) et barn under 18 år, som står under forældremyndighed af en person,
der er berettiget til ydelser efter forordningen.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 66
▼B
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
Intet.
▼M1
E. FRANKRIG
Ved afgørelse af, om der er ret til børnetilskud eller familieydelser,
betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der er nævnt i artikelL 512-3 i Code de la Sécurité Sociale.
▼
B
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom og moder-
skab i henhold til forordningen, betyder udtrykket »familiemedlem«enhver person, over for hvem arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende anses for at have forsørgerpligt i medfør af lovene omsundhedsvæsen af 1947–1970 (Health Acts 1947–1970).
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Intet.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn som defineret i loven omsygeforsikring.
N. SVERIGE
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn på under 18 år.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser, betyder udtrykket
»familiemedlem«:
1. I forbindelse med lovgivningen i Storbritannien og Nordirland:
1) en ægtefælle, forudsat at
a) denne person, hvad enten det drejer sig om en arbejdstager
eller en selvstændig erhvervsdrivende eller en anden person,som har ret til ydelser i henhold til forordningen
i) bor sammen med ægtefællen, ellerii) bidrager til dennes underhold
og at
b) ægtefællen ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af ægtefællens egen forsikring
2) en person, der har forsørgerpligt over for et barn, forudsat at
a) arbejdstageren, den selvstændige erhvervsdrivende eller en
anden person, som har ret til ydelser i henhold til forordningen
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 67
▼B
i) bor sammen med den pågældende som mand og kone, eller
ii) bidrager til den pågældendes underhold
og at
b) den pågældende ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af den pågældendes egen forsikring
3) et barn, for hvem personen, arbejdstageren, den selvstændige
erhvervsdrivende eller en anden person, som har ret til ydelser ihenhold til forordningen, får eller kunne få udbetalt børnetilskud.
2. I forbindelse med lovgivningen i Gibraltar:
enhver person, over for hvem der består forsørgerpligt i medfør af
anordning af 1973 (Group Practice Scheme Ordinance, 1973).
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 68
▼B
BILAG II (A) (B) (8) (10) (15)
(Forordningens artikel 1, litra j) og u))
I.Særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, der i henhold til
artikel1,litraj),fjerdeunderafsnit,ikkeeromfattetafforordningensanvendelsesområde.
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke) for læger, tandlæger, dyrlæger, apotekere, advokater, patent-assessorer (Patentanwälte), notarer, revisorer (Wirtschaftsprüfer), rådgi-vere og repræsentanter i skattesager (Steuerbevollmächtigte), lodser(Seelotsen) og arkitekter, der er oprettet i henhold til delstatslovgiv-ningen, samt andre forsikrings- og pensionsinstitutioner, navnlig hjælpe-kasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den udvidede honorarfordeling(erweiterte Honorarverteilung).
D. SPANIEN
▼
M1 1. Selvstændige erhvervsdrivende som omhandlet i artikel 10, stk. 2,
litra c), i den konsoliderede tekst til almindelig lov om social sikring(kongeligt dekret nr. 1/1994 af 20. juni 1994) og artike l 3 i dekret nr.
2530/1970 af 20. august 1970 om særordningen for selvstændigeerhvervsdrivende, som bliver optaget i en faglig sammenslutning(Colegio Profesional), eller som bliver medlem af det gensidigeforsikringsselskab (Mutualidad), som er oprettet af den fagligesammenslutning, i stedet for at blive tilsluttet den særlige socialesikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende.
▼
B
2. Pensionsordning og/eller ordning med karakter af social forsorg eller
velgørenhed, administreret af institutioner, der ikke er omfattet af denalmindelige lov om social sikring eller loven af 6. december 1941.
E. FRANKRIG
1. Selvstændige erhvervsdrivende, der ikke er beskæftiget inden for
landbruget:
a) De supplerende alderdomsforsikringsordninger og ordningerne for
forsikring ved invaliditet og dødsfald for selvstændige erhvervs-drivende, der er omhandlet i artikel L 658, L 659, L 663-11, L663-12, L 682 og L 683-1 i lov om social sikring (Code de lasécurité sociale).
b) De tillægsydelser, der er omhandlet i artikel 9 i lov nr. 66.509 af
12. juli 1966.
2. Selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for land-
bruget:
De forsikringer, der er fastsat i artikel 1049 og 1234.19 i lov om
landdistrikter (Code rural), henholdsvis ved sygdom, moderskab ogalderdom og ved arbejdsulykker og erhvervssygdomme, for selvstæn-dige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for landbruget.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. IRLAND
Ingen.
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Ingen.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 69
▼B
K. ØSTRIG
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke), navnlig hjælpekasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den udvi-dede honorarfordeling (erweiterte Honorarverteilung) for læger,dyrlæger, advokater og civilingeniører (Ziviltechniker).
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
II.Særlige ydelser i anledning af fødsel eller adoption, der i henhold til
artikel1,litrau),nr.1,ikkeeromfattetafforordningensanvendelses-område
A. BELGIEN
a) Fødselstilskud.b) Adoptionsydelse (prime d’adoption).
B. DANMARK
Intet.
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder gammelt.b) Adoptionsydelse (allocation d’adoption).
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Intet.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
a) Svangerskabsydelse.b) Moderskabsydelse.
J. NEDERLANDENE
Intet.
▼
M2
K. ØSTRIG
Intet
▼B
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND
Moderskabspakken eller moderskabsydelse i form af et engangsbeløb i
medfør af lov om moderskabsydelser.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 70
▼B
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.
III.Særligeikke−bidragspligtigeydelserihenholdtilartikel4,stk.2b,som
ikke henhører under forordningens anvendelsesområde
A. BELGIEN
Intet.
B. DANMARK
Intet.
C. TYSKLAND
a) Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes handi-
cappede, herunder navnlig blinde.
b) Den sociale tillægsydelse i henhold til lov af 28. juni 1990 om
nivellering af pensioner.
D. SPANIEN
Intet.
E. FRANKRIG
Intet.
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. IRLAND
Intet.
H. ITALIEN
Intet.
I. LUXEMBOURG
Intet.
J. NEDERLANDENE
Intet.
K. ØSTRIG
Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes handicap-
pede og andre personer med plejebehov.
L. PORTUGAL
Intet.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 71
▼B
BILAG IIa (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÆRLIGE IKKE−BIDRAGSPLIGTIGE YDELSER
(Forordningens artikel 10a)
A. BELGIEN
a) Ydelser til handicappede (lov af 27. februar 1987).b) Garanteret mindsteindtægt for ældre (lov af 1. april 1969).c) Garanterede familieydelser (lov af 20. juli 1971).
B. DANMARK
a) Den faste revalideringsydelse, der udbetales i henhold til bistandsloven
som hjælp til forsørgere af personer under revalidering.
b) Boligstøtte til pensionister (lov om individuel boligstøtte, lovbekendtgø-
relse nr. 725 af 4. august 1994, som ændret ved lov nr. 204 af 29. marts1995).
▼
M2
c) midlertidig ydelse til ledige, der har været ansat i et »flexjob« i tolv
måneder (ledighedsydelse) (Lov nr. 455 af 10. juni 1997)
▼B
C. TYSKLAND
Intet.
D. SPANIEN
a) Ydelser i medfør af lov om social indpasning af handicappede (lov nr.
13/82 af 7. april 1982).
b) Kontante bistandsydelser til ældre og til uarbejdsdygtige invalider
(kongeligt dekret nr. 2620/81 af 24 juli 1981).
▼M1
c) Ikke−bidragspligtig invalide- og alderspension samt børnetilskud som
fastsat i artikel 38, stk. 1, litra c) og d), i den konsoliderede tekst tilalmindelig lov om social sikring, som stadfæstet ved kongeligt dekret nr.1/1994 af 20. juni 1994.
▼
B
E. FRANKRIG
a) Supplerende tilskud fra Den Nationale Solidaritetsfond (lov af 30. juni
1956).
b) Tilskud til voksne handicappede (lov af 30. juni 1975).c) Særligt tilskud (lov af 10. juli 1952).
F. GRÆKENLAND
a) Særlige ydelser til ældre (lov 1296/82).b) Børnetilskud til ikke−erhvervsaktive mødre, hvis mænd er indkaldt til
militærtjeneste (lov 1483/84, artikel 23, stk. 1).
c) Børnetilskud til ikke−erhvervsaktive kvinder, hvis mænd er fængslet (lov
1483/84, artikel 23, stk. 2).
▼
M2
d) Ydelse til personer, der lider af medfødt hæmolytisk anæmi (lov 2362/
1995; fælles ministeriel anordning G4a/F.167/2073/82 og P47/F.222/225oik.4711/94)
e) Ydelse til døvstumme (undtagelseslov 421/37; fælles ministeriel anord-
ning D 8b 423/73, G4/F/11.2/oik. 1929/82 og G4/F.422/oik. 1142/85).
▼
B
f) Ydelse til alvorligt handicappede (lovdekret 162/73) (fælles ministeriel
anordning G4a/F. 225/oik.161).
▼M2
g) Ydelse til spasmofile (lovdekret 162/73; fælles ministeriel anordning
G4a/F.224/oik. 1434/84)
h) Ydelse til alvorligt mentalt retarderede (lovdekret 162/73; fælles mini-
steriel anordning G4/F.12/oik. 1930/82, G4b/F.423/oik. 1167/84 ogG4/F.423/oik. 82/oik. 529/85)
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 72
▼M2
i) Ydelse til blinde (lov nr. 958/79)
▼B
G. IRLAND
▼M2 a) Arbejdsløshedsunderstøttelse (Social Welfare (Consolidation) Act 1993,
del III, kapitel 2)
b) (Ikke−bidragspligtig) alderspension og pension til blinde (Social Welfare
(Consolidation) Act 1993, del III, kapitel 4 og 5)
c) (Ikke−bidragspligtig) enkepension, (ikke−bidragspligtig) enkemandspen-
sion og (ikke−bidragspligtig) børnepension (Social Welfare (Consolida-tion) Act 1993, del III, kapitel 6, som ændret ved Social Welfare Act1997, del V)
d) Ydelse til eneforsørgere (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del
III, kapitel 9)
e) Omsorgstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del III, kapitel
10)
f) Husstandstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del V)g) Invaliditetsydelse (Social Welfare Act 1996, del IV)
▼
B
h) Befordringstilskud (Health Act af 1970, artikel 61).i) Understøttelse til personer, der lider af smitsomme sygdomme (Health
Act af 1947, artikel 5 og artikel 44, stk. 5).
j) Tilskud til hjemmepleje (Health Act af 1970, artikel 61).k) Understøttelse til blinde (Blind Persons Act af 1920, kapitel 49).l) Tilskud til revalidering af handicappede (Health Act af 1970, artikel 68,
69 og 72).
H. ITALIEN
a) Socialpension til ubemidlede statsborgere (lov nr. 153 af 30. april 1969).b) Pensioner, ydelser og godtgørelser til civilt handicappede og invalider
(lov nr. 118 af 30. marts 1974, nr. 18 af 11. februar 1980 og nr. 508 af23. november 1988).
c) Pensioner og godtgørelser til døvstumme (lov nr. 381 af 26. maj 1970 og
nr. 508 af 23. november 1988).
d) Pensioner og godtgørelser til blinde (lov nr. 382 af 27. maj 1970 og nr.
508 af 23. november 1988).
e) Tillæg til minimumspensionen (lov nr. 218 af 4. april 1952, nr. 638 af 11.
november 1983 og nr. 407 af 29. december 1990).
f) Tillæg til invalideydelser (lov nr. 222 af 12. juni 1984).g) Månedlige ydelser med henblik på vedvarende personlig bistand til pensi-
onister, der er erhvervsudygtige (lov nr. 222 af 12. juni 1984).
▼
M2
h) Socialydelse (lov nr. 335 af 8. august 1995)
▼B
I. LUXEMBOURG
a) Særydelse til svært handicappede (lov af 16. april 1979).b) Moderskabsydelse (lov af 30. april 1980).
▼
M2
J. NEDERLANDENE
Hjælp ved uarbejdsdygtighed til handicappede unge (lov af 24. april 1997)
▼B
K. ØSTRIG
a) Kompenserende tillægsydelse (forbundslov af 9. september 1955 om
almindelig socialforsikring −ASVG, forbundslov af 11. oktober 1978 omsocialforsikring for personer beskæftiget i handelssektoren −GSVG ogforbundslov af 11. oktober 1978 om socialsikring for land-bruget −BSVG).
b) Plejeydelse (Pflegegeld) under forbundsplejeydelsesloven (Bundespflege-
geldgesetz) bortset fra plejeydelse tilkendt af ulykkesforsikringsinstituti-oner, når handicappet skyldes en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 73
▼M5
L. PORTUGAL
a) Ikke bidragspligtige børnetilskud for børn og unge og tillæg på grund af
handicap (lovdekret nr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændret vedlovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
b) Ikke-bidragspligtige tilskud til elever i specialskoler (lovdekret nr. 160/80
af 27. maj 1980, som ændret ved lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj1997).
c) Ikke-bidragspligtig pension til børn, der har mistet begge forældre eller
en af dem (lovdekret nr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændret vedlovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
d) Ikke-bidragspligtig alders- og invalidepension (lovdekret nr. 464/80 af
13. oktober 1980).
e) Ikke-bidragspligtige tilskud ved bistand fra tredjepart (lovdekret nr. 160/
80 af 27. maj 1980, som ændret ved lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj1997).
f) Ikke-bidragspligtig enkepension (forordning nr. 52/81 af 11. november
1981).
▼
B
M. FINLAND
a) Børneforsorgsydelse (Lov om børneforsorgsydelse, 444/69).b) Ydelse til handicappede (Lov om ydelse til handicappede, 124/88).c) Boligydelse til pensionister (Lov om boligydelse til pensionister, 591/78).
▼
M2
d) Arbejdsmarkedsydelse (lov om arbejdsmarkedsydelse 1542/93)
▼B
N. SVERIGE
▼M1 a) Boligstøtte til pensionister (Lov 1994: 308).
▼B
b) Ydelser til handicappede bortset fra ydelser til pensionister (Lov 1962:
381, genoptrykt 1982: 120).
c) Plejetilskud til handicappede børn (Lov 1962: 381, genoptrykt 1982:
120).
O. DET FORENEDE KONGERIGE
a )......b) Plejetillæg (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 37, og lov om
social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 37).
c) Familietillæg (lov om social sikring af 25. juli 1986, afdeling 20 til 22,
og forordning om social sikring (Nordirland) af 5. november 1986, artikel21 til 23).
d) Bistandsydelse (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 35, og
lov om social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 35).
e) Indkomststøtte (lov om social sikring af 25. juli 1986, artikel 20 til 23, og
forordning om social sikring (Nordirland) af 5. november 1986, artikel 21til 24).
f) Invalidepension (lov om invalidepension og arbejdsydelse til handicap-
pede af 27. juni 1991, artikel 1 og forordning om invalidepension ogarbejdsydelse til handicappede (Nordirland) af 24. juli 1991, artikel 3).
g) Arbejdsydelse til handicappede (lov om invalidepension og arbejdsydelse
til handicappede af 27. juni 1991, artikel 6 og forordning om invalidepen-sion og arbejdsydelse til handicappede (Nordirland) af 24. juli 1991,artikel 8).
h) Indkomstbaseret støtte til arbejdssøgende (Jobseekers Act 1995, 28. juni
1995, sektion I, 2), d), ii), og 3, og Jobseekers (Northern Ireland) Order1995, 18. oktober 1995, artikel 3, 2), d), ii), og 5).
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 74
▼B
BILAG III (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTEMMELSERIOVERENSKOMSTEROMSOCIALSIKRING,DER
FORBLIVER I KRAFT UANSET FORORDNINGENS ARTIKEL6−BESTEMMELSER I OVERENSKOMSTER OM SOCIAL SIKRING,DER IKKE FINDER ANVENDELSE PÅ ALLE AF FORORDNINGEN
OMFATTEDE PERSONER
(Forordningens artikel 7, stk. 2, litra c), og artikel 3, stk. 3)
Almindelige bemærkninger
1. I det omfang, de i dette bilag nævnte bestemmelser indeholder henvisning til
andre overenskomstbestemmelser, erstattes disse henvisninger af henvisningertil de tilsvarende bestemmelser i forordningen, for så vidt selve de pågæl-dende overenskomstbestemmelser ikke er anført i dette bilag.
2. Opsigelsesbestemmelsen i en overenskomst om social sikring, hvoraf visse
bestemmelser er anført i dette bilag, opretholdes, for så vidt angår de nævntebestemmelser.
A.Bestemmelserioverenskomsteromsocialsikring,derforbliverikraft
uanset forordningens artikel 6 (Forordningens artikel 7, stk. 2, litra c))
1. BELGIEN−DANMARK
Ingen overenskomst.
2. BELGIEN−TYSKLAND
a) Artikel 3 o g 4 i slutprotokollen af 7. december 1957 til den alminde-
lige overenskomst af samme dato i den udformning, hvor den findesi tillægsprotokollen af 10. november 1960.
b) Tillægsprotokol nr. 3 af 7. december 1957 til den almindelige over-
enskomst af samme dato i den udformning, hvori den findes itillægsprotokollen af 10. november 1960 (udbetaling af pensioner ogrenter for tiden forud for overenskomstens ikrafttræden).
3. BELGIEN−SPANIEN
Ingen.
4. BELGIEN−FRANKRIG
a) Artikel 13, 16 og 23 i tillægsoverenskomst af 17. januar 1948 til den
almindelige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner oglignende virksomheder).
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomst af 17. januar 1948).
c) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre arbejdsta-
gere.
5. BELGIEN−GRÆKENLAND
Artikel 15, stk. 2, artikel 35, stk. 2, og artikel 37 i den almindelige
overenskomst af 1. april 1958.
6. BELGIEN−IRLAND
Ingen overenskomst.
7. BELGIEN−ITALIEN
Artikel 29 i overenskomst af 30. april 1948.
8. BELGIEN−LUXEMBOURG
a) Artikel 2 o g 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
b) Brevveksling af 10. og 12. juli 1968 om selvstændige erhvervsdri-
vende.
9. BELGIEN−NEDERLANDENE
Artikel 2 o g 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
10. BELGIEN−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 75
▼B
11. BELGIEN−PORTUGAL
Artikel 1 o g 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda−Urundi)i den affattelse, der findesi den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
12. BELGIEN−FINLAND
Ingen overenskomst.
13. BELGIEN−SVERIGE
Ingen overenskomst.
14. BELGIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
15. DANMARK−TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august 1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
16. DANMARK−SPANIEN
Ingen overenskomst.
17. DANMARK−FRANKRIG
Ingen.
18. DANMARK−GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
19. DANMARK−IRLAND
Ingen overenskomst.
20. DANMARK−ITALIEN
Ingen overenskomst.
21. DANMARK−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
22. DANMARK−NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
23. DANMARK−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
24. DANMARK−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
25. DANMARK−FINLAND
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
26. DANMARK−SVERIGE
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
27. DANMARK−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
28. TYSKLAND−SPANIEN
Artikel 4, stk. 1 og artikel 45, stk. 2 i overenskomst om social sikring af
4. december 1973.
29. TYSKLAND−FRANKRIG
a) Artikel 11, stk. 1, artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den
almindelige overenskomst af 10. juli 1950.
b) Artike l 9 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. juli 1950 til den almin-
delige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner og lignendevirksomheder).
c) Tillægsoverenskomst nr. 4 af 10. juli 1950 til den almindelige
overenskomst af samme dato, i den udformning, hvori den findes itillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
d) Afsnit I og III tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.e) Punkt 6, 7 o g 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomst af samme dato.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 76
▼B
f) Afsnit II, III og IV i aftalen af 20. december 1963 (socialsikring i
Land Saar).
30. TYSKLAND−GRÆKENLAND
a) Artikel 5, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 25. april 1961.b) Artikel 8, stk. 1, artikel 8, stk. 2, litra b), artikel 8, stk. 3, og artikel
9 til 11, samt kapitel I og IV for så vidt de vedrører disse artikler, ioverenskomsten om arbejdsløshedsforsikring af 31. maj 1961, samtprotokolnote af 14. juni 1980.
c) Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten
mellem regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og DenHellenske Republik om regulering af spørgsmål vedrørende pensioneller rente af 6. juli 1984.
31. TYSKLAND−IRLAND
Ingen overenskomst.
32. TYSKLAND−ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, artikel 23, stk. 2, artikel 26 og artikel 36, stk. 3, i
overenskomst af 5. maj 1953 (social sikring).
b) Tillægsoverenskomst af 12. maj 1953 til overenskomsten af 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for overens-komstens ikrafttræden).
33. TYSKLAND−LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 o g 7 i traktaten af 11. juni 1959 (Ausgleichvertrag)
(bilæggelse af striden mellem Tyskland og Luxembourg).
34. TYSKLAND−NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomst af 29. marts 1951 (afgørelse af spørgsmålet om rettig-heder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den tyskeordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.september 1945).
35. TYSKLAND−ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt 3, litra c), punkt 3, litra d), punkt 17, punkt 20, litra a), og
punkt 21 i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
c) Artike l 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosat i et tredjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning, hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), somindtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder tilba-gelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling afydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på vissebetingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat udenfor Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevet tilkendt eller vil
kunne tilkendes
ii) den pågældende person har bosat sig i Østrig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkesfor-sikring indledes inden den 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en anden
pension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for denførste pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b) i slutprotokollen til den nævnte overenskomst. Ved
anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må detbeløb, der tages i betragtning af den kompetente institution, ikkeoverstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de tilsva-rende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denneinstitution.
g) Artikel 2 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10 april 1969 til den nævnte
overenskomst.
h) Artikel 1, stk. 5, og artike l 8 i overenskomst om arbejdsløshedsfor-
sikring af 19. juli 1978.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 77
▼B
i) Punkt 10 i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
36. TYSKLAND−PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.
37. TYSKLAND−FINLAND
▼M5
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
▼B
38. TYSKLAND−SVERIGE
a) Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar
1976.
b) Punkt 8, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
39. TYSKLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af
20. april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 ti l 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960
om social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.
40. SPANIEN−FRANKRIG
Ingen.
41. SPANIEN−GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
42. SPANIEN−IRLAND
Ingen overenskomst.
43. SPANIEN−ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30.
oktober 1979 om social sikring.
44. SPANIEN−LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.b) Artike l 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår selvstæn-dige erhvervsdrivende.
45. SPANIEN−NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.
46. SPANIEN−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
47. SPANIEN−PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige
overenskomst af 11. juni 1969.
48. SPANIEN−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19.
december 1985.
49. SPANIEN−SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
50. SPANIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
51. FRANKRIG−GRÆKENLAND
Artikel 16, stk. 4, og artikel 30 i den almindelige overenskomst af 19.
april 1958.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 78
▼B
52. FRANKRIG−IRLAND
Ingen overenskomst.
53. FRANKRIG−ITALIEN
a) Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.b) Brevveksling af 3. marts 1956 (ydelser ved sygdom til sæsonarbej-
dere inden for landbrugserhvervet).
54. FRANKRIG−LUXEMBOURG
Artikel 11 og 14 i tillægsoverenskomst af 12. november 1949 til den
almindelige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner oglignende virksomheder).
55. FRANKRIG−NEDERLANDENE
Artikel 11 i tillægsoverenskomst af 1. juni 1954 til den almindelige
overenskomst af 7. januar 1950 (arbejdere i miner og lignende virksom-heder).
56. FRANKRIG−ØSTRIG
Ingen.
57. FRANKRIG−PORTUGAL
Ingen.
58. FRANKRIG−FINLAND
Ingen.
59. FRANKRIG−SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIG−DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, dermidlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalenaf 2. marts 1948.
61. GRÆKENLAND−IRLAND
Ingen overenskomst.
62. GRÆKENLAND−ITALIEN
Ingen overenskomst.
63. GRÆKENLAND−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
64. GRÆKENLAND−NEDERLANDENE
Artikel 4, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 13. september 1966.
65. GRÆKENLAND−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 21. maj 1986, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
66. GRÆKENLAND−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
67. GRÆKENLAND−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, og artikel 21 i overenskomst om social sikring af 11.
marts 1988.
68. GRÆKENLAND−SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 23 i overenskomst om social sikring af 5.
maj 1978, som ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.
69. GRÆKENLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
70. IRLAND−ITALIEN
Ingen overenskomst.
71. IRLAND−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
72. IRLAND−NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 79
▼B
73. IRLAND−ØSTRIG
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
74. IRLAND−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
75. IRLAND−FINLAND
Ingen overenskomst.
76. IRLAND−SVERIGE
Ingen overenskomst.
77. IRLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 8 i overenskomsten af 14. september 1971 om social sikring.
78. ITALIEN−LUXEMBOURG
Artikel 18, stk. 2, og artikel 24 i den almindelige overenskomst af 29.
maj 1951.
79. ITALIEN−NEDERLANDENE
Artikel 21, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 28. oktober 1952.
80. ITALIEN−ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social
sikring af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat iet tredjeland.
81. ITALIEN−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
82. ITALIEN−FINLAND
Ingen overenskomst.
83. ITALIEN−SVERIGE
Artikel 20 i overenskomst om social sikring af 25. september 1979.
84. ITALIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
85. LUXEMBOURG−NEDERLANDENE
Ingen.
86. LUXEMBOURG−ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 16. maj 1973 ognr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosat i et tredjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
87. LUXEMBOURG−PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
88. LUXEMBOURG−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15.
september 1988.
89. LUXEMBOURG−SVERIGE
a) Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af
21. februar 1985 for så vidt angår personer, der er bosat i ettredjeland.
b) Artikel 30 i den nævnte overenskomst.
90. LUXEMBOURG−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
91. NEDERLANDENE−ØSTRIG
a) Artike l 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 5. november 1980, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 80
▼B
92. NEDERLANDENE−PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, og artikel 31 i overenskomst af 19. juli 1979.
93. NEDERLANDENE−FINLAND
Ingen overenskomst.
94. NEDERLANDENE−SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2.
juli 1976 for så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
95. NEDERLANDENE−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
96. ØSTRIG−PORTUGAL
Ingen.
97. ØSTRIG−FINLAND
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 11. december 1985,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
▼
M2
98. ØSTRIG−SVERIGE
Konvention om social sikring af 21. marts 1996
▼B
99. ØSTRIG−DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artike l 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2af 13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i ettredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst
med undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, derikke har krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
100. PORTUGAL−FINLAND
Ingen overenskomst.
101. PORTUGAL−SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
102. PORTUGAL−DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15.
november 1978.
b) For så vidt angår portugisiske arbejdstagere, i perioden fra den 22.
oktober 1987 til udløbet af den i artikel 220, stk. 1, i akten vedrø-rende Spaniens og Portugals tiltrædelse fastsatte overgangsperiode:Artikel 26 i overenskomst om social sikring af 15. november 1978,som ændret ved brevveksling af 28. september 1987.
103. FINLAND−SVERIGE
Artikel 5 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
104. FINLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
105. SVERIGE−DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.
B.Overenskomstbestemmelser, der ikke finder anvendelse på alle af
forordningen omfattede personer (Forordningens artikel 3, stk. 3)
1. BELGIEN−DANMARK
Ingen overenskomst.
2 .......3. BELGIEN−SPANIEN
Ingen.
4. BELGIEN−FRANKRIG
a) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre lønmodta-
gere.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 81
▼B
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomst af 17. januar 1948).
5. BELGIEN−GRÆKENLAND
Ingen.
6. BELGIEN−IRLAND
Ingen.
7. BELGIEN−ITALIEN
Ingen.
8. BELGIEN−LUXEMBOURG
Artikel 2 o g 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
9. BELGIEN−NEDERLANDENE
Artikel 2 o g 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
10. BELGIEN−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
11. BELGIEN−PORTUGAL
Artikel 1 o g 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda−Urundi)i den affattelse, der findesi den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
12. BELGIEN−FINLAND
Ingen overenskomst.
13. BELGIEN−SVERIGE
Ingen overenskomst.
14. BELGIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
15. DANMARK−TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august 1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
16. DANMARK−SPANIEN
Ingen overenskomst.
17. DANMARK−FRANKRIG
Ingen.
18. DANMARK−GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
19. DANMARK−IRLAND
Ingen overenskomst.
20. DANMARK−ITALIEN
Ingen overenskomst.
21. DANMARK−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
22. DANMARK−NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
23. DANMARK−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt I i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 82
▼B
24. DANMARK−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
25. DANMARK−FINLAND
Ingen.
26. DANMARK−SVERIGE
Ingen.
27. DANMARK−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
28. TYSKLAND−SPANIEN
Artikel 4, stk. 1, og artikel 45, stk. 2, i overenskomst om social sikring
af 4. december 1973.
29. TYSKLAND−FRANKRIG
a) Artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den almindelige overens-
komst af 10. juli 1950.
b) Tillægsoverenskomst nr. 4 af 10. juli 1950 til den almindelige
overenskomst af samme dato i den udformning, hvori den findes itillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
c) Afsnit I og III i tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.d) Punkt 6, 7 o g 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomst af samme dato.
e) Afsnit II, III og IV i overenskomst af 20. december 1963 (social
sikring i Land Saar).
30. TYSKLAND−GRÆKENLAND
Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten mellem
regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og Den HellenskeRepublik om regulering af spørgsmål vedrørende pension eller rente af6. juli 1984.
31. TYSKLAND−IRLAND
Ingen overenskomst.
32. TYSKLAND−ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, og artikel 26 i overensstemmelse af 5. maj 1953
(social sikring).
b) Tillægsoverenskomst af 12. maj 1953 til overenskomst af 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for overens-komstens ikrafttræden).
33. TYSKLAND−LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 o g 7 i traktat af 11. juli 1959 (bilæggelse af striden
mellem Tyskland og Luxembourg).
34. TYSKLAND−NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomst af 29. marts 1951 (afgørelse af spørgsmålet om rettig-heder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den tyskeordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.september 1945).
35. TYSKLAND−ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt 20, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.c) Artike l 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosat i et tredjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), somindtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder tilba-gelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling afydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på vissebetingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat udenfor Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevet tilkendt eller vil
kunne tilkendes
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 83
▼B
ii) den pågældende person har bosat sig i Østrig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkesfor-sikring indledes senest den 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en anden
pension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for denførste pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
Ved anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må detbeløb, der tages i betragtning af den kompetente institution, ikkeoverstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de tilsva-rende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denneinstitution.
36. TYSKLAND−PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.
37. TYSKLAND−FINLAND
▼
M5
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
▼B
38. TYSKLAND−SVERIGE
Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar 1976.
39. TYSKLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af
20. april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 ti l 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960
om social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.
40. SPANIEN−FRANKRIG
Ingen.
41. SPANIEN−GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
42. SPANIEN−IRLAND
Ingen overenskomst.
43. SPANIEN−ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30.
oktober 1979 om social sikring.
44. SPANIEN−LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.b) Artike l 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår selvstæn-dige erhvervsdrivende.
45. SPANIEN−NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.
46. SPANIEN−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
47. SPANIEN−PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige
overenskomst af 11. juni 1969.
48. SPANIEN−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19.
december 1985.
49. SPANIEN−SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 84
▼B
50. SPANIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
51. FRANKRIG−GRÆKENLAND
Ingen.
52. FRANKRIG−IRLAND
Ingen overenskomst.
53. FRANKRIG−ITALIEN
Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.
54. FRANKRIG−LUXEMBOURG
Ingen.
55. FRANKRIG−NEDERLANDENE
Ingen.
56. FRANKRIG−ØSTRIG
Ingen.
57. FRANKRIG−PORTUGAL
Ingen.
58. FRANKRIG−FINLAND
Ingen.
59. FRANKRIG−SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIG−DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, dermidlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalenaf 2. marts 1948.
61. GRÆKENLAND−IRLAND
Ingen overenskomst.
62. GRÆKENLAND−ITALIEN
Ingen overenskomst.
63. GRÆKENLAND−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
64. GRÆKENLAND−NEDERLANDENE
Ingen.
65. GRÆKENLAND−ØSTRIG
a) Artike l 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 21. maj 1986, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
66. GRÆKENLAND−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
67. GRÆKENLAND−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 11. marts 1988.
68. GRÆKENLAND−SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 5. maj 1978, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.
69. GRÆKENLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
70. IRLAND−ITALIEN
Ingen overenskomst.
71. IRLAND−LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
72. IRLAND−NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
73. IRLAND−ØSTRIG
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 85
▼B
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
74. IRLAND−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
75. IRLAND−FINLAND
Ingen overenskomst.
76. IRLAND−SVERIGE
Ingen overenskomst.
77. IRLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
78. ITALIEN−LUXEMBOURG
Ingen.
79. ITALIEN−NEDERLANDENE
Ingen.
80. ITALIEN−ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social
sikring af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat iet tredjeland.
81. ITALIEN−PORTUGAL
Ingen overenskomst.
82. ITALIEN−FINLAND
Ingen overenskomst.
83. ITALIEN−SVERIGE
Artikel 4 i overenskomsten om social sikring af 25. september 1979.
84. ITALIEN−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
85. LUXEMBOURG−NEDERLANDENE
Ingen.
86. LUXEMBOURG−ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 16. maj 1973 ognr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosat i et tredjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
87. LUXEMBOURG−PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
88. LUXEMBOURG−FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15.
september 1988.
89. LUXEMBOURG−SVERIGE
Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af 21.
februar 1985 for så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
90. LUXEMBOURG−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
91. NEDERLANDENE−ØSTRIG
a) Artike l 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 5. november 1980, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 86
▼B
92. NEDERLANDENE−PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 19. juli 1979.
93. NEDERLANDENE−FINLAND
Ingen overenskomst.
94. NEDERLANDENE−SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2.
juli 1976 for så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
95. NEDERLANDENE−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
96. ØSTRIG−PORTUGAL
Ingen.
97. ØSTRIG−FINLAND
a) Artikel 4 overenskomst om social sikring af 11. december 1985,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidtangår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat i et tredjeland.
▼
M2
98. ØSTRIG−SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social sikring af 21. marts 1996
▼B
99. ØSTRIG−DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artike l 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2af 13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i ettredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst
med undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, derikke har krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
100. PORTUGAL−FINLAND
Ingen overenskomst.
101. PORTUGAL−SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
102. PORTUGAL−DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15. november
1978.
103. FINLAND−SVERIGE
Ingen.
104. FINLAND−DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
105. SVERIGE−DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 87
▼B
BILAG IV (B) (11) (13) (15)
(Forordningens artikel 37, stk. 2, artikel 38, stk. 3, artikel 45, stk. 3, artikel 46,
stk. 1, litra b), og artikel 46b, stk. 2)
A.De i forordningens artikel 37, stk. 1, omhandlede lovgivninger, hvor-
efterstørrelsenafydelservedinvaliditeteruafhængigafforsikringspe-riodernes længde
A. BELGIEN
a) Lovgivningen om den almindelige invalideordning, den særlige inva-
lideordning for minearbejdere og den særlige ordning for søfolk ihandelsflåden.
b) Lovgivningen om forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod
uarbejdsdygtighed.
c) Lovgivningen om invalidepension under den oversøiske sociale
sikringsordning og invalideordningen for tidligere ansatte i BelgiskCongo og Rwanda−Urundi.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Ingen.
▼
M3
D. SPANIEN
Lovgivningen om invalideforsikring i medfør af den almindelige ordning
og de særlige ordninger, med undtagelse af de særlige ordninger fortjenestemænd, de væbnede styrker og den retlige administration.
▼
B
E. FRANKRIG
1. Arbejdstagere
Hele lovgivningen vedrørende invalideforsikring med undtagelse af
lovgivningen vedrørende invalideforsikring inden for minearbejdernessociale sikringsordning.
2. Selvstændige erhvervsdrivende
Lovgivningen vedrørende invalideforsikring for selvstændige
erhvervsdrivende inden for landbruget.
F. GRÆKENLAND
Lovgivningen vedrørende forsikringsordningen for landbruget.
▼
M2
G. IRLAND
Del II, kapitel 15, i kodificeret lov af 1993 om social tryghed og sociale
ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act 1993)
▼B
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
a) Lov af 18. februar 1966 om forsikring mod uarbejdsdygtighed, som
ændret.
▼M2
b) Lov af 24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for selv-
stændige erhvervsdrivende (WAZ), som ændret.
▼B
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Ingen.
M. FINLAND
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 88
▼B
Nationale pensioner til personer med medfødt handicap, eller som er
blevet invalideret i ung alder (lov om nationale pensioner (547/93)).
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
a) Storbritannien
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Social Security Act
1975).
Artikel 14, 15 og 16 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner
(Social Security Pensions Act 1975).
b) Nordirland
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Nordirland) (Social
Security (Northern Ireland) Act 1975).
Artikel 16, 17 og 18 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions (Northern Ireland) Order1975).
B.Særordningerforselvstændigeerhvervsdrivendeideniforordningens
artikel 38, stk. 3, og artikel 45, stk. 3, omhandlede forstand
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Ingen.
C. TYSKLAND
Alderdomsforsikringen for landbrugere (Alterssicherung für Landwirte).
D. SPANIEN
Ordning om nedsættelse af pensionsalderen for selvstændige søfarende,
der udøver de i kongelig anordning nr. 2309 af 23. juli 1970 omhandledebeskæftigelser.
E. FRANKRIG
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. IRLAND
Ingen.
H. ITALIEN
Pensionsforsikringsordningerne for (Assicurazione pensioni per):
— læger (medici)
— apotekere (farmacisti)— dyrlæger (veterinari)— jordemødre (ostetriche)— ingeniører og arkitekter (ingegneri e architetti)— landinspektører (geometri)— advokater og sagførere (avvocati e procuratori)— økonomer (dottori commercialisti)— revisorer og økonomiske rådgivere (ragionieri e periti commerciali)— arbejdskonsulenter (consulenti del lavoro)— notarer (notai)— speditører (spedizionieri doganali).
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Ingen.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 89
▼B
Ingen.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
C.Deiforordningensartikel46,stk.1,litrab),omhandledetilfælde,hvor
ydelsenikkeberegnesioverensstemmelsemedforordningensartikel46,stk. 2
A. BELGIEN
Ingen.
B. DANMARK
Alle ansøgninger om pension fastsat i overensstemmelse med lov om
social pension, med undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte pensi-oner.
C. TYSKLAND
Ingen.
D. SPANIEN
Ingen.
E. FRANKRIG
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
▼
M2
G. IRLAND
Alle ansøgninger om pension ved tilbagetrækning, (bidragspligtig)
alderspension og (bidragspligtig) enke- og enkemandspension
▼B
H. ITALIEN
Alle ansøgninger om invalide-, alders- og efterladtepension til arbejdsta-
gere samt følgende kategorier af selvstændige erhvervsdrivende: Land-brugere, halvtægtsfæstere, fæstere og håndværkere samt personer, derudøver selvstændig virksomhed inden for handel.
I. LUXEMBOURG
Ingen.
J. NEDERLANDENE
Alle ansøgninger om alderdomspension i henhold til lov af 31. maj 1956
om almindelig alderdomsforsikring, som ændret.
K. ØSTRIG
Ingen.
L. PORTUGAL
Alle ansøgninger om invalide-, alderdoms- og efterladtepension.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Alle ansøgninger om alderspension (grund- og tillægspension), med
undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte pensioner.
O. DET FORENEDE KONGERIGE
Alle ansøgninger om alders- og enkepension, der fastsættes i henhold til
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, med undtagelse af deansøgninger, for hvilke:
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 90
▼B
a) i et hvilket som helst indkomstskatteår efter den 6. april 1975
i) den pågældende har tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- eller
bopælsperioder i henhold til lovgivningen i Det Forenede Konge-rige og i en anden medlemsstat, og
ii) et (eller) flere af de indkomstskatteår, som er omfattet af bestem-
melserne i nr. i), ikke regnes for et år, der tages i betragtning(qualifying year), i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgiv-ning
b) forsikringsperioder i Det Forenede Kongerige, som er tilbagelagt efter
gældende lovgivning før den 5. juli 1948, med henblik på anven-delsen af forordningens artikel 46, stk. 2, lægges sammen med forsik-rings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter enanden medlemsstats lovgivning.
D.De i forordningens artikel 46b, stk. 2, omhandlede ydelser og aftaler
1. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra a), omhandlede ydelser, hvis
størrelse ikke afhænger af forsikrings- eller bopælsperiodernes længde:
a) de ydelser ved invaliditet, der er fastsat i de i dette bilag, afsnit A,
anførte lovgivninger
b) den danske folkepension, som opnås efter ti års bopæl, af personer,
som har fået tilkendt pension med virkning fra senest den 1. oktober1989
c) spanske efterladtepensioner, der tilkendes efter den almindelige
ordning og særordningerne
d) efterladteydelsen fra forsikringen for efterlevende ægtefælle i den
almindelige franske sociale sikringsordning eller i ordningen forbeskæftigede i landbruget samt
e) invalidepensionen til efterlevende ægtefælle i den almindelige franske
sociale sikringsordning eller i ordningen for beskæftigede i landbruget,når den beregnes på grundlag af en afdød ægtefælles invalidepension,der er fastsat i medfør af artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i)
▼
M2
f) den nederlandske efterladtepension i henhold til lov af 21. december
1995 om almindelig efterladteforsikring.
▼B
g) finske nationale pensioner fatlagt efter lov om national pension af 8.
juni 1956 og tilkendt efter overgangsbestemmelserne i lov om nationalpension (547/93) ►
M5og supplerende børnepension i overensstem-
melse med lov om efterladtepension af 17. januar 1969 ◄
h) den fulde svenske grundpension tilkendt efter den lovgivning om
grundpension, der gjaldt for den 1. januar 1993, og den fulde grund-pension tilkendt efter overgangsbestemmelserne i den lovgivning, derer gældende siden nævnte dato.
2. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), omhandlede ydelser, hvis
størrelse afhænger af en fiktiv periode, der anses for tilbagelagt mellemtidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden og et senere tidspunkt:
a) de danske førtidspensioner, hvis størrelse fastsættes i henhold til
gældende lovgivning før den 1. oktober 1984
b) de tyske invalide- og efterladtepensioner, i forbindelse med hvilke der
tages hensyn til en tillægsperiode, og de tyske alderdomspensioner, iforbindelse med hvilke der tages hensyn til en allerede optjent tillægs-periode
c) de italienske uarbejdsdygtighedspensioner (»inabilità«)d) de luxembourgske invalide- og efterladtepensionere) finske erhvervspensioner, i forbindelse med hvilke der tages hensyn til
fremtidige perioder i henhold til den nationale lovgivning
f) svensk invalide- og efterladtepension, i forbindelse med hvilken der
tages hensyn til en fiktiv forsikringsperiode, og svensk alderspension, iforbindelse med hvilken der tages hensyn til en allerede optjent fiktivperiode.
3. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), nr. i), omhandlede aftaler
om ikke at medregne samme fiktive periode to eller flere gange.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 91
▼M1
▼B
Den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
▼M5
Overenskomst om social sikring af 28. april 1997 mellem Forbundsrepu-
blikken Tyskland og Finland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 92▼B
BILAG V (15)
OVERENSSTEMMELSE MELLEM DE I MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING FASTLAGTE KRITERIER FOR INVALIDITET
(Forordningens artikel 40, stk. 4)
BELGIEN
Ordninger, som anvendes af de belgiske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af overensstemmelse er bindende
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne,Ordning for minearbejdere Direktoratet for Den
som har truffet afgørelse om anerkendelse af invaliditetAlmindelig ordning
Almindelig invaliditet ErhvervsudygtighedOrdning for søfolk Oversøiske Sociale
Sikringsordning
FRANKRIG 1. Almindelig ordning:
— gruppe III (plejetilfælde)
— gruppe II Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse OverensstemmelseIkke overensstem-
— gruppe Imelse
2. Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet
—2/3almindelig invaliditet Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse OverensstemmelseIkke overensstem-
— plejetilfældemelse
3. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet Ikke overensstem-
— plejetilfældeOverensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelsemelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseOverensstemmelseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-melse
4. Ordning for søfolk:
— almindelig invaliditet Ikke overensstem-
— plejetilfældeOverensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelsemelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melse
ITALIEN 1. Almindelig ordning:
— invaliditet (arbejdere) Ikke overensstem- Ikke overensstem-
— invaliditet (funktionærer) melseOverensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelsemelse
2. Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed til søs Ikke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melseIkke overensstem-
melse
LUXEMBOURG Invaliditet (arbejdere)
Invaliditet (funktionærer)Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse OverensstemmelseIkke overensstem-
melse
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 93▼B
FRANKRIG
Ordninger, der anvendes af de franske institutioner, for hvilke afgørelse i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Medlems-Ordninger, der anvendes af de institu- Almindelig ordning Ordning for landbruget Ordning for minearbejdere Ordning for søfolk
statertioner, som har truffet afgørelse om
anerkendelse af invaliditet
Gruppe I Gruppe IIGruppe III
(Plejetil-
fælde)2/3almin-
delig
invaliditetFuld invali-
ditetPlejetil-
fælde2/3almin-
delig
invaliditetPlejetil-
fældeErhvervs-
udygtighed2/3almin-
delig
invaliditetFuld
erhvervs-
udygtighedPlejetil-
fælde
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overens-
stemmelseIkke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
2. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invali-ditet Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
— erhvervsudygtighed Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stem-melse(
2)
3. Ordning for søfolk: Overens-stem-melse(
1)Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stem-melse(
1)Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stem-melse(
1)Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
ITALIEN 1. Almindelig ordning
— invaliditet (arbejdere) Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
— invaliditet (funktionærer) Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
2. Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed til søs Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
LUXEM-BOURG Invaliditet (arbejdere) Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Overens-stemmelse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
Invaliditet (funktionærer) Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse Ikke over-ensstem-melse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.
(2) Kun hvis den belgiske institution har anerkendt udygtighed til arbejde både under og over jorden.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 94▼B
ITALIEN
Ordninger, der anvendes af de institutioner i medlems-Ordninger, der anvendes af de italienske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af
overensstemmelse er bindende
Medlemsstater staterne, som har truffet afgørelse om anerkendelse av
invaliditetAlmindelig ordningSøfolk
Arbejdere FunktionærerUtjenstdygtighed til søs
BELGIEN 1. Almindeling ordning: Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
2. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invalidite Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
FRANKRIG 1. Almindeling ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)
— Gruppe II Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— Gruppe I
2. Ordning for landbruget
— fuld almindelig invaliditet
— partiel almindelig invaliditet Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet
— plejetilfældeOverensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet
— plejetilfældeIkke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 95▼B
LUXEMBOURG
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne, som har truffet afgø-Ordninger, der anvendes af de institutioner i Luxembourg, for
hvilke afgørelsen, i tilfælde af overensstemmelse, er bindende
relse om anerkendelse af invaliditet
Invaliditet (arbejdere) Invaliditet (funktionærer)
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overensstemmelse Overensstemmelse
2. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Overensstemmelse(1)Overensstemmelse(1)
FRANKRIG 1. Almindelig ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)
— Gruppe II Overensstemmelse Overensstemmelse
— Gruppe I
2. Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet
—2/3almindelig invaliditet Overensstemmelse Overensstemmelse
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
—2/3almindelig invaliditet
— plejetilfældeOverensstemmelse Overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet
— plejetilfældeOverensstemmelse Overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 96
▼B
BILAG VI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÆRREGLER FOR ANVENDELSEN AF VISSE MEDLEMSSTATERS
LOVGIVNING
(Forordningens artikel 89)
A. BELGIEN
1. Personer, hvis ret til naturalydelser fra sygeforsikringen hidrører fra de
bestemmelser i den tvungne belgiske syge- og invalideforsikringsord-ning, der finder anvendelse på selvstændige erhvervsdrivende, eromfattet af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, herunderartikel 35, stk. 1, på følgende betingelser:
a) I tilfælde af ophold på en anden medlemsstats område end Belgien er
de pågældende:
i) for så vidt angår den pleje, der ydes i tilfælde af hospitalsindlæg-
gelse, omfattet af naturalydelser, der er fastsat i opholdslandetslovgivning
ii) for så vidt angår de øvrige naturalydelser, der er fastsat i den
belgiske ordning, omfattet af godtgørelse af disse ydelser fra denkompetente belgiske institution til den sats, der er fastsat iopholdslandets lovgivning.
b) I tilfælde af bopæl på en anden medlemsstats område end Belgien er
de pågældende omfattet af de i bopælslandets lovgivning fastsattenaturalydelser på betingelse af, at den med henblik herpå i debelgiske bestemmelser fastsatte supplerende præmie indbetales tilden kompetente belgiske institution.
2. Ved den kompetente belgiske institutions anvendelse af bestemmelserne
i forordningens afsnit III, kapitel 7 og 8, betragtes et barn som opvokseti den medlemsstat, på hvis område det er bosat.
3. Ved anvendelsen af forordningens artikel 46, stk. 2, anses alderdomsfor-
sikringsperioder, tilbagelagt efter belgisk lovgivning før den 1. januar1945, også som forsikringsperioder tilbagelagt efter belgisk lovgivningom den almindelige invaliditetsordning og om ordningen for søfolk.
4. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til perioder, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været uarbejdsdygtig efter belgisk lovgivning.
5. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 46, stk. 2,
anses de alderdomsforsikringsperioder, der er tilbagelagt af selvstændigeerhvervsdrivende under belgisk lovgivning, inden lovgivningen om selv-stændige erhvervsdrivendes uarbejdsdygtighed trådte i kraft, somperioder tilbagelagt under sidstnævnte lovgivning.
6. Med henblik på at afgøre om betingelserne for, at der i henhold til
belgisk lovgivning erhverves ret til arbejdsløshedsunderstøttelse, eropfyldt, tages kun dage med lønnet arbejde i betragtning de dage, der imedfør af nævnte lovgivning anses for ligestillede dage, tages dog ibetragtning, såfremt de forudgående dage har været dage med lønnetarbejde.
7. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 72 og artikel
79, stk. 1, litra a), tages der hensyn til beskæftigelses- og/eller forsik-ringsperioder, tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivningsåfremt ret til ydelser, efter belgisk lovgivning, er betinget af, at denpågældende, inden for en nærmere fastsat tidligere periode, har opfyldtbetingelserne for ret til børnetilskud efter ordningen for arbejdstagere.
8. Ved anvendelse af artikel 14a, stk. 2 til 4, artikel 14c, litra a), og artikel
14d i forordning (EØF) nr. 1408/71 anvendes ved beregningen aferhvervsindtægten i det referenceår, som danner grundlag for fastsæt-telsen af bidrag i henhold til sociallovgivningen for selvstændigeerhvervsdrivende, den gennemsnitlige årlige omregningskurs for det år,hvor denne indtægt er oppebåret.
Omregningskursen er årsgennemsnittet af de omregningskurser, der
offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende i henhold til
artikel 107, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 574/72.
9. Ved beregningen af det teoretiske beløb for en invalidepension som
omhandlet i forordningens artikel 46, stk. 2, bygger den kompetentebelgiske institution på indtægterne fra det erhverv, den pågældendesenest har udøvet.
10. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der ikke længere er
forsikret i Belgien i henhold til belgisk lovgivning om syge- og invalide-forsikring −hvorefter retten til ydelser ligeledes er betinget af, at den
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 97
▼B
pågældende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens
indtræden −anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningensafsnit III, kapitel 3, for at vare forsikret på tidspunktet for forsikringsbe-givenhedens indtræden, såfremt den pågældende er forsikret mod sammerisiko i henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
11. Hvis den pågældende i henhold til forordningens artikel 45 har ret til en
belgisk invaliditetsydelse, fastsættes denne ydelse efter reglerne i forord-ningens artikel 46, stk. 2:
a) efter bestemmelserne i lov af 9. august 1963 om en obligatorisk
syge- og invalideforsikringsordning, hvis den pågældende på dettidspunkt, da uarbejdsdygtigheden indtrådte, var forsikret mod dennerisiko i henhold til en anden medlemsstats lovgivning som arbejds-tager i den i forordningens artikel 1, litra a), anførte forstand
b) efter bestemmelserne i kongelig anordning af 20. juli 1971 om
forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod uarbejdsdygtighed,hvis den pågældende på det tidspunkt, da uarbejdsdygtighedenindtrådte, var arbejdstager i den i forordningens artikel 1, litra a),anførte forstand.
▼
M3
12. Den skadelige begivenhed, der er nævnt i artike l 1 i lov af 9. marts 1953
om visse tilpasninger af pensioner til militært personel og om gratislægebehandling og medicin til militært personel, som er blevet invali-deret i fredstid, udgør en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom ihenhold til forordningens afsnit III, kapitel 4.
▼
B
B. DANMARK
▼M2
▼M1 2. Personer, som efter reglerne i forordningens afsnit III, kapitel 1, har ret
til naturalydelser ved ophold eller bopæl i Danmark, har ret til natural-ydelser på samme betingelser, som efter dansk lovgivning gælder forpersoner, der i medfør af lov om offentlig sygesikring er sikret i gruppe1. Personer, der tager bopæl i Danmark og optages i den danske sygesik-ring, kan dog på samme vilkår som danske sygesikrede vælge at væresikret i gruppe 2.
▼
B
3. a) Bestemmelserne i dansk lovgivning om social pension om, at retten
til pension er betinget af, at modtageren har fast bopæl i Danmark,finder ikke anvendelse på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdri-vende eller deres efterladte, som er bosat i en anden medlemsstat endDanmark.
b) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt iDanmark af en grænsearbejder eller sæsonarbejder som bopælspe-rioder, der er tilbagelagt i Danmark af denne persons efterlevendeægtefælle, for så vidt ægtefællerne i disse perioder var gift medhinanden, og ikke var separerede eller levede faktisk adskilt på grundaf uoverensstemmelse, og den ægtefælle i disse perioder var bosat ien anden medlemsstat.
c) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt iDanmark af en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende,bortset fra grænsearbejdere og sæsonarbejdere, forud for den 1.januar 1984 som bopælsperioder, der er tilbagelagt i Danmark afdenne persons efterlevende ægtefælle, for så vidt ægtefællerne i disseperioder var gift med hinanden, og ikke var separerede eller levedeadskilt på grund af uoverenstemmelse, og den efterlevende ægtefællei disse perioder var bosat i en anden medlemsstat.
d) Perioder, der skal medregnes i medfør af litra b) og c) tages dog ikke
i betragtning, når de falder sammen med perioder, der medregnes vedberegning af pension, som tilkommer vedkommende person efter enanden medlemsstats lovgivning om tvungen forsikring, eller medperioder, hvori vedkommende person har modtaget pension i henholdtil en sådan lovgivning.
Disse perioder tages dog i betragtning, såfremt det årlige pensions-
beløb ikke overstiger halvdelen af den sociale pensions grundbeløb.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 98
▼B
4. Forordningens bestemmelser berører ikke overgangsbestemmelser i de
danske love af 7. juni 1972 om ret til pension for danske statsborgere,der har haft fast bopæl i Danmark i bestemte tidsrum umiddelbart forudfor begæringens indgivelse. Statsborgere i de øvrige medlemsstater, somhar haft fast bopæl i Danmark i ét år umiddelbart forud for begæringensindgivelse, har dog ret til pension på samme betingelser, som gælder fordanske statsborgere.
5. a) Perioder, i hvilke en grænsearbejder, som er bosat i en anden
medlemsstat end Danmark, har udøvet sin erhvervsmæssige beskæf-tigelse på dansk område, skal i forhold til dansk lovgivning ansessom bopælsperioder. Det samme gælder perioder, i hvilke en grænse-arbejder er udstationeret eller præsterer tjenesteydelser i en andenmedlemsstat end Danmark.
b) Perioder, i hvilke en sæsonarbejder, som er bosat i en anden
medlemsstat end Danmark, har været beskæftiget på dansk område,skal i forhold til dansk lovgivning anses som bopælsperioder. Detsamme gælder perioder, i hvilke en sæsonarbejder er udstationeret påen anden medlemsstats område end Danmark.
6. Ved afgørelsen af, om betingelserne for ret til dagpenge ved sygdom
eller fødsel efter lov om dagpenge ved sygdom eller fødsel af 20.december 1989 er opfyldt, når den pågældende ikke har været omfattetaf dansk lovgivning under hele forløbet af de referenceperioder, der eromhandlet i nævnte lov:
a) medregnes forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, som er tilbage-
lagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat end Danmark indenfor de nævnte referenceperioder, i løbet af hvilke den pågældendeikke har været omfattet af dansk lovgivning, som om det drejede sigom perioder tilbagelagt efter dansk lovgivning, og
b) anses en selvstændig erhvervsdrivende for i således medregnede
perioder af have haft en arbejdsfortjeneste og en arbejdstager (itilfælde, hvor den aktuelle indtjening ikke er egnet som grundlag forberegning af dagpenge) at have haft en gennemsnitlig indtjening afen størrelse, der svarer til den, der bliver lagt til grund ved bereg-ningen af dagpenge for de perioder, der er tilbagelagt efter dansklovgivning i referenceperioderne.
7. Forordningens artikel 46a, stk. 3, litra d), og artikel 46c, stk. 1 og 3, og
gennemførelsesforordningens artikel 7, stk. 1. finder ikke anvendelse påpensioner, der fastsættes efter dansk lovgivning.
8. Ved anvendelse af forordningens artikel 67 beregnes arbejdsløshedsydel-
serne for selvstændige erhvervsdrivende, der er forsikret i Danmark,efter den danske lovgivning.
9. Såfremt en person, der oppebærer en dansk alderspension eller eventuelt
førtidspension, ligeledes har ret til en efterladtepension fra en andenmedlemsstat, anses disse pensioner ved anvendelsen af dansk lovgivningfor at være ydelser af samme art i den i forordningens artikel 46a, stk. 1,omhandlede forstand, forudsat at den pågældende, hvis forsikrings- ellerbopælsperioder danner grundlag for beregningen af efterladtepensioner,har tilbagelagt bopælsperioder i Danmark.
▼
M3
10. Af en person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, og
som har bopæl i Danmark, og
a) for hvem bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke
finder anvendelse, og
b) som ikke er berettiget til dansk pensionkan de kompetente myndigheder kræve betaling for naturalydelser, der
modtages i Danmark, i den udstrækning naturalydelserne er omfattet afden pågældende særlige ordning og/eller af en personlig supplerendeforsikringsordning. Det gælder også for denne persons ægtefælle og børnunder 18 år.
▼
B
C. TYSKLAND
1. Reglerne i forordningens artikel 10 berører ikke de bestemmelser, hvor-
efter ulykkestilfælde (og erhvervssygdomme), der er indtruffet uden forForbundsrepublikken Tysklands område, samt perioder, der er tilbage-lagt uden for dette område, ikke, eller kun under visse betingelser,medfører udbetaling af ydelser, når de berettigede er bosat uden forForbundsrepublikken Tysklands område.
2. a) Den fikserede godskrevne periode (pauschale Anrechnungszeit)
bestemmes alene på grundlag af perioder med tysk forsikring.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 99
▼B
b) Hvad angår medregning af tyske pensionsperioder i forbindelse med
pensionsforsikring for minearbejdere, er det kun tysk lovgivning, derfinder anvendelse.
c) Hvad angår medregning af tyske erstatningsperioder (Ersatzzeiten),
er det kun tysk lovgivning, der finder anvendelse.
▼
M1
3. Såfremt anvendelsen af forordningen eller senere forordninger om social
sikring medfører usædvanlig store udgifter for enkelte sygeforsikringsin-stitutioner, kan disse udgifter helt eller delvis godtgøres. Det tyskekontaktorgan for sygeforsikring i udlandet (Krankenversicherung —Ausland), Bonn, træffer afgørelse om en sådan godtgørelse efter aftalemed sygeforsikringens centralforbund. De til afholdelse af godtgørelsenfornødne midler tilvejebringes ved afgifter, der pålægges samtlige syge-forsikringsinstitutioner i forhold til deres gennemsnitlige medlemstal►
M5 ◄og pensionister i det foregående år.
▼B
4. $ 7 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) finder anvendelse på
statsborgere fra de øvrige medlemsstater, samt på statsløse og flygt-ninge, der er bosat i de øvrige medlemsstater, efter følgende retnings-linjer:
Hvis de almindelige betingelser er opfyldt, kan frivillige bidrag indbe-
tales til den tyske renteforsikring:
a) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på Forbundsrepu-
blikken Tysklands område
b) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på en anden medlems-
stats område, og han tidligere på et eller andet tidspunkt tvunget ellerfrivilligt har været tilsluttet den tyske renteforsikring
c) når den pågældende som statsborger i en anden medlemsstat har
hjemsted eller bopæl på et tredjelands område og i mindst 60måneder har indbetalt bidrag til den tyske pensionsforsikring eller ihenhold til 232 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) harret til at blive optaget i den frivillige forsikring og i henhold tillovgivningen i en anden medlemsstat hverken er tvungent eller frivil-ligt forsikret.
5 .......6 .......7 .......8 .......9. Hvis udgifterne til naturalydelser, som tyske institutioner på bopæls-
stedet tilkender pensionsmodtagere eller deres familiemedlemmer, somer forsikret i andre medlemsstaters kompetente institutioner, skalafregnes med månedlige fikserede beløb, anses disse udgifter, medhenblik på den finansielle udligning mellem tyske institutioner inden forsygeforsikringen for pensionsmodtagere, som udgifter til ydelser fra dentyske sygeforsikring for pensionsmodtagere. De fikserede beløb, som afde kompetente institutioner i de andre medlemsstater refunderes til detyske institutioner på bopælsstedet, anses som indtægter, der skal tages ibetragtning ved ovennævnte finansielle udligning.
10. Selvstændige erhvervsdrivende tilkendes arbejdsløshedshjælp (Arbeitslo-
senhilfe) på betingelse af, at den pågældende, før han melder sigarbejdsløs, som hovedbeskæftigelse har udøvet selvstændig beskæfti-gelse i mindst 1 år på Forbundsrepublikken Tysklands område, og at hanikke kun midlertidig har indstillet sin beskæftigelse.
11. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden
medlemsstat inden for rammerne af en særlig alderdomsforsikringsord-ning for landbrugere, eller, hvis en sådan ikke findes, i egenskab aflandbruger inden for rammerne af den almindelige ordning, medregnesmed henblik på opfyldelse af den betingelse vedrørende forsikringstiden,der er foreskrevet for optagelse som bidragspligtig i henhold til artikel27 i lov om alderdomshjælp til landbrugere (Gesetz über die Alterssiche-rung der Landwirte −GAL), forudsat at:
a) erklæringen, der begrunder bidragspligten, fremsættes inden for den
fastsatte tidsfrist, og
b) den pågældende inden fremsættelsen af erklæringen på Forbundsre-
publikken Tysklands område senest har været bidragspligtig indenfor alderdomshjælpen til landbrugere.
12. Perioder med tvungen forsikring, der er tilbagelagt efter lovgivningen i
en anden medlemsstat, enten inden for rammerne af en særordning forhåndværkere, eller, hvis en sådan ikke findes, inden for rammerne af ensærordning for selvstændige erhvervsdrivende eller af den almindelige
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 100
▼B
ordning, medregnes med henblik på opfyldelse af betingelsen om 18 års
tvungne bidrag, der skal dokumenteres, for at retten til frivillig udtrædenaf pensionsforsikringsordningen for selvstændige håndværkere kan gøresgældende.
13. Ved anvendelse af tysk lovgivning om pensionisters tvungne omfattelse
af sygeforsikringsordningen i henhold til artikel 5, stk. 1, punkt 11, ifemte bog i socialloven (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch −SGB V) ogartikel 56 i lov om sundhedsreformloven (Gesundheitsreformgesetz),tages forsikrings- eller bopælsperioder, som er tilbagelagt efter en andenmedlemsstats lovgivning, og i løbet af hvilke den pågældende kunnegøre krav på naturalydelser fra sygeforsikringen, i fornødent omfang ibetragtning, som om det drejer sig om forsikringsperioder, der vartilbagelagt efter tysk lovgivning, forudsat at de ikke falder sammen medforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter denne lovgivning.
14. Ved tilkendelse af de i artikel 47, stk. 1, i femte bog i socialloven (SGB
V), i artikel 200, stk. 2, og i artikel 561, stk. 1, i lov om socialforsikring(Reichsversicherungsordnung −RVO) omhandlede kontantydelser tilforsikrede, som er bosiddende på en anden medlemsstats område, fast-sætter de tyske institutioner en natteløn, på grundlag af hvilken denævnte ydelser beregnes, som om disse forsikrede var bosiddende iForbundsrepublikken Tyskland.
15. Græske lærere med tjenestemandsstatus, som i kraft af deres beskæfti-
gelse på tyske skoler har indbetalt bidrag til den tyske lovpligtigepensionsforsikring ud over bidrag til den særlige græske ordning fortjenestemænd, og som efter den 31. december 1978 ikke længere eromfattet af den tyske tvungne forsikring, får efter anmodning refunderetdisse tvungne bidrag i henhold til $ 210 i sjette bog i Socialloven(Sozialgesetzbuch VI). Ansøgninger om bidragsrefusion skal indgives etår efter datoen for denne bestemmelses ikrafttrædelse. De pågældendekan ligeledes gøre deres ret gældende inden seks måneder efter, at de erophørt med at være omfattet af den tvungne forsikring.
$ 210, stk. 6, i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetz−buchVI) finder
kun anvendelse i forbindelse med perioder, for hvilke der er indbetalttvungne bidrag til den tyske pensionsforsikring samtidig med et bidragtil den særlige græske ordning for tjenestemænd og i forbindelse medgodskrevne perioder (Anrechnungszeiten), som følger umiddelbart efterde perioder, hvor der er blevet indbetalt sådanne tvungne bidrag.
1 6 .......17. Når institutionen på bopælsstedet til udgift for den kompetente institu-
tion tilkender ydelser til personer, der har behov for vedvarende plejeeller tilsyn, i overensstemmelse med artikel 53 ff. i femte bog i social-loven (SGB V), skal denne institution medregne de forsikrings-, beskæf-tigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i henhold til lovgiv-ningen i en anden medlemsstat, som om det drejede sig om perioder, dervar tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning.
18. En person, der oppebærer en pension eller rente i henhold til tysk
lovgivning og en pension eller rente i henhold til en anden medlemsstatslovgivning, anses ved anvendelse af forordningens artikel 27 for at haveret til naturalydelser fra syge- og moderskabsforsikringen, hvis han ihenhold til artikel 8, stk. 1, nr. 4, i femte bog i socialloven (Sozialge-setzbuch −SGB V) er fritaget for at være omfattet af den lovpligtigesygeforsikring (Krankenversicherung).
19. En forsikringsperiode, som en arbejdstager har tilbagelagt med børne-
pasning i overensstemmelse med tysk lovgivning, ligestilles med enperiode, hvor den pågældende har passet barnet i en anden medlemsstat,forudsat at han ikke kan udøve erhvervsmæssig beskæftigelse i henholdtil artikel 6, stk. 1, i lov om beskyttelse af moderskab (Mutterschutzge-setz), eller han tager orlov for at passe børn i overensstemmelse medartikel 15 i forbundslov om børnepasningstilskud (Bundeserziehungsgel-dgesetz) og ikke har udøvet en bibeskæftigelse (geringfügige Beschäfti-gung) i henhold til artike l 8 i SGB IV.
20. I de tilfælde, hvor bestemmelserne i tysk pensionslovgivning, der var
gældende pr. 31. december 1992, skal finde anvendelse, finder bestem-melserne i bilag VI ligeledes anvendelse i den udgave, der var gældendepr. 31. december 1991.
▼
M3
21. a) I den udstrækning bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7,
vedrører naturalydelser, gælder de ikke for personer, der er berettigettil naturalydelser under en pensionsordning for tjenestemænd, ellerfor personer, der ligestilles dermed, og som ikke er forsikret underden lovpligtige sygesikringsordning.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 101
▼M3
b) Når en person, der er dækket af en tjenestemandsordning, har bopæl i
en medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de
relevante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gørebrug af retten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivningi bopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning tilforordningens artikel 17a.
22. Uanset bestemmelserne i punkt 21 om naturalydelser anses bestemmel-
serne i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som erberettiget til pension både efter Beamtenversorgungsrecht og efter enanden medlemsstats lovgivning.
23. Kapitel 4 finder ikke anvendelse på personer, der er berettiget til natural-
ydelser fra en ulykkesforsikring for tjenestemænd eller dermed ligestil-lede.
▼
B
D. SPANIEN
▼M1 1. Betingelsen om, at den pågældende enten udøver lønnet beskæftigelse
eller selvstændig virksomhed eller tidligere har været tvungent forsikretmod samme risiko inden for rammerne af en ordning for arbejdstagereeller selvstændige erhvervsdrivende i den samme medlemsstat, somfastsat i forordningens artikel 1, litra a), nr. iv), kan ikke gøres gældendeover for personer, som i henhold til bestemmelserne i kongeligt dekret nr.317/1985 af 6. februar 1985, er frivilligt forsikret efter den almindeligesociale sikringsordning i deres egenskab af tjenestemand eller ansat i eninternational mellemstatslig organisation.
2. I overensstemmelse med princippet om ligebehandling skal bestemmel-
serne i kongeligt dekret nr. 2805/79 af 7. december 1979 om frivilligoptagelse i den almindelige sociale sikringsordning udvides til at omfattestatsborgere fra andre medlemsstater, flygtninge og statsløse, som er bosatpå en medlemsstats område, og som ved ansættelse i en internationalorganisation ophører med at være tvungent omfattet af den spanskesociale sikringsordning.
▼
M3
3. a) I samtlige spanske sociale sikringsordninger med undtagelse af
ordningen for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet, ansesen arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længereer forsikret i henhold til spansk lovgivning, ved anvendelse af bestem-melserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for at være forsikret påtidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt han pådette tidspunkt er forsikret i henhold til en anden medlemsstats lovgiv-ning, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt han kan gøre krav påen ydelse efter en anden medlemsstats lovgivning for samme forsik-ringsbegivenhed. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i artikel48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
b) Med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit
III, kapitel 3, vil de år, som arbejdstageren mangler for at kunne nåden pensionsgivende eller obligatoriske pensionsalder som fastsat iartikel 31, punkt 4, i den konsoliderede tekst til loven om statspensi-oner, kun blive medregnet som udført tjeneste, hvis den pågældendepå det tidspunkt, hvor den risiko, som udløser invalide- eller efterlad-tepension, indtræder, var dækket af Spaniens særlige ordning forembedsmænd eller udøvede en virksomhed, der giver samme rettig-heder under denne ordning.
▼
B
4. a) Ved anvendelse af forordningens artikel 47 beregnes den spanske
teoretiske ydelse på grundlag af den forsikredes faktiske bidragsbasis iårene umiddelbart forud for indbetalingen af de sidste bidrag til denspanske sociale sikring.
▼
M2
b) Det således fastsatte pensionsbeløb forhøjes med de forhøjelser og
reguleringer, der for hvert efterfølgende år beregnes for pensioner afsamme art
▼
M3
5. Perioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat, og som skal
medregnes i den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker ogretsvæsenet, vil med henblik på forordningens artikel 47 blive behandlet
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 102
▼M3
på samme måde som de seneste perioder, der er tilbagelagt som tjeneste-
mand i Spanien.
6. I den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæ-
senet henviser udtrykket »acto de servicio« (forhold i forbindelse medtjenestens udførelse) til arbejdsulykker og erhvervssygdomme somomhandlet i forordningens afsnit III, kapitel 4, og med henblik pågennemførelse af bestemmelserne heri.
7. a) I den udstrækning afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, vedrører natural-
ydelser, gælder de ikke for personer, der er omfattet af den særligeordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet, som erdækket af den spanske »Mutualismo administrativo«.
b) Når en person, der er dækket af en af disse ordninger, har bopæl i en
medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de rele-
vante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gøre brug afretten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivning ibopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning til forord-ningens artikel 17a.
8. Uanset bestemmelserne i punkt 7 om naturalydelser anses bestemmel-
serne i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som er beret-tiget til pension både efter særlige ordninger for tjenestemænd, devæbnede styrker og retsvæsenet og efter en anden medlemsstats lovgiv-ning.
▼
M4
9. Ydelserne i den særlige spanske ordning for studerende (»Seguro
Escolar«) er ikke baseret på bestemte forsikringsperioder, beskæftigelses-perioder og bopælsperioder, sådan som disse udtryk er defineret i forord-ningens artikel 1, litra r), s), og sa). De spanske institutioner kan derforikke udstede de relevante certifikater med henblik på sammenlægning afperioder.
Den særlige spanske ordning for studerende finder alligevel anvendelse
på studenter, der er statsborgere i andre medlemsstater og som studerer iSpanien, på de samme vilkår som for studenter af spansk nationalitet.
▼
B
E. FRANKRIG
1. a) Ydelsen til ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige
erhvervsdrivende samt alderdomsydelsen inden for landbrugettilkommer på de efter fransk lovgivning for franske erhvervsaktivegældende betingelser enhver arbejdstager eller selvstændig erhvervs-drivende, der er statsborger i en af de øvrige medlemsstater, og sompå tidspunktet for begæringens fremsættelse er bosat på franskområde.
b) Det samme gælder flygtninge og statsløse.c) Forordningens bestemmelser berører ikke de franske lovbestemmelser,
efter hvilke kun perioder med lønnet beskæftigelse eller dermed lige-stillede perioder eller, alt efter omstændighederne, perioder med selv-stændig virksomhed, der er fuldført i Den franske Republiks europæ-iske eller oversøiske departementer (Guadeloupe, Guyana, Martiniqueog Réunion), medregnes med henblik på erhvervelse af ret til ydelsentil ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige erhvervsdri-vende.
2. Den særlige ydelse og den kumulative godtgørelse, som er fastsat i den
særlige lovgivning om social sikring af minearbejdere, ydes kun arbejds-tagere, der er beskæftiget i franske miner.
3. Lov nr. 65-555 af 10. juli 1965, hvorefter franske statsborgere, der er eller
har været erhvervsmæssigt beskæftiget i udlandet, har adgang til denfrivillige alderdomsforsikringsordning, finder anvendelse på statsborgere ide øvrige medlemsstater på følgende betingelser:
— den erhvervsmæssige virksomhed, der giver adgang til frivillig forsik-
ring efter den franske ordning, må hverken udøves eller være udøvetpå fransk område eller i den medlemsstat, hvor arbejdstageren ellerden selvstændige erhvervsdrivende er statsborger
— arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende skal på det
tidspunkt, hvor han fremsætter begæring om at blive anset foromfattet af nævnte lov, godtgøre, at han enten har været bosat iFrankrig i mindst ti år, uafbrudt eller med afbrydelse, eller i en
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 103
▼B
periode af samme længde har været omfattet af en tvungen eller
frivillig fortsat forsikringsordning i henhold til fransk lovgivning.
4. En person, som er omfattet af fransk lovgivning i henhold til forordnin-
gens artikel 14, stk. 1, eller artikel 14a, stk. 1, har de familiemedlemmer,som ledsager ham til den medlemsstat, hvor han udfører et arbejde, ret tilfølgende familieydelser:
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder gammelt.
b) Familieydelser, der udbetales i henhold til forordningens artikel 73.
5. Ved beregning af det i forordningens artikel 46, stk. 2, litra a) omhand-
lede teoretiske beløb i de ordninger, hvor alderdomspensionerne beregnespå grundlag af pensionspoint, skal den kompetente institution for hvert afde forsikringsår, der er tilbagelagt under enhver anden medlemsstatslovgivning, medregne et antal pensionspoints, der er lig med kvotienten afdet antal pensionspoints, som er erhvervet i henhold til den af instituti-onen anvendte lovgivning i det antal år, der svarer til disse points.
6. a) Grænsearbejdere, der udøver deres lønnende erhverv i en anden
medlemsstat end Frankrig og er bosat i de franske departementerHaut−Rhin, Bas−Rhin og Moselle, har i henhold til forordningensartikel 19 på disse departementers område ret til de naturalydelser, derer fastsat i den lokale ordning for Alsace−Lorraine,som er indført veddekret nr. 46-1428 af 12. juni 1946 og nr. 67-814 af 25. september1967.
b) Disse bestemmelser finder tilsvarende anvendelse på de personer, der
er omhandlet i forordningens artikel 25, stk. 2 og 3, samt artikel 28 og29.
▼
M2
7. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 73 og 74 tilkendes bolig-
ydelse, tilskud til børnepasning i hjemmet, familieydelse til ansættelse afen anerkendt dagplejemoder og tilskud til forældre, som selv underviserderes børn, kun til personer og deres familiemedlemmer, som er bosid-dende på fransk område
▼
B
8. En arbejdstager, som ikke længere er omfattet af fransk lovgivning om
forsikring for efterlevende ægtefælle i den almindelige franske socialesikringsordning eller ordningen for beskæftigede i landbruget, anses vedanvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for athave status som forsikret i henhold til denne lovgivning på tidspunktet forforsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt han på dette tidspunkt erforsikret som arbejdstager i henhold til lovgivningen i en anden medlems-stat, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt han kan gøre krav på enefterladteydelse i henhold til lovgivningen for arbejdstagere i en andenmedlemsstat. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i artikel 48, stk.1, omhandlede tilfælde.
F. GRÆKENLAND
1 ........
2. Lov nr. 1469/84 om frivillig optagelse i pensionsforsikringsordningen for
græske statsborgere og udenlandske statsborgere af græsk oprindelse,finder i henhold til nedenstående bestemmelser anvendelse på statsbor-gere fra andre medlemsstater, statsløse og flygtninge, som er bosiddendepå en medlemsstats område.
Forudsat at de øvrige betingelser i nævnte lov er opfyldt, kan der indbe-
tales bidrag, såfremt
a) den pågældende har hjemsted eller bopæl på en medlemsstats område
og endvidere tidligere har været tvungent omfattet af den græskepensionsforsikringsordning, eller
b) den pågældende, uanset hjemsted eller bopæl, enten tidligere har været
bosiddende i Grækenland i ti år, uanset om det drejer sig om ti påhinanden følgende år eller ej, eller tidligere har været omfattet afgræsk lovgivning, tvungent eller frivilligt, i 1 500 dage.
3. Uanset den gældende lovgivning, som anvendes af OGA, anses perioder,
hvor der oppebæres pension i anledning af en arbejdsulykke ellererhvervssygdom efter en medlemsstats lovgivning, i hvilken der for disserisicis vedkommende er fastsat en særlig forsikringsgren, for forsikrings-perioder efter den lovgivning, som anvendes af OGA, i den i forordnin-gens artikel 1, litra r), anførte forstand, såfremt disse perioder faldersammen med beskæftigelsesperioder inden for landbruget i Grækenland.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 104
▼B
4. Efter græsk lovgivning er anvendelsen af forordningens artikel 49, stk. 2,
betinget af, at den i den nævnte artikel omhandlede omberegning ikke ertil ulempe for den pågældende.
5. Når det i henhold til bestemmelserne for de græske tillægspensionskasser
(«επικουρικά ταµεία ») er muligt at anerkende perioder med tvungen
alderdomsforsikring, der er tilbagelagt inden for de almindelige lovplig-tige græske forsikringsinstitutioner (« κύριας ασφάλισης »), gælder disse
bestemmelser ligeledes for perioder med tvungen pensionsforsikring, derer tilbagelagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som hørerind under denne forordningens saglige anvendelsområde.
6. Arbejdstagere, som indtil den 31. december 1992 har været omfattet af
den tvungne forsikring i en anden medlemsstat, og som for første gangefter den 1. januar 1993 bliver omfattet af den tvungne græske forsikring(almindelig lovpligtig ordning), anses i henhold til bestemmelserne i lovnr. 2084/92 for »tidligere forsikrede«.
▼
M1
7. Erhvervsaktive eller pensionerede tjenestemænd og dermed ligestillede
samt deres familiemedlemmer, som er omfattet af en særlig sygesikrings-ordning, kan opnå naturalydelser ved sygdom og moderskab i hastetil-fælde under et ophold på en anden medlemsstats område, eller når derejser til en anden medlemsstat for at få en efter deres helbredstilstandfornøden behandling med forhåndstilladelse fra den græske kompetenteinstitution, i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra a) og c) stk.3, samt artikel 31, litra a), på samme betingelser som arbejdstagere ogselvstændige erhvervsdrivende, der er omfattet af græsk lovgivning omsocial sikring (lovpligtige ordninger).
8. Artikel 22b finder tilsvarende anvendelse på alle tjenestemænd og dermed
ligestillede samt deres familiemedlemmer, der er dækket af en særliggræsk sundhedsplejeordning.
▼
M3
7. (SIC! 9.) For så vidt angår tjenestemænd og dermed ligestillede, som er
blevet ansat senest den 31. december 1982, finder bestemmelserne iforordningens afsnit III, kapitel 2 og 3, tilsvarende anvendelse, hvis deberørte personer har tilbagelagt forsikringsperioder i en anden medlems-stat inden for rammerne af en særlig pensionsordning for tjenestemændeller dermed ligestillede eller en generel ordning, forudsat at de pågæl-dende har været ansat som tjenestemænd eller på tjenestemandslignendevilkår i overensstemmelse med bestemmelserne i græsk lovgivning.
8. (SIC! 10.) Anvendelsen af bestemmelserne i artikel 43a, stk. 2, og artikel
51a, stk. 2, anfægter ikke, når der ikke er erhvervet pensionsrettighederunder en særlig ordning for tjenestemænd eller hermed ligestilledepersoner, anvendelsen af den græske lovgivning (lov om civile og mili-tære pensioner) om overførsel af forsikringsperioder fra en særlig ordningfor tjenestemænd til den almene forsikringsordning for arbejdstagere modbetaling af de fastsatte bidrag.
▼
B
G. IRLAND
1. De i forordningens artikel 19, stk. 1, artikel 22, stk. 1 og 3, artikel 25,
stk. 1 og 3, og artikel 26, stk. 1, samt i artikel 28a, 29 og 31 omhandledearbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, arbejdsløse, pensions-eller renteansøgere, pensionister eller rentemodtagere samt disses fami-liemedlemmer har, når de er bosat eller opholder sig i Irland, ret tilvederlagsfri syge- og hospitalsbehandling af enhver art efter irsk lovgiv-ning, når det påhviler institutionen i en anden medlemsstat en Irland atafholde udgifterne til sådanne ydelser.
2. Familiemedlemmer til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdri-
vende, der er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat en Irland,og som opfylder den pågældende lovgivnings betingelser for ret tilydelser, i givet fald under iaggtagelse af forordningens artikel 18, har,når de er bosat i Irland, ret til vederlagsfri syge- og hospitalsbehandlingaf enhver art efter irsk lovgivning.
Det påhviler den institution, som arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende er tilsluttet, at afholde udgifterne ved de omhandledeydelser.
Såfremt arbejdstagerens eller den selvstændige erhvervsdrivendes ægte-
fælle eller den person, som sørger for børnene, udøver en erhvervs-mæssig virksomhed i Irland, påhviler udgifterne ved ydelserne til fami-liemedlemmer dog fortsat den irske institution i det omfang, der kunmåtte være erhvervet ret til disse ydelser i medfør af irsk lovgivning.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 105
▼B
3. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af irsk lovgivning, under sin
beskæftigelse bliver offer for et ulykkestilfælde efter at have forladt enmedlemsstats område for at begive sig til en anden medlemsstatsområde, men inden at være ankommet hertil, fastsættes hans ret tilydelser i forbindelse med ulykkestilfældet:
a) som om ulykken var indtruffet på irsk område
og
b) uden hensyntagen til hans fravær fra irsk område, ved afgørelsen af,
om han i kraft af sin beskæftigelse var forsikret i henhold til nævntelovgivning.
4 ........
▼
M2
5. Ved beregningen af lønindtægten med henblik på tilkendelse af
dagpenge ved sygdom eller ydelser ved arbejdsløshed i henhold til irsklovgivning skal der uanset forordningens artikel 23, stk. 1, og artikel 68,stk. 1, for hver uges beskæftigelse som arbejdstager, der i den fastsatteperiode er tilbagelagt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning,godskrives arbejdstageren et beløb svarende til den ugentlige løn forhenholdsvis en mandlig og en kvindelig arbejdstager i samme år
▼
B
6. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til tidsrum, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været uarbejdsdygtig efter irsk lovgivning.
7. Ved anvendelsen af artikel 44, stk. 2, anses arbejdstageren for udtrykke-
ligt at have anmodet om, at fastsættelsen af den alderspension, hvortilhan ville have ret i medfør af irsk lovgivning, stilles i bero, hvis hanikke rent faktisk ophører med beskæftigelse, når denne betingelsekræves opfyldt for erhvervelse af ret til alderspension.
8 ........9. En arbejdsløs, som vender tilbage til Irland efter udløbet af den periode
på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåret ydelser efter irsk lovgiv-ning ved anvendelse af forordningens artikel 69, stk. 1, kan uansetartikel 69, stk. 2, gøre krav på ydelser ved arbejdsløshed, såfremt hanopfylder de i nævnte lovgivning fastsatte betingelser.
10. En periode under irsk lovgivning i overensstemmelse med forordningens
artikel 13, stk. 2, litra f), kan ikke:
i) i henhold til denne bestemmelse medregnes som en periode under
irsk lovgivning ved anvendelse af forordningens afsnit III, eller
ii) medføre, at Irland bliver den kompetente stat for udredelse af ydel-
serne i forordningens artikel 18, 38 eller 39, stk. 1.
▼
M5
11. Hvis der i en og samme periode og for et og samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til lovgivningen iDet Forenede Kongerige eller i medfør af forordningens artikel 73, 74,77, 78 eller 78a, bortfalder retten til husstandstillæg (Family IncomeSupplement), som består alene i henhold til den irske lovgivning, op tilet beløb svarende til de pågældende ydelser.
▼
B
H. ITALIEN
Ingen.
I. LUXEMBOURG
1. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 94, stk. 2, skal forsikrings-
perioder eller dermed ligestillede perioder, som en arbejdstager ellerselvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt efter luxembourgsk lovgiv-ning om pensionsforsikring ved invaliditet, alderdom eller dødsfald entenfør den 1. januar 1946 eller før en i en bilateral overenskomst fastsat dato,kun medregnes ved anvendelsen af denne lovgivning, såfremt den pågæl-dende har været forsikret i seks måneder efter den luxembourgskeordning efter den dato, der tages i betragtning. Hvis flere bilateraleoverenskomster finder anvendelse, tages forsikringsperioder eller dermedligestillede perioder i betragtning fra den dato, der ligger længst tilbage.
2. Hvad angår ydelse af den faste del af de luxembourgske pensioner skal
forsikringsperioder, der efter luxembourgsk lovgivning er tilbagelagt afarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, som ikke er bosat på
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 106
▼B
luxembourgsk område, fra den 1. oktober 1972 ligestilles med bopælspe-
rioder.
3. Forordningens artikel 22, stk. 2, andet afsnit, griber ikke ind i bestemmel-
serne i den luxembourgske lovgivning i henhold til hvilke sygekassenstilladelse til en behandling i udlandet ikke kan nægtes, hvis den nødven-dige behandling ikke er mulig i Luxembourg.
4. Med henblik på medregning af den i artikel 71, stk. 7, i lov om socialfor-
sikring omhandlede forsikringsperiode, medregner den luxembourgskeinstitution forsikringsperioder, som er tilbagelagt efter enhver andenmedlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om perioder, der vartilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning. Anven-delse af ovenstående bestemmelser er betinget af, at den pågældendesenest har tilbagelagt forsikringsperioder efter luxembourgsk lovgivning.
▼
M3
5. For tjenestemænd, der ikke er omfattet af luxembourgsk lovgivning på
det tidspunkt, hvor de udtræder af tjenesten, beregnes pensionen pågrundlag af den oppebårne slutløn på tidspunktet for den pågældendesudtræden af tjenesten som luxembourgsk tjenestemand, idet denne lønfastsættes efter gældende lov på det tidspunkt, hvor pensionen kommer tiludbetaling.
6. Ved overgang fra en lovpligtig luxembourgsk ordning til en særlig
ordning for tjenestemænd eller dermed ligestillede i en anden medlems-stat suspenderes bestemmelserne i luxembourgsk lov om tilbagevirkendeforsikring.
7. Ifølge den luxembourgske lovpligtige ordning anerkendes kun forsik-
ringsperioder tilbagelagt i Luxembourg.
▼
M4
8. Personer, der er omfattet af sygeforsikring i Storhertugdømmet Luxem-
bourg, og som studerer i en anden medlemsstat, er fritaget for at væretilsluttet som studerende i henhold til studielandets lovgivning.
▼
B
J. NEDERLANDENE
1.Forsikring til dækning af udgifter ved sygdom
a) For så vidt angår retten til naturalydelser i henhold til nederlandsk
lovgivning forstås ved ydelsesberettigede personer ved anvendelsen afafsnit III, kapitel 1, personer, der er forsikrede eller medforsikrede ihenhold til den forsikring, der er nævnt i den nederlandske lov omsygeforsikring (Ziekenfondswet).
b )......c) Ved anvendelse af forordningens artikel 27 til 34 ligestilles med
pensioner, som kan kræves udbetalt efter de retsregler, der er nævnt ilitra b) (invaliditet) og litra c) (alderdom) i Nederlandenes erklæring ihenhold til forordningens artikel 5, følgende pensioner:
— pensioner i henhold til lov af 6. januar 1966 (Staatsblad 6) om nye
pensionsbestemmelser for tjenestemænd og deres familiemed-lemmer (Algemene Burgerlijke Pensioenwet)
— pensioner i henhold til lov af 6. oktober 1966 (Staatsblad 445) om
nye pensionsbestemmelser for militærpersoner og deres familie-medlemmer (Algemene militaire Pensioenwet)
— pensioner i henhold til lov af 15. februar 1967 (Staatsblad 138) om
nye pensionsbestemmelser for ansatte ved de nederlandske jern-baner og deres familiemedlemmer (Spoorwegpensioenwet)
— pensioner i henhold til vedtægten om tjenstevilkårene inden for de
nederlandske jernbaner (Reglement Dienst voorwaarden Neder-landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS)
— pensionsydelser, der tilkendes før det fyldte 65. år i henhold til en
pensionsordning, der har til formål at yde alderdomshjælp tilarbejdstagere og tidligere arbejdstagere, eller førtidspensioner, dertilkendes i henhold til bestemmelser, der er fastsat af staten ellerved eller i henhold til en kollektiv overenskomst om førtidspensio-nering, eller bestemmelserne, der fastsættes af sygekasserådet.
d) De i artikel 19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosid-
dende i Nederlandene, og de i artikel 22, stk. 1, litra b), og stk. 3,sammenholdt med stk. 1, litra b), artikel 25 og artikel 26, omhandledearbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, som har ret til ydelser i henhold til en anden medlemsstatslovgivning, er ikke forsikret i henhold til almindelig lov om særligesygdomsudgifter (Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten, AWBZ).
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 107
▼B
2.Anvendelse af nederlandsk lovgivning om almindelig alderdomsforsikring
(AOW)
a) Den i artikel 13, stk. 1, i lov om almindelig alderdomsforsikring
(AOW) omhandlede nedsættelse finder ikke anvendelse på kalenderår,eller dele heraf før den 1. januar 1957, i hvilke den pensionsberetti-gede, der ikke opfylder betingelserne for, at nævnte perioder kanligestilles med forsikringsperioder, mellem der fyldte 15. og 65. år harværet bosiddende i Nederlandene, eller i hvilke han har haft lønnetbeskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver i nævnte land,medens han var bosat på en anden medlemsstats område.
Uanset artikel 7 i AOW kan en pensionsberettiget, som kun har været
bosiddende eller arbejdet i Nederlandene før den 1. januar 1957,ligeledes opnå ligestilling på ovennævnte betingelser.
b) Den i artikel 13, stk. 1, i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august 1989, ihvilke en gift eller tidligere gift person mellem det fyldte 15. og 65. årikke har været forsikret i henhold til ovennævnte lovgivning, medensden pågældende var bosiddende i en anden medlemsstat end Nederlan-dene, såfremt disse kalenderår eller dele deraf falder sammen delsmed perioder, hvor den pågældende ægtefælle har været forsikret ihenhold til den nævnte lovgivning, såfremt de har været gift medhinanden i disse perioder, dels med kalenderår eller dele deraf, somskal medregnes i medfør af litra a).
Uanset bestemmelserne i artike l 7 i AOW, anses den pågældende for
pensionsberettiget.
c) Den i artikel 13, stk . 2 i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 1. januar 1957, ihvilke den pensionsberettigedes ægtefælle, der ikke opfylder betingel-serne for, at disse år kan ligestilles med forsikringsperioder, mellemdet fyldte 15. og 65. år har været bosiddende i Nederlandene, eller ihvilke den pågældende, medens vedkommende var bosiddende på enanden medlemsstats område, har haft lønnet beskæftigelse i Nederlan-dene for en arbejdsgiver i dette land.
d) Den i artikel 13, stk. 2, i AOW, omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august 1989, ihvilke den pensionsberettigedes ægtefælle mellem det fyldte 15. og65. år har været bosiddende i en anden medlemsstats end Nederlan-dene og ikke har været forsikret i henhold til ovennævnte lovgivning,såfremt disse kalenderår eller dele heraf falder sammen dels medperioden, hvor den pensionsberettigede har været forsikret i henholdtil den nævnte lovgivning, såfremt de har været gift med hinanden idisse perioder, dels med de kalenderår eller dele deraf, som skalmedregnes i medfør af litra a).
e) Litra a), b), c) og d) finder kun anvendelse, såfremt den pensionsberet-
tigede har været bosiddende i en eller flere medlemsstater i seks årefter det fyldte 59. år, og kun sålænge han fortsat er bosiddende i en afdisse medlemsstater.
f)►
M2Uanset artikel 45, stk. 1, i AOW (lov om almindelig alder-
domsforsikring) og artikel 63, stk. 1, i ANW (lov om almindeligefterladteforsikring) har ægtefællen til en arbejdstager eller selv-stændig erhvervsdrivende, som er omfattet af den tvungne forsikrings-ordning, når den pågældende er bosiddende i en anden medlemsstatend Nederlandene, ret til at blive frivilligt forsikret i henhold til disselovgivninger for perioder efter den 2. august 1989, i hvilke arbejdsta-geren eller den selvstændige erhvervsdrivende er eller har væretomfattet af den tvungne forsikring i henhold til disse lovgivninger.Retten hertil bortfalder den dag, arbejdstagerens eller den selvstæn-dige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører ◄
Retten bortfalder dog ikke, såfremt arbejdstagerens eller den selvstæn-
dige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører som følge af hansdød, og såfremt enken udelukkende får tilkendt pension i henhold til►
M2loven om almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
Retten til at blive optaget i den frivillige forsikring bortfalder under
alle omstændigheder den dag, den frivilligt forsikrede fylder 65 år.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er tvungent forsikret efter ►M2loven om almindelig efterladte-
forsikring (ANW) ◄, fastsættes bidraget i overensstemmelse med
bestemmelserne om fastsættelse af tvungne forsikringsbidrag, idetægtefællens indtægt i dette tilfælde anses for at være opnået i Neder-landene.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er blevet tvungent forsikret den 2. august 1989 eller derefter,fastsættes bidraget i overensstemmelse med bestemmelserne om fast-
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 108
▼B
sættelse af frivillige forsikringsbidrag i henhold til ►M2loven om
almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
g) Den i litra f) omhandlede ret består kun, såfremt ægtefællen til en
arbejdstager eller selvstændige erhvervsdrivende inden for en frist pået år efter den tvungne forsikrings ikrafttræden giver Socialsikrings-banken (Sociale Verzekeringsbank) meddelelse om, at vedkommendeønsker at blive optaget i den frivillige forsikring.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som blev tvungent forsikret den 2. august 1989, eller umiddelbartinden denne dato, løber fristen på et år fra den 2. august 1989.
Ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
ikke er bosiddende i Nederlandene, og som er omfattet af bestemmel-serne i forordningens artikel 14, stk. 1, artikel 14a, stk. 1 eller artikel17, kan ikke anvende muligheden i litra f), fjerde afsnit, hvis denpågældende ægtefælle alene i henhold til bestemmelserne i den neder-landske lovgivning allerede har eller har haft ret til at blive frivilligtforsikret.
h) Litra a), b), c), d) og f) finder hverken anvendelse på perioder, der
falder sammen med perioder, som kan tages i betragtning ved bereg-ningen af pensionsrettigheder i henhold til lovgivningen om alder-domsforsikring i en anden medlemsstat end Nederlandene, eller påperioder, i hvilke den pågældende har oppebåret alderspension ihenhold til en sådan lovgivning.
f) (SIC! i)) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses som
forsikringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. årer tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning om almindelig alderdoms-forsikring (AOW).
▼
M2
3.Anvendelse af nederlandsk lov om almindelig efterladteforsikring (ANW)
a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er omfattet af nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsik-ring, anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningensafsnit III, kapitel 3, for at være forsikret i henhold til denne lovgivningpå tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt denpågældende på dette tidspunkt er forsikret mod samme risiko efterlovgivningen i en anden medlemsstat eller, hvis dette ikke er tilfældet,kan gøre krav på en efterladteydelse i henhold til en anden medlems-stats lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i artikel48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
b) Såfremt en enke ved anvendelse af litra a) har ret til enkepension efter
nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsikring, beregnesdenne pension i overensstemmelse med forordningens artikel 46, stk.2
▼
B
Ved anvendelse af disse bestemmelser anses også perioder før den 1.
oktober 1959, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-drivende efter sit fyldte 15. år har været bosat på nederlandsk områdeeller har haft lønnet beskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver inævnte land, mens han var bosat på en anden medlemsstats område,som forsikringsperioder tilbagelagt efter den nævnte nederlandskelovgivning.
c) Perioder, der medregnes i medfør af litra b), skal dog lades ude af
betragtning, når de falder sammen med forsikringsperioder tilbagelagtefter en anden medlemsstats lovgivning om pensioner eller renter tilefterladte,
▼
M2
d) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses som forsik-
ringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år ertilbagelagt efter nederlandsk lovgivning
4.Anvendelse af nederlandsk lovgivning om uarbejdsdygtighed
▼
B a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er forsikret efter lov af 18. februar 1966 om forsikring mod uarbejds-dygtighed (WAO) og/eller efter lov af 11. december 1975 omuarbejdsdygtighed (AAW), ►
M2og lov af 24. april 1997 om forsik-
ring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige erhvervsdrivende ◄,
anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III,kapitel 3, for endnu at være forsikret på tidspunktet for forsikringsbe-givenhedens indtræden, såfremt han er forsikret mod samme risikoefter lovgivningen i en anden medlemsstat, eller, hvis dette ikke ertilfældet, såfremt der for samme forsikringsbegivenhed består ret til en
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 109
▼B
ydelse efter lovgivningen i en anden medlemsstat. Denne sidstnævnte
betingelse anses dog for opfyldt i den i artikel 48, stk. 1, omhandledetilfælde.
b) Såfremt den pågældende i henhold til litra a) har ret til en nederlandsk
ydelse ved invaliditet, fastsættes denne ydelse efter de i forordningensartikel 46, stk. 2, fastsatte bestemmelser:
i) i henhold til bestemmelserne i ovennævnte lov af 18. februar 1966
(WAO), såfremt den pågældende på det tidspunkt, hvor uarbejds-dygtigheden indtrådte, som arbejdstager i den i forordningensartikel 1, litra a), omhandlede forstand var forsikret mod dennerisiko efter lovgivningen i en anden medlemsstat
ii) i henhold til bestemmelserne i ►
M2lov af 24. april 1997 om
forsikring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige erhvervsdri-vende◄, såfremt den pågældende på det tidspunkt, hvor
uarbejdsdygtigheden indtrådte:
— var forsikret mod denne risiko efter lovgivningen i en anden
medlemsstat uden at have status som arbejdstager i den iforordningens artikel 1, litra a), omhandlede forstand, eller
— ikke var forsikret mod denne risiko efter lovgivningen i en
anden medlemsstat, men kan gøre krav på ydelser efter lovgiv-ningen i en anden medlemsstat.
►
M2 ◄
c) Ved beregningen af ydelser, der fastsættes i henhold til ovennævnte
lov af 18. februar 1966 (WAO) eller ►M2lov af 24. april 1997 om
forsikring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige erhvervsdri-vende◄, tager de nederlandske institutioner hensyn til:
— de perioder med lønnet arbejde og dermed ligestillede perioder,
der er tilbagelagt i Nederlandene før den 1. juli 1967
— de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte
lov af 18. februar 1966 (WAO)
— de forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år er tilbagelagt i
henhold til lov af 11. december 1975 om uarbejdsdygtighed(AAW), såfremt de ikke er sammenfaldende med de forsikringspe-rioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte lov af 18.februar 1966 (WAO).
▼
M2
— de forsikringsperioder, der afsluttes i overensstemmelse med lov
af 24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for selv-stændige erhvervsdrivende (WAZ)
▼
B
d) Ved beregningen af den nederlandske ydelse ved invaliditet i henhold
til forordningens artikel 40, stk. 1, tager de nederlandske institutionerikke det tillæg i betragtning, som i givet fald tilkendes ydelsesmodta-geren i henhold til loven om supplerende ydelser (Toeslagenwet, TW).Retten til dette tillæg og størrelsen heraf beregnes udelukkende pågrundlag af bestemmelserne i loven om supplerende ydelser.
5.Anvendelse af den nederlandske lovgivning om børnetilskud
a) En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der i løbet af et
kvartal bliver omfattet af den nederlandske lovgivning om børnetil-skud, og som den første dag i det pågældende kvartal var omfattet afden tilsvarende lovgivning i en anden medlemsstat, betragtes somværende forsikret efter nederlandsk lov fra denne første dag.
b) De børnetilskudsbeløb, som den arbejdstager eller selvstændige
erhvervsdrivende, der på grundlag af litra a), betragtes som forsikretefter nederlandsk lovgivning om børnetilskud, kan gøre krav på, fast-sættes i henhold til de nærmere regler i den gennemførelsesforordning,der er nævnt i forordningens artikel 98.
6.Anvendelse af visse overgangsbestemmelser
Artikel 45, stk. 1, finder ikke anvendelse ved vurdering af ret til ydelser i
medfør af overgangsbestemmelserne i lovgivningen om almindelig alder-domsforsikring (artikel 46), om almindelig forsikring for enker og børnog om almindelig forsikring mod uarbejdsdygtighed.
▼
M5
7. Anvendelse af forordningens afsnit II på en »directeur grootaandeel-
houder« (direktør/storaktionær) i et anpartsselskab:
Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit II anses en
person i Nederlandene, som udøver selvstændig virksomhed for atanpartsselskab, hvori den pågældende har en betydelig kapitalandel i
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 110
▼M5
henhold til nederlandsk lovgivning (dvs. en andel, som giver mindst 50 %
af stemmerettighederne), for at være arbejdstager.
▼B
K. ØSTRIG
▼M3
1. Ved anvendelsen af forordningen forbliver den østrigske lovgivning
vedrørende overførsel af forsikringsperioder gennem betaling af et over-førselsbeløb i kraft, når der foretages et skift mellem en generel ordningog en særlig ordning for tjenestemænd.
▼
B
2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, ses der bort fra tillæg
med henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til minearbej-dere i henhold til østrigsk lovgivning. I disse tilfælde øges det beløb, derberegnes i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, med tillæggenemed henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til minearbej-dere.
3. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses den pensionsre-
levante dag (Stichtag) som tidspunktet for forsikringsbegivenhedensindtræden.
4. Anvendelsen af forordningens bestemmelser medfører ikke nogen
begrænsning af retten til ydelser i henhold til østrigsk lovgivning for såvidt angår personer, hvis sociale sikring er blevet forringet af politiskeeller religiøse årsager eller på grund af herkomst.
▼
M2
5. Forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), gælder også for personer, der er
dækket af sygeforsikring under en østrigsk lov om beskyttelse af særligeofre (Versorgungsgesetze)
▼
M3
6. Ved anvendelsen af forordningen behandles ydelser i henhold til loven
om sikring af de væbnede styrker (Heeresversorgungsgesetz — HVG)som ydelser i forbindelse med arbejdsulykker og erhvervssygdomme.
L. PORTUGAL
For så vidt angår personer, der er omfattet af den særlige ordning for
tjenestemænd og dermed ligestillede, men som ikke længere arbejder forden portugisiske stats administration, når de går på pension, eller når derespensionsrettigheder fastsættes, tages der ved pensionsberegningen hensyn tilden senest oppebårne løn fra denne administration.
▼
B
M. FINLAND
1. Med henblik på at fastslå, hvorvidt tidsrummet mellem pensionsbegiven-
hedens indtræden og pensionsalderen (fremtidig periode) skal tages ibetragtning ved beregningen af den finske erhvervspension, skal der iforbindelse med den betingelse, der vedrører ophold i Finland, tageshensyn til forsikringsperioder eller ophold henhørende under lovgiv-ningen i en anden medlemsstat.
2. Såfremt beskæftigelse eller selvstændigt erhverv er ophørt i Finland, og
forsikringsbegivenheden indtræder ved beskæftigelse eller selvstændigterhverv i en anden medlemsstat, og såfremt pensionen i henhold til denfinske erhvervspensionslovgivning ikke længere omfatter tidsrummetmellem forsikringsbegivenheden og pensionsalderen (fremtidig periode),skal i forbindelse med den fremtidige periode tages hensyn til forsikrings-perioder henhørende under lovgivningen i en anden medlemsstat, som varde forsikringsperioder i Finland.
3. Når en institution i Finland i henhold til finsk lovgivning skal betale et
tillæg på grund af en forsinkelse i behandlingen af et krav om udbetalingaf en ydelse, skal et krav, der fremsættes over for en institution i en andenmedlemsstat, ved anvendelsen af bestemmelserne i den finske lovgivningom et sådant tillæg betragtes om værende forelagt på den dato, hvor dettekrav samt alle nødvendige bilag når frem til den kompetente institution iFinland.
▼
M2
4. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere er
forsikret i henhold til statspensionsordningen, anses ved anvendelse afbestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for stadig at væreforsikret, hvis den pågældende på tidspunktet for forsikringsbegivenhe-dens indtræden var forsikret i henhold til lovgivningen i en anden
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 111
▼M2
medlemsstat eller, såfremt dette ikke er tilfældet, for samme forsikrings-
begivenhed er berettiget til en pension i henhold til en anden medlems-stats lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i artikel 48,stk. 1, omhandlede tilfælde.
▼
M3
5. Når en person, som er dækket af en særlig ordning for tjenestemænd, har
bopæl i Finland, og
a) bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke finder anven-
delse, og
b) den pågældende person ikke er berettiget til pension fra Finlandskal han betale for de naturalydelser, som ydes ham eller medlemmer af
hans familie i Finland, dersom de er dækket af den særlige ordning fortjenestemænd og af en personlig forsikringsordning til supplering afdenne.
▼
B
N. SVERIGE
1. Ved anvendelse af artikel 18, stk. 1, i forbindelse med fastlæggelse af
retten til forældreydelser betragtes forsikringsperioder tilbagelagt ihenhold til lovgivningen i en anden medlemsstat end Sverige, som baseretpå den samme gennemsnitsindtjening som de svenske forsikringsperioder,som de lægges sammen med.
2. Forordningens bestemmelser om sammenlægning af forsikrings- eller
opholdsperioder finder ikke anvendelse på den svenske lovgivnings over-gangsbestemmelser om retten til en mere gunstig beregning af grundpen-sionerne for personer, der er bosat i Sverige i en bestemt periode forudfor begæringsdatoen.
3. Ved fastlæggelse af retten til en invalide- eller efterladtepension, som til
dels baseres på fremtidige anslåede forsikringsperioder, anses en personfor at opfylde forsikrings- og indkomstkravende i den svenske lovgivning,når vedkommende er dækket som arbejdstager eller selvstændig erhvervs-drivende af en forsikrings- eller bopælsordning i en anden medlemsstat.
4. Det antal år, hvor en person passer små børn, anses i henhold til betingel-
serne i den svenske lovgivning for forsikringsperioder i forbindelse medtillægspensioner, også selv om barnet og den pågældende person er bosati en anden medlemsstat, forudsat at den person, der passer barnet, harforældreorlov i henhold til bestemmelserne i lov om retten til børnepas-ningsorlov.
▼
M3
5. En person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, som
har bopæl i Sverige, og som
a) ikke er omfattet af bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7,
og som
b) ikke er berettiget til svensk pensionskal betale for lægebehandling i Sverige efter de i den svenske lovgivning
fastsatte takster for udlændinge, i den udstrækning ydelserne er omfattetaf den pågældende særlige ordning og/eller af en personlig forsikringsord-ning til supplering af denne. Det gælder ligeledes en sådan personsægtefælle og børn under 18 år.
▼
B
O. DET FORENEDE KONGERIGE
1. Når en person er fast bosat på Gibraltars område, eller siden sin
seneste ankomst til nævnte område har været pligtig at svare bidragsom arbejdstager efter Gibraltars lovgivning, og den pågældende pågrund af uarbejdsdygtighed, moderskab eller arbejdsløshed for en vistid begærer sig fritaget for at svare bidrag, og bidragsbeløbene fornævnte periode godskrives den pågældende, betragtes ethvert tidsrum,i hvilket den pågældende har været beskæftiget på en anden medlems-stats end Det Forenede Kongeriges område i forbindelse med nævntebegæring, som en periode, i hvilken han har været beskæftiget påGibraltars område, og for hvilken han har svaret bidrag som arbejds-tager i medfør af lovgivningen i Gibraltar.
2. I tilfælde, hvor en person, i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning er berettiget til en alderspension, såfremt
a) en tidligere ægtefælles bidrag tages i betragtning, som om de var
den pågældende persons egne bidrag, eller
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 112
▼B
b) de pågældende bidragsbetingeler opfyldes af den pågældende
persons ægtefælle eller tidligere ægtefælle,
og forudsat i begge tilfælde at ægtefællen eller den tidligere ægtefælle
som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende har været omfattetaf lovgivningen i to eller flere medlemsstater, finder bestemmelserne iforordningens afsnit III, kapitel 3 anvendelse ved fastsættelsen af ret tilydelser i medfør af Det Forenede Kongeriges lovgivning; enhverhenvisning til det nævnte kapitel 3 til »forsikringsperioder« anses foren henvisning til forsikringsperioder, der er tilbagelagt af
i) en ægtefælle eller tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af
en gift kvinde, en enkemand eller en person, hvis ægteskab erophørt på anden måde end på grund af ægtefælles død, eller
ii) en tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af en enke, som
umiddelbart inden hun nåede pensionsalderen ikke modtog efter-ladtepension, efterladtepension, eller som kun modtager en alders-bestemt enkepension beregnet i henhold til forordningens artikel46, stk. 2.
3. a) Ved udbetaling af ydelser ved arbejdsløshed i medfør af lovgiv-
ningen i Det Forenede Kongerige i henhold til forordningensartikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), skal, medhenblik på opfyldelse af betingelserne i Det Forenede Kongerigeslovgivning vedrørende tilstedeværelse i Storbritannien eller i givetfald i Nordirland for opnåelse af ret til børnetillæg (child benefit),forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-stændig virksomhed tilbagelagt af den pågældende under enmedlemsstats lovgivning, betragtes som tilstedeværelsesperiodertilbagelagt i Storbritannien eller Nordirland.
b) Såfremt lovgivningen i Det Forenede Kongerige i overensstem-
melse med forordningens afsnit II med undtagelse af artikel 13, stk.2, litra f), finder anvendelse på en arbejdstager eller selvstændigerhvervsdrivende, som med hensyn til opnåelse af ret til børne-tillæg (child benefit) ikke opfylder betingelserne i Det ForenedeKongeriges lovgivning vedrørende:
i) tilstedeværelse i Storbritannien eller i givet fald i Nordirland,
skal den pågældende med henblik på opfyldelse af denne betin-gelse anses, som om han var til stede dér
ii) tilstedeværelsesperiode tilbagelagt i Storbritannien eller i givet
fald i Nordirland, skal forsikrings- eller beskæftigelsesperiodereller perioder med selvstændig virksomhed tilbagelagt af denpågældende under en anden medlemsstats lovgivning, medhenblik på opfyldelse af denne betingelse anses som tilstedevæ-relsesperioder i Storbritannien eller i givet fald i Nordirland.
c) Ved beregningen om børnetilskud (family allowances) efter lovgiv-
ningen i Gibraltar finder litra a) og b) tilsvarende anvendelse.
4. Enkehjælpen (widow’s payment), der udredes i henhold til Det
Forenede Kongeriges lovgivning, betragtes ved anvendelse af forord-ningens kapitel 3 som en efterladtepension.
5. Ved anvendelsen af artikel 10a, stk. 2, på bestemmelserne om ret til
plejetillæg (attendance allowance), godtgørelse for pasning af invalide(mobility allowance) og invaliditetsydelse (disability living allowance)tages der hensyn til den beskæftigelsesperiode, periode med selv-stændig erhvervsvirksomhed eller bopælsperiode, der er tilbagelagt påen anden medlemsstats område, i det omfang det er nødvendigt for atopfylde kravet om tilstedeværelse i Det Forenede Kongerige inden dendato, hvor retten til den pågældende ydelse indtræder.
6. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af lovgivningen i Det
Forenede Kongerige under sin beskæftigelse bliver offer for et ulyk-kestilfælde efter at have forladt en medlemsstats område for at begivesig til en anden medlemsstats område, men inden at være ankommetdertil, fastsættes hans ret til ydelser i forbindelse med ulykkestilfældet:
a) som ulykken var indtruffet på Det Forenede Kongeriges område,
og
b) ved afgørelse af, om han var arbejdstager (employed earner), efter
lovgivningen i Storbritannien eller lovgivningen i Nordirland, ellerarbejdstager (employed person) efter lovgivningen i Gibraltar, udenhensyntagen til hans fravær fra disse områder.
7. Forordningen finder ikke anvendelse på bestemmelser i Det Forenede
Kongeriges lovgivning der går ud på at sætte en mellem Det ForenedeKongerige og et tredjeland indgået aftale om social sikring i kraft.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 113
▼B
8. Ved anvendelsen af forordningens afsnit III, kapitel 3, tages der
hverken hensyn til de forholdsmæssige bidrag, som den forsikrede harindbetalt under Det Forenede Kongeriges lovgivning, eller til deforholdsmæssige alderspensionsydelser, der skal udbetales i henhold tildenne lovgivning. De forholdsmæssige ydelser lægges sammen medden ydelse, som skal udbetales efter Det Forenede Kongeriges lovgiv-ning, og som er fastsat i overensstemmelse med nævnte kapitel, idetsummen af de to beløb udgør den ydelse, som faktisk tilkommer denpågældende.
9 . ......10. Ved anvendelse af forordningen om socialforsikringsydelser, der ikke
er baseret på betaling af bidrag, samt om arbejdsløshedsforsikring(Gibraltar) anses enhver person, som er omfattet af denne forordning,som havende fast bopæl i Gibraltar, når den pågældende har bopæl ien medlemsstat.
▼
M1
11. Ved anvendelse af forordningens artikel 27, 28, 28a, 29, 30 og 31
betragtes ydelser, der betales uden for Det Forenede Kongerigeudelukkende på grundlag af forordningens artikel 95b, stk. 8, somydelser ved invaliditet.
▼
B
12. Ved anvendelse af forordningens artikel 10, stk. 1, skal modtageren af
en ydelse, der tilkommer ham i henhold til Det Forenede Kongerigeslovgivning, under ophold på en anden medlemsstats område betragtes,som om han under dette ophold var bosat på denne anden medlems-stats område.
13.1. Ved beregningen af lønfaktoren (earnings factor) med henblik på
fastsættelse af retten til ydelser i henhold til Det Forenede Kongerigeslovgivning medregnes med forbehold af punkt 15 hver uge, i hvilkenarbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har væretomfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og som er begyndtinden for det pågældende indkomstskatteår i henhold til Det ForenedeKongeriges lovgivning, efter følgende nærmere bestemmelser:
a) perioder fra 6. april 1975 til 5. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have indbetalt bidragsom arbejdstager (employed earner) på grundlag af en lønsvarende til to tredjedele af den for det pågældende år fastsattehøjeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som selv-
stændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at haveindbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervsdrivende
b) perioder fra 6. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have haft en ugentliglønindtægt, på grundlag af hvilken der skal indbetales bidragsom arbejdstager, svarende til to tredjedele af den for denpågældende uge fastsatte højeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som selv-
stændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at haveindbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervsdrivende
c) for hver fulde uge, i hvilken den pågældende har tilbagelagt en
periode, der kan ligestilles med en forsikrings-, beskæftigelses-eller bopælsperiode eller en periode med selvstændig virksomhed,anses han for at være blevet godskrevet bidrag eller lønindtægt, altefter omstændighederne, i det omfang, det er nødvendigt for athæve hans samlede lønfaktor til det niveau, der kræves for, at depågældende skatteår kan komme i betragtning (reckonable year) ihenhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning om godskrivningaf bidrag eller lønindtægt.
13.2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra b)
a) når en arbejdstager i et indkomstskatteår, der begynder den 6. april
1975 eller senere, udelukkende har tilbagelagt forsikrings-, beskæf-tigelses- eller bopælsperioder i en anden medlemsstat en DetForenede Kongerige, og anvendelsen af stk. 1, litra a), i) eller stk.1, litra b), i) bevirker, at dette år regnes for et år (qualifying year),der tages i betragtning i henhold til Det Forenede Kongerigelovgivning ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litraa), anses han for at have været forsikret i 52 uger i løbet af dette åri den anden medlemsstat
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 114
▼B
b) da ethvert indkomstskatteår, der begynder den 6. april 1975 eller
senere, ikke regnes for et år, der tages i betragtning (qualifyingyear), i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning vedanvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra a), lades forsik-rings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt iløbet af dette år, ude af betragtning.
13.3. Ved omregningen af lønfaktoren til forsikringsperioder divideres den
indtjeningsfaktor, der er opnået for det pågældende indkomstskatteår ihenhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, med beløbet for denfor det pågældende skatteår fastsatte laveste løngrænse. Den såledesfremkomme størrelse udtrykkes i hele tal, idet decimaler ikkemedregnes. Det således beregnede tal skal anses som udtryk for detantal forsikringsuger, der er tilbagelagt under Det Forenede Konge-riges lovgivning i det pågældende skatteår, dog kan dette tal ikkeoverstige det antal uger, i hvilke vedkommende inden for dette skatteårhar været undergivet denne lovgivning.
14. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til tidsrum, i hvilke arbejdstageren har været udarbejdsdygtigefter Det Forenede Kongeriges lovgivning.
15.1. Ved beregningen i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, litra a),
af det teoretiske beløb af den del af pensionen, som består af et tillæg ihenhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, skal:
a) ordene »indtjening«, »bidrag« og »tillæg« i forordningens artikel
47, stk. 1, litra b), forstås som overskud i indtjeningsfaktorer somdefineret i loven om social sikringspensioner af 1975 (Social Secu-rity Pensions Act 1975) eller i givet fald i loven om socialesikringspensioner (Nordirland) af 1975 (Social Security Pensions(Northern Ireland) Order 1975)
b) den gennemsnitlige størrelse af overskuddene i indtjeningsfaktorer
beregnes i henhold til forordningens artikel 47, stk. 1, litra b),fortolket som angivet under litra a) ovenfor, ved at dividere desamlede overskud, der er opnået efter Det Forenede Kongerigeslovgivning, med antallet af de indkomstskatteår efter Det ForenedeKongeriges lovgivning (herunder delvise indkomstskatteår), der iden pågældende forsikringsperiode er tilbagelagt i henhold tildenne lovgivning siden den 6. april 1978.
15.2. Ved beregningen af den del af pensionen, som består af et tillæg i
henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning skal ordene »forsik-rings- og bopælsperioder« i forordningens artikel 46, stk. 2, forståssom forsikrings- og bopælsperioder der er tilbagelagt siden den 6.april 1978.
16. En arbejdsløs, som vender tilbage til Det Forenede Kongerige efter
udløbet af den periode på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåretydelser efter Det Forenede Kongeriges lovgivning ved anvendelse afforordningens artikel 69, stk. 1, kan uanset artikel 69, stk. 2, gøre kravpå ydelser ved arbejdsløshed, såfremt han opfylder de i nævnte lovgiv-ning fastsatte betingelser.
17. Med henblik på erhvervelse af ret til tilskud ved alvorlig invaliditet
(servere disablement allowance) skal en arbejdstager eller selvstændigerhvervsdrivende, som er omfattet af Det Forenede Kongeriges lovgiv-ning i overensstemmelse med forordningens afsnit II, med undtagelseaf artikel 13, stk. 2, litra f):
a) anses for at have været til stede eller have været bosiddende i Det
Forenede Kongerige i hele den periode, hvor han var arbejdstagereller selvstændig erhvervsdrivende, og var omfattet af DetForenede Kongeriges lovgivning, mens han var til stede eller varbosiddende i en anden medlemsstat
b) have ret til at få forsikringsperioder, han som arbejdstager eller
selvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt på en anden medlems-stats område og i henhold til denne medlemsstats lovgivning, lige-stillet med tilstedeværelses- eller bopælsperioder i Det ForenedeKongerige.
18. En periode med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning i
overensstemmelse med forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), kanhverken:
i) tages i betragtning i henhold til denne bestemmelse som en periode
med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning ved anven-delse af forordningens afsnit III, eller
ii) medføre, at Det Forenede Kongerige bliver den kompetente stat for
tilkendelse af de i forordningens artikel 18, 38 eller artikel 39, stk.1, fastsatte ydelser.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 115
▼B
19. Med forbehold af enhver overenskomst, der er indgået med medlems-
staterne, ophører Det Forenede Kongeriges lovgivning, ved anvendelseaf forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), og gennemførelsesforordnin-gens artikel 10b, med at finde anvendelse den sidste af de nedenforanførte dage på enhver person, der tidligere var omfattet af DetForenede Kongeriges lovgivning som arbejdstager eller selvstændigerhvervsdrivende:
a) den dag, hvor den pågældende flytter til den i artikel 13, stk. 2, litra
f), omhandlede anden medlemsstat
b) den dag, hvor den pågældende ophører med en varig eller midler-
tidig erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændig virksomhed,under hvilken han har været omfattet af Det Forenede Kongerigeslovgivning
c) den sidste dag i enhver periode, hvor der udredes britiske ydelser
ved sygdom, moderskab (herunder naturalydelser, for hvilke DetForenede Kongerige er den kompetente stat) eller ydelser vedarbejdsløshed, og som
i) begyndte før den dato, hvor den pågældende tog bopæl i en
anden medlemsstat eller, såfremt perioden begyndte på etsenere tidspunkt, som
ii) fulgte umiddelbart efter den periode, hvor den pågældende
udøvede en erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændigvirksomhed i en anden medlemsstat, mens han var omfattet afDet Forenede Kongeriges lovgivning.
20. Den omstændighed, at en person har opnået status som værende
omfattet af en anden medlemsstats lovgivning i overensstemmelse medforordningens artikel 13, stk. 2, litra f), gennemførelsesforordningensartikel 10b og punkt 19 ovenfor, berører ikke det forhold, at:
a) Det Forenede Kongerige i sin egenskab af kompetent stat på denne
person anvender bestemmelserne om arbejdstagere eller selvstæn-dige erhvervsdrivende i forordningens afsnit III, kapitel 1, ellerkapitel 2, afdeling 1, eller artikel 40, stk. 2, hvis denne person ihenhold til disse bestemmelser fortsat har status som arbejdstagereller selvstændig erhvervsdrivende og senest i sin egenskab herafvar forsikret i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning
b) denne person behandles som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende ved anvendelse af forordningens afsnit III, kapitel7 og 8, eller gennemførelsesforordningens artikel 10 eller artikel10a, forudsat at den britiske ydelse i henhold til afsnit III, kapitel 1,kan udredes i overensstemmelse med litra a).
▼
M4
21. Med hensyn til studerende eller studerendes familiemedlemmer og
efterladte finder forordningens artikel 10a, stk. 2, ikke anvendelse påydelser, der udelukkende er tænkt som særlig beskyttelse af handicap-pede.
▼
M5
21. Hvis der i en og samme periode og for et og samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til den irskelovgivning eller i medfør af forordningens artikel 73, 74, 77, 78 eller78a, bortfalder retten til familiestøtte (Family Credit), som består alenei henhold til lovgivningen i Det Forenede Kongerige, op til et beløbsvarende til de pågældende ydelser.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 116
▼B
BILAG VII (B) (2) (5) (6) (15)
TILFÆLDE, HVOR EN PERSON SAMTIDIGER OMFATTET AF
LOVGIVNINGEN I TO MEDLEMSSTATER
(Anvendelse af artikel 14c, litra b))
1. Udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed i Belgien og beskæftigelse som
arbejdstager i en anden medlemsstat.
2. Selvstændig beskæftigelse i Danmark og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Danmark.
3. For ulykkesforsikringsordningerne for landbruget og alderdomsforsikrings-
ordningerne for landbrugere: selvstændig landbrugsvirksomhed i Tysklandog lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat.
4. Selvstændig beskæftigelse i Spanien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Spanien.
5. Selvstændig beskæftigelse i Frankrig og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat med undtagelse af Luxembourg.
6. Selvstændig landbrugsvirksomhed i Frankrig og lønnet beskæftigelse i
Luxembourg.
7. For pensionsforsikringsordningen for selvstændige erhvervsdrivende: selv-
stændig beskæftigelse i Grækenland og lønnet beskæftigelse i en andenmedlemsstat.
8. Selvstændig beskæftigelse i Italien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
▼
M5
▼B
10. Selvstændig beskæftigelse i Portugal og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
11. Selvstændig beskæftigelse i Finland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Finland.
12. Selvstændig beskæftigelse i Sverige og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl i Sverige.
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 117
▼M5
BILAG VIII
(Artikel 78a i forordningen)
ORDNINGER, SOM KUN VEDRØRER BØRNETILSKUD ELLER
SUPPLERENDE ELLER SÆRLIGE TILSKUD TIL BØRN, DER HAR
MISTET BEGGE FORÆLDRE ELLER EN AF DEM
A. BELGIEN
a) Børnetilskud i henhold til de samordnede love om børnetilskud til
arbejdstagere.
b) Familieydelser i henhold til lovgivningen om familieydelser til selvstæn-
dige erhvervsdrivende.
c) Familieydelser i henhold til ordningen for tidligere ansatte i Belgisk
Congo o Rwanda-Urundi.
B. DANMARK
»De særlige børnetilskud samt de ordinære børnetilskud, der gives, når
forældremyndighedens indehaver er enlig forsørger.
Desuden børnefamilieydelsen, der gives til alle børn under 18 år, når de bor
i Danmark, og når forældremyndighedens indehaver er fuldt skattepligtigefter dansk lovgivning.«
C. TYSKLAND
Ingen
D. SPANIEN
Ingen
E. FRANKRIG
Samtlige grundlæggende sociale sikringsordninger bortset fra særlige
ordninger for arbejdstagere (funktionærer, statstjenestemænd, søfolk, fuld-mægtige hos notar, ansatte i EDF/GDF, SNCF og RATP, personalet ioperaen og Comédie française…), dog ikke ordningen for minearbejdere.
F. GRÆKENLAND
Ingen
G. IRLAND
Børnetilskud, (bidragspligtige) tilskud til børn, der har mistet begge
forældre eller en af dem, og forhøjelse af (bidragspligtig) ægtefællepension,der betales for de børn, der opfylder betingelserne herfor, i henhold tilSocial Welfare (Consolidation) Act 1993 og lovgivning om ændring heraf.
H. ITALIEN
Ingen
I. LUXEMBOURG
Ingen
J. NEDERLANDENE
Ingen
K. ØSTRIG
Ingen
L. PORTUGAL
Ingen
M. FINLAND
Ingen
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 118
▼M5
N. SVERIGE
Ingen
O. DET FORENEDE KONGERIGE
»1.Storbritannien og Nordirland
Bestemmelserne i Social Security Contributions and Benefits Act
1992 og Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland)Act 1992 vedrørende børnetilskud (herunder eventuelle forhøjelser foreneforældre), børnetilskud til pensionister og tilskud til værger.
2.Gibraltar
Bestemmelserne i Social Security (Open Long-Term Benefits
Scheme) Ordinance 1997 og Social Security (Closed Long-TermBenefits Scheme) Ordinance 1996 vedrørende børnetillæg til pensio-nister og tilskud til værger.«
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 119
Tillæg
LISTE OVER ÆNDRINGSRETSAKTER TIL FORORDNING (EØF) Nr.
1408/71 OG(EØF) Nr. 574/72
A. Ændringsakt for Spanien og Portugal (EFT nr. L 302 af 15. 11. 1985, s. 23).
B. Ændringsakt for Østrig, Finland og Sverige (EFT nr. C 241 af 29. 8. 1994, s.
1), tilpasset ved beslutning 95/1/EF (EFT nr .L1a f1 .1 . 1995, s. 1).
1. Opdatering ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT
nr. L 230 af 22. 8. 1983, s. 6).
2. Rådets forordning (EØF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 160af 20. 6. 1985, s. 1; spansk udgave: DO Edición especial, 1985 (05.V4) s.142; portugisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.F4) s. 142; svenskudgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 61; finsk udgave:EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 61).
3. Rådets forordning (EØF) nr. 1661/85 af 13. juni 1985 om fastsættelse af
tekniske tilpasninger til fællesskabsbestemmelserne om vandrende arbejdsta-geres sociale sikring for så vidt angår Grønland (EFT nr. L 160 af 20. 6.1985, s. 7; spansk udgave: DO Edición especial, 1985 (05.04) s. 148;portugisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.04) s. 148; svensk udgave:EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 67; finsk udgave: EYVL:nerityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens forordning (EØF) nr. 513/86 af 26. februar 1986 om
ændring af bilag 1, 4, 5 og 6 til Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 omregler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse afde sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivendeog deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT nr. L 51af 28. 2. 1986, s. 44; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(04), s. 73; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 73).
5. Rådets forordning (EØF) nr. 3811/86 af 11. december 1986 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 355af 16. 12. 1986, s. 5; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(04), s. 86; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 86).
6. Rådets forordning (EØF) nr. 1305/89 af 11. maj 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 131af 13. 5. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(04), s. 143; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 143).
7. Rådets forordning (EØF) nr. 2332/89 af 18. juli 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 224af 22. 8. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(04), s. 154; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 154).
8. Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 331af 16. 11. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(04), s. 165; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 165).
9. Rådets forordning (EØF) nr. 2195/91 af 25. juni 1991 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 206af 29. 7. 1991, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(05), s. 46; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 46).
10. Rådets forordning (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT nr. L 136 af 19. maj 1992,
1971R1408 — DA — 01.01.2000 — 001.002 — 120
s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (05), s. 124; finsk
udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 124).
11. Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) 574/72 omregler til gennemførelse af forordning (EØF) 1408/71 (EFT nr. L 136 af 19.maj 1992, s. 7; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (05), s.130; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 130).
12. Rådets forordning (EØF) nr. 1249/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L 136af 19. maj 1992, s. 28; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05(05), s. 151; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 151).
13. Rådets forordning (EØF) nr. 1945/93 af 30. juni 1993 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr. 574/72 omregler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning(EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L181 af 23. 7. 1993, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område05 (06), s. 63; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (06), s.63).
14. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3095/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de socialesikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deresfamiliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr.574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, forord-ning (EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71, samtforordning (EØF) nr. 1945/93 om ændring af forordning (EØF) nr. 1247/92(EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 1).
15. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3096/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de socialesikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deresfamiliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71(EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 10).
16. Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om ændring og
ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de socialesikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deresfamiliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning(EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr.1408/71 (EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1).