1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 1. marts 1971
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til motordrevne køretøjer
(71/127/EØF)
(EFT L 68 af 22.3.1971, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 79/795/EØFaf 20. juli 1979 L239 1 22.9.1979
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbri-
tannien og NordirlandL73 14 27.3.1972
(tilpasset ved Rådets beslutning af 1. januar 1973) L2 1 1.1.1973
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 1. marts 1971
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til
motordrevne køretøjer
(71/127/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
henhold til de enkelte staters lovgivning, omfatter også førerspejle;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at alle medlemsstater — enten ved siden af eller i
stedet for deres nuværende ordning — gennemfører ensartede bestem-melser, navnlig med henblik på, at EØF-standardtypegodkendelse ihenhold til Rådets direktiv af 6. februar 1970 om tilnærmelse afmedlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer
og påhængskøretøjer dertil(
3) kan anvendes for alle køretøjstyper;
ordningen vedrørende førerspejle omfatter forskrifter både om spejlenes
placering på køretøjet og om deres konstruktion;
i forbindelse med en indbyrdes tilpasset fremgangsmåde for typegod-
kendelse af førerspejle kan den enkelte medlemsstat konstatere, om defælles bestemmelser for konstruktion og afprøvning er overholdt, ogunderretter de andre medlemsstater herom ved fremsendelse af en
afskrift af den typegodkendelse, der udstedes for det enkelte førerspejl;
ved tildeling af et EØF-godkendelsesmærke for alle spejle, der frem-
stilles i overensstemmelse med den godkendte konstruktion,overflødiggøres en teknisk kontrol af disse spejle i de andre medlems-stater,
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler typegodkendelse til enhver
type af førerspejle, der er i overensstemmelse med konstruktions- og
afprøvningsforskrifterne i bilag I, punkt 2.
2. Den medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse, træffer —
om nødvendigt i samarbejde med de kompetente myndigheder i deøvrige medlemsstater — de nødvendige foranstaltninger med henblikpå i nødvendigt omfang at kontrollere, at produktionen er i overens-
stemmelse med den godkendte konstruktion. Kontrollen udøves ved
stikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten eller dennes repræsentant et
godkendelsesmærke som vist i bilag I, punkt 2.6, for enhver type afførerspejle, som de på grundlag af artikel 1 meddeler EØF-typegodken-delse for.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 160 af 18.12.1969, s. 7.
(2) EFT nr. C 48 af 16.4.1969, s. 16.
(3) EFT nr. L 42 af 23.2.1970, s. 1.
▼B
Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger for at
hindre, at der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveks-ling af førerspejle, for hvis konstruktion der er meddelt
typegodkendelse i henhold til artikel 1, med andre spejlkonstruktioner.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerspejle under
henvisning til deres konstruktion eller funktion, når de er forsynetmed EØF-godkendelsesmærke.
2. Denne bestemmelse er dog ikke til hinder før, at en medlemsstat
træffer sådanne foranstaltninger vedrørende førerspejle med EØF-
godkendelsesmærke, der systematisk afviger fra den godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige
medlemsstater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og
begrunder samtidig sin beslutning. Artikel 5 finder ligeledes anven-delse.
Der er manglende overensstemmelse med den typegodkendte prototype,
i den i første afsnit anførte betydning, når forskrifterne i pkt. 2 i bilag Iikke er overholdt.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-
stater kopier af typegodkendelsesskemaerne for de
førerspejlkonstruktioner, som de meddeler eller nægter typegodken-delse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-typegodken-
delse, at flere med samme godkendelsesmærke forsynede førerspejle
ikke er i overensstemmelse med den konstruktion, den har meddelttypegodkendelse for, træffer den de nødvendige foranstaltninger for atsikre, at produktionen bringes i overensstemmelse med den godkendtekonstruktion. De kompetente myndigheder i den pågældende medlems-stat underretter de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater
om de trufne foranstaltninger, der eventuelt vil kunne udstrækkes til at
omfatte tilbagekaldelse af typegodkendelsen. Disse myndighedertræffer de samme foranstaltninger, når de af de kompetente myndig-heder i en anden medlemsstat underrettes om sådan manglendeoverensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om tilbagekaldelse af en meddelt EØF-typegodkendelse og om grundene hertil.
3. Bestrider den medlemsstat, der har meddelt EØF-typegodken-
delsen, rigtigheden af den til den indberettede manglende
overensstemmelse, skal de pågældende medlemsstater bestræbe sig på
at bilægge uoverensstemmelsen. Kommissionen holdes løbende under-rettet herom. Om fornødent foranstalter den konsultationer med henblikpå at nå frem til en løsning.
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse nægteseller tilbagekaldes, eller hvorved der udstedes forbud mod salg ellerbenyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skal meddeles deinteresserede parter med oplysning om de gældende retsmidler ogfristerne for disses anvendelse.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
Artikel 7
1. Fra og med 1. februar 1980 kan medlemsstaterne ikke af grunde,
der vedrører førerspejlene:
a) — for en motorkøretøjstype nægte EØF-standardtypegodkendelse
eller udstedelse af det i artikel 10, stk. 1, sidste led i direktiv70/156/EØFomtalte dokument eller national godkendelse,
— forbyde en første ibrugtagning af køretøjerne,
såfremt førerspejlene på denne køretøjstype eller på disse køretøjer
svarer til forskrifterne i dette direktiv:
b) — for en førerspejltype nægte EØF-typegodkendelse eller national
godkendelse, hvis førerspejlene svarer til forskrifterne i dettedirektiv,
— forbyde markedsføring af førerspejle, hvis disse førerspejle
bærer det fastsatte EØF-typegodkendelsesmærke i henhold tildette direktiv.
2. Fra og med 1. oktober 1981 kan medlemsstaterne:
a) — ikke længere udstede det i artikel 10, stk. 1, sidste led, i direktiv
70/156/EØFomhandlede dokument for en køretøjstype, hvisførerspejle ikke svarer til forskrifterne i dette direktiv,
— nægte national godkendelse af en køretøjstype, hvis førerspejle
ikke svarer til forskrifterne i dette direktiv,
b) — ikke længere foretage EØF-typegodkendelse af en førerspejltype,
hvis denne ikke svarer til forskrifterne i dette direktiv,
— nægte national godkendelse af en førerspejltype, hvis denne ikke
svarer til forskrifterne i dette direktiv.
3. Fra og med 1. oktober 1984 kan medlemsstaterne:
— forbyde første ibrugtagning af køretøjer, hvis førerspejle ikke svarer
til forskrifterne i dette direktiv,
— forbyde markedsføring af førerspejle, som ikke bærer EØF-typegod-
kendelsesmærke i henhold til dette direktiv.
Artikel 7 a
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, indregistrering,
ibrugtagning eller brug af køretøjer af grunde, der vedrører spejle,
dersom disse er i overensstemmelse med de i bilagene anførte
forskrifter.
Artikel 8
Ved køretøjer forstås i dette direktiv alle motordrevne køretøjer med
eller uden karrosseri, der er bestemt til færdsel på vej, og som har
mindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed på
mere end 25 km/t, med undtagelse af skinnekøretøjer, landbrugs-traktorer og -arbejdsredskaber samt andre arbejdsredskaber.
Artikel 9
Ændringer, der er nødvendige for at tilpasse bilagene I, II og III til den
tekniske udvikling, gennemføres i overensstemmelse med den frem-gangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i Rådets direktiv af 6. februar1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelseaf motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden 18 måneder efter dets meddelelse oggiver omgående Kommissionen meddelelse herom.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 4
▼M1
▼A1
▼B
▼B
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at tilsende Kommissionen
ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser, de udsteder på delområde, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 11
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 5
▼M1
BILAG I
1. DEFINITIONER
1.1. Ved »førerspejl« forstås enhver anordning, der er bestemt til inden
for det synsfelt, der er defineret i pkt. 3.4, at give et klart udsyn
bagud, med undtagelse af sammensatte optiske systemer, såsom
periskoper.
1.2. Ved »indvendigt førerspejl« forstås en anordning som defineret i
pkt. 1.1, monteret indvendig i køretøjets kabine.
1.3. Ved »udvendigt førerspejl« forstås en anordning som defineret i pkt.
1.1, monteret på en del af køretøjets udvendige overflade.
1.4. Ved »supplerende førerspejle« forstås ethvert førerspejl, der ikke er
blandt dem, der er defineret i pkt. 1.1, og som kan være monteret
indvendig eller udvendig på køretøjet, under forudsætning af, at det
opfylder kravene i pkt. 2 med undtagelse af underpunkterne 2.1.1,
2.2 og 2.3.4.
1.5. Ved »førerspejltype« forstås førerspejle, der ikke afviger i sådanne
væsentlige henseender som:
1.5.1. Dimensioner og krumningsradius for førerspejlets reflekterende
overflade.
1.5.2. Førerspejlenes konstruktion, form eller materialer, herunder befæ-
stelsen til karosseriet.
1.6. Ved »førerspejlklasse« forstås alle førerspejle, som har en eller flere
fælles egenskaber eller funktioner. Indvendige førerspejle er placeret
i klasse I. Supplerende indvendige førerspejle er placeret i klasse Is.
Udvendige førerspejle er placeret i klasserne II og III.
Supplerende udvendige førerspejle er placeret i klasserne IIs og IIIs.
1.7. Ved »r« forstås gennemsnittet af de krumningsradier, der måles på
den reflekterende overflade efter den metode, der er beskrevet i pkt.
2 i tillæg 1 til dette bilag.
1.8. Ved »principale krumningsradier i et punkt af den reflekterende
overflade (ri)« forstås de værdier, der opnås ved hjælp af det appa-
ratur, der er defineret i tillæg 1, målt på den bue af den
reflekterende overflade, der går gennem spejlmidten og parallelt
med segment b, som defineret i pkt. 2.2.2.1 og i retning vinkelret
på denne bue.
1.9. Ved »krumningsradius i et punkt af den reflekterende overflade (rp)«
forstås det aritmetiske gennemsnit af de principale krumningsradier
riog r′i, nemlig:
rp¼riþr0
i
2
1.10. Ved »spejlcentrum« forstås barycentrum for den synlige zone af den
reflekterende overflade.
1.11. Ved »krumningsradius for spejlets bestanddele« forstås radius »c«
for den cirkelbue, som kommer nærmest til den pågældende dels
afrundede form.
1.12. Ved »førerens synsudgangspunkter« forstås to punkter, beliggende i
en afstand af 65 mm fra hinanden i en højde af 635 mm lodret over
det pkt. R på førersædet, som er defineret i bilag IV. Den rette linje,
der forbinder de to punkter, er vinkelret på køretøjets midterlængde-
plan. Midten af den linje, der forbinder de to synsudgangspunkter,
ligger i det lodrette længdeplan, der går gennem midtpunktet for
førersædet, således som defineret af fabrikanten.
1.13. Ved »ambiokulart syn« forstås det samlede synsfelt, som fås ved
sammenlægning af de monokulare felter for højre og venstre øje.
(Se efterfølgende figur).1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 6
▼M1
1.14. Ved »køretøjstype for så vidt angår førerspejle« forstås motorkøre-
tøjer, som ikke indbyrdes frembyder forskelle med hensyn til
følgende væsentlige elementer:
1.14.1. Karosserikarakteristika, som formindsker synsfeltet.1.14.2. Koordinaterne til R-punktet.1.14.3. Påbudte placeringer og typer af førerspejle.1.15. Ved »køretøjer i klasserne M
1,M2,M3,N1,N2,o gN3« forstås de
køretøjer, der er defineret i bilag I til direktiv 70/156/EØF.
2. FORSKRIFTER VEDRØRENDE EØF-TYPEGODKENDELSE AF
FØRERSPEJLE
2.1. Almindelige specifikationer
2.1.1. Ethvert førerspejl skal være indstilleligt.2.1.2. Den reflekterende flades yderkant skal være anbragt i en indfatning,
der i sin omkreds i alle punkter og retninger skal have en værdi af
»c«≥2,5 mm. Går den reflekterende flade udover indfatningen,
skal krunningsradius »c« på den omkreds, der rager ud over indfat-
ningen, være større end eller lig med 2,5 mm, og den reflekterende
flade skal gå ind i indfatningen, når en kraft på 50 N påføres indfat-
ningens mest fremspringende punkt i en retning, der er vandret og
tilnærmelsesvis parallel med køretøjets midterplan i længderet-
ningen.
2.1.3. Når førerspejlet er monteret på en plan flade, skal samtlige dele af
førerspejlet i alle anordningens indstillinger eller samtlige dele af
den part af førerspejlet, der stadig er fastgjort til holderen efter den
i pkt. 2.4.2 beskrevne afprøvning, og som i statisk position kan
berøres af en kugle med en diameter på enten 165 mm for indven-
dige førerspejles vedkommende eller 100 mm for udvendige
førerspejles vedkommende, have en krumningsradius »c« på mindst
2,5 mm.
2.1.3.1. Kanterne på fastgørelseshuller eller blindhuller, hvis største
diameter eller diagonal er under 12 mm, behøver ikke at opfylde
de i pkt. 2.1.3 fastsatte krav med hensyn til radius, forudsat at de
er afrundede.
2.1.4. Befæstelsesanordningen på køretøjet skal være udformet på en
sådan måde, at en cylinder med 50 mm radius, der som akse har
den eller en af de vippe- eller rotationsakser, som førerspejlanord-ningen drejer om i den pågældende retning, når den slås ind ved
stød, i det mindste delvis skærer den overflade, som anordningen
er monteret på.
2.1.5. De i 2.1.2 og 2.1.3 omhandlede dele af udvendige førerspejle, som
består af materiale, hvis shore-A-hårdhed er mindre end eller lig
med 60, er undtaget fra de i disse punkter anførte krav.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 7
▼M1
2.1.6. Dele af indvendige førerspejle, der er fremstillet af materialer med
en shore-A-hårdhed på mindre end 50, og som er monteret på stive
holdere, er kun underkastet bestemmelserne i punkterne 2.1.2 og
2.1.3 for så vidt angår holderne
2.2. Dimensioner
2.2.1. Indvendige førerspejle (klasse I)
Den reflekterende flades dimensioner skal være således, at der i den
kan indskrives et rektangel, hvis ene side er lig med 4 cm, og hvis
anden side er lig med a.
a¼15 cm /C21
1þ1000
r
2.2.2. Udvendige førerspejle (klasse II og klasse III)
2.2.2.1. Den reflekterende flades dimensioner skal være således, at følgende
kan indskrives i den:
— et rektangel med en højde på 4 cm, og hvis grundlinje målt i
centimeter har værdien »a«,
— liniestykke parallelt med rektanglets højde, og hvis længde
udtrykt i centimeter har værdien b.
2.2.2.2. Mindsteværdierne for a og b fremgår af følgende tabel:
Førerspejls-
klasseKøretøjskategori for
hvilken spejlene er
bestemtab
II M2,M3,N2,N3 17
1þ1000
r20
III M1og N1 13
1þ1000
r7
2.3. Reflekterende flade og refleksionskoefficienter
2.3.1. Den reflekterende flade på et førerspejl skal være plan eller sfærisk
konveks.
2.3.2. Afvigelser mellem krumningsradierne
2.3.2.1. Afvigelserne mellem rieller r′iog rpi hvert referencepunkt må ikke
overstige 0,15 r.
2.3.2.2. Afvigelsen mellem hver af krumningsradierne (rp1,rp2og rp3)o gr
må ikke overstige 0,15 r.
2.3.2.3. Når »r« er større end eller lig med 3000 mm, øges den i stk. 2.3.3.1
og 2.3.3.2 anførte værdi på 0,15 r til 0,25 r.
2.3.3. Værdien af »r« må ikke være mindre end:
1800 mm for førerspejle af klasse II,
1200 mm for førerspejle af klasse I og klasse III,
2.3.4. Værdien af den normale refleksionskoefficient, bestemt ved den i
tillæg 2 beskrevne metode, må ikke være mindre end 40 %.
Har spejlet to indstillinger (»dag« og »nat«), skal det ved indstilling
på »dag« være muligt at genkende farverne af de signaler, der
anvendes i trafikken. Værdien af den normale refleksionskoefficient
må ved »nat«-indstillingen ikke være mindre end 4 %.
2.3.5. Den reflekterende flade skal bevare de i punkt 2.3.4 foreskrevne
karakteristika selv efter langvarig normal brug under dårlige vejrfor-
hold.
2.4. Afprøvning
2.4.1. Førerspejlene slagprøves i overensstemmelse med punkt 2.4.2 og
underkastes bøjningsprøver med indfatningen fastholdt i spejlhol-
deren i overensstemmelse med pkt. 2.4.2 og 2.4.3.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 8
▼M1
2.4.1.1. For alle udvendige førerspejle af klasse II og IIs, hvor ingen del
uanset den valgte indstilling, befinder sig mere end 2 m over jorden
ved den maksimalt tilladelige belastning af køretøjet, er de i punkt
2.4.2 fastsatte afprøvninger ikke påkrævet.
I så fald skal fabrikanten udlevere en beskrivelse, hvori det præci-
seres, at førerspejlet skal være monteret således, at ingen af dets
dele uanset indstillingspositionen befinder sig mindre end 2 m frajorden ved den maksimalt tilladelige belastning af køretøjet.
Når denne afvigelse udnyttes, skal armen være mærket, på en måde
så det ikke kan fjernes, med symbolet
og det skal være anført
på typegodkendelsesattesten.
2.4.2. Slagprøve
2.4.2.1. Beskrivelse af afprøvningsapparatet.
2.4.2.1.1. Afprøvningsapparatet består af et pendul, som kan svinge rundt om
to vandrette akser, der er indbyrdes vinkelrette, og hvoraf den ene er
vinkelret på det frontalplan, der indeholder banen for pendulets
»udsving«.
I den ydre ende findes en hammer, som består af en stiv kugle, der
har en diameter på 165 ± 1 mm og er dækket af en 5 mm tyk
gummibelægning af Shore-hårdhed A 50.
En særlig anordning gør det muligt at afmærke de maksimale
vinkler, armen indtager i svingningsplanet.
En fast monteret holder på det anlæg, der bærer pendulet, tjener til
fastgørelse af prøveemner under de i pkt. 2.4.2.2.6 præciserede
anslagsforhold.
Figur 1 viser afprøvningsanordningens dimensioner og de særlige
konstruktionsbestemmelser.
Figur 11971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 9
▼M1
2.4.2.1.2. Pendulets anslagscentrum er sammenfaldende med midtpunktet af
den kugle, de udgør hammeren. Dets afstand »1« til svingnings-
aksen i udsvingsplanet er lig med 1 m ± 5 mm. Pendulets afledte
masse er mo= 6,8 ± 0,05 kg (forholdet mellem »m« og pendulets
samlede masse »mo« samt afstanden »d« mellem pendulets tyngde-
punkt og dets omdrejningsakse er udtrykt ved ligningen:
mo¼md
1).
2.4.2.2. Beskrivelse af afprøvningen.
2.4.2.2.1. Monteringen af spejlet på holderen udføres efter monteringsforsk-
rifter, der gives af spejlfabrikanten eller i givet fald af
køretøjsfabrikanten.
2.4.2.2.2. Indstilling af førerspejl for afprøvning.2.4.2.2.2.1. Førerspejlene skal være orienteret således på pendulafprøvningsan-
lægget, at akser, som er lodrette og vandrette, når spejlet er
monteret på et køretøj i overensstemmelse med de af ansøgeren
fastsatte monteringsforskrifter stort set er i tilsvarende stilling.
2.4.2.2.2.2. Når et førerspejl er indstilleligt i forhold til monteringsbasis, skal
afprøvningsstillingen være den, for hvilken indtrykning er mest
ugunstig, inden for grænserne for den indstilling, som er fastsat af
ansøgeren.
2.4.2.2.2.3. Når førerspejlet har en afstandsinstilling i forhold til monterings-
basis skal denne anordning være i den stilling, hvor afstand
mellem holder og basis er kortest.
2.4.2.2.2.4. Når den reflekterende flade er bevægelig i holderen, skal indstil-
lingen være således, at dens øverste længst fra køretøjet værende
hjørne er i den mest udragende stilling i forhold til holderen.
2.4.2.2.3. Undtaget under afprøvning nr. 2 for indvendige spejle (se pkt.
2.4.2.2.6.1) skal det vandrette og de lodrete længdeplaner igennem
hammerens midtpunkt — når pendulet er i lodret stilling — gå
igennem spejlets midtpunkt som defineret i pkt. 1.10. Længderet-ningen for pendulets svingning skal være parallelt med køretøjets
midterplan i længderetningen.
2.4.2.2.4. Når under de indstillingsbetingelser, der er fastsat i punkterne
2.4.2.2.1 og 2.4.2.2.2 dele af spejlet begrænser hammerens opad-
gående bevægelse, forskydes anslagspunktet i en retning vinkelret
på den pågældende rotations- eller svingningsakse.
Denne forskydning må ikke være større end strengt nødvendigt med
henblik på afprøvningen. Den skal være begrænset således at:
— enten den kugleflade, som begrænser hammeren mindst
vedbliver at være tangent til den cylinder, der defineret i stk.
2.1.4
— eller hammerens anslag sker i en afstand på mindst 10 mm fra
omkredsen af den reflekterende overflade.
2.4.2.2.5. Afprøvningen består i, at man lader hammeren falde fra en højde,
der svarer til en vinkel for pendulet på 60º i forhold til lodret,
således at hammeren rammer spejlet i det øjeblik, hvor pendulet
når lodret stilling.
2.4.2.2.6. Førerspejle skal underkastes anslag under følgende vilkår:2.4.2.2.6.1. Indvendige førerspejle.
Afprøvning 1 — Anslagspunktet skal være som defineret i pkt.
2.4.2.2.3. Anslaget skal være således, at hammeren rammer føre-rspejlet på den reflekterende overflades side.
Afprøvning 2 — På kanten af huset på en sådan måde, at det frem-
kaldte anslag danner en vinkel på 45º med spejlets plan og befinder
sig i det vandrette plan, der går gennem spejlcentrum. Anslaget
rettes mod den side, hvor den reflekterende overflade befinder sig.
2.4.2.2.6.2. Udvendige førerspejle.
Afprøvning 1 — Anslagspunktet skal være som defineret i pkt.
2.4.2.2.3 eller 2.4.2.2.4. Anslaget skal være således, at hammeren
rammer førerspejlet på den side, hvor den reflekterende overflade
er.
Afprøvning 2 — Anslagspunktet skal være det, der er defineret i
pkt. 2.4.2.2.3 eller 2.4.2.2.4. Anslaget skal være således, at1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 10
▼M1
hammeren rammer førerspejlet på den modsatte side, af den reflek-
terende flade.
2.4.3 Bøjningsprøve på huset, fastgjort på armen.
2.4.3.1. Beskrivelse af prøven.
Holderen placeres vandret i en anordning, på en sådan måde, at det
er muligt sikkert at blokere indstillingsdele på befæstelsesdelen. I
retning af den største dimension på holderen, fastgøres den ende af
huset, der er nærmest ved befæstelsen på armens indstillingsanord-
ning ubevægeligt ved hjælp af et fastgjort stop, 15 mm bredt, som
dækker hele holderens bredde.
Ved den anden ende anbringes et stop, der er identisk med det
ovenfor beskrevne, på holderen således at den specificerede prøve-
belastning kan påføres den (figur 2).
Det er tilladt at fastgøre den ende af holderen, der er fjernest fra den
ende hvor kraften påføres, i stedet for blot at blokere den som illu-
streret i figur 2.
Eksempel på bøjningsprøveapparat for førerspejlholdere.
Figur 2
2.4.3.2. Prøvebelastningen er 25 kg. Den påføres i et minut.
2.5. Resultater af afprøvningerne
2.5.1. Under de i punkt 2.4.2 omhandlede afprøvninger skal pendulet gå
op på en sådan måde, at projektionen af den stilling, som armen
indtager, på svingningsplanet, danner en vinkel på mindst 20º med
lodret.
Målenøjagtighed for vinklen er ± 1º.Denne forskrift gælder ikke for spejle, der er fastgjort ved påklæb-
ning på forruden, idet der for disse efter afprøvningen gælder den i
pkt. 2.5.2 fastsatte forskrift.
2.5.2. Ved prøverne i henhold til punkt 2.4.2 må, hvad angår spejle, der er
fastklæbet på forruden, den tilbageværende del i tilfælde af brud på
spejlholderen højst rage 1 cm ud over monteringsfladen, og en
konfiguration, der bliver tilbage efter afprøvningen, skal opfylde
betingelserne i punkt. 2.1.3.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 11
▼M1
2.5.3. Ved prøverne i henhold til punkterne 2.4.2 og 2.4.3 må spejlet ikke
gå itu. Et brud på spejlet kan dog accepteres, når en af følgende
betingelser er opfyldt:
2.5.3.1. Brudstykkerne hænger fast i spejlindfatningen eller ved en flade, der
er fast forbundet med indfatningen, dog accepteres en delvis løsri-
velse af glasset på betingelse af, at den ikke er større end 2,5 mm
på begge sider af revnen. Det accepteres at små splinter løsrives fra
glasoverfladen i anslagspunktet.
2.5.3.2. Spejlet består af splintfrit glas.
2.6. Betingelser for EØF-typegodkendelse og mærkning
2.6.1. Anmodning om EØF-typegodkendelse
2.6.1.1. Anmodning om EØF-typegodkendelse for en førerspejlstype
indgives af indehaveren af fabriksmærket eller handelsmærket eller
dennes repræsentant.
2.6.1.2. For hver type førerspejl skal anmodningen være ledsaget af:2.6.1.2.1. En teknisk beskrivelse, der blandt andet anfører de typer af køre-
tøjer, for hvilke førerspejlet er bestemt;
2.6.1.2.2. Tegninger, der er tilstrækkeligt detaljerede til identifikation af føre-
rspejlet og monteringsvejledning. Tegningerne skal vise det sted,
hvor EØF-typegodkendelsesmærket skal anbringes.
2.6.1.2.3. Fire førerspejle, tre førerspejle til afprøvningerne, og et førerspejl til
opbevaring på laboratoriet med henblik på eventuel verifikation,
som viser sig nødvendig senere. På laboratoriets anmodning kan
der kræves yderligere eksemplarer.
2.6.2. EØF-typegodkendelsesmærke
2.6.2.1. EØF-typegodkendelsesmærket består af et rektangel, inden i hvilket
er anført bogstavet lille »e« efterfulgt af et kendingsnummer eller
bogstav for det land, der har udstedt typegodkendelsen (1 for Tysk-
land, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4 for Nederlandene, 6 for Belgien,
11 for Det forenede Kongerige, 13 for Luxembourg, 18 for
Danmark og IRL for Irland), samt et typegodkendelsesnummer
anbragt i nærheden af rektanglet. Dette nummer består af det type-
godkendelsesnummer, som er anført på typegodkendelsesattesten (se
bilag II) foran hvilket er anført nummeret på den seneste ændring af
Rådets direktiv 71/127/EØFog dato for udstedelse af EØF -typegod-
kendelse. Nummer og typegodkendelsesnummer adskilles af en
asterisk. For nærværende direktiv er nummeret 01.
2.6.2.2. Typegodkendelsesmærket (kendingstal, bogstav og nummer)
anbringes på en af spejlets væsentlige bestanddele således, at det er
holdbart og er let synligt, også når spejlet er anbragt på køretøjet.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 12
▼M1
Eksempel på EØF-typegodkendelsesmærke (1)
Forklaring:
Det førerspejl, der har foranstående EØF-typegodkendelsesmærke, tilhører
gruppe I (indvendige førerspejle) og er typegodkendt i Tyskland (e 1) under
nr. 01 * 1471.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 13
(1) Tallene er kun anført som eksempel.
▼M1
Forklaring:
Det førerspejl der er mærket med dette typegodkendelsesmærke, er et førerspejl
af klasse IIs (supplerende udvendigt (førerspejl), typegodkendt i Frankrig (e 2)
under nummer 01 * 387
3. FORSKRIFTER FOR MONTERING PÅ KØRETØJERNE
3.1. Almindelige bemærkninger
3.1.1. Ethvert førerspejl skal være monteret på en sådan måde, at det ikke
forskydes således, at det mærkbart ændrer synsfeltet, således som
dette er udmålt, og så det ikke vibrerer så meget af føreren kan fejl-
opfatte billedet i spejlet.
3.1.1.1. Betingelserne i pkt. 3.1.1 skal være opfyldt, når køretøjet kører med
hastigheder op til 80 % af den fastsatte maksimalhastighed men
uden at overskride 150 km/h.
3.1.2. Udvendige førerspejle monteret på køretøjer af klasserne M2,M3,N2og N3skal være af klasse II, og de, der monteres på køretøjer af
klasserne M1og N1skal være af klasse II eller af klasse III.
3.2. Antal og placering
3.2.1. Førerspejlene skal være placeret således, at føreren fra sit sæde ved
normal kørestilling har oversigt over kørebanen bag køretøjet.
3.2.2. Alle køretøjer af klasse M1og N1skal være forsynet med et indven-
digt førerspejl og et udvendigt førerspejl. Det udvendige førerspejl
skal være monteret på køretøjets venstre side i de medlemsstater,
hvor der er højrekørsel, og på køretøjets højre side i de medlems-
stater, hvor der er venstrekørsel.
3.2.2.1. Når det indvendige førerspejl ikke opfylder de i pkt. 3.4.2 fastsatte
forskrifter, skal et yderligere udvendigt førerspejl monteres på køre-
tøjet. Dette førerspejl skal være monteret på højre side af køretøjet i
stater med højrekørsel og på venstre side af køretøjet i stater med
venstrekørsel.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 14
▼M1
3.2.2.2. Såfremt det under pkt. 3.2.2 nævnte indvendige førerspejl ikke giver
noget udsyn bagud, er det ikke påkrævet.
3.2.3. Alle køretøjer af klasserne M2,M3og N2og N3skal være forsynet
med to udvendige førerspejle, et på hver side.
3.2.4. De udvendige førerspejle skal være synlige igennem den del af
forruden, som bestryges af vinduesviskerne eller gennem sidevindu-
erne. Denne forskrift gælder ikke for udvendige førerspejle,
monteret på højre side af køretøjer af klasserne M2og M3i
medlemsstater med højrekørsel eller monteret på venstre side af
samme køretøjer i medlemsstater med venstrekørsel.
3.2.5. I tilfælde af køretøjer som afprøves i chassis/førerhus tilstand, skal
minimal og maksimal karrosseribredde angives af fabrikanten og
om nødvendigt simuleres ved attrapplader under synsfeltafprøvnin-
gerne. Alle køretøjs- og spejlkonfigurationer, som benyttes under
afprøvningen, skal opgives på typegodkendelsesattesten.
3.2.6. Et »2-plans« eller »dobbelt« spejl (vinkelspejl) tillades ikke, derom
de to planer er nødvendige for at opfylde kravene med hensyn til
synsfelt. Dersom imidlertid hovedspejlet opfylder alle krav for et
klasse II eller klasse III spejl, kan det accepteres. Det ekstra spejl
skal tages i betragtning ved bestemmelsen af højde over jorden og
udragen, som anført under 3.2.10. Indfatningen for det ekstra spejl
skal også opfylde de krav, der er anført i pkt. 2.1.2.
3.2.7. Det udvendige førerspejl, der er foreskrevet i førerens side, skal
være monteret således, at vinklen mellem køretøjets lodrette læng-
demidterplan og det lodrette plan, der går gennem spejlcentrum og
midten af det liniestykke på 65 mm der forbinder førerens synsud-
gangspunkter, ikke er større end 55º.
3.2.8. Førerspejlet må ikke rage væsentlig mere uden for de ydre dele af
karrosseriet, end hvad der er nødvendigt for at opnå de synsfelter,
der er fastlagt i pkt. 3.4.
3.2.9. Når den nedre kant af et udvendigt førerspejl er mindre end to
meter over jorden, når køretøjet er lastet, må dette førerspejl ikke
rage mere end 0,20 m uden for køretøjets samlede bredde målt
uden førerspejl.
3.2.10 Under de betingelser, der er anført i punkterne 3.2.8 og 3.2.9 må de
udvendige førerspejle rage ud over den tilladte maksimale køretøjs-
bredde.
3.3. Indstilling
3.3.1. Det indvendige førerspejl skal kunne indstilles af føreren i normal
stilling.
3.3.2. Det udvendige førerspejl, der er placeret i førerens side, skal kunne
indstilles inde fra køretøjet med lukket dør, men eventuelt åbent
vindue. Spejlets fastspænding i den ønskede indstilling kan imid-
lertid foretages uden for køretøjet.
3.3.3. Bestemmelserne i pkt. 3.3.2 gælder ikke for udvendige førerspejle
af den type, der giver efter for stød og derefter kan bringes tilbage
til deres udgangsstilling uden at skulle indstilles på ny.
3.4. Synsfelt
3.4.1. Almindelige bestemmelser
De i det følgende definerede synsfelter gælder ved brug af begge
øjne og således, at den undersøgende persons øjne er sammenfal-
dende med »førerens synsudgangspunkter« i henhold til pkt. 1.12.
De bestemmes med køretøjet i køreklar stand som defineret i pkt.
2.6 i bilag I til direktiv 70/156/EØIFmed en person, med en vægt
på 75 kg ± 1 %, siddende foran i køretøjet. Målingen skal foretages
gennem ruder, hvis lysgennemgangsfaktor udgør over 70 %.
3.4.2 Indvendigt førerspejl
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt og
vandret vejstykke, der ligger centreret omkring køretøjets lodrette
midterplan i længderetningen, og strækker sig fra horisonten til en
afstand af 60 m bag køretøjet og har en bredde på 20 m (fig. 3).
3.4.2.1. En reduktion af synsfeltet som følge af tilstedeværelse af nakke-
støtter og anordninger såsom solskærme, vinduesvisker bagtil,
varmeelementer er tilladt, når de ikke afblænder mere end 15 % af1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 15
▼M1
det foreskrevne synsfelt, når de projiceres på et lodret plan der står
vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen.
3.4.3. Venstre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande med højre-
kørsel og højre udvendige førerspejle for køretøjer i lande med
venstrekørsel
3.4.3.1. Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst en 2,50 m
bred plan og vandret del af vejen, idet denne del af vejen begrænses
til højre (for køretøjer i lande med højrekørsel) eller venstre (for
køretøjer i lande med venstrekørsel) af det plan, som er parallelt
med køretøjets lodrette midterplan i længderetningen og går gennem
køretøjets yderste venstre begrænsning (for køretøjer i lande med
højrekørsel) eller yderste højre begrænsning (for køretøjer i lande
med venstrekørsel), og idet denne del strækker sig fra horisonten
indtil 10 m bagved førerens synsudgangspunkter (figur 4).
3.4.4. Højre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande med højre-
kørsel og venstre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande
med venstrekørsel
3.4.4.1. Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst en 3,50 m
bred plan og vandret del af vejen, begrænset til venstre (for køre-
tøjer i lande med højrekørsel) eller til højre (for køretøjer i lande
med venstrekørsel) af et plan, som er parallelt med køretøjets
lodrette midterplan i længderetningen, og som går gennem det
yderste højre punkt af køretøjet (for køretøjer i lande med højre-
kørsel) eller yderste venstre punkt (for køretøjer i lande med
venstrekørsel), og idet den nævnte del strækker sig fra horisonten
indtil 30 m bag ved førerens synsudgangspunkter.
3.4.4.2. Yderligere skal føreren kunne begynde at se vejen i en bredde af
0,75 m fra 4 m bag ved et lodret plan, der går gennem førerens
synsudgangspunkter (figur 4).
3.4.5. Hindringer.
I de ovenfor beskrevne synsfelter tages ikke hensyn til hindringer
forårsagede af dørhåndtag, markeringslygter, retningsviserblinklys,
yderender af kofangere bagtil, såvel som hindringer, der skyldes
karrosseriet og sådanne som forårsages af dele svarende til de oven-
nævnte.
3.4.6. Afprøvningsmetode
Synsfeltet måles ved placering af kraftige lyskilder i synsudgangs-
punkterne og ved undersøgelse af det relekterede lys på en lodret
kontrolskærm.
Andre tilsvarende metoder kan anvendes.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 16
▼M1
1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 17
▼M1
Tillæg I
FREMGANGSMÅDE FOR MÅLING AF KRUMNINGSRADIUS »r« FOR
SPEJLETS REFLEKTERENDE OVERFLADE
1. MÅLINGER
1.1.Apparatur
Man anvender et såkaldt »sfærometer«. Dette er beskrevet i figur 1.
1.2.Målepunkter
1.2.1. Målingen af hovedkrumningsradierne skal gennemføres i tre punkter,
beliggende så nær som muligt ved 1/3, 1/2 og 2/3 af den bue på den
reflekterende overflade, som går gennem spejlmidten og parallelt med
segment b, eller på den bue der går gennem spejlmidten og som er
vinkelret på den sidstnævnte, dersom omhandlede bue er længere.
1.2.2. Dersom imidlertid spejlets dimensioner gør det umuligt at foretage
målinger i de retninger, der er definert i pkt. 1.8 i bilag I tekniske tjene-
ster, som foretager afprøvningerne på dette punkt foretage målinger i to
retninger vinkelret på hinanden, der ligger så nær som muligt ved de
ovenfor foreskrevne.
2. BEREGNING AFKRUMNINGSRADIUS (r)
»r« i mm beregnes efter formlen:
r¼rp1þrp2þrp3
3
hvor rp1er krumningsradius for det første målepunkt, rp2for det andet og
rp3for det tredje.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 18
Figur 1▼M11971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 19
▼M1
Tillæg 2
PRØVEMETODE TIL MÅLING AF REFLEKTIVITET
1. DEFINITIONER
1.1. CIE A(1) standardlystype% farvemålingslystype repræsenterende det sorte
legeme ved T68= 2855,6 K.
1.2. Lyskilde for CIE A(1) standardlystpye: gasfyldt tungstenstrådlampe
virkende ved en farvetemperatur nær ved T68= 2855,6 K.
1.3. CIE 1931(1) standardiagttager for farvemåling: strålingsdetektor, hvis
farvemålingskarakteristika svarer til de trikromatiske spektralfordelingsvær-
dier /C22xx(λ),/C22yy(λ),/C22zz(λ). (Se skema)
1.4. CIE trikromatiske spektralfordelingsværdier: trikromatiske fordelingsvær-
dier, i CIE-systemet (XYZ), for et isoeffektspektrums monokromatiske
elementer.
1.5. Fotopisk syn(1): det normale øjes syn, når det er adapteret til luminansni-
veauer på mindst flere candela pr. kvadratmeter
2. APPARATUR
2.1.Generelt
Apparaturet skal omfatte en lyskilde, en holder til prøveemnet, en fotoelek-
trisk detektor og en indikator (se fig. 1) samt de midler, der er nødvendige
til at fjerne virkningerne af uvedkommende lys.
Detektoren kan omfatte en Ulbricht-kugle for at lette målingen af ikke-
plane (konvekse) førerspejles refleksionsgrad. (Se fig. 2).
2.2.Lyskildens og detektorens spektrale karakteristika
Lyskilden skal være en lyskilde for CIE A standardlystype forbundet med
et optisk system, der gør det muligt at opnå et bundt af næsten parallelle
lysstråler. Det anbefales at anvende en spændingsstabilisator for at opret-
holde en uændret spænding i lampen, så længe apparaturet er i brug.
Detektoren skal omfatte en fotocelle, hvis spektralreaktion er proportional
med CIE (1931) standardiagttageren for farvemålings fotopiske klarheds-
funktion (se skema). Man kan også anvende enhver anden lystype-filter-
detektor-kombination, som giver et globalækvivalent af CIE A standardlyst-
ypen og fotopisk syn. Omfatter detektoren en Ulbricht-kugle skal kuglens
indvendige flade være beklædt med et lag hvid, mat (diffuserende) og
ikke-selektiv maling.
2.3.Geometriske betingelser
Det indfaldende strålebundt skal fortrinsvis danne en vinkel ( θ)p å
0,44 ± 0,09 rad (25 ± 5º) med den vinkelrette på prøvefladen; denne vinkel
må imidlertid ikke overstige den øvre tolerance, dvs. 0,53 rad eller 30º.
Detektorens akse skal danne en vinkel ( θ) lig med det indfaldende stråle-
bundts med denne vinkelrette (se fig. 1). Ved ankomsten til prøvefladen
skal det indfaldende strålebundt have en diameter på mindst 19 mm. Det
reflekterende strålebundt må ikke være større end fotocellens følsomme
flade, må ikke dække mindre end 50 % af denne flade og skal om muligt
dække samme portion af fladen som det bundt, der anvendes til justering af
instrumentet.
Omfatter detektoren en Ulbricht-kugle, skal denne have en mindstediameter
på 127 mm. De åbninger, der udføres i kuglens væg til prøveemnet og det
indfaldende strålebundt, skal være af tilstrækkelig størrelse til at lade de
indfaldende og reflekterede lysbundter passere helt. Fotocellen skal være
anbragt således, at den ikke modtager lyset fra det indfaldende eller reflek-
terede bundt direkte.
2.4.Celle-indikator-enhedens elektriske karakteristika
Den fotocelleeffekt, der registreres på indikatoren, skal være en lineær
funktion af den fotofølsomme flades lysstyrke. Der skal være (elektriske1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 20
(1) Definitioner hentet fra publikationen CEI 50 (45), internationalt elektroteknisk glosa-
rium, gruppe 45, belysning.
▼M1
eller optiske eller begge slags) midler til nulindstilling og justeringsindstil-
lingerne. Disse midler må ikke påvirke instrumentets linearitet eller
spektrale karakteristika. Detektor-indikator-enhedens præcision skal
være ± 2 % af den fulde skala eller ± 10 % af den målte værdi efter den
mindste værdi.
2.5.Holder til prøveemnet
Indretningen skal gøre det muligt at placere prøveemnet således, at kildear-
mens og detektorarmens akse krydser hinanden i niveau med den
reflekterende flade. Denne reflekterende flade kan befinde sig inden for
prøveførerspejlet eller dettes to sider, alt efter om det drejer sig om et føre-
rspejl med første flade eller med anden flade eller et prismatisk førerspejl
af typen »flip«.
3. OPERATIV METODE
3.1.Direkte justeringsmetode
For den direkte afprøvningsmetodes vedkommende er den anvendte refe-
rencenorm fri luft. Denne metode anvendes til instrumenter, der er
konstrueret således, at de muliggør en afprøvning ved 100 % af skalaen,
idet detektoren orienteres direkte i lyskildens akse (se fig. 1).
Denne metode gør det i visse tilfælde (f. eks. til måling af flader med ringe
reflektivitet) muligt at tage et mellemliggende justeringspunkt (mellem 0 og
100 % af skalaen). I så fald må der i den optiske bane indskydes et filter
med neutral tæthed og kendt transmissionsfaktor, og afprøvningssystemet
skal indstilles, indtil indikatoren viser den transmissionsprocent, der svarer
til filtret med neutral tæthed. Dette filter skal fjernes, inden reflektivitets-
målingerne foretages.
3.2.Indirekte justeringsmetode
Denne justeringsmetode anvendes til instrumenter med kilde og detektor af
fast geometrisk form. Den kræver en passende inddelt og justeret reflekti-
onsprøveenhed. Denne skal fortrinsvis være et plant førerspejl, hvis
refleksionsgrad ligger nærmest muligt ved de afprøvede emners.
3.3.Måling på plant førerspejl
Refleksionsgraden for plane førerspejlsprøveemner kan måles ved hjælp af
instrumenter, der fungerer efter det direkte eller indirekte afprøvnings-
princip. Værdien af refleksionsgraden aflæses direkte på instrumentets
indikatorskive.
3.4.Måling på ikke-plant (konvekst) førerspejl
Måling af ikke-lane (konvekse) førerspejles refleksionsgrad kræver anven-
delse af instrumenter, der indeholder en Ulbricht-kugle i detektoren (se fig.
2). Hvis kuglens aflæsningsapparat med et normspejl med reflektionsgrad
E % giver nedelinger vil nxdelinger med et ukendt spejl, svare til en
refleksionsgrad X % givet ved formlen:
X¼Enx
ne1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 21
▼M1
Figur 1— Generelt skema over apparaturet til måling af reflektivitet ved de to justeringsmetoder.
Figur 2— Generelt skema over apparaturet til måling af reflektivitet med Ulbricht-kugle i detektoren.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 22
▼M1
Værdien af de trikromatiske spektralfordelingsværdier for cie 1931 stan-
dardiagttageren for farvemåling (1)
(Denne tabel er et uddrag af IEC-publikation 50 (45) (1970))
λ
nm/C22xx(λ) /C22yy(λ) /C22zz(λ)
380 0,001 4 0,000 0 0,006 5
390 0,004 2 0,000 1 0,020 1
400 0,014 3 0,000 4 0,067 9
410 0,043 5 0,001 2 0,207 4
420 0,134 4 0,004 0 0,645 6
430 0,283 9 0,011 6 1,385 6
440 0,348 3 0,023 0 1,747 1
450 0,336 2 0,038 0 1,772 1
460 0,290 8 0,060 0 1,669 2
470 0,195 4 0,091 0 1,287 6
480 0,095 6 0,139 0 0,813 0
490 0,032 0 0,208 0 0,465 2
500 0,004 9 0,323 0 0,272 0
510 0,009 3 0,503 0 0,158 2
520 0,063 3 0,710 0 0,078 2
530 0,165 5 0,862 0 0,042 2
540 0,290 4 0,954 0 0,020 3
550 0,433 4 0,995 0 0,008 7
560 0,594 5 0,995 0 0,003 9
570 0,762 1 0,952 0 0,002 1
580 0,916 3 0,870 0 0,001 7
590 1,026 3 0,757 0 0,001 1
600 1,062 2 0,631 0 0,000 8
610 1,002 6 0,503 0 0,000 3
620 0,854 4 0,381 0 0,000 2
630 0,642 4 0,265 0 0,000 0
640 0,447 9 0,175 0 0,000 0
650 0,283 5 0,107 0 0,000 0
660 0,164 9 0,061 0 0,000 0
670 0,087 4 0,032 0 0,000 0
680 0,046 8 0,017 0 0,000 0
690 0,022 7 0,008 2 0,000 0
700 0,011 4 0,004 1 0,000 0
710 0,005 8 0,002 1 0,000 0
720 0,002 9 0,001 0 0,000 0
730 0,001 4 0,000 5 0,000 0
740 0,000 7 0,000 2(1) 0,000 0
750 0,000 3 0,000 1 0,000 0
760 0,000 2 0,000 1 0,000 0
770 0,000 1 0,000 0 0,000 0
780 0,000 0 0,000 0 0,000 0
(1) Ændret i 1966 (fra 3 til 2).1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 23
(1) Forkortet tabel. Værdierne for /C22yy(λ)=V( λ) er afrundet til fire cifre efter kommaet.
▼M1
BILAG II
EKSEMPEL PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSESATTEST
1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 24
▼M1
BILAG III
BILAG TIL EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSESSKEMA FOR EN KØRETØJSTYPE
MED HENSYN TIL MONTERINGEN AF FØRERSPEJLE
(Artikel 4, stk. 2, og artikel 10 i Rådets direktiv 70/156/EØFaf 5. februar 1970 om tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivning vedrørende typegodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøre-
tøjer dertil).
1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 25
▼M1
1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 26
▼M1
BILAG IV
METODE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKT OG TIL VERIFIKATION
AF PUNKTERNE R OG H'S INDBYRDES PLACERING
De relevante dele i bilag III i direktiv 77/649/EØFer gældende.1971L0127 — DA — 30.07.1979 — 002.001 — 27