2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2001/82/EF
af 6. november 2001
om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler
(EFT L 311 af 28.11.2001, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/28/EF af 31. marts 2004 L 136 58 30.4.2004
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2001/82/
EF
af 6. november 2001
om oprettelse af en fællesskabskodeks for veterinærlægemidler
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 95,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (1),
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Rådets direktiv 81/851/EØF af 28. september 1981 om indbyrdes
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinærlæge-midler (
3), Rådets direktiv 81/852/EØF af 28. september 1981
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning omanalytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer og
forskrifter for afprøvning af veterinærlægemidler (
4), Rådets
direktiv 90/677/EØF af 13. december 1990 om udvidelse afanvendelsesområdet for direktiv 81/851/EØF om indbyrdestilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om veterinærlæge-midler og om fastsættelse af yderligere bestemmelser forimmunologiske veterinærlægemidler (
5) og Rådets direktiv 92/
74/EØF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelses-
området for direktiv 81/851/EØF om indbyrdes tilnærmelse aflovgivning om veterinærlægemidler, og om fastsættelse afsupplerende bestemmelser for homøopatiske veterinærlæge-midler (
6) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende
ændringer. Direktiverne bør derfor kodificeres og samles i én
enkelt tekst, således at deres bestemmelser kan fremtræde klartog rationelt.
(2) Alle bestemmelser angående fremstilling og distribution af vete-rinærlægemidler bør have som hovedformål at beskytte denoffentlige sundhed.
(3) Dette mål bør dog nås med midler, som ikke kan hæmme udvik-lingen af industrien og handelen med lægemidler inden forFællesskabet.
(4) I det omfang, hvor der i medlemsstaterne allerede findes visseadministrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om veterinær-
lægemidler, afviger disse fra hinanden med hensyn til de
væsentlige principper. De virker hæmmende på handelen medlægemidler inden for Fællesskabet og har således en umiddelbarindvirkning på det indre markeds funktion.
(5) Det er derfor af betydning, at disse hindringer fjernes. Til detteformål er en indbyrdes tilnærmelse af de pågældende bestem-melser nødvendig.
(6) Af hensyn til folkesundheden og den frie bevægelighed for vete-rinærlægemidler er det nødvendigt, at de kompetentemyndigheder råder over alle relevante oplysninger om tilladte2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 2
(1) EFT C 75 af 15.3.2000, s. 11.
(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 3.7.2001 (endnu ikke offentliggjort i EFT)
og Rådets afgørelse af 27. september 2001.
(3) EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Kommission-
ens direktiv 2000/37/EF (EFT L 139 af 10.6.2000, s. 25).
(4) EFT L 317 af 6.11.1981, s. 16. Direktivet er senest ændret ved Kommission-
ens direktiv 1999/104/EF (EFT L 3 af 6.1.2000, s. 18).
(5) EFT L 373 af 31.12.1990, s. 26.
(6) EFT L 297 af 13.10.1992, s. 12.
▼B
veterinærlægemidler i form af godkendte resuméer vedrørende
produkternes egenskaber.
(7) Med undtagelse af lægemidler, som henhører under Fællesska-bets centraliserede godkendelsesprocedure, der er indført vedRådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fast-læggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og
overvågning af human- og veterinærlægemidler og om oprettelse
af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering (
1), bør en
markedsføringstilladelse udstedt af en kompetent myndighed ien medlemsstat i princippet anerkendes af myndighederne i deøvrige medlemsstater, medmindre der er tungtvejende grunde tilat formode, at godkendelse af det pågældende veterinærlæge-
middel kan indebære fare for menneskers eller dyrs sundhed
eller for miljøet. Hvis der opstår uenighed mellem medlemsstaterom et veterinærlægemiddels kvalitet, sikkerhed eller effektivitet,bør der foretages en videnskabelig vurdering af spørgsmålet påfællesskabsniveau for at nå frem til én enkelt afgørelse vedrø-
rende stridsspørgsmålet, som skal være bindende for de berørte
medlemsstater. Afgørelsen bør vedtages ved en hurtig procedure,der sikrer et snævert samarbejde mellem Kommissionen ogmedlemsstaterne.
(8) Med henblik herpå bør der nedsættes et udvalg for veterinærlæ-gemidler, der er underlagt det europæiske agentur forlægemiddelvurdering oprettet ved forordning (EØF) nr. 2309/93.
(9) Dette direktiv udgør kun en etape af virkeliggørelsen af målsæt-ningen vedrørende fri omsætning af veterinærlægemidler. Nyeforanstaltninger vil derfor under hensyn til den indvundne erfa-ring, navnlig i Udvalget for Veterinærlægemidler, vise sig atvære nødvendige for eliminationen af fortsat eksisterendehindringer for fri omsætning.
(10) Foderlægemidler falder ikke ind under dette direktivs anvendel-sesområde, men det er, såvel af økonomiske grunde som afhensyn til den offentlige sundhed, nødvendigt at forbyde anven-delsen af ikke godkendte lægemidler til fremstilling af
foderlægemidler.
(11) Den skadelighed og terapeutiske virkning kan kun undersøges i
sammenhæng og har kun en relativ betydning, vurderet ud fra
videnskabens nuværende stade og under hensyntagen til læge-
midlets bestemmelse. De dokumenter og oplysninger, som skalvedlægges ansøgningen om tilladelse til markedsføring, skalvise, at de fordele, der er forbundet med effektiviteten, opvejerde potentielle risici. I tilfælde af et negativt udfald skal ansøg-ningen afslås.
(12) Tilladelse til markedsføring bør nægtes, hvis lægemidlets tera-peutiske virkning mangler eller er utilstrækkelig godtgjort, ogbegrebet terapeutisk virkning må forstås som den af fremstilleren
lovede virkning.
(13) Tilladelse til markedsføring bør ligeledes nægtes, hvis den
angivne ventetid er utilstrækkelig til at fjerne den sundhedsfare,som restkoncentrationerne udgør.
(14) Inden der kan meddeles tilladelse til markedsføring af et immu-nologisk veterinærlægemiddel, skal fremstilleren kunnegodtgøre, at han vil være i stand til at sikre ensartethed mellem
fabrikationspartierne.
(15) De kompetente myndigheder bør have beføjelse til at forbyde
brugen af et immunologisk veterinærlægemiddel, hvis denimmunologiske reaktion hos behandlede dyr vil virke forstyr-
rende for gennemførelsen af nationale eller EF-programmer til
diagnosticering, bekæmpelse eller udryddelse af sygdomme hosdyr.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 3
(1) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 1. Forordningen er ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 649/98 (EFT L 88 af 24.3.1998, s. 7).
▼B
(16) Først og fremmest bør brugerne af homøopatiske lægemidler
klart oplyses om, at der er tale om homøopatiske lægemidler,
ligesom de bør have tilstrækkelig sikkerhed for disses kvalitetog uskadelighed.
(17) Bestemmelserne om fremstilling af samt kontrol og tilsyn med
homøopatiske veterinærlægemidler bør harmoniseres for at
muliggøre markedsføring i hele Fællesskabet af sikre lægemidleraf god kvalitet.
(18) I betragtning af de homøopatiske lægemidlers særlige kendetegn,
såsom deres svage koncentration af virksomme bestanddele, og
vanskeligheden ved at anvende den traditionelle statistiske meto-dologi for kliniske afprøvninger på dem, bør der indføres ensærlig, forenklet registreringsordning for traditionelle homøopa-tiske lægemidler, der markedsføres uden terapeutisk indikation
og i en dispenseringsform og en dosering, der ikke udgør en
risiko for dyret.
(19) For homøopatiske veterinærlægemidler, der markedsføres medoplysninger om terapeutisk indikation eller i en form, der kan
indebære risici i forbindelse med den forventede terapeutiske
virkning, bør de sædvanlige regler for tilladelse til markedsfø-ring af veterinærlægemidler anvendes. Medlemsstaterne børdog, når disse lægemidler er bestemt til at anvendes påselskabsdyr og eksotiske dyrearter, kunne anvende særlige reglertil evaluering af afprøvningsresultaterne med henblik på at
fastslå disse lægemidlers sikkerhed og effektivitet, under forud-
sætning af, at Kommissionen underrettes om disse regler.
(20) For at beskytte menneskers og dyrs sundhed bedre og undgå
unødigt dobbeltarbejde i forbindelse med behandlingen af ansøg-
ninger om markedsføringstilladelser for veterinærlægemidler børmedlemsstaterne systematisk udarbejde evalueringsrapporter forhvert veterinærlægemiddel, de godkender, og på anmodningudveksle disse rapporter. En medlemsstat bør endvidere kunneindstille behandlingen af en ansøgning om markedsføringstilla-
delse, som er til behandling i en anden medlemsstat, med
henblik på at anerkende sidstnævnte medlemsstats afgørelse.
(21) For at lette omsætningen af veterinærlægemidler og undgå, at dei en medlemsstat gennemførte kontrolforanstaltninger gentages i
en anden medlemsstat, bør der på veterinærlægemidler anvendes
minimumskrav, hvad angår fremstilling og indførsel fra tredje-lande samt udstedelse af tilsvarende tilladelser.
(22) Kvaliteten af veterinærlægemidler, der er fremstillet i Fælles-skabet, bør garanteres ved, at principperne for godfremstillingspraksis for disse lægemidler kræves overholdt,uanset disses endelige anvendelsesformål.
(23) Der bør træffes foranstaltninger til, at forhandlere af veterinær-lægemidler autoriseres af medlemsstaterne og fører denødvendige optegnelser.
(24) Normer og forskrifter for gennemførelsen af afprøvninger af
veterinærlægemidler som et effektivt middel til kontrol med
disse og dermed til bevaring af folkesundheden vil kunne letteden frie bevægelighed af veterinærlægemidler, hvis de fastsætterfælles regler for afprøvningernes udførelse og journalernesudformning, tillader de ansvarlige myndigheder at udtale sig pågrundlag af ensartede forsøg og efter fælles kriterier, og bidrager
derfor til at hindre divergerende bedømmelser.
(25) Det bør mere nøjagtigt angives, i hvilke tilfælde det ikke er
nødvendigt at forelægge resultaterne af farmakologiske og toksi-
kologiske undersøgelser eller kliniske forsøg for at opnå
tilladelse til markedsføring af et veterinærlægemiddel, der i detvæsentlige svarer til et innovativt lægemiddel, samtidig med atdet sikres, at innovative virksomheder ikke stilles ringere. I denalmene interesse bør det imidlertid undgås, at afprøvninger pådyr gentages, medmindre det er absolut nødvendigt.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 4
▼B
(26) Efter oprettelsen af det indre marked kan der kun gives afkald på
specifik kontrol med kvaliteten af veterinærlægemidler, der
importeres fra tredjelande, hvis Fællesskabet har truffet passendeforanstaltninger for at sikre, at den nødvendige kontrol udføres ieksportlandet.
(27) For at kunne garantere, at det fortsat er sikkert at anvende vete-rinærlægemidler, er det nødvendigt at sikre, atLægemiddelovervågningssystemerne i Fællesskabet løbende
tilpasses for at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske
udvikling.
(28) Af hensyn til beskyttelsen af folkesundheden bør relevante dataom bivirkninger hos mennesker i forbindelse med anvendelse afveterinærlægemidler indsamles og evalueres.
(29) Lægemiddelovervågningssystemerne bør tage hensyn til de fore-liggende data om manglende effekt.
(30) Desuden kan indsamling af oplysninger om bivirkninger, somskyldes anden anvendelse end den foreskrevne, undersøgelseraf, om tilbageholdelsestiden er tilstrækkelig, og af potentiellemiljøproblemer bidrage til at forbedre den normale kontrol med,at veterinærlægemidlerne anvendes hensigtsmæssigt.
(31) Det er nødvendigt at tage hensyn til ændringer, der er et resultataf international harmonisering af definitioner, terminologi og
teknologisk udvikling inden for lægemiddelovervågning.
(32) Den øgede brug af elektroniske kommunikationsmidler til oplys-
ning om bivirkninger ved veterinærlægemidler, der markedsføresi Fællesskabet, har til formål at samle alle oplysninger ombivirkninger på et enkelt sted, samtidig med at det sikres, atoplysningerne også kommer ud til de kompetente myndigheder
i alle medlemsstater.
(33) Det er i Fællesskabets interesse at sikre, at der er sammenhæng
mellem overvågningssystemerne for veterinærlægemidler forcentralt godkendte lægemidler og overvågningssystemerne forlægemidler, der godkendes ved andre procedurer.
(34) Indehavere af markedsføringstilladelser bør være aktivt ansvar-lige for den løbende lægemiddelovervågning af de
veterinærlægemidler, de markedsfører.
(35) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette
direktiv bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmerevilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbestemmelser, dertillægges Kommissionen (
1).
(36) For at forbedre beskyttelsen af folkesundheden er det nødvendigt
at fastsætte, at levnedsmidler ikke må hidrøre fra dyr, der har
været anvendt til kliniske forsøg med veterinærlægemidler,medmindre der er fastsat et maksimalt niveau for restkoncentra-tioner af det berørte lægemiddel i henhold til Rådets forordning(EØF) nr. 2377/90 af 26. juni 1990 om en fælles fremgangsmådefor fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrati-
oner af veterinærlægemidler i animalske levnedsmidler (
2).
(37) Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage de nødvendige
ændringer i bilag I for at tilpasse det til den videnskabelige ogtekniske udvikling.
(38) Dette direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelsermed hensyn til fristerne for gennemførelse af de i bilag II, delB, anførte direktiver —2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 5
(1) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.
(2) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1. Forordningen er senest ændret ved Kommis-
sionens forordning (EF) nr. 1274/2001 (EFT L 175 af 28.6.2001, s. 14).
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
DEFINITIONER
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
2) Veterinærlægemiddel
a) ethvert stof eller enhver sammensætning af stoffer, der præsenteres
som et egnet middel med egenskaber til behandling eller forebyg-gelse af sygdomme hos dyr, eller
b) ethvert stof eller enhver sammensætning af stoffer, der kan
anvendes til eller gives til dyr med henblik på enten at genoprette,ændre eller påvirke fysiologiske funktioner ved at udøve en farma-
kologisk, immunologisk eller metabolisk virkning, eller at stille en
medicinsk diagnose.
4) Stof
ethvert stof, uanset dets oprindelse, idet dette kan være:— menneskeligt, som for eksempel:
menneskeblod og præparater af menneskeblod
— animalsk, som for eksempel:
mikroorganismer, hele dyr, dele af organer, dyriske sekreter,
toksiner, stoffer udvundet ved ekstraktion, blodpræparater
— vegetabilsk, som for eksempel:
mikroorganismer, planter, plantedele, plantesekreter, stoffer
udvundet ved ekstraktion
— kemisk, som for eksempel:
grundstoffer, naturlige kemiske stoffer, samt kemiske præparater,
fremstillet ved omdannelse eller syntese.
5) Forblandinger til foderlægemidler
ethvert veterinærlægemiddel, som er tilberedt på forhånd med henblik
på senere fremstilling af foderlægemidler.
6) Foderlægemidler
enhver blanding af et eller flere veterinærlægemidler og et eller flere
foderstoffer, som er tilberedt inden deres markedsføring og bestemt tiluden forarbejdning at anvendes til dyr på grund af deres helbredende
eller forebyggende egenskaber eller andre af deres egenskaber som
omhandlet i nr. 2.
7) Immunologisk veterinærlægemiddel
et veterinærlægemiddel, der indgives dyr for at fremkalde aktiv eller
passiv immunitet eller for at bestemme immunitetsgraden.
8) Homøopatisk veterinærlægemiddel
Et lægemiddel fremstillet af stoffer, kaldet homøopatiske stammer,
efter en homøopatisk fremstillingsmetode som beskrevet i Den Europæ-iske Farmakopé eller i mangel heraf i de farmakopéer, der pånuværende tidspunkt har officiel status i medlemsstaterne. Et homøopa-tisk veterinærlægemiddel kan indeholde flere aktive stoffer.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 6
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
9) Tilbageholdelsestid
Nødvendig periode, der ved normal forskriftsmæssig brug og i henhold
til dette direktivs bestemmelser skal iagttages fra den sidste behandling
af dyret med veterinærlægemidlet, til dette dyr må anvendes til frem-
stilling af fødevarer, for at beskytte folkesundheden ved at sikre, atsådanne fødevarer ikke indeholder restkoncentrationer, der overstigermaksimumsgrænseværdierne for restkoncentrationer af aktive stoffersom fastsat i henhold til forordning (EØF) nr. 2377/90.
10) Bivirkning
En skadelig og utilsigtet reaktion på et veterinærlægemiddel, som
indtræder ved doser, der normalt anvendes til dyr med henblik på fore-byggelse, diagnose eller behandling af sygdom eller til genopbyggelse,ændring eller påvirkning af en fysiologisk funktion.
11) Bivirkning hos mennesker
en skadelig og utilsigtet reaktion, som indtræder hos mennesker efter
udsættelse for et veterinærlægemiddel.
12) Alvorlig bivirkning
en bivirkning, som er dødelig, livstruende eller medfører betydelig
invaliditet eller uarbejdsdygtighed, er en medfødt anormali eller
fødselsskade, eller som resulterer i vedvarende eller langvarige symp-
tomer hos det behandlede dyr.
13) Uventet bivirkning
en bivirkning, hvis art, alvor eller resultat ikke er nævnt i resuméet af
produktegenskaberne.
14) Periodiske, opdaterede sikkerhedsberetninger
de periodiske indberetninger, som indeholder de registreringer, der er
anført i artikel 75.
15) Overvågningsundersøgelser efter markedsføring
farmako-epidemiologisk undersøgelse eller et klinisk forsøg, der
udføres i overensstemmelse med betingelserne i markedsføringstilla-delsen, og som gennemføres med henblik på at identificere ogundersøge en sikkerhedsrisiko i forbindelse med et godkendt veterinær-lægemiddel.
16) Ikke-foreskrevet anvendelse
anvendelse af et veterinærlægemiddel, som ikke er i overensstemmelse
med resuméet af produktegenskaberne, herunder forkert brug ogalvorlig misbrug af præparatet.
17) Engrosforhandling med veterinærlægemidler
enhver handling, der omfatter køb, salg, indførsel og udførsel eller
enhver anden handelstransaktion med veterinærlægemidler, hvad entendet er med økonomisk vinding for øje eller ej, undtagen
— en fremstillers levering af veterinærlægemidler, han selv har frem-
stillet
— detailsalg af veterinærlægemidler foretaget af personer, der har tilla-
delse hertil i overensstemmelse med artikel 66.
17a) Repræsentanten for indehaveren af markedsføringstilladelsen
Den person, almindeligvis benævnt lokale repræsentant, der er udpeget
af indehaveren af markedsføringstilladelsen til at repræsentere denne iden pågældende medlemsstat.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 7
▼B
▼M1
▼M1
18) Agentur
Det Europæiske Lægemiddelagentur oprettet ved forordning (EF)
nr. 726/2004 (1).
19) Risici ved lægemidlets anvendelse
— enhver risiko forbundet med veterinærlægemidlets kvalitet,
sikkerhed og virkning for dyrs eller menneskers sundhed
— enhver risiko for uønskede virkninger på miljøet.
20) Forholdet mellem fordele og risici
En vurdering af veterinærlægemidlets positive terapeutiske virkninger i
forhold til risikoen for uønskede virkninger som beskrevet ovenfor.
21) Dyrlægerecept
Enhver recept på veterinærlægemidler, der er udskrevet af en
sagkyndig med beføjelse hertil i henhold til gældende national lovgiv-ning.
22) Veterinærlægemidlets navn
Navnet, kan være enten et særnavn, der ikke må kunne forveksles med
fællesnavnet, et fællesnavn eller en videnskabelig betegnelse med tilfø-jelse af et varemærke eller navnet på indehaveren afmarkedsføringstilladelsen.
23) Fællesnavn
Det af Verdenssundhedsorganisationen anbefalede internationale fælle-
snavn, eller såfremt et sådant ikke findes det gængse fællesnavn.
24) Styrke
Indholdet af virksomme stoffer, udtrykt i mængde pr. doseringsenhed,
rumfangsenhed eller vægtenhed alt efter doseringsformen.
25) Indre emballage
Den beholder eller enhver anden form for emballage, der er i direkte
kontakt med lægemidlet.
26) Ydre emballage
Den emballage, der omgiver den indre emballage.
27) Etikettering
De oplysninger, der er påført den indre eller den ydre emballage.
28) Indlægsseddel
Den oplysningsseddel til brugeren, der indeholder information til
brugeren, og som følger med lægemidlet.
AFSNIT II
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 2
1. Nærværende direktiv finder anvendelse på veterinærlægemidler,
herunder forblandinger til foderlægemidler, som skal markedsføres imedlemsstaterne, og som enten fremstilles industrielt, eller underanvendelse af en industriel proces.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 8
(1) EUT L 136 af 30.4.2004, s. 1.▼B
▼M1
▼M1
2. I tilfælde af tvivl om, hvorvidt et produkt ud fra en samlet
bedømmelse af dets egenskaber kan være omfattet af definitionen af»veterinærlægemiddel« og definitionen af et produkt henhørende under
anden fællesskabslovgivning, finder dette direktiv anvendelse.
3. Uanset stk. 1 finder dette direktiv anvendelse på aktive stoffer,
der anvendes som råvarer i det omfang, der er fastsat i artikel 50, 50a,51 og 80, og derudover på visse stoffer, der kan anvendes som veteri-nærlægemidler, og som frembyder stofskiftestimulerende,antiinfektiøse, antiparasitære, antiinflammatoriske, hormonale eller
psykotrope egenskaber i det omfang, der er fastsat i artikel 68.
Artikel 3
1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a) foderlægemidler som defineret i Rådets direktiv 90/167/EØF af
26. marts 1990 om fastsættelse af betingelserne for tilberedning,markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet (
1)
b) inaktiverede immunologiske veterinærlægemidler, der fremstilles af
patogene organismer og antigener udvundet fra et dyr eller et
husdyrhold og anvendt til behandling af dette dyr eller dette husdyr-hold på samme sted
c) veterinærlægemidler, fremstillet på basis af radioaktive isotoper
d) tilsætningsstoffer, som omhandlet i Rådets direktiv 70/524/EØF af
23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (
2), som er
iblandet foderstoffer, og tilskudsfoderblandinger på de i nævntedirektiv fastsatte betingelser, og
e) med forbehold af artikel 95 lægemidler til veterinær brug bestemt til
forsknings- eller udviklingsforsøg.
Foderlægemidler, som omhandlet under litra a), må dog kun fremstilles
på grundlag af forblandinger til foderlægemidler, der er blevetgodkendt i henhold til dette direktiv.
2. Med forbehold for bestemmelserne vedrørende besiddelse, ordina-
tion, udlevering og indgivelse af veterinærlægemidler finder dettedirektiv ikke anvendelse på:
a) lægemidler, der tilberedes på et apotek efter dyrlægerecept til et
bestemt dyr eller en lille gruppe af dyr, almindeligvis benævntmagistrelle lægemidler
b) lægemidler, der tilberedes på et apotek ifølge forskrifterne i en
farmakopé og er bestemt til direkte udlevering til den endeligebruger, almindeligvis benævnt officinelle lægemidler.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne kan fastsætte, at dette direktiv ikke finder
anvendelse på ikke-inaktiverede immunologiske veterinærlægemidler
fremstillet af patogene organismer og antigener udvundet fra et dyreller et husdyrhold og anvendt til behandling af dette dyr eller dettehusdyrhold på samme sted.
2. Medlemsstaterne kan på deres eget område for så vidt angår vete-
rinærlægemidler, der udelukkende er beregnet til akvariefisk, prydfugle,
brevduer, terrariedyr, smågnavere, fritter og selskabskaniner, fravigebestemmelserne i artikel 5-8, såfremt de pågældende lægemidler ikkeindeholder stoffer, hvis anvendelse kræver dyrlægekontrol, og dertræffes de nødvendige foranstaltninger til at undgå misbrug af depågældende lægemidler til andre dyrearter.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 9
(1) EFT L 92 af 7.4.1990, s. 42.
(2) EFT L 270 af 14.12.1970, s. 1. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1756/
2002 (EFT L 265 af 3.10.2002, s. 1).▼B
▼M1
▼B
AFSNIT III
MARKEDSFØRING
KAPITEL 1
Markedsføringstilladelse
Artikel 5
1. Intet veterinærlægemiddel må markedsføres i en medlemsstat,
uden at den kompetente myndighed i denne medlemsstat har givet tilla-
delse til markedsføring i henhold til dette direktiv, eller der er givetgodkendelse dertil i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004.
Når et lægemiddel har fået en første tilladelse i henhold til første afsnit,
skal eventuelle yderligere arter, styrker, lægemiddelformer, administra-tionsveje, pakningsstørrelser samt alle ændringer og udvidelser ogsåhave en tilladelse i henhold til første afsnit eller omfattes af den oprin-
delige markedsføringstilladelse. Alle disse markedsføringstilladelser
anses for at høre ind under samme samlede markedsføringstilladelse,især med henblik på anvendelsen af artikel 13, stk. 1.
2. Indehaveren af markedsføringstilladelsen er ansvarlig for
markedsføringen af lægemidlet. Udpegningen af en repræsentantfritager ikke indehaveren af markedsføringstilladelsen for dennes
retlige ansvar.
Artikel 6
1. Der må ikke gives tilladelse til markedsføring af et veterinærlæ-
gemiddel med henblik på indgivelse til en eller flere
fødevareproducerende dyrearter, medmindre de farmakologisk aktive
stoffer, som lægemidlet indeholder, er opført i bilag I, II eller III tilforordning (EØF) nr. 2377/90.
2. Indehaveren af markedsføringstilladelsen eller i givet fald de
kompetente myndigheder skal, såfremt det er berettiget som følge afen ændring af bilagene til forordning (EØF) nr. 2377/90, iværksættealle de nødvendige foranstaltninger for at ændre eller tilbagekalde
markedsføringstilladelsen senest 60 dage efter offentliggørelsen af den
pågældende ændring af bilagene til nævnte forordning i Den Europæ-
iske Unions Tidende .
3. Uanset stk. 1 kan et veterinærlægemiddel, der indeholder farma-
kologisk aktive stoffer, som ikke er opført i bilag I, II eller III tilforordning (EØF) nr. 2377/90, godkendes til de specifikke dyr af heste-slægten, som i henhold til Kommissionens beslutning 93/623/EØF af
20. oktober 1993 om et identifikationsdokument (pas), der skal ledsage
registrerede hovdyr (
1) og Kommissionens beslutning 2000/68/EØF af
22. december 1999 om ændring af beslutning 93/623/EØF og om iden-tifikation af hovdyr til opdræt og som brugsdyr (
2) er blevet erklæret
for uegnet til slagtning til konsum. Sådanne veterinærlægemidler må
ikke indeholde aktive stoffer, der er opført i bilag IV til forordning
(EØF) nr. 2377/90, eller være beregnet til behandling af tilstande, jf.det godkendte resumé af produktegenskaber, for hvilke der findes etveterinærlægemiddel, der er tilladt for dyr af hesteslægten.
Artikel 7
Når sundhedssituationen kræver det, kan en medlemsstat tillade
markedsføring af eller behandling af dyr med veterinærlægemidler,der er tilladt af en anden medlemsstat i overensstemmelse med bestem-melserne i dette direktiv.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 10
(1) EFT L 298 af 3.12.1993, s. 45. Ændret ved Kommissionens beslutning
2000/68/EF (EFT L 23 af 28.1.2000, s. 72).
(2) EFT L 23 af 28.1.2000, s. 72.▼M1
▼B
▼M1
Artikel 8
I tilfælde af alvorlige epizootiske sygdomme kan medlemsstaterne
midlertidigt tillade anvendelse af immunologiske veterinærlægemidler
uden markedsføringstilladelse, hvis der ikke findes noget egnet læge-
middel, og efter at de har underrettet Kommissionen om dedetaljerede anvendelsesbetingelser.
Kommissionen kan anvende den i første afsnit omhandlede mulighed,
når den udtrykkeligt følger af fællesskabsbestemmelser om visse alvor-
lige epizootiske sygdomme.
En medlemsstat kan, når et dyr er genstand for import fra eller eksport
til et tredjeland og er underlagt specifikke obligatoriske sundhedsbe-stemmelser, tillade anvendelse af et immunologiskveterinærlægemiddel for det pågældende dyr, selv om der i dennemedlemsstat ikke er udstedt nogen tilladelse til markedsføring af dette
lægemiddel, men det er godkendt i henhold til lovgivningen i det
pågældende tredjeland. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foran-staltninger med henblik på kontrol af importen og anvendelsen af etsådant immunologisk lægemiddel.
Artikel 9
Intet veterinærlægemiddel må gives til dyr, uden at markedsføringstil-
ladelse dertil er givet, medmindre det drejer sig om afprøvning afveterinærlægemidler som omhandlet i artikel 12, stk. 3, litra j), der ergodkendt af de kompetente nationale myndigheder, efter at der er givetmeddelelse herom eller tilladelse hertil i overensstemmelse med
gældende national lovgivning.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at når der i en medlemsstat ikke findes noget veterinærlæge-middel, som er godkendt til behandling af en tilstand hos en ikke-
fødevareproducerende dyreart, kan den ansvarlige dyrlæge undtagel-
sesvis under sit direkte, personlige ansvar til behandling af detpågældende dyr, herunder især for at undgå uacceptable lidelser,anvende:
a) et veterinærlægemiddel, som i den pågældende medlemsstat er
godkendt i kraft af nærværende direktiv eller i kraft af forordning
(EF) nr. 726/2004 for en anden dyreart eller for samme dyreart,
men for en anden tilstand, eller
b) hvis det lægemiddel, der er nævnt i litra a), ikke findes, enten
i) et humanmedicinsk lægemiddel, som i den pågældende
medlemsstat er godkendt i kraft af Europa-Parlamentets ogRådets direktiv 2001/83/EF eller i kraft af forordning (EF)nr. 726/2004, eller
ii) i overensstemmelse med specifikke nationale foranstaltninger et
veterinærlægemiddel, som i en anden medlemsstat er godkendt i
kraft af nærværende direktiv til samme dyreart eller til en andendyreart og for den pågældende tilstand eller mod en andentilstand, eller
c) hvis det lægemiddel, der er nævnt i litra b) ikke findes og med de
begrænsninger, der følger af den pågældende medlemsstats lovgiv-ning, et veterinærlægemiddel, som tilberedes på bestilling efterdyrlægerecept af en person, der er bemyndiget hertil i henhold tilnational lovgivning.
Dyrlægen kan indgive lægemidlet personligt eller lade en anden gøre
det under sit ansvar.
2. Uanset artikel 11 finder bestemmelserne i stk. 1 ligeledes anven-
delse på en dyrlæges behandling af et dyr af hesteslægten, såfremt dettedyr i overensstemmelse med Kommissionens beslutning 93/623/EØFog 2000/68/EF er erklæret for uegnet til slagtning til konsum.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 11
▼B
▼M1
▼M1
3. Uanset artikel 11 og efter proceduren i artikel 89, stk. 2, fast-
lægger Kommissionen en liste over stoffer, som er uundværlige tilbehandlingen af dyr af hesteslægten, og for hvilke tilbageholdelsestiden
er på mindst seks måneder i henhold til kontrolproceduren i Kommis-
sionens beslutning 93/623/EØF og 2000/68/EF.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at
sikre, at når der i en medlemsstat ikke findes noget veterinærlæge-middel, som er godkendt til behandling af en tilstand hos enfødevareproducerende dyreart, kan den ansvarlige dyrlæge undtagel-sesvis under sit direkte personlige ansvar, især for at undgå
uacceptable lidelser, behandle de pågældende dyr på en bestemt bedrift
med:
a) et veterinærlægemiddel, som i den pågældende medlemsstat er
godkendt i kraft af nærværende direktiv eller i kraft af forordning(EF) nr. 726/2004 til en anden dyreart eller til samme dyreart, menmod en anden tilstand, eller
b) hvis det lægemiddel, der er nævnt i litra a) ikke findes, med:
i) et humanmedicinsk lægemiddel, som i den pågældende
medlemsstat er godkendt i kraft af direktiv 2001/83/EF ellerforordning (EF) nr. 726/2004, eller
ii) et veterinærlægemiddel, som i en anden medlemsstat er godkendt
i kraft af nærværende direktiv til samme dyreart eller til enanden fødevareproducerende dyreart og for den pågældende
tilstand eller mod en anden tilstand, eller
c) hvis der ikke findes noget veterinærlægemiddel som omhandlet i
litra b), med et veterinærlægemiddel, som tilberedes i overensstem-melse med en dyrlægerecept af en person, der er bemyndiget hertil ihenhold til national lovgivning og med de begrænsninger, der følger
af den pågældende medlemsstats lovgivning.
Dyrlægen kan indgive lægemidlet personligt eller lade en anden gøre
det under sit ansvar.
2. Stk. 1 finder anvendelse, såfremt lægemidlets farmakologisk
aktive stoffer er opført i bilag I, II eller III til forordning (EØF)nr. 2377/90, og såfremt dyrlægen fastsætter en passende tilbageholdel-sestid.
Hvis der ikke på det anvendte lægemiddel er angivet nogen tilbagehol-
delsestid for de pågældende dyrearter, må den specificerede
tilbageholdelsestid ikke være kortere end:
— 7 dage for æg
— 7 dage for mælk— 28 dage for kød af fjerkræ og pattedyr, herunder fedt og slagteaf-
fald
— 500 graddage for fiskekød.
Disse specifikke tilbageholdelsestider kan dog ændres efter proceduren
i artikel 89, stk. 2.
3. For så vidt angår den ventetid, der er omhandlet i stk. 2, andet
afsnit, sættes denne til nul, når der er tale om et homøopatisk veteri-nærlægemiddel, hvis virksomme stof er optaget i bilag II tilforordning (EØF) nr. 2377/90.
4. I forbindelse med dyrlægens behandling i henhold til stk. 1 og 2
skal denne føre fortegnelser over alle relevante oplysninger, herunderdatoen for undersøgelsen af dyrene, angivelse af ejeren, antallet af
behandlede dyr, diagnosen, de ordinerede lægemidler, de givne doser,
behandlingens varighed samt de anbefalede tilbageholdelsestider.Dyrlægen skal i kontroløjemed opbevare disse fortegnelser til rådighedfor de kompetente myndigheder i mindst fem år.
5. Medlemsstaterne træffer, uden at det berører nærværende direk-
tivs øvrige bestemmelser, alle nødvendige foranstaltninger medhenblik på import, forhandling, udlevering og information om de læge-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 12
▼M1
midler, som de tillader anvendt til indgivelse til fødevareproducerende
dyr i overensstemmelse med stk. 1, litra b), nr. ii).
Artikel 12
1. For at opnå en markedsføringstilladelse til et veterinærlæge-
middel, der ikke henhører under den procedure, der er omfattet af
forordning (EF) nr. 726/2004, skal en ansøgning indgives til den
kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.
For så vidt angår veterinærlægemidler beregnet til en eller flere dyre-
arter bestemt til fødevareproduktion, hvis farmakologisk aktive stoffer,
for den eller de pågældende dyrearter, endnu ikke er blevet optaget påbilag I, II eller III til forordning (EØF) nr. 2377/90, kan der førstansøges om markedsføringstilladelse, når der er indgivet en gyldigansøgning om fastsættelse af maksimumsgrænseværdier for restkoncen-
trationer i henhold til ovennævnte forordning. Ansøgningen om
markedsføringstilladelse må tidligst indgives seks måneder efter ansøg-ningen om fastsættelse af maksimumsgrænseværdier forrestkoncentrationer.
For de i artikel 6, stk. 3, omhandlede veterinærlægemidler kan der dog
indgives ansøgning om markedsføringstilladelse, uden at der erindgivet en gyldig ansøgning i henhold til forordning (EØF) nr. 2377/90. Der fremlægges den videnskabelige dokumentation, der ernødvendig for at påvise veterinærlægemidlets kvalitet, sikkerhed og
virkning, jf. stk. 3.
2. En markedsføringstilladelse kan kun udstedes til en ansøger, der
er etableret i Fællesskabet.
3. Dokumentationen, der vedlægges ansøgningen om markedsfø-
ringstilladelse, skal omfatte samtlige administrative oplysninger samtal videnskabelig og teknisk materiale, der kan påvise veterinærlæge-midlets kvalitet, sikkerhed og virkning. Denne dokumentation skal
fremlægges i overensstemmelse med bilag I og især indeholde følgende
oplysninger:
a) navn eller firmanavn og bopæl eller hjemsted for den for markeds-
føringen ansvarlige person, og i givet fald for den eller de
pågældende fremstillere samt angivelse af de steder, hvor fremstil-lingen finder sted
b) veterinærlægemidlets navn
c) den kvalitative og kvantitative sammensætning af alle veterinærlæ-
gemidlets bestanddele, herunder det internationale fællesnavn, deranbefales af Verdenssundhedsorganisationen, såfremt et sådanfællesnavn for lægemidlet findes, eller det kemiske navn
d) beskrivelse af fremstillingsmetoden
e) terapeutiske indikationer, kontraindikationer og bivirkninger
f) doseringen for de forskellige dyrearter, som veterinærlægemidlet er
bestemt for, lægemiddelform, administrationsvej og -metode samt
foreslået holdbarhed
g) angivelse af eventuelle forsigtigheds- og sikkerhedsforanstaltninger,
som skal træffes ved oplagring af veterinærlægemidlet, ved behand-ling af dyr dermed og ved bortskaffelse af affaldsprodukter, samtangivelse af eventuelle risici, som veterinærlægemidlet kan frem-byde for miljøet samt menneskers, dyrs og planters sundhed
h) angivelse af tilbageholdelsestiden for lægemidler, der er beregnet til
fødevareproducerende dyrearter
i) beskrivelse af de kontrolmetoder, som fremstilleren har anvendtj) resultaterne af:
— (fysiskkemiske, biologiske eller mikrobiologiske) farmaceutiske
prøver
— sikkerhedsundersøgelser og undersøgelserne for restkoncentrati-
oner
— prækliniske og kliniske forsøg2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 13
▼M1
— undersøgelser, der vurderer de risici, som lægemidlet kan inde-
bære for miljøet. Indvirkningen undersøges, og det overvejes ikonkrete tilfælde at indføre særlige bestemmelser med henblik
på at begrænse den
k) en detaljeret beskrivelse af det lægemiddelovervågningssystem og i
givet fald det risikostyringssystem, som ansøgeren agter at indføre
l) et produktresumé i overensstemmelse med artikel 14, en model af
veterinærlægemidlets indre emballage og ydre emballage samt
indlægsseddel i overensstemmelse med artikel 58-61
m) et dokument, hvoraf det fremgår, at fremstilleren har tilladelse til
fremstilling af veterinærlægemidler i sit hjemland
n) genparter af en enhver tilladelse til markedsføring af det pågæl-
dende veterinærlægemiddel i en anden medlemsstat eller i ettredjeland sammen med en liste over de medlemsstater, hvor en
ansøgning om tilladelse, der er indgivet i overensstemmelse med
dette direktiv, er til behandling, genparter af produktresuméet, somforeslået af ansøgeren i henhold til artikel 14 eller godkendt afmedlemsstatens kompetente myndighed i henhold til artikel 25, oggenparter af den foreslåede indlægsseddel samt nærmere oplys-ninger om alle afgørelser om nægtelse af tilladelse, det være sig i
Fællesskabet eller i et tredjeland, og begrundelserne for disse. Alle
disse oplysninger ajourføres regelmæssigt
o) dokumentation for, at ansøgeren råder over en sagkyndig person,
der er ansvarlig for lægemiddelovervågningen, samt det nødvendigeudstyr til at rapportere om enhver formodet bivirkning i Fælles-
skabet eller et tredjeland
p) i tilfælde af veterinærlægemidler, der er beregnet til en eller flere
fødevareproducerende dyrearter, og hvis farmakologisk aktivestoffer for den pågældende dyreart eller for de pågældende dyre-arter endnu ikke er blevet optaget på bilag I, II eller III tilforordning (EØF) nr. 2377/90, en attest for indlevering af en gyldig
ansøgning om fastsættelse af maksimumsgrænseværdier for rest-
koncentrationer til agenturet i henhold til ovennævnte forordning.
Dokumenter og oplysninger vedrørende resultaterne af prøver, undersø-
gelser og forsøg, som omhandlet under litra j), skal ledsages afudførlige og kritiske resuméer, der er udarbejdet i henhold til artikel15.
Artikel 13
1. Uanset artikel 12, stk. 3, første afsnit, litra j), og med forbehold af
lovgivningen vedrørende beskyttelse af industriel og kommerciel ejen-domsret er ansøgeren ikke forpligtet til at forelægge resultaterne afsikkerhedsforsøg, undersøgelser for restkoncentrationer eller af deprækliniske eller kliniske forsøg, hvis han kan godtgøre, at lægemidleter en generisk udgave af et referencelægemiddel, der i henhold til
artikel 5 er eller har været godkendt i mindst otte år i en medlemsstat
eller i Fællesskabet.
Et generisk veterinærlægemiddel, som har opnået godkendelse i medfør
af denne bestemmelse, må ikke markedsføres før, den tiårige periodeefter den oprindelige markedsføringstilladelse for referencelægemidleter udløbet.
Stk. 1 gælder ligeledes, hvis referencelægemidlet ikke har været
godkendt i den medlemsstat, hvor ansøgningen for det generiske læge-middel er indgivet. I så fald skal ansøgeren i ansøgningsformularenangive navnet på den medlemsstat, hvor referencelægemidlet er eller
har været godkendt. Efter anmodning fra den kompetente myndighed i
den medlemsstat, hvor ansøgningen er indgivet, skal den kompetentemyndighed i den anden medlemsstat inden en måned videresende enbekræftelse af, at referencelægemidlet er eller har været godkendt,samt referenceproduktets fulde sammensætning og om nødvendigtanden relevant dokumentation.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 14
▼M1
For så vidt angår veterinærlægemidler, der er beregnet til fisk og bier
eller andre arter, der udpeges efter fremgangsmåden i artikel 89, stk. 2,forlænges den tiårige periode, jf. andet afsnit, dog til tretten år.
2. I denne artikel forstås ved:
a)»referencelægemiddel«:
et lægemiddel, der er godkendt i henhold til artikel 5 og i overensstem-
melse med artikel 12
b) »generisk lægemiddel«:
et lægemiddel, der har samme kvalitative og kvantitative sammensæt-
ning af aktive stoffer og samme lægemiddelform somreferencelægemidlet, og hvis bioækvivalens med referencelægemidleter påvist ved relevante biotilgængelighedsundersøgelser. De forskelligesalte, estere, ætere, isomerer, blandinger af isomerer, komplekser eller
derivater af et aktivt stof betragtes som samme aktive stof, medmindre
de afviger betydeligt i egenskaber med hensyn til sikkerhed og/ellervirkning. Er dette tilfældet, forelægger ansøgeren yderligere oplys-ninger, der godtgør, at de forskellige salte, estere eller derivater af etgodkendt aktivt stof er sikre og/eller virkningsfulde. Forskellige orale
lægemiddelformer med øjeblikkelig frigivelse betragtes som en og
samme lægemiddelform. Ansøgeren kan fritages for at gennemførebiotilgængelighedsundersøgelser, hvis han kan påvise, at det generiskelægemiddel opfylder de relevante kriterier som defineret i de relevantedetaljerede retningslinjer.
3. Hvis veterinærlægemidlet ikke er omfattet af definitionen af et
generisk lægemiddel i stk. 2, litra b), eller bioækvivalensen ikke kanpåvises ved biotilgængelighedsundersøgelser, eller i tilfælde af
ændringer, set i forhold til referencelægemidlet, af de aktive stoffer,
de terapeutiske indikationer, styrken, lægemiddelformen eller admini-strationsvejen, skal resultaterne af de relevantesikkerhedsundersøgelser, undersøgelser for restkoncentrationer ogprækliniske eller kliniske forsøg fremlægges.
4. Hvis et biologisk veterinærlægemiddel, der svarer til et biologisk
referenceveterinærlægemiddel, ikke opfylder betingelserne i definiti-
onen af et generisk lægemiddel, navnlig på grund af forskelle som
følge af råvaren eller fordi fremstillingsprocesserne for det biologiskelægemiddel og det biologiske referenceprodukt er forskellige, skal derforelægges resultater af hensigtsmæssige prækliniske eller kliniskeforsøg med relation til disse betingelser. De supplerende data, der skal
forelægges, skal med hensyn til art og mængde opfylde de relevante
kriterier i bilag I og de relevante detaljerede retningslinjer. Resultaterneaf andre prøver og forsøg fra referencelægemidlets sag skal ikke fore-lægges.
5. For veterinærlægemidler, der er beregnet til en eller flere fødeva-
reproducerende dyrearter, og som indeholder et nyt aktivt stof, der den30. april 2004 endnu ikke var godkendt i Fællesskabet, forlænges
perioden på 10 år i stk. 1, andet afsnit, med et år for enhver udvidelse
af markedsføringstilladelsen til at omfatte en anden fødevareproduce-rende dyreart, hvis det godkendes senest fem år efter udstedelsen afden oprindelige markedsføringstilladelse.
Denne periode kan dog ikke overstige tretten år i alt for en markedsfø-
ringstilladelse, som vedrører mindst fire fødevareproducerendedyrearter.
Den tiårige periode kan kun forlænges til elleve, tolv eller tretten år for
et veterinærlægemiddel beregnet til en fødevareproducerende dyreart,
hvis indehaveren af markedsføringstilladelsen ligeledes oprindeligt har
ansøgt om fastsættelse af maksimumsgrænseværdier for restkoncentra-tioner for de dyrearter, der er omfattet af tilladelsen.
6. Gennemførelsen af de nødvendige undersøgelser og forsøg med
henblik på anvendelsen af stk. 1-5 og de deraf følgende praktiske kravanses ikke for at være i strid med rettighederne vedrørende patenter ogsupplerende beskyttelsescertifikater for lægemidler.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 15
▼M1
Artikel 13a
1. Uanset artikel 12, stk. 3, første afsnit, litra j), og med forbehold af
lovgivningen vedrørende beskyttelse af industriel og kommerciel ejen-domsret er ansøgeren ikke forpligtet til at forelægge resultaterne afsikkerhedsforsøg, undersøgelser for restkoncentrationer eller af prækli-
niske eller kliniske forsøg, hvis denne kan godtgøre, at de aktive
stoffer, som indgår i veterinærlægemidlet, har fundet almindelig anven-delse inden for veterinærmedicin i Fællesskabet i mindst ti år og eranerkendt som effektive og tilstrækkeligt sikre i overensstemmelsemed kravene i bilag I. I så fald skal ansøgeren forelægge relevant bibli-ografisk videnskabelig dokumentation.
2. Evalueringsrapporten, der offentliggøres af agenturet efter en
evaluering af en ansøgning om fastsættelse af maksimumsgrænsevær-dier for restkoncentrationer i henhold til forordning (EØF) nr. 2377/
90, kan på passende vis anvendes som videnskabelig dokumentation,
især hvad angår sikkerhedsundersøgelserne.
3. Hvis en ansøger gør brug af videnskabelig dokumentation med
henblik på at opnå en tilladelse vedrørende en fødevareproducerende
dyreart og for så vidt angår samme lægemiddel fremlægger nye under-søgelser for restkoncentrationer i henhold til forordning (EØF) nr. 2377/90 og nye kliniske forsøg med henblik på at opnå en tilladelse vedrø-rende en anden fødevareproducerende dyreart, kan tredjemand ikke
henvise til sådanne undersøgelser og forsøg indenfor rammerne af
artikel 13 i en periode på tre år efter datoen for udstedelse af den tilla-delse, som undersøgelserne har givet grundlag for.
Artikel 13b
For veterinærlægemidler, der indeholder aktive stoffer, der indgår i
godkendte veterinærlægemidlers sammensætning, som hidtil ikke harværet kombineret til terapeutiske formål, skal der i henhold til bestem-
melserne i artikel 12, stk. 3, første afsnit, litra j), om nødvendigt
forelægges resultater af sikkerhedsundersøgelser, af undersøgelser forrestkoncentrationer og nye prækliniske eller kliniske forsøg vedrørendeden nye kombination, uden at det dog er nødvendigt at fremlæggedokumentation vedrørende hvert enkelt aktivt stof.
Artikel 13c
Indehaveren af en markedsføringstilladelse kan efter udstedelsen af
denne tilladelse give tilladelse til anvendelse af den farmaceutiskedokumentation, sikkerhedsundersøgelser, undersøgelserne for restkon-centrationer, de prækliniske og kliniske forsøg, der fremgår afsagsakterne vedrørende det pågældende veterinærlægemiddel, medhenblik på behandling af en senere ansøgning for et veterinærlæge-
middel med samme kvalitative og kvantitative sammensætning af
aktive stoffer og samme dispenseringsform.
Artikel 13d
Uanset artikel 12, stk. 3, første afsnit, litra j), og under særlige omstæn-
digheder med hensyn til immunologiske veterinærlægemidler, eransøgeren ikke forpligtet til at fremlægge resultaterne af visse feltun-dersøgelser af den dyreart, lægemidlet er beregnet til, hvis disse
undersøgelser af velbegrundede årsager ikke kan gennemføres, navnlig
på grund af andre fællesskabsbestemmelser.
Artikel 14
Produktresuméet skal indeholde følgende oplysninger i denne række-
følge:
1) veterinærlægemidlets navn efterfulgt af styrke og lægemiddelform
2) den kvalitative og kvantitative sammensætning af de aktive stoffer
og hjælpestoffer, som skal være bekendt med henblik på forsvarligbrug af veterinærlægemidlet, idet det almindelige fællesnavn ellerden kemiske betegnelse finder anvendelse2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 16
▼M1
3) lægemiddelform
4) kliniske oplysninger:
4.1. arter, præparatet er beregnet for
4.2. anvendelsesindikationer for de arter, præparatet er beregnet
for
4.3. kontraindikationer4.4. særlige advarsler for de enkelte dyrearter, lægemidlet er
beregnet til
4.5. særlige forsigtighedsregler, herunder særlige forsigtigheds-
regler, som den person, der behandler dyr med lægemidlet,skal følge
4.6. bivirkninger (hyppighed og grad)4.7. anvendelse under drægtighed, mælkeydelse eller ægproduk-
tion
4.8. medikamentelle interaktioner og andre interaktioner
4.9. dosering og administrationsvej
4.10. overdosering (evt. symptomer, nødhjælpsbehandling,
modgift)
4.11. tilbageholdelsestid for de forskellige fødevarer, herunder
fødevarer uden tilbageholdelsestid.
5) farmakologiske egenskaber
5.1. farmakodynamiske egenskaber
5.2. farmakokinetiske egenskaber
6) farmaceutiske oplysninger:
6.1. liste over hjælpestoffer
6.2. væsentlige uforligeligheder6.3. holdbarhed, i givet fald efter lægemidlets rekonstitution, eller
efter at den indre emballage er åbnet for første gang
6.4. særlige forsigtighedsregler ved opbevaring
6.5. den indre emballages art og sammensætning
6.6. i givet fald særlige forholdsregler, der skal træffes ved bort-
skaffelse af ubrugte veterinærlægemidler eller affald, derstammer fra anvendelsen af disse
7) indehaveren af markedsføringstilladelsen8) markedsføringstilladelsesnummer/-numre9) dato for første tilladelse eller fornyelse af tilladelsen
10) dato for tekstændring.
Hvad angår godkendelser i henhold til artikel 13, er det ikke nødven-
digt at indbefatte de dele af produktresuméet for referencelægemidlet,der henviser til terapeutiske indikationer eller doseringsanvisninger,som stadig er omfattet af patentlovgivningen på det tidspunkt, hvor
det generiske lægemiddel markedsførtes.
Artikel 15
1. Ansøgeren skal sørge for, at de udførlige og kritiske resuméer,
der er omhandlet i artikel 12, stk. 3, andet afsnit, udfærdiges og under-
skrives af personer med de nødvendige tekniske eller faglige
kvalifikationer, som anføres i en kortfattet levnedsbeskrivelse, indende forelægges de kompetente myndigheder.
2. Personer med de i stk. 1 anførte tekniske eller faglige kvalifikati-
oner skal begrunde en eventuel anvendelse af den i artikel 13a, stk. 1,
nævnte bibliografiske videnskabelige dokumentation i henhold til bilag
I.
3. En kortfattet levnedsbeskrivelse for de i stk. 1 nævnte personer
skal vedlægges som bilag til det eller de udførlige og kritiske resuméer.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 17
▼B
KAPITEL 2
Særlige bestemmelser for homøopatiske veterinærlægemidler
Artikel 16
1. Medlemsstaterne påser, at de homøopatiske veterinærlægemidler,
der fremstilles og markedsføres i Fællesskabet, registreres eller
godkendes i overensstemmelse med artikel 17, 18 og 19, bortset fra
veterinærlægemidler, som er registreret eller godkendt i overensstem-melse med national lovgivning senest den 31. december 1993. Artikel32 og artikel 33, stk. 1-3, finder anvendelse for så vidt angår homøopa-tiske lægemidler, der registreres i overensstemmelse med artikel 17.
2. Medlemsstaterne indfører en særlig forenklet registreringspro-
cedure for de homøopatiske veterinærlægemidler, nævnt i artikel 17.
3. Uanset artikel 10 kan homøopatiske veterinærlægemidler under en
dyrlæges ansvar indgives til ikke-fødevareproducerende dyr.
4. Uanset artikel 11, stk. 1 og 2, tillader medlemsstaterne, at der
under en dyrlæges ansvar anvendes homøopatiske veterinærlægemidler,der er beregnet til fødevareproducerende dyrearter, og hvis aktivestoffer er optaget på bilag II til forordning (EØF) nr. 2377/90.
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at kontrollere
anvendelsen af homøopatiske veterinærlægemidler, som i en andenmedlemsstat er registreret eller godkendt i kraft af nærværende direktivfor samme dyreart.
Artikel 17
1. Der kan med forbehold for bestemmelserne i forordning (EØF)
nr. 2377/90 om fastsættelsen af maksimumsgrænseværdier for restkon-
centrationer med hensyn til farmakologisk aktive stoffer, der erberegnet til fødevareproducerende dyr, kun anvendes en særligforenklet registreringsprocedure for homøopatiske veterinærlægemidler,som opfylder alle nedenstående betingelser:
a) administrationsvejen er som beskrevet i den europæiske farmakopé
eller de farmakopéer, der på nuværende tidspunkt har officiel status
i medlemsstaterne
b) der findes ingen særlige terapeutiske indikationer på etiketten eller i
informationen om veterinærlægemidlet
c) fortyndingsgraden skal sikre, at lægemidlet er uskadeligt. Især må
det ikke indeholde mere end en del pr. 10 000 af grundtinkturen.
Såfremt der foreligger nye videnskabelige oplysninger, kan bestemmel-
serne i første afsnit, litra b) og c), tilpasses efter proceduren i artikel89, stk. 2.
Ved registreringen fastlægger medlemsstaterne en klassifikation for
udleveringen af lægemidlet.
2. De kriterier og procedureregler, der er fastsat i kapitel 3,
undtagen artikel 25, finder tilsvarende anvendelse på den særlige,forenklede registreringsprocedure for homøopatiske veterinærlæge-midler, som omhandlet i stk. 1, dog ikke på beviset for terapeutisk
virkning.
Artikel 18
Den særlige, forenklede ansøgning om registrering kan omfatte en
række lægemidler fremstillet af samme homøopatiske stamme(r).Ansøgningen vedlægges følgende dokumenter for især at påvise disse2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 18
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
lægemidlers farmaceutiske kvalitet og de fremstillede partiers ensar-
tethed:
— de(n) homøopatiske stamme(r)s videnskabelige benævnelse eller en
anden benævnelse fra en farmakopé med angivelse af de forskelligeindgiftsmåder, dispenseringsformer og fortyndingsgrader, der skalregistreres
— dokumentation med beskrivelse af fremstillingen af og kontrollen
med stammen (stammerne), som beviser midlets homøopatiske
karakter ved hjælp af en fyldestgørende bibliografi; for homøopa-tiske veterinærlægemidler, der indeholder biologiske stoffer, tilligeen beskrivelse af de nødvendige forholdsregler til forebyggelse afenhver patogen agens
— dokumentation for fremstilling og kontrol for hver dispenserings-
form og beskrivelse af fortyndings- og potenseringsmetoder
— tilladelsen til fremstilling af de pågældende lægemidler— kopi af eventuelle registreringer eller godkendelser for samme læge-
midler i andre medlemsstater
— en eller flere modeller af den ydre og den indre emballage af de
lægemidler, der skal registreres
— oplysninger vedrørende lægemidlets holdbarhed— anbefalet tilbageholdelsestid ledsaget af alle nødvendige oplys-
ninger.
Artikel 19
1. Andre homøopatiske veterinærlægemidler end dem, der er
omhandlet i artikel 17, stk. 1, godkendes i overensstemmelse medartikel 12, 13a, 13b, 13c, 13d og 14.
2. En medlemsstat kan på sit område indføre eller bibeholde særlige
bestemmelser vedrørende sikkerhedsundersøgelser, prækliniske ogkliniske forsøg af homøopatiske veterinærlægemidler, som er beregnet
til selskabsdyr eller ikke-fødevareproducerende eksotiske dyrearter, og
som ikke er omfattet af artikel 17, stk. 1, i overensstemmelse med deprincipper og den særlige praksis, der gælder for homøopati i dennemedlemsstat. I så fald underretter medlemsstaten Kommissionen omde gældende særregler.
Artikel 20
Dette kapitel gælder ikke for immunologiske veterinærlægemidler.Bestemmelserne i afsnit VI og VII finder også anvendelse på homøo-
patiske veterinærlægemidler.
KAPITEL 3
Sagsbehandling vedrørende udstedelse af markedsføringstilladelse
Artikel 21
1. Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger for
at sikre, at sagsbehandlingen vedrørende udstedelse af en markedsfø-ringstilladelse ikke varer længere end højst 210 dage regnet fraindgivelsen af en gyldig ansøgning.
Hvis der ønskes udstedt markedsføringstilladelser af samme veterinær-
lægemiddel i mere end én medlemsstat skal ansøgningerne indgives i
overensstemmelse med artikel 31-43.
2. Hvis en medlemsstat konstaterer, at en ansøgning om tilladelse til
markedsføring af samme lægemiddel allerede er under behandling i enanden medlemsstat, afviser den at behandle ansøgningen og underretteransøgeren om, at artikel 31-43 finder anvendelse.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 19
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Artikel 22
Hvis en medlemsstat i henhold til artikel 12, stk. 3, litra n), underrettes
om, at en anden medlemsstat har godkendt et veterinærlægemiddel,
som er genstand for en ansøgning om markedsføringstilladelse i den
berørte medlemsstat, afviser den ansøgningen, hvis den ikke er blevetindgivet i overensstemmelse med artikel 31-43.
Artikel 23
Ved behandlingen af en i henhold til artikel 12-13d indgiven ansøgning
skal medlemsstatens kompetente myndighed:
1) kontrollere, at det indgivne materiale er i overensstemmelse med
artikel 12-13d, og undersøge, om betingelserne for udstedelse af
markedsføringstilladelse er opfyldt
2) have mulighed for at lade veterinærlægemidlet, dets råvarer, samt
om nødvendigt dets mellemprodukter og andre bestanddele kontrol-lere af et officielt lægemiddelkontrollaboratorium eller et
laboratorium, der er udpeget af en medlemsstat til dette formål, og
sikre sig, at de kontrolmetoder, der er benyttet af fremstilleren ogbeskrevet i ansøgningsmaterialet i overensstemmelse med artikel12, stk. 3, første afsnit, litra i), er tilfredsstillende
3) på samme måde kunne sikre sig, navnlig i samråd med det nationale
referencelaboratorium eller EF-referencelaboratoriet, at analyseme-toden til påvisning af restkoncentrationer, som er foreslået afansøgeren i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, litra j), andetled, er tilfredsstillende
4) i givet fald kunne kræve, at ansøgeren supplerer materialet med
yderligere oplysninger om de i artikel 12-13d nævnte punkter. Nården kompetente myndighed gør brug af denne mulighed, suspen-deres de i artikel 21 angivne frister, indtil de krævede yderligere
oplysninger er givet. Disse frister suspenderes ligeledes i den tid,
der i påkommende tilfælde gives ansøgeren til at afgive mundtligeller skriftlig forklaring.
Artikel 24
Medlemsstaterne træffer alle de bestemmelser, der er nødvendige for,
at
a) de kompetente myndigheder kontrollerer, at fremstillerne og de, der
indfører veterinærlægemidler fra tredjelande, er i stand til at
gennemføre fremstillingen under overholdelse af de i artikel 12,stk. 3, litra d), indeholdte angivelser og/eller foretage kontrol efterde metoder, der er beskrevet i materialet i henhold til artikel 12,stk. 3, litra i)
b) de kompetente myndigheder i begrundede tilfælde kan give fremstil-
lerne og de, der indfører veterinærlægemidler fra tredjelande,tilladelse til at lade visse dele af fremstillingen og/eller af den i litraa) fastsatte kontrol udføre af tredjemand; i så fald foretages de
kompetente myndigheders kontrol også i disse virksomheder.
Artikel 25
1. Ved udstedelsen af markedsføringstilladelsen sender den kompe-
tente myndighed indehaveren meddelelse om det produktresumé, derer godkendt.
2. Den kompetente myndighed træffer alle nødvendige foranstalt-
ninger til at sikre, at oplysningerne vedrørende veterinærlægemidlet,
herunder etikettering og indlægsseddel, er i overensstemmelse med de
oplysninger, der blev godkendt i produktresuméet ved udstedelsen afmarkedsføringstilladelsen eller senere.
3. Den kompetente myndighed gør straks markedsføringstilladelsen
sammen med produktresuméet for ethvert veterinærlægemiddel, denhar godkendt, tilgængelig for offentligheden.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 20
▼B
▼M1
▼M1
4. Den kompetente myndighed udarbejder en evalueringsrapport og
bemærkninger til ansøgningsmaterialet, for så vidt angår resultaterneaf de farmaceutiske prøver, sikkerhedsundersøgelser, undersøgelserne
for restkoncentrationer samt de prækliniske og kliniske forsøg af det
pågældende veterinærlægemiddel. Evalueringsrapporten ajourføres, såsnart der foreligger nye oplysninger af betydning for evalueringen afdet berørte veterinærlægemiddels kvalitet, sikkerhed eller virkning.
Den kompetente myndighed gør straks evalueringsrapporten ledsaget af
begrundelsen for sin udtalelse direkte tilgængelig for offentligheden
efter at have fjernet enhver oplysning af kommerciel fortrolig karakter.
Artikel 26
1. Markedsføringstilladelse kan gøres betinget af, at indehaveren af
markedsføringstilladelsen på den indre og/eller den ydre emballagesamt på indlægssedlen, såfremt den kræves, angiver andre vigtige
oplysninger til sikring eller beskyttelse af sundheden, herunder særlige
forsigtighedsregler, der skal iagttages under brugen, og andre advarsler,som følger af de i artikel 12, stk. 3, litra j), og artikel 13-13d omhand-lede undersøgelser og forsøg eller af den erfaring, der er opnået vedbrugen af veterinærlægemidlet, efter at det er markedsført.
3. Under særlige omstændigheder og efter samråd med ansøgeren
kan udstedelsen af tilladelsen gøres betinget af, at ansøgeren indfører
særlige mekanismer, navnlig for så vidt angår veterinærlægemidletssikkerhed, orientering af de kompetente myndigheder om enhverhændelse i tilknytning til anvendelsen og om de foranstaltninger, derskal træffes. En sådan tilladelse udstedes kun af objektive og bevislige
grunde. Fortsat tilladelse til markedsføring afhænger af en fornyet årlig
vurdering af disse betingelser.
Artikel 27
1. Indehaveren, skal efter udstedelsen af markedsføringstilladelsen,
for så vidt angår de i artikel 12, stk. 3, litra d) og i), omhandlede frem-stillings- og kontrolmetoder, tage hensyn til den videnskabelige og
tekniske udvikling og indføre de ændringer, der er nødvendige for, at
veterinærlægemidlet fremstilles og kontrolleres efter almindeligt aner-kendte videnskabelige metoder.
Disse ændringer skal godkendes af den kompetente myndighed i den
pågældende medlemsstat.
2. Den kompetente myndighed kan kræve, at ansøgeren eller indeha-
veren af markedsføringstilladelsen leverer stoffer i tilstrækkelige
mængder til, at der kan foretages kontrol med henblik på påvisning afrestkoncentrationer af de pågældende veterinærlægemidler.
Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal efter anmodning fra den
kompetente myndighed bistå med sin tekniske sagkundskab for at gøredet lettere for det nationale referencelaboratorium, der er udpeget i
medfør af Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolfor-
anstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer ogrestkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf (
1), at iværk-
sætte analysemetoden til påvisning af restkoncentrationer afveterinærlægemidler.
3. Indehaveren af tilladelsen fremlægger straks nye oplysninger for
den kompetente myndighed, hvis de kan indebære ændringer af de
oplysninger og dokumenter, der er omhandlet i artikel 12, stk. 3, 13,13a, 13b og 14 eller i bilag I.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 21
(1) EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10. Ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003
(EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1).▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Indehaveren af tilladelsen er navnlig forpligtet til straks at underrette
den kompetente myndighed om ethvert forbud eller enhver begræns-ning, der pålægges af de kompetente myndigheder i de lande, hvor
veterinærlægemidlet markedsføres, og om andre nye oplysninger, som
vil kunne påvirke bedømmelsen af forholdet mellem fordele og risicived det pågældende veterinærlægemiddel.
For at forholdet mellem fordele og risici skal kunne vurderes kontinu-
erligt, kan de kompetente myndigheder til enhver tid anmode
indehaveren af markedsføringstilladelsen om at fremlægge oplysninger,som godtgør, at forholdet mellem fordele og risici fortsat er gunstigt.
5. Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal med henblik på atfå meddelt en tilladelse straks underrette de kompetente myndighederom enhver påtænkt ændring i de i artikel 12-13d omhandlede oplys-ninger eller dokumenter.
Artikel 27a
Når en markedsføringstilladelse er udstedt, underretter indehaveren af
markedsføringstilladelsen den kompetente myndighed i den medlems-stat, som har udstedt tilladelsen, om, hvornår markedsføringen afveterinærlægemidlet faktisk påbegyndes i denne medlemsstat, underhensyntagen til de forskellige godkendte præsentationsmåder.
Indehaveren underretter endvidere den kompetente myndighed, hvis
veterinærlægemidlet midlertidigt eller permanent ikke længeremarkedsføres i medlemsstaten. En sådan underretning skal, medmindreder foreligger særlige omstændigheder, ske mindst to måneder før
afbrydelsen af markedsføringen.
Efter anmodning fra den kompetente myndighed, navnlig som led i
lægemiddelovervågning, forelægger indehaveren af markedsføringstilla-delsen den kompetente myndighed alle oplysninger om salgsmængdenfor veterinærlægemidlet, og alle oplysninger, som han er i besiddelse af
om ordinationsmængden.
Artikel 28
1. Markedsføringstilladelsen er gyldig i fem år, jf. dog stk. 4 og 5.
2. Tilladelsen kan fornyes efter fem år på grundlag af en fornyet
vurdering af forholdet mellem fordele og risici.
Med henblik herpå forelægger indehaveren af markedsføringstilladelsen
en konsolideret liste over alle forelagte dokumenter med hensyn tilkvalitet, sikkerhed og effektivitet, herunder alle ændringer, der er
indført efter udstedelsen af markedsføringstilladelsen, mindst seks
måneder før gyldigheden af denne udløber i overensstemmelse medstk. 1. Den kompetente myndighed kan til enhver tid kræve, at ansø-geren forelægger de anførte dokumenter.
3. En markedsføringstilladelse, der er blevet fornyet, har ubegrænset
gyldighed, medmindre den kompetente myndighed af berettigedegrunde med relation til lægemiddelovervågning beslutter at forny deni endnu én femårsperiode i overensstemmelse med stk. 2.
4. Hvis en tilladelse ikke fører til faktisk markedsføring af det
godkendte veterinærlægemiddel i den udstedende medlemsstat, bort-
falder tilladelsen senest tre år efter udstedelsen.
5. Hvis et godkendt veterinærlægemiddel, der tidligere er blevet
markedsført i den medlemsstat, der har udstedt tilladelsen, ikke længere
markedsføres i denne medlemsstat i tre på hinanden følgende år, bort-
falder tilladelsen til dette lægemiddel.
6. Under særlige omstændigheder og af hensyn til menneskers eller
dyrs sundhed kan den kompetente myndighed fravige fra stk. 4 og 5.Sådanne fravigelser skal begrundes behørigt.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 22
▼B
Artikel 29
Tilladelsen berører ikke det ansvar efter almindelige retsregler, der
påhviler fremstilleren og eventuelt indehaveren af markedsføringstilla-delsen.
Artikel 30
Markedsføringstilladelse nægtes, hvis den dokumentation, der fore-
lægges de kompetente myndigheder, ikke er i overensstemmelse medartikel 12-13d og 15.
Markedsføringstilladelse nægtes ligeledes, hvis det efter kontrol af de i
artikel 12 og artikel 13, stk. 1, anførte dokumenter og oplysninger erklart,
a) at vurderingen af forholdet mellem fordele og risici ved veterinær-
lægemidlet ved forskriftsmæssig brug er negativ, idet der især tageshøjde for fordelene med hensyn til dyrenes sundhed og velfærd samt
forbrugersikkerheden, når ansøgningen vedrører veterinærlæge-
midler til zooteknisk brug, eller
b) at veterinærlægemidlet ikke har nogen terapeutisk virkning eller
lægemidlets terapeutiske virkning af ansøgeren er utilstrækkeliggodtgjort for den dyreart, som skal være genstand for behandlingen,
eller
c) at veterinærlægemidlet ikke har den angivne kvalitative og kvantita-
tive sammensætning, eller
d) at den tilbageholdelsestid, som er angivet af ansøgeren er utilstræk-
kelig til, at fødevarer fremstillet af det behandlede dyr ikke
indeholder restkoncentrationer, som kan være til fare for forbru-
gernes sundhed, eller er utilstrækkelig godtgjort, eller
e) at den etikettering eller indlægsseddel, der foreslås af ansøgeren,
ikke er i overensstemmelse med nærværende direktiv, eller
f) at veterinærlægemidlet udbydes til salg til en anvendelse, som er
forbudt i henhold til andre fællesskabsbestemmelser.
De kompetente myndigheder kan dog, så længe fællesskabsretlige
forskrifter på området fortsat er under udarbejdelse, nægte at udstede
en tilladelse til markedsføring af et veterinærlægemiddel, hvis dette ernødvendigt for at sikre beskyttelse af folkesundheden, forbrugerne ellerdyrs sundhed.
Ansøgeren eller indehaveren af markedsføringstilladelsen har ansvaret
for, at de indsendte dokumenter og data er korrekte.
KAPITEL 4
Procedure for gensidig anerkendelse og decentraliseret godkendel-
sesprocedure
Artikel 31
1. Der nedsættes en koordinationsgruppe med henblik på undersø-
gelse af alle spørgsmål vedrørende markedsføringstilladelser til et
veterinærlægemiddel i to eller flere medlemsstater efter de i dette
kapitel fastlagte procedurer. Agenturet varetager sekretariatsfunktionenfor koordinationsgruppen.
2. Koordineringsgruppen består af en repræsentant for hver
medlemsstat, som udnævnes for en periode på tre år, der kanforlænges. Medlemmerne af koordinationsgruppen kan lade sig ledsageaf sagkyndige.
3. Koordinationsgruppen fastsætter selv sin forretningsorden, der
træder i kraft, efter at Kommissionen har afgivet positiv udtalelse.Forretningsordenen offentliggøres.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 23
▼M1
▼M1
Artikel 32
1. For at opnå en markedsføringstilladelse til et veterinærlægemiddel
i mere end en medlemsstat skal ansøgeren forelægge en ansøgning
baseret på en identisk dokumentation i de berørte medlemsstater. Doku-mentationen, der vedlægges ansøgningen om markedsføringstilladelse,skal omfatte samtlige administrative oplysninger samt det videnskabe-lige og tekniske materiale, der er omhandlet i artikel 12-14.Dokumentationen, der fremlægges, skal indeholde en liste over de
medlemsstater, der er omfattet af ansøgningen.
Ansøgeren anmoder en af disse medlemsstater om at fungere som refe-
rencemedlemsstat og om at udarbejde en evalueringsrapport vedrørendeveterinærlægemidlet i overensstemmelse med stk. 2 eller 3.
Evalueringsrapporten skal i givet fald indeholde en analyse i henhold
til artikel 13, stk. 5, eller artikel 13a, stk. 3.
2. Hvis der på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives, allerede er
udstedt en markedsføringstilladelse til det pågældende veterinærlæge-middel, anerkender de berørte medlemsstater den tilladelse, der erudstedt af referencemedlemsstaten. Til dette formål anmoder indeha-
veren af markedsføringstilladelsen referencemedlemsstaten om at
udarbejde en evalueringsrapport eller i givet fald ajourføre den eksister-ende evalueringsrapport. Referencemedlemsstaten udarbejder ellerajourfører evalueringsrapporten senest 90 dage efter modtagelsen afden gyldige anmodning herom. Den godkendte evalueringsrapport, detgodkendte produktresumé, den godkendte etikettering og den
godkendte indlægsseddel fremsendes til de berørte medlemsstater og
ansøgeren.
3. Hvis der på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives, ikke fore-
ligger en markedsføringstilladelse til det pågældendeveterinærlægemiddel, anmoder ansøgeren referencemedlemsstaten om
at udarbejde et udkast til evalueringsrapport, et udkast til produktre-
sumé og et udkast til etikettering og indlægsseddel.Referencemedlemsstaten udarbejder disse udkast senest 120 dage eftermodtagelsen af den gyldige anmodning herom og fremsender dem tilde berørte medlemsstater og ansøgeren.
4. Senest 90 dage efter modtagelsen af dokumenterne omhandlet i
stk. 2 og 3 godkender de berørte medlemsstater evalueringsrapporten,produktresuméet samt etiketteringen og indlægssedlen, og underretterreferencemedlemsstaten herom. Sidstnævnte registrerer, at der erenighed, afslutter proceduren og underretter ansøgeren herom.
5. Senest 30 dage efter, at der er fastslået enighed, vedtager alle de
medlemsstater, i hvilke der er indgivet en ansøgning i henhold til stk.1, en afgørelse, som stemmer overens med evalueringsrapporten,produktresuméet samt etiketteringen og indlægssedlen, således som deer blevet godkendt.
Artikel 33
1. Hvis en medlemsstat på grund af en potentiel alvorlig risiko for
menneskers eller dyrs sundhed eller for miljøet ikke kan godkendeevalueringsrapporten, produktresuméet, etiketteringen eller indlægs-sedlen inden for fristen fastsat i artikel 32, stk. 4, sender den endetaljeret begrundelse herfor til referencemedlemsstaten, de øvrigeberørte medlemsstater og ansøgeren. De omstridte punkter forelægges
straks koordinationsgruppen.
Hvis en medlemsstat, hvori en ansøgning er blevet indgivet, henviser til
begrundelserne i artikel 71, stk. 1, skal denne medlemsstat med hensyntil dette kapitel ikke længere betragtes som en berørt medlemsstat.
2. Kommissionen vedtager retningslinjer, hvori det defineres, hvad
der forstås ved en potentiel alvorlig risiko for menneskers og dyrs
sundhed eller for miljøet.
3. I koordinationsgruppen gør alle de i stk. 1 omhandlede medlems-
stater deres yderste for at nå til enighed om, hvilke foranstaltninger derskal træffes. De giver ansøgeren mulighed for at fremsætte sine syns-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 24
▼M1
punkter mundtligt eller skriftligt. Hvis medlemsstaterne når til enighed
inden for en frist på 60 dage regnet fra tidspunktet for meddelelsen afde omstridte punkter i koordinationsgruppen, registrerer referencemed-
lemsstaten, at der er opnået enighed, afslutter proceduren og underretter
ansøgeren herom. Artikel 32, stk. 5, finder anvendelse.
4. Hvis medlemsstaterne ikke når til enighed inden for fristen på 60
dage, underrettes agenturet straks med henblik på anvendelse af proce-
duren fastsat i artikel 36, 37 og 38. Der fremsendes en detaljeretbeskrivelse af de omstridte spørgsmål og af grundene til uenighedentil agenturet. Ansøgeren får udleveret en genpart af disse oplysninger.
5. Så snart ansøgeren har fået meddelelse om, at sagen er forelagt
agenturet, sender han straks dette en genpart af de i artikel 32, stk. 1,første afsnit, omhandlede oplysninger og dokumenter.
6. I det i stk. 4 omhandlede tilfælde kan de medlemsstater, der har
godkendt referencemedlemsstatens evalueringsrapport og produktresu-méet, efter anmodning fra ansøgeren tillade markedsføring afveterinærlægemidlet uden at afvente resultatet af den i artikel 36 fast-
satte procedure. I så fald foregriber tilladelsen ikke udfaldet af denne
procedure.
Artikel 34
1. Er et veterinærlægemiddel genstand for flere ansøgninger om
markedsføringstilladelse, der er indgivet i henhold til artikel 12-14, oghar medlemsstaterne vedtaget indbyrdes afvigende afgørelser omgodkendelse, suspension eller tilbagetrækning af denne, kan en
medlemsstat, Kommissionen eller indehaveren af markedsføringstilla-
delsen indbringe sagen for Udvalget for Veterinærlægemidler, i detefterfølgende benævnt »udvalget«, for at få den behandlet efter proce-duren i artikel 36, 37 og 38.
2. Med henblik på at fremme harmoniseringen af veterinærlæge-
midler, som er godkendt i Fællesskabet, og at forbedre virkningen afartikel 10 og 11, fremsender medlemsstaterne senest den 30. april2005 en liste over lægemidler, for hvilke der skal udarbejdes harmoni-serede produktresuméer til koordinationsgruppen.
Koordinationsgruppen udarbejder en liste over lægemidler på baggrund
af medlemsstaternes forslag og fremsender denne til Kommissionen.
Lægemidlerne på denne liste er omfattet af stk. 1 i overensstemmelse
med den tidsplan, der er fastsat i samarbejde med agenturet.
Kommissionen fastsætter den endelige liste og tidsplanen i samråd med
agenturet og efter høring af de berørte parter.
Artikel 35
1. Medlemsstaterne eller Kommissionen eller ansøgeren eller inde-
haveren af en markedsføringstilladelse skal i særlige tilfælde, hvorFællesskabets interesser er berørt, indbringe spørgsmålet for udvalget
for at få det behandlet efter proceduren i artikel 36, 37 og 38, inden
der træffes afgørelse om en ansøgning, en suspension eller en tilbage-kaldelse af en markedsføringstilladelse eller om en hvilken som helstanden ændring i betingelserne for en markedsføringstilladelse, der fore-kommer påkrævet, navnlig under hensyntagen til oplysninger, der erindsamlet i henhold til afsnit VII.
Den berørte medlemsstat eller Kommissionen angiver klart, hvilket
spørgsmål der er forelagt udvalget til behandling, og underretter ansø-geren eller indehaveren af markedsføringstilladelsen herom.
Medlemsstaterne og ansøgeren eller indehaveren af markedsføringstil-
ladelsen sender udvalget alle tilgængelige oplysninger om denpågældende sag.
2. Hvis indbringelsen for udvalget vedrører en række lægemidler
eller en terapeutisk gruppe, kan agenturet begrænse proceduren tilbestemte dele af tilladelsen.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 25
▼M1
I så fald finder artikel 39 kun anvendelse på disse lægemidler, hvis de
er omfattet af proceduren for markedsføringstilladelse omhandlet idette kapitel.
Artikel 36
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, behandler
udvalget den forelagte sag og afgiver begrundet udtalelse senest 60dage efter, at det har fået sagen forelagt.
I de tilfælde, der forelægges udvalget i henhold til artikel 34 og 35, kan
udvalget dog forlænge denne frist med i alt 90 dage under hensyntagen
til de synspunkter, som de berørte indehavere af markedsføringstilla-delse måtte fremsætte.
I hastetilfælde kan udvalget på forslag af formanden fastsætte en
kortere frist.
2. Til behandling af sagen udpeger udvalget et af sine medlemmer
til rapportør. Udvalget kan ligeledes udpege uafhængige eksperter,
som skal rådgive det om bestemte spørgsmål. Når udvalget udpegersådanne eksperter, definerer det deres opgaver og fastsætter en fristfor udførelsen heraf.
3. Inden udvalget afgiver sin udtalelse, giver det ansøgeren eller
indehaveren af markedsføringstilladelsen mulighed for at fremsætteskriftlige eller mundtlige bemærkninger inden for en frist, som dennefastsætter.
Udvalgets udtalelse ledsages af udkastet til produktresumé og forsla-
gene til etikettering og indlægsseddel.
Hvis udvalget finder det hensigtsmæssigt, kan det opfordre en hvilken
som helst anden person til at fremlægge oplysninger om den sag, dethar til behandling.
Udvalget kan suspendere fristen omhandlet i stk. 1 for at give ansø-
geren eller indehaveren af markedsføringstilladelsen mulighed for at
forberede sine bemærkninger.
4. Agenturet underretter straks ansøgeren eller indehaveren af
markedsføringstilladelsen herom, hvis udvalget i sin udtalelse fastslår:
— at ansøgningen ikke opfylder godkendelseskriterierne, eller
— at produktresuméet som foreslået af ansøgeren eller indehaveren af
markedsføringstilladelsen i henhold til artikel 14 bør ændres, eller
— at tilladelsen bør gøres afhængig af visse betingelser, dvs. betin-
gelser, der anses for at være af afgørende betydning for en sikker
og virkningsfuld brug af veterinærlægemidlet, herunder lægemid-delovervågning, eller
— at en markedsføringstilladelse bør suspenderes, ændres eller tilbage-
kaldes.
Senest 15 dage efter modtagelsen af udtalelsen kan ansøgeren eller
indehaveren af markedsføringstilladelsen skriftligt meddele agenturet,
at han ønsker afgørelsen taget op til fornyet overvejelse. I så fald
sender han agenturet en detaljeret begrundelse for sin anmodningsenest 60 dage efter modtagelsen af udtalelsen.
Senest 60 dage efter modtagelsen af begrundelsen for anmodningen
tager udvalget sin udtalelse op til fornyet overvejelse i overensstem-
melse med artikel 62, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 726/2004. Udvalgets konklusioner vedrørende anmodningen vedlægges denevalueringsrapport, der er omhandlet i stk. 5 i nærværende artikel.
5. Senest 15 dage efter, at udvalget har vedtaget sin endelige udta-
lelse, sender agenturet denne til medlemsstaterne, Kommissionen ogansøgeren eller indehaveren af markedsføringstilladelsen sammen meden rapport med en redegørelse for vurderingen af veterinærlægemidletog begrundelsen for dets konklusioner.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 26
▼M1
Hvis en udtalelse støtter udstedelse eller forlængelse af en markedsfø-
ringstilladelse, vedlægges udtalelsen følgende dokumenter:
a) et udkast til produktresumé som omhandlet i artikel 14; dette
afspejler om nødvendigt forskellene i de veterinære forhold imedlemsstaterne
b) eventuelle betingelser for udstedelse af tilladelsen som omhandlet i
stk. 4
c) nærmere angivelse af eventuelle anbefalede betingelser eller
begrænsninger med hensyn til en sikker og virkningsfuld anvendelse
af veterinærlægemidlet, og
d) forslag til etikettering og indlægsseddel.
Artikel 37
Senest 15 dage efter modtagelsen af udtalelsen udarbejder Kommis-
sionen et udkast til den afgørelse, der skal træffes vedrørende
ansøgningen, under hensyn til fællesskabsretten.
Hvis der i henhold til udkastet til afgørelse skal udstedes en markeds-
føringstilladelse, vedlægges dokumenterne omhandlet i artikel 36, stk.5, andet afsnit, som bilag.
Hvis udkastet til afgørelse undtagelsesvis ikke er i overensstemmelse
med agenturets udtalelse, vedlægger Kommissionen som bilag en nøjeredegørelse for grundene til forskellene.
Udkastet til afgørelse fremsendes til medlemsstaterne og ansøgeren
eller indehaveren af markedsføringstilladelsen.
Artikel 38
1. Kommissionen træffer endelig afgørelse i overensstemmelse med
og senest 15 dage efter afslutning af proceduren i artikel 89, stk. 3.
2. Forretningsordenen for det stående udvalg, der nedsættes ved
artikel 89, stk. 1, tilpasses for at tage hensyn til de opgaver, derpåhviler det i henhold til dette kapitel.
Disse tilpasninger indebærer følgende:
— bortset fra de tilfælde, der er omhandlet i artikel 37, tredje afsnit,
afgiver det stående udvalg skriftlig udtalelse
— den enkelte medlemsstat har en frist på 22 dage til at sende
Kommissionen sine skriftlige bemærkninger vedrørende udkastettil afgørelse. Hvis afgørelsen er af hastende karakter, kanformanden dog fastsætte en kortere frist, afhængigt af hvor megetspørgsmålet haster. Bortset fra helt ekstraordinære omstændigheder
må fristen ikke være kortere end fem dage
— den enkelte medlemsstat har mulighed for skriftligt at indgive
anmodning om, at udkastet til afgørelse tages op på et plenarmødei det stående udvalg.
Når de skriftlige bemærkninger fra en medlemsstat efter Kommission-
ens opfattelse rejser vigtige nye videnskabelige eller tekniske
spørgsmål, som ikke er berørt i agenturets udtalelse, afbryder
formanden proceduren og sender ansøgningen tilbage til agenturet tilyderligere overvejelse.
Kommissionen vedtager de nødvendige gennemførelsesbestemmelser til
dette stykke efter proceduren i artikel 89, stk. 2.
3. Den i stk. 1 omhandlede afgørelse fremsendes til samtlige
medlemsstater og meddeles ansøgeren eller indehaveren af markedsfø-ringstilladelsen til orientering. De berørte medlemsstater ogreferencemedlemsstaten udsteder eller tilbagekalder markedsføringstil-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 27
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
ladelsen eller foretager de ændringer i markedsføringstilladelsen, der
måtte være nødvendige med henblik på at efterkomme afgørelsen,senest 30 dage efter, at denne er meddelt, og henviser i den forbindelse
til afgørelsen. De underretter Kommissionen og agenturet herom.
Artikel 39
1. Enhver ansøgning fra indehaveren af markedsføringstilladelsen
om at ændre en markedsføringstilladelse, som er udstedt i henhold til
bestemmelserne i dette kapitel, forelægges alle de medlemsstater, som
tidligere har godkendt det pågældende veterinærlægemiddel.
Kommissionen vedtager i samråd med agenturet de nødvendige foran-
staltninger for gennemgang af ændringer i betingelserne i en
markedsføringstilladelse.
Disse foranstaltninger vedtages af Kommissionen i form af en gennem-
førelsesforordning efter proceduren i artikel 89, stk. 2.
2. I tilfælde hvor Kommissionen forelægges en voldgifts sag, finder
proceduren i artikel 36, 37 og 38 tilsvarende anvendelse på ændringer imarkedsføringstilladelser.
Artikel 40
1. Finder en medlemsstat det nødvendigt at ændre betingelserne i en
markedsføringstilladelse, der er udstedt i henhold til bestemmelserne idette afsnit, eller at suspendere eller tilbagekalde den for at beskyttemenneskers eller dyrs sundhed eller miljøet, indbringer den straks
sagen for agenturet for at få den behandlet efter procedurerne i artikel
36, 37 og 38.
2. Uanset bestemmelserne i artikel 35 kan medlemsstaterne undta-
gelsesvis, når det af hensyn til menneskers eller dyrs sundhed eller til
miljøet er påkrævet, at der handles hurtigt, indtil en endelig afgørelse
er vedtaget, suspendere markedsføringen og anvendelsen af det pågæl-dende lægemiddel på deres område. De underretter senest den følgendearbejdsdag Kommissionen og de øvrige medlemsstater om begrun-delsen herfor.
Artikel 41
Artikel 39 og 40 finder tilsvarende anvendelse på veterinærlægemidler,
der er godkendt af medlemsstater på grundlag af en udtalelse fra
udvalget, som er afgivet i henhold til artikel 4 i direktiv 87/22/EØF
inden den 1. januar 1995.
Artikel 42
1. Agenturet offentliggør en årsrapport om anvendelsen af procedu-
rerne i dette kapitel og sender Europa-Parlamentet og Rådet dennerapport til underretning.
2. Mindst hvert tiende år offentliggør Kommissionen en rapport om
erfaringerne med anvendelsen af de procedurer, der er beskrevet i dettekapitel, og foreslår alle de ændringer, som måtte være nødvendige for
at forbedre disse procedurer. Kommissionen fremsender denne rapport
til Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 43
Artikel 33, stk. 4, 5 og 6, og artikel 34-38 finder ikke anvendelse på de
homøopatiske veterinærlægemidler omhandlet i artikel 17.
Artikel 32-38 finder ikke anvendelse på de homøopatiske veterinærlæ-
gemidler omhandlet i artikel 19, stk. 2.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 28
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
AFSNIT IV
FREMSTILLING OG INDFØRSEL
Artikel 44
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler til, at frem-
stillingen af veterinærlægemidler på deres område gøres betinget af entilladelse. Denne tilladelse til fremstilling kræves, selv om de fremstil-lede veterinærlægemidler er beregnet til udførsel.
2. Den i stk. 1 omhandlede tilladelse kræves både for den fuldstæn-
dige og for den delvise fremstilling, samt for processerne i forbindelse
med opdeling, indpakning og præsentation.
Denne tilladelse kræves dog ikke for forarbejdning, opdelinger og
ændringer af indpakning eller præsentation, for så vidt disse processerudelukkende udføres med henblik på detailudlevering ved farmaceuter
på et apotek eller ved andre personer, der i henhold til loven i
medlemsstaterne har tilladelse til at udføre de omtalte processer.
3. Den i stk. 1 omhandlede tilladelse kræves også for indførsler fra
tredjelande til en medlemsstat, og med henblik herpå finder dette afsnitog artikel 83 anvendelse på sådanne indførsler på samme måde, som de
finder anvendelse på fremstilling.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler til, at veterinær-
lægemidler, der indføres på deres område fra tredjelande, og som erbestemt for en anden medlemsstat, ledsages af en kopi af den i stk. 1omtalte tilladelse.
4. Medlemsstaterne sender en genpart af fremstillingstilladelsen
omhandlet i stk. 1 til agenturet. Agenturet indfører disse oplysninger i
den fællesskabsdatabase, der er omhandlet i artikel 80, stk. 6.
Artikel 45
For at opnå fremstillingstilladelsen skal ansøgeren godtgøre, at han
mindst opfylder følgende krav:
a) nærmere angive, hvilke veterinærlægemidler og dispenserings-
former, der skal fremstilles og/eller indføres, samt stedet for deresfremstilling og/eller kontrol
b) til fremstilling eller indførsel af dem råde over lokaler, teknisk
udstyr og kontrolmuligheder, der er egnede og tilstrækkelige, ogsom opfylder de lovmæssige krav, som den pågældende medlems-stat stiller, såvel med hensyn til fremstilling og kontrol som med
hensyn til opbevaring af lægemidlerne, alt under hensyntagen til
artikel 24
c) have mindst én person, der er sagkyndig i henhold til artikel 52, til
rådighed.
Ansøgeren skal forsyne sin ansøgning med beviser for, at han opfylder
disse krav.
Artikel 46
1. Medlemsstatens kompetente myndighed meddeler først fremstil-
lingstilladelsen efter at have sikret sig, ved en undersøgelse foretagetaf dens repræsentanter, at de i henhold til artikel 45 givne oplysningerer korrekte.
2. For at sikre overholdelsen af de i artikel 45 fastsatte betingelser
kan der til tilladelsen knyttes visse forpligtelser, der pålægges enten
ved dens udstedelse eller på et senere tidspunkt.
3. Tilladelsen gælder kun for de i ansøgningen anførte lokaler samt
for de i samme ansøgning anførte veterinærlægemidler og dispense-ringsformer.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 29
▼M1
▼B
▼B
Artikel 47
Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige forholdsregler for at
sikre, at sagsbehandlingen vedrørende fremstillingstilladelsen ikkeoverskrider 90 dage regnet fra datoen for den kompetente myndighedsmodtagelse af ansøgningen.
Artikel 48
Såfremt indehaveren af fremstillingstilladelsen anmoder om ændring af
en af de i artikel 45, stk. 1, litra a) og b), omhandlede oplysninger, må
sagsbehandlingen vedrørende denne anmodning ikke vare længere end
30 dage. Denne frist kan i særlige tilfælde forlænges til 90 dage.
Artikel 49
Medlemsstatens kompetente myndighed kan af ansøgeren kræve yderli-
gere oplysninger for så vidt angår de i henhold til artikel 45 indhentedeoplysninger samt for så vidt angår den i artikel 52 omhandlede sagkyn-dige person; når den kompetente myndighed gør brug af dennemulighed, suspenderes de i artikel 47 og 48 fastsatte frister, indtil de
krævede yderligere oplysninger er tilvejebragt.
Artikel 50
Indehaveren af fremstillingstilladelsen er forpligtet til mindst:
a) at råde over personale, der opfylder de i den pågældende medlems-
stat gældende lovmæssige krav, både med hensyn til fremstilling og
kontrol
b) kun at udlevere de tilladte veterinærlægemidler i overensstemmelse
med de pågældende medlemsstaters lovgivning
c) på forhånd at underrette de kompetente myndigheder om enhver
ændring, han måtte ønske at foretage i en af de i henhold til artikel45 givne oplysninger; de kompetente myndigheder underrettes dogomgående i tilfælde af uforudset udskiftning af den i artikel 52omhandlede sagkyndige person
d) til enhver tid at give repræsentanter for den pågældende medlems-
stats kompetente myndigheder adgang til sine lokaler
e) at sætte den i artikel 52 omhandlede sagkyndige person i stand til at
udføre sin opgave, navnlig ved at stille alle nødvendige midler til
hans rådighed
f) at overholde principperne og retningslinjerne for god fremstillings-
praksis for lægemidler og kun anvende aktive stoffer som råvarer,der er fremstillet i overensstemmelse med de udførlige retningslinjerfor god fremstillingspraksis for råvarer
g) at føre nøjagtige optegnelser over alle veterinærlægemidler, som han
har leveret, herunder prøver, i overensstemmelse med lovgivningen ibestemmelseslandet. Mindst følgende oplysninger skal noteres forhver transaktion, hvad enten den sker mod vederlag eller ej:
— dato
— veterinærlægemidlets benævnelse
— leveret mængde— modtagerens navn og adresse
— partiets nummer.
Disse optegnelser skal i kontroløjemed holdes til rådighed for de
kompetente myndigheder i mindst tre år.
Artikel 50a
1. I dette direktiv forstås ved fremstilling af aktive stoffer, der
anvendes som råvarer, fuldstændig eller delvis fremstilling eller importaf et aktivt stof, der anvendes som råvare, som defineret i bilag I, 2.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 30
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
del, afdeling C, samt de forskellige processer i forbindelse med opde-
ling, indpakning eller præsentation forud for dets anvendelse i etveterinærlægemiddel, herunder ompakning og nyetikettering foretaget
bl.a. af en forhandler af råstoffer.
2. Alle ændringer, der måtte være nødvendige for at ajourføre
bestemmelserne i stk. 1 af hensyn til de videnskabelige fremskridt,
vedtages efter proceduren i artikel 89, stk. 2.
Artikel 51
De principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for veteri-
nærlægemidler, som er omhandlet i artikel 50, litra f), vedtages i formaf et direktiv i overensstemmelse med proceduren i artikel 89, stk. 2.
Detaljerede retningslinjer, som er i overensstemmelse med de nævnte
principper, offentliggøres af Kommissionen og revideres efter behovfor at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling.
De i artikel 50, litra f), omhandlede principper for god fremstillings-
praksis for aktive stoffer, der anvendes som råvarer, vedtages i form
af udførlige retningslinjer.
Kommissionen offentliggør desuden retningslinjer om form og indhold
af tilladelsen omhandlet i artikel 44, stk. 1, af rapporterne omhandlet iartikel 80, stk. 3, og af attesten for god fremstillingspraksis omhandlet i
artikel 80, stk. 5.
Artikel 52
1. Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige forholdsregler for
at sikre, at indehaveren af fremstillingstilladelsen til stadighed råderover mindst en sagkyndig person, der opfylder de i artikel 53 fastsatte
betingelser, og som især er ansvarlig for udførelsen af de i artikel 55
definerede opgaver.
2. Hvis indehaveren af tilladelsen personlig opfylder de i artikel 53
fastlagte betingelser, kan han selv påtage sig det i stk. 1 omhandlede
ansvar.
Artikel 53
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at den sagkyndige person
omhandlet i artikel 52, stk. 1, opfylder de i stk. 2 og 3 i nærværendeartikel omhandlede krav til kvalifikationer.
2. Den sagkyndige skal være i besiddelse af et eksamensbevis, certi-
fikat eller andet kvalifikationsbevis for et universitetsstudium — elleret studium, som af den pågældende medlemsstat anerkendes somsvarende hertil — omfattende mindst fire års teoretisk og praktiskundervisning i en af følgende videnskabelige discipliner: farmaci, læge-videnskab, veterinærvidenskab, kemi, farmaceutisk kemi og teknologi
samt biologi.
Dog kan minimumsvarigheden af universitetsstudiet være på tre et
halvt år, hvis det efterfølges af en teoretisk og praktisk uddannelse,
afsluttet med en eksamen på universitetsniveau, af en varighed på
mindst et år og omfattende en praktikanttid på mindst seks måneder iet apotek, der er åbent for offentligheden.
Hvis der i en medlemsstat samtidig findes to universitetsuddannelser
eller to studier, som af den pågældende stat anerkendes som dækkende
hinanden, hvoraf den ene strækker sig over fire år og den anden overtre år, anses eksamensbeviset, certifikatet eller andet kvalifikationsbevisfor den treårige universitetsuddannelse — eller den uddannelse, deranerkendes som svarende hertil — for at opfylde det i første afsnitomhandlede krav om varighed, for så vidt eksamensbeviserne, certifi-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 31
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
katerne eller andre kvalifikationsbeviser for de to studier af den pågæl-
dende stat anerkendes som havende samme værdi.
Studiet omfatter teoretisk og praktisk undervisning, der mindst omfatter
følgende grundfag:
— eksperimentalfysik
— almen og uorganisk kemi— organisk kemi
— analytisk kemi
— farmaceutisk kemi, herunder lægemiddelanalyse— almindelig og anvendt biokemi (medicinsk)— fysiologi
— mikrobiologi
— farmakologi— farmaceutisk teknologi— toksikologi
— farmakognosi (studiet af sammensætningen og virkningerne af de
virksomme stoffer i naturprodukter af vegetabilsk eller animalsk op-rindelse).
Undervisningen i disse fag skal gives på en sådan måde, at den pågæl-
dende bliver i stand til at opfylde de i artikel 55 nærmere angivne
forpligtelser.
I det omfang visse eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikati-
onsbeviser, som er nævnt i første afsnit, ikke opfylder de i dette stykke
nævnte kriterier, sikrer medlemsstatens kompetente myndigheder sig, at
den pågældende i disse fag aflægger bevis for fyldestgørende kund-skaber for så vidt angår fremstilling og kontrol af veterinærlægemidler.
3. Den sagkyndige person skal have praktisk erfaring i mindst to år i
en eller flere virksomheder med fremstillingstilladelse omfattende
kvalitativ analyse af lægemidler, kvantitativ analyse af virksommestoffer samt den nødvendige afprøvning og kontrol til sikring af læge-midlernes kvalitet.
Varigheden af den praktiske erfaring kan afkortes med et år, hvis
universitetsuddannelsen strækker sig over mindst fem år, og med halv-andet år, hvis studiet strækker sig over mindst seks år.
Artikel 54
1. En person, der i en medlemsstat udøver den i artikel 52, stk. 1,
omhandlede persons virksomhed på tidspunktet for iværksættelsen af
direktiv 81/851/EØF uden at opfylde de i artikel 53 omhandlede kravtil kvalifikationer, er kvalificeret til fortsat at udøve denne virksomhedi Fællesskabet.
2. Indehaveren af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikati-
onsbevis for fuldført universitetsstudium — eller et studium, der af den
pågældende medlemsstat anerkendes som svarende hertil — inden for
en videnskabelig disciplin, som kvalificerer den pågældende til atudøve den i artikel 52 omhandlede persons virksomhed i overensstem-melse med denne stats lovgivning, kan — når han har begyndt sinuddannelse før den 9. oktober 1981 — anses for kvalificeret til i denne
medlemsstat at påtage sig den i artikel 52 omhandlede persons hverv,
forudsat at han tidligere, før den 9. oktober 1991, i mindst to år direkteunder den i artikel 52 omhandlede persons ledelse har udøvet tilsyns-virksomhed for fremstilling og/eller udført kvalitativ og kvantitativanalyse af de virksomme stoffer samt de prøver og den kontrol, der ernødvendig for at sikre kvaliteten af veterinærlægemidlerne, i en eller
flere virksomheder, der har opnået fremstillingstilladelse.
Når den pågældende har opnået den praktiske erfaring, der er
omhandlet i første afsnit, før den 9. oktober 1971, forlanges der etekstra års praktisk erfaring svarende til de betingelser, der er omhandlet2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 32
▼M1
▼B
▼B
i første afsnit; denne supplerende praktiske erfaring skal være opnået
umiddelbart inden udøvelsen af disse aktiviteter.
Artikel 55
1. Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige forholdsregler for
at sikre, at den i artikel 52 omhandlede sagkyndige person, uansethans forhold til indehaveren af fremstillingstilladelsen, inden for
rammerne af de i artikel 56 omhandlede procedurer er ansvarlig for
overvågelsen af:
a) at ethvert parti veterinærlægemidler, der er fremstillet i den pågæl-
dende medlemsstat, er fremstillet og kontrolleret i overensstemmelse
med den gældende lovgivning i denne medlemsstat og under iagtta-gelse af de ved meddelelsen af markedsføringstilladelsen godkendtebetingelser
b) at ethvert særskilt parti af veterinærlægemidler, der er importeret fra
tredjelande, uanset om de er fremstillet i Fællesskabet, i enmedlemsstat har været underkastet en fuldstændig kvalitativ analyse,en kvantitativ analyse af i det mindste alle aktive stoffer og enhveranden prøve eller kontrol, der er nødvendig for at sikre kvaliteten afveterinærlægemidlerne under iagttagelse af de ved meddelelsen af
markedsføringstilladelsen fastsatte betingelser.
Partier af veterinærlægemidler, som således er kontrolleret i en
medlemsstat, fritages for ovennævnte kontrol, når de markedsføres i
en anden medlemsstat ledsaget af kontrolbeviser, underskrevet af densagkyndige person.
2. I de tilfælde, hvor veterinærlægemidler importeres fra et tredje-
land, og Fællesskabet har truffet egnede foranstaltninger med
eksportlandet for at sikre, at fremstilleren af veterinærlægemidletanvender standarder for god fremstillingspraksis, der mindst svarer tilde af Fællesskabet fastsatte standarder, og for at sikre, at den understk. 1, første afsnit, litra b), omhandlede kontrol er foretaget i eksport-
landet, kan den sagkyndige person fritages for ansvar for at udøve
denne kontrol.
3. I alle tilfælde, og navnlig når veterinærlægemidlerne udbydes til
salg, skal den sagkyndige person i en dertil bestemt journal eller et
tilsvarende dokument attestere, at hvert særskilt fremstillet parti
opfylder bestemmelserne i denne artikel; denne journal eller det tilsva-rende dokument skal ajourføres, efterhånden som arbejdsprocesserneafsluttes, og stilles til rådighed for de kompetente myndigheders repræ-sentanter i en periode, der er i overensstemmelse med den pågældendemedlemsstats bestemmelser, dog i mindst fem år.
Artikel 56
Medlemsstaterne sikrer ved egnede administrative foranstaltninger eller
ved bestemmelser for faglig adfærd, at den i henhold til artikel 52
sagkyndige person overholder sine forpligtelser.
Medlemsstaterne kan bestemme, at denne person midlertidigt suspen-
deres, hvis der indledes en administrativ eller disciplinær procedureimod ham for pligtforsømmelse.
Artikel 57
Bestemmelserne i nærværende afsnit gælder for homøopatiske veteri-
nærlægemidler.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 33
▼M1
▼B
▼B
AFSNIT V
ETIKETTERING OG INDLÆGSSEDDEL
Artikel 58
1.►M1 Veterinærlægemidlernes indre og ydre emballage skal,
medmindre de er omfattet af artikel 17, stk. 1, godkendes af de kompe-tente myndigheder. Emballagen skal være forsynet med følgende
letlæselige oplysninger, som skal være i overensstemmelse med de
oplysninger og dokumenter, der er forelagt i henhold til artikel 12-13d, og produktresuméet: ◄
a) lægemidlets navn fulgt af styrke og dispenseringsform. Fællesnavnet
medtages, såfremt lægemidlet kun indeholder et enkelt aktivt stof,
og såfremt navnet er et særnavn
b) den kvalitative og kvantitative sammensætning af aktive stoffer
angivet pr. enhed eller alt efter indgivelsesform for en bestemtmængde eller vægt, under anvendelse af fællesnavne
c) fabrikationspartiets nummer
d) markedsføringstilladelsens nummer
e) navn eller firmanavn og bopæl eller hjemsted for indehaveren af
markedsføringstilladelsen og for den repræsentant, der måtte væreudpeget af indehaveren af markedsføringstilladelsen
f) de dyrearter, til hvilke veterinærlægemidlet er bestemt, samt anven-
delsesmåde og om nødvendigt indgiftsmåde. Der afsættes plads påemballagen til angivelse af den ordinerede dosering
g) tilbageholdelsestiden for veterinærlægemidler til behandling af føde-
vareproducerende dyrearter for alle de berørte dyrearter og for deforskellige berørte fødevarer (kød og slagteaffald, æg, mælk oghonning), herunder for fødevarer uden tilbageholdelsestid
h) angivelse af sidste anvendelsesdato i klart sprog
i) eventuelle særlige forsigtighedsregler ved opbevaring
j) eventuelle særlige forholdsregler vedrørende bortskaffelse af ubrugte
lægemidler eller affald, der stammer fra veterinærlægemidler, samten henvisning til eksisterende egnede indsamlingssystemer
k) eventuelt de i henhold til artikel 26, stk. 1, påbudte oplysninger
l) påskriften »til veterinær brug«, eller for så vidt angår de lægemidler
omhandlet i artikel 67 påskriften »til veterinær brug — udlevering
kræver dyrlægerecept«.
2. Dispenseringsformen og indholdsangivelsen efter vægt, rumfang
eller dosisenhed behøver kun at være angivet på den ydre emballage.
3. For så vidt de vedrører den kvalitative og kvantitative sammen-
sætning af virksomme stoffer i veterinærlægemidler, finderbestemmelserne i bilag I, 1. del, afdeling A, anvendelse på de understk. 1, litra b), omhandlede oplysninger.
4. De i henhold til stk. 1, litra f) til l), foreskrevne oplysninger skal
på den ydre emballage og på beholderen være affattet på det eller de
sprog, som anvendes i det land, hvor lægemidlet bringes i handelen.
5. Medlemsstaterne kan for så vidt angår lægemidler, hvortil der er
udstedt en markedsføringstilladelse i henhold til forordning (EF)nr. 726/2004, tillade eller kræve, at den ydre emballage forsynes medsupplerende oplysninger med hensyn til forhandling, besiddelse, salg2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 34
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
eller eventuelle sikkerhedsforanstaltninger, såfremt disse oplysninger
ikke er i strid med fællesskabsretten eller markedsføringstilladelsen ogikke har karakter af reklame.
Disse supplerende oplysninger skal stå i en blå ramme, således at de
klart adskilles fra oplysningerne omhandlet i stk. 1.
Artikel 59
1. For så vidt angår ampuller skal oplysningerne anført i artikel 58,
stk. 1, påføres den ydre emballage. Den indre emballage behøver
derimod kun at være forsynet med følgende oplysninger:
— veterinærlægemidlets benævnelse
— mængden af virksomme stoffer
— indgiftsvejen
— fabrikationspartiets nummer
— seneste anvendelsesdato
— påskriften »til veterinær brug«.
2. Med hensyn til andre mindre indre emballageenheder end
ampuller, som kun indeholder en enkelt dosis, og på hvilke det erumuligt at anføre de i stk. 1 omhandlede oplysninger, gælder artikel58, stk. 1, 2 og 3, kun for den ydre emballage.
3. De i henhold til stk. 1, tredje og sjette led, foreskrevne oplys-
ninger skal på den ydre emballage og indre emballage være affattet pådet eller de sprog, som anvendes i det land, hvor lægemidlet markeds-
føres.
Artikel 60
Såfremt der ikke findes nogen ydre emballage, skal oplysningerne fore-
skrevet for den ydre emballage, jf. artikel 58 og 59, være anført på denindre emballage.
Artikel 61
1. Et veterinærlægemiddels pakning skal indeholde en indlægs-
seddel, medmindre alle de i denne artikel krævede oplysninger er
angivet på den indre og den ydre emballage. Medlemsstaterne træffer
de nødvendige forholdsregler til at sikre, at indlægssedlen kun vedrørerdet veterinærlægemiddel, som den er vedføjet. Indlægssedlen skalaffattes på et letforståeligt sprog på det eller de officielle sprog i denmedlemsstat, hvor lægemidlet markedsføres.
Første afsnit er ikke til hinder for, at indlægssedlen kan være affattet på
flere forskellige sprog, under forudsætning af at de samme oplysningeranføres på alle sprog.
De kompetente myndigheder kan fravige kravet om, at visse oplys-
ninger skal opføres på etiketten og indlægssedlen for bestemteveterinærlægemidler, og at indlægssedlen skal affattes på det eller de
officielle sprog i den medlemsstat, hvor veterinærlægemidlet markeds-
føres, når det pågældende veterinærlægemiddel kun er tiltænkt indgivetaf en dyrlæge.
2. De kompetente myndigheder skal godkende indlægssedlen. Den
skal mindst, i denne rækkefølge, indeholde følgende oplysninger, somskal være i overensstemmelse med de oplysninger og dokumenter, derer forelagt i henhold til artikel 12-13d, og med det godkendte produkt-resumé:
a) navn eller firmanavn og bopæl eller hjemsted for indehaveren af
markedsføringstilladelsen og i givet fald for fremstilleren og i givetfald for repræsentanten for indehaveren af markedsføringstilladelsen2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 35
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
b) veterinærlægemidlets navn fulgt af styrke og dispenseringsform.
Fællesnavnet medtages, såfremt lægemidlet kun indeholder et enkeltaktivt stof, og såfremt navnet er et særnavn. Er lægemidlet godkendt
efter proceduren i artikel 31-43 under forskellige navne i de berørte
medlemsstater, anføres en liste over de godkendte navne for hverenkelt medlemsstat
c) terapeutiske indikationer
d) kontraindikationer og bivirkninger, i det omfang sådanne oplys-
ninger er nødvendige for anvendelsen af veterinærlægemidlet
e) de dyrearter, for hvilke veterinærlægemidlet er bestemt, dosering i
forhold til disse arter, anvendelsesområde, herunder indgiftsvej ogeventuelt angivelser for korrekt anvendelse
f) ventetiden, også selv om denne er lig nul, for veterinærlægemidler,
som gives til levnedsmiddelproducerende dyr
g) eventuelt særlige forsigtighedsregler ved opbevaring
h) eventuelt de i henhold til artikel 26, stk. 1, påbudte oplysninger
i) i givet fald særlige forholdsregler ved bortskaffelse af ubrugte læge-
midler eller affald, der stammer fra lægemidler.
Artikel 62
Overholdes bestemmelserne i dette afsnit ikke, kan medlemsstaternes
kompetente myndigheder, såfremt en opfordring til rette vedkommende
har været uden resultat, suspendere eller tilbagekalde markedsførings-
tilladelsen.
Artikel 63
Medlemsstaternes forskrifter om betingelserne for udlevering til
publikum, om angivelse af priser på veterinærlægemidler og om indu-
striel ejendomsret berøres ikke af bestemmelserne i dette afsnit.
Artikel 64
1. Med forbehold af stk. 2, skal homøopatiske veterinærlægemidler
etiketteres i overensstemmelse med bestemmelserne i dette afsnit ogpå etiketten med klar og læselig skrift bære påskriften »homøopatisklægemiddel til veterinær brug«.
2.►
M1 Etiketteringen og en eventuel indlægsseddel til de læge-
midler, der omhandles i artikel 17, stk. 1, skal på meget synlig måde
bære påskriften »homøopatisk veterinærlægemiddel uden godkendte
terapeutiske indikationer« og derudover kun indeholde følgende oplys-ninger:◄
— stammens/stammernes videnskabelige benævnelse fulgt af fortyn-
dingsgraden ved anvendelse af symbolerne i den anvendtefarmakopé som omhandlet i artikel 1, nr. 8); hvis det homøopatiskeveterinærlægemiddel består af flere stammer, kan der ud over stam-mernes videnskabelige benævnelse anføres et særnavn på
etiketteringen
— navn og adresse på indehaveren af markedsføringstilladelsen og i
givet fald på fabrikanten
— anvendelsesmåde og, om nødvendigt, indgiftsmåde— angivelse af sidste anvendelsesdato i klart sprog (måned/år)— dipenseringsform— indholdet af salgsemballagen
— eventuelle særlige forsigtighedsregler, der skal iagttages ved opbe-
varingen
— målarter2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 36
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
— en særlig advarsel, hvis lægemidlet kræver det
— fabrikationspartiets nummer
— registreringsnummer.
AFSNIT VI
BESIDDELSE, FORHANDLING OG UDLEVERING AF VETE-
RINÆRLÆGEMIDLER
Artikel 65
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til, at
engrosforhandling af veterinærlægemidler gøres betinget af en tilla-delse, og til at sikre, at den tid, der medgår til behandling af enansøgning om tilladelse, ikke overstiger 90 dage regnet fra den dag,hvor den kompetente myndighed modtager ansøgningen.
Medlemsstaterne kan undtage levering af små mængder af veterinærlæ-
gemidler fra én detailhandler til en anden fra definitionen afengrosforhandling.
2. For at opnå forhandlingstilladelsen skal ansøgeren råde over
personale med tekniske kvalifikationer, egnede og tilstrækkelige lokalerog egnet og tilstrækkeligt udstyr, der opfylder de krav, der i den pågæl-
dende medlemsstat stilles til oplagring og håndtering af
veterinærlægemidlerne.
3. Indehaveren af forhandlingstilladelsen skal føre og opbevare
nøjagtige optegnelser, som for alle ind- og udgående transaktionerskal omfatte mindst følgende oplysninger:
a) dato
b) præcis angivelse af veterinærlægemidlet
c) fabrikationspartiets nummer, sidste anvendelsesdato
d) modtagne eller leverede mængder
e) navn og adresse på leverandør eller modtager.
Mindst én gang årligt skal der foretages en nøjagtig gennemgang, hvor
fortegnelsen over ind- og udgåede lægemidler skal sammenholdes medlagerbeholdningen og en rapport udarbejdes om eventuelle uoverens-stemmelser.
Denne opgørelse skal i kontroløjemed holdes til rådighed for de
kompetente myndigheder i mindst tre år.
3a. Indehaveren af en forhandlingstilladelse skal være i besiddelse af
en nødplan, der sikrer en effektiv gennemførelse af enhver foranstalt-
ning til tilbagekaldelse af et lægemiddel fra markedet, der iværksættesefter ordre fra de kompetente myndigheder eller i samarbejde medfremstilleren af det pågældende lægemiddel eller indehaveren afmarkedsføringstilladelsen.
4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler til at sikre,
at engrosforhandlere kun leverer veterinærlægemidler til personer, somhar tilladelse til detailforhandling i overensstemmelse med artikel 66,eller til andre personer, der har behørig tilladelse til at modtage veteri-
nærlægemidler fra engrosforhandlere.
5. En distributør, der ikke er indehaver af markedsføringstilladelsen,
og som importerer et lægemiddel fra en anden medlemsstat, underretter
indehaveren af markedsføringstilladelsen og den kompetente
myndighed i importmedlemsstaten om, at han agter at foretage denneimport. Med hensyn til produkter, for hvilke der ikke er udstedt entilladelse i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004, underrettes denkompetente myndighed med forbehold af yderligere procedurer, dermåtte være fastsat i denne medlemsstats lovgivning.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 37
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
Artikel 66
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige forholdsregler til at sikre,
at detailsalg af veterinærlægemidler kun foretages af personer, derifølge lovgivningen i den pågældende medlemsstat har tilladelse til at
foretage et sådant salg.
2.►
M1 Enhver person, der i henhold til stk. 1 har tilladelse til at
forhandle veterinærlægemidler, skal for alle receptpligtige veterinærlæ-gemidler føre nøjagtige fortegnelser, og for alle ind- og udgåendetransaktioner skal følgende oplysninger noteres: ◄
a) dato
b) præcis angivelse af veterinærlægemidlet
c) fabrikationspartiets nummer
d) modtagne eller leverede mængder
e) navn og adresse på leverandør eller modtager
f) den eventuelle ordinerende dyrlæges navn og adresse og en kopi af
recepten.
Mindst én gang årligt skal der foretages en nøjagtig gennemgang, hvor
ind- og udgåede lægemidler skal afstemmes med lagerbeholdningen og
en rapport udarbejdes om eventuelle uoverensstemmelser.
Disse fortegnelser skal i kontroløjemed holdes til rådighed for de
kompetente myndigheder i fem år.
3. Medlemsstaterne kan på deres område tillade, at der udleveres
veterinærlægemidler, som er beregnet til fødevareproducerende dyr, ogsom kræver dyrlægerecept, enten af eller under opsyn af en registreret
person, der i overensstemmelse med den nationale lovgivning har
passende kvalifikationer med hensyn til at kunne føre fortegnelser ogafgive indberetning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen omrelevante bestemmelser i national lovgivning. Denne bestemmelsefinder ikke anvendelse på udlevering af veterinærlægemidler til oraleller parenteral behandling af bakterieinfektioner.
Artikel 67
Uden at det berører strengere fællesskabsregler eller nationale regler
for udlevering af veterinærlægemidler og for at beskytte menneskersog dyrs sundhed kræves der dyrlægerecept for, at følgende veterinærlæ-gemidler kan udleveres til offentligheden:
a) lægemidler, for hvilke der gælder officielle begrænsninger for leve-
ringen eller anvendelsen, f.eks.
— begrænsninger på grund af gennemførelsen af de relevante FN-
konventioner om ulovlig handel med euforiserende og psyko-trope stoffer
— begrænsninger på grund af EF-bestemmelser
aa) veterinærlægemidler, som er beregnet til fødevareproducerende
dyr. Medlemsstaterne kan dog fastsætte undtagelser fra dette kravi overensstemmelse med kriterier, der fastsættes efter proceduren iartikel 89, stk. 2.
Medlemsstaterne kan fortsat anvende nationale bestemmelser enten
indtil:
i) anvendelsesdatoen for en afgørelse, der er vedtaget i henhold til
første afsnit, eller
ii) den 1. januar 2007, såfremt der ikke er vedtaget en sådan afgø-
relse inden den 31. december 20062001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 38
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
b) lægemidler, med hensyn til hvilke dyrlægen skal træffe særlige
forholdsregler for at undgå enhver unødig risiko for:
— de arter, præparatet er beregnet for
— den person, som indgiver dyret lægemidlet, og
— miljøet
c) lægemidler, som er beregnet til behandling af sygdomsforløb, som
forudsætter en nøjagtig forudgående diagnose, eller hvis brug kan
give virkninger, som vanskeliggør eller griber ind i senere diag-
noser eller behandlinger
d) officinel tilberedning, som beskrevet i artikel 3, stk. 2, litra b), som
er beregnet til fødevareproducerende dyr.
Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for, at det
for så vidt angår de lægemidler, der kun udleveres på recept, sikres, atden ordinerede og udleverede mængde begrænses til det, der ernødvendigt for den pågældende behandling eller behandlingsform.
Desuden kræves der recept for nye veterinærlægemidler, der indeholder
et aktivt stof, hvis anvendelse i veterinærlægemidler har væretgodkendt i mindre end fem år.
Artikel 68
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at
sikre, at kun personer, der er bemyndiget dertil i henhold til deres nati-
onale lovgivning, er i besiddelse af eller råder overveterinærlægemidler eller stoffer, der kan anvendes som veterinærlæge-midler, og som frembyder stofskiftestimulerende, antiinfektiøse,antiparasitære, antiinflammatoriske, hormonale eller psykotrope egen-skaber.
2. Medlemsstaterne opretter et register over fremstillere og forhand-
lere, som har tilladelse til at ligge inde med virksomme stoffer, der kanbruges i fremstillingen af veterinærlægemidler med de i stk. 1 omtalteegenskaber. Sådanne personer skal føre nøjagtige optegnelser over alle
transaktioner med stoffer, som kan anvendes i fremstillingen af veteri-
nærlægemidler, og i kontroløjemed holde disse optegnelser til rådighedfor de kompetente myndigheder i mindst tre år.
3. Ændringer til listen over de stoffer, der er nævnt i stk. 1, vedtages
efter proceduren i artikel 89, stk. 2.
Artikel 69
Medlemsstaterne sørger for, at en person, der ejer eller er ansvarlig for
fødevareproducerende dyr, kan dokumentere at have købt og opbevaretveterinærlægemidler eller at have behandlet sådanne dyr hermed, i enperiode på fem år efter behandlingen, herunder tilfælde, hvor dyret er
blevet slagtet i løbet af femårsperioden.
De kan bl.a. kræve, at der føres optegnelser, der mindst indeholder
følgende oplysninger:
a) dato
b) veterinærlægemidlets navn
c) mængde
d) navn og adresse på leverandøren af lægemidlet
e) angivelse af de behandlede dyr.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 39
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
Artikel 70
Uanset artikel 9 og med forbehold for artikel 67 sikrer medlemssta-
terne, at dyrlæger, der præsterer tjenesteydelser i en andenmedlemsstat, kan medbringe små mængder, der ikke overskrider detdaglige behov af veterinærlægemidler, bortset fra immunologiske vete-
rinærlægemidler, når disse lægemidler ikke er godkendt i den
medlemsstat, hvor tjenesteydelsen præsteres (herefter benævnt »værts-medlemsstaten«), og behandle dyr hermed, forudsat at:
a) de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor dyrlægen er
etableret, har givet den i artikel 5, 7 og 8 omhandlede markedsfø-ringstilladelse
b) veterinærlægemidlerne transporteres af dyrlægen i den originale
emballage
c) veterinærlægemidlerne til behandling af levnedsmiddelproducerende
dyr, har samme kvalitative og kvantitative sammensætning af virk-
somme stoffer som lægemidler, der er tilladt i værtsmedlemsstaten i
henhold til artikel 5, 7 og 8
d) en dyrlæge, der præsterer tjenesteydelser i en værtsmedlemsstat, gør
sig bekendt med god dyrlægepraksis i den pågældende medlemsstat
og sikrer, at den ventetid, der er anført i mærkningen af det pågæl-dende veterinærlægemiddel, overholdes, medmindre han medrimelighed kan forventes at være klar over, at der ifølge god dyrlæ-gepraksis i værtsmedlemsstaten skal foreskrives en længere ventetid
e) dyrlægen ikke udleverer veterinærlægemidler til personer, som ejer
eller er ansvarlig for dyr, der behandles i værtsmedlemsstaten,medmindre det er tilladt efter forskrifterne i denne stat; i så fald
udleverer dyrlægen kun et veterinærlægemiddel for de dyr, han har
til opgave at behandle, og udelukkende så små mængder af læge-midlet, som er nødvendige for at afslutte behandlingen af depågældende dyr
f) dyrlægen fører nøjagtige optegnelser over de behandlede dyr, diag-
nosen, de indgivne veterinærlægemidler, den givne dosis,behandlingens varighed samt den praktiserede ventetid. Disse opteg-nelser skal i kontroløjemed holdes til rådighed forværtsmedlemsstatens kompetente myndigheder i mindst tre år
g) udvalget og mængden af veterinærlægemidler, som dyrlægen
medbringer, ikke overstiger det, der ved god dyrlægepraksis i almin-delighed kræves til opfyldelse af det daglige behov.
Artikel 71
1. Hvis der ikke findes specifikke fællesskabsbestemmelser vedrø-
rende anvendelsen af immunologiske veterinærlægemidler tilbekæmpelse eller udryddelse af sygdomme hos dyr, kan en medlems-stat i henhold til national lovgivning forbyde fremstilling, indførsel,besiddelse, salg, levering og/eller anvendelse af immunologiske veteri-
nærlægemidler på hele eller en del af sit område, hvis det godtgøres
a) at behandling af dyr med lægemidlet griber forstyrrende ind i
gennemførelsen af et nationalt program til diagnosticering, bekæm-pelse eller udryddelse af sygdomme hos dyr eller gør det vanskeligtat bekræfte, at levende dyr eller levnedsmidler eller andre produkter
hidrørende fra behandlede dyr ikke er kontamineret
b) at den sygdom, som lægemidlet er beregnet til at fremkalde immu-
nitet mod, stort set ikke forekommer i det pågældende område.
Medlemsstaten kan ligeledes under henvisning til første afsnit nægte at
udstede en markedsføringstilladelse i overensstemmelse med en decen-traliseret procedure som foreskrevet i artikel 31-43.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 40
▼M1
▼B
▼M1
▼B
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne underretter
Kommissionen, hver gang bestemmelserne i stk. 1 bringes i anven-delse.
AFSNIT VII
LÆGEMIDDELOVERVÅGNING
Artikel 72
1. Medlemsstaterne træffer alle passende foranstaltninger for at
tilskynde til, at formodede bivirkninger ved veterinærlægemidler indbe-
rettes til den kompetente myndighed.
2. Medlemsstaterne kan fastsætte specifikke krav til dyrlæger og
andre sundhedspersoner i forbindelse med indberetning af formodede
alvorlige eller uventede bivirkninger og bivirkninger hos mennesker.
Artikel 73
For at sikre, at der vedtages passende og harmoniserede afgørelser om
veterinærlægemidler, der er godkendt i Fællesskabet, under hensyn-tagen til oplysninger om formodede bivirkninger vedveterinærlægemidler ved normal forskriftsmæssig brug, oprettermedlemsstaterne en veterinærlægemiddelovervågning. Dette system
skal indsamle oplysninger, der er nyttige for overvågningen af veteri-
nærlægemidler, navnlig om bivirkninger hos dyr og hos mennesker,og at foretage en videnskabelig vurdering af sådanne oplysninger.
Oplysningerne sammenholdes med de foreliggende oplysninger om salg
og ordinering af veterinærlægemidler.
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de relevante oplysninger, der
indsamles ved hjælp af dette system, fremsendes til de øvrigemedlemsstater og til agenturet. Oplysningerne indføres i databasen
omhandlet i artikel 57, stk. 1, andet afsnit, litra k), i forordning (EF)
nr. 726/2004 omhandlede database og kan til stadighed konsulteres afalle medlemsstater og skal straks gøres tilgængelige for offentligheden.
I systemet tages der ligeledes hensyn til foreliggende oplysninger om
manglende forventet effekt, ikke-foreskrevet anvendelse, undersøgelseaf, hvorvidt tilbageholdelsestiden er tilstrækkelig lang, og af potentielle
miljøproblemer i forbindelse med brug af præparatet, fortolket i over-
ensstemmelse med Kommissionens vejledning som anført i artikel 77,stk. 1, som kunne have betydning for vurderingen af fordele ogulemper ved lægemidlerne.
Artikel 73a
Forvaltningen af midler afsat til aktiviteter i tilknytning til lægemiddel-
overvågning, kommunikationsnettenes funktionsmåde ogmarkedsovervågningen kontrolleres til stadighed af de kompetentemyndigheder for at sikre deres uafhængighed.
Artikel 74
Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal til stadighed have en
person, der er tilstrækkeligt sagkyndig inden for lægemiddelovervåg-ning, til sin rådighed.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 41
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
Denne sagkyndige person skal være bosiddende i Fællesskabet og er
ansvarlig for:
a) oprettelse og drift af et system, der sikrer, at alle oplysninger om
formodede bivirkninger, som indberettes til virksomhedens ansatte,herunder salgspersonale og konsulenter, samles og registreres så deer tilgængelige mindst ét sted i Fællesskabet
b) udarbejdelse af de i artikel 75 omhandlede fortegnelser til de
kompetente myndigheder i den form, som disse måtte fastsætte, i
overensstemmelse med den i artikel 77, stk. 1, nævnte vejledning
c) sikring af, at eventuelle anmodninger fra de kompetente myndig-
heder om tilvejebringelse af yderligere oplysninger til vurdering affordele og risici ved et veterinærlægemiddel besvares hurtigt ogfuldstændigt, herunder oplysninger om, hvor stor salget er, eller
hvor mange recepter der er udstedt for det pågældende veterinærlæ-
gemiddel
d) fremsendelse til de kompetente myndigheder af enhver oplysning,
der er relevant for vurderingen af fordele og ulemper ved et veteri-nærlægemiddel, herunder relevante oplysninger omovervågningsundersøgelser efter markedsføringen.
Artikel 75
1. Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal føre detaljerede
fortegnelser over alle formodede bivirkninger, som viser sig i Fælles-
skabet eller et tredjeland.
Medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder, meddeles
disse oplysninger om bivirkninger elektronisk i form af en rapport i
henhold til vejledningen nævnt i artikel 77, stk. 1.
2. Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal registrere alle
formodede alvorlige bivirkninger og bivirkninger hos mennesker iforbindelse med brug af veterinærlægemidler, som meddeles ham, ogstraks og under alle omstændigheder senest 15 dage efter modtagelsenaf disse oplysninger indberette dem til den kompetente myndighed iden medlemsstat, på hvis område de har vist sig.
Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal ligeledes registrere alle
formodede alvorlige bivirkninger og bivirkninger hos mennesker iforbindelse med brug af veterinærlægemidler, som han med rimelighed
må formodes at have kendskab til, og straks og senest 15 dage efter
modtagelsen af disse oplysninger indberette dem til den kompetentemyndighed i den medlemsstat, på hvis område de har vist sig.
3. Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal sikre, at alle formo-
dede alvorlige uventede bivirkninger, bivirkninger hos mennesker ogenhver formodning om overførsler via veterinærlægemidler af infekti-oner, der har vist sig på et tredjelands område, straks og senest 15dage efter modtagelsen af oplysningerne indberettes i overensstem-
melse med den i artikel 77, stk. 1, nævnte vejledning, så de er
tilgængelige for agenturet og de kompetente myndigheder i demedlemsstater, hvor veterinærlægemidlet er godkendt.
4. Uanset stk. 2 og 3 skal indehaveren af markedsføringstilladelsen i
forbindelse med veterinærlægemidler, der er omfattet af direktiv 87/22/EØF, eller som har været underkastet procedurerne vedrørendemarkedsføringstilladelse i artikel 31 og 32 i nærværende direktiv, ellerlægemidler, som har været underkastet procedurerne i artikel 36, 37 og
38 i nærværende direktiv, yderligere sikre, at alle formodede alvorlige
bivirkninger og formodede bivirkninger hos mennesker, der viser sig iFællesskabet, indberettes, således at disse oplysninger er tilgængeligefor referencemedlemsstaten eller en kompetent myndighed, der erudpeget som referencemedlemsstat. Referencemedlemsstaten påtagersig ansvaret for undersøgelse og opfølgning af sådanne bivirkninger.
5. Medmindre der er fastsat andre krav som betingelse for medde-
lelse af markedsføringstilladelsen, eller efterfølgende som anført i denvejledning, der er omhandlet i artikel 77, stk. 1, forelægges fortegnel-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 42
▼B
▼M1
▼M1
serne over alle bivirkninger for de kompetente myndigheder i form af
periodiske, opdaterede sikkerhedsindberetninger, så snart der anmodesherom, eller mindst hver sjette måned efter udstedelsen af tilladelsen,
og indtil markedsføringen påbegyndes. Periodiske, opdaterede sikker-
hedsindberetninger forelægges, så snart der anmodes herom, ellermindst hver sjette måned i de første to år efter den første markedsfø-ring og én gang om året i de følgende to år. Herefter forelæggesindberetningerne hvert tredje år, eller så snart der anmodes herom.
Den periodiske, opdaterede sikkerhedsindberetning skal omfatte en
videnskabelig vurdering af forholdet mellem fordele og risici ved vete-
rinærlægemidlet.
6. Ændringer i stk. 5 kan vedtages efter proceduren i artikel 89, stk.
2, på baggrund af erfaringerne med anvendelsen.
7. Efter udstedelse af markedsføringstilladelsen kan indehaveren af
denne anmode om ændring af de perioder, der er nævnt i denne artikelsstk. 5, efter den procedure, der er fastsat i Kommissionens forordning(EF) nr. 1084/2003 (
1).
8. Indehaveren af markedsføringstilladelsen må ikke uden forud-
gående eller samtidig underretning af den kompetente myndighed
offentliggøre oplysninger om forhold vedrørende veterinærlægemiddel-overvågning i forbindelse med det godkendte veterinærlægemiddel.
Under alle omstændigheder skal indehaveren af en markedsføringstilla-
delse sørge for, at sådanne oplysninger fremlægges på en objektiv ogikke vildledende måde.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
en indehaver af en markedsføringstilladelse, der ikke overholder disse
betingelser, pålægges sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forholdtil overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
Artikel 76
1. Agenturet opretter i samarbejde med medlemsstaterne og
Kommissionen et edb-netværk for at lette udveksling af lægemiddel-overvågningsoplysninger vedrørende veterinærlægemidler, der
markedsføres i Fællesskabet, således at de kompetente myndigheder
kan få oplysningerne på samme tid.
2. Ved anvendelse af det i stk. 1 nævnte netværk sikrer medlemssta-
terne, at indberetninger i overensstemmelse med den i artikel 77, stk. 1,nævnte vejledning om formodede alvorlige bivirkninger og bivirk-ninger hos mennesker, som har fundet sted på deres område, straks og
under alle omstændigheder senest 15 dage efter meddelelsen stilles til
rådighed for agenturet og de andre medlemsstater.
3. Medlemsstaterne sikrer, at indberetninger om formodede alvorlige
bivirkninger og bivirkninger hos mennesker, som har fundet sted påderes område, straks og under alle omstændigheder senest 15 dage efterindberetningen, stilles til rådighed for indehaveren af markedsførings-
tilladelsen.
Artikel 77
1. For at fremme udvekslingen af oplysninger om lægemiddel-
overvågning i Fællesskabet opstiller Kommissionen i samråd med
agenturet og medlemsstaterne og de berørte parter en detaljeret vejled-ning i indsamling, kontrol og udformning af fortegnelser overbivirkninger, herunder tekniske krav til elektronisk udveksling af oplys-ninger om veterinærlægemiddelovervågning i overensstemmelse medinternationalt anerkendt terminologi.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 43
(1) EUT L 159 af 27.6.2003, s. 1.▼B
▼M1
▼B
▼M1
Indehaveren af markedsføringstilladelsen anvender i overensstemmelse
med vejledningen den veterinærmedicinske terminologi, der ergodkendt på internationalt niveau, ved fremsendelse af fortegnelser
over bivirkninger.
Kommissionen offentliggør denne vejledning, hvori der tages hensyn til
det internationale harmoniseringsarbejde inden for lægemiddelovervåg-ning.
2. Ved fortolkning af definitionerne i artikel 1, nr. 10 til 16, og prin-
cipperne i dette afsnit henholder indehaveren af
markedsføringstilladelsen og de kompetente myndigheder sig til den
vejledning, der er nævnt i stk. 1.
Artikel 78
1. Hvis en medlemsstat som følge af overvågningsdata for veteri-
nærlægemidler overvejer at suspendere, tilbagekalde eller ændre en
markedsføringstilladelse for at begrænse indikationerne eller tilrådig-
hedsstillelsen, ændre doseringen, tilføje en kontraindikation ellertilføje en ny forsigtighedsregel, underretter den straks agenturet, deandre medlemsstater og indehaveren af markedsføringstilladelsenherom.
2. Hvis det for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed er
påkrævet, at der handles hurtigt, kan den pågældende medlemsstatsuspendere markedsføringstilladelsen til et veterinærlægemiddel,
forudsat at agenturet, Kommissionen og de andre medlemsstater under-
rettes derom senest den følgende hverdag.
3. Når agenturet er underrettet i overensstemmelse med stk. 1 eller
2, skal det afgive udtalelse så hurtigt som muligt under hensyntagen
til, hvor meget sagen haster.
Kommissionen kan på grundlag af denne udtalelse anmode de
medlemsstater, hvor veterinærlægemidlet markedsføres, om straks attræffe midlertidige foranstaltninger.
Endelige foranstaltninger vedtages efter proceduren i artikel 89, stk. 3.
Artikel 79
Ændringer, som måtte være nødvendige for at ajourføre bestemmel-
serne i artikel 72-78 for at tage hensyn til den videnskabelige og
tekniske udvikling, skal vedtages efter proceduren i artikel 89, stk. 2.
AFSNIT VIII
OVERVÅGNING OG SANKTIONER
Artikel 80
1. Den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat sikrer
sig ved gentagne, om nødvendigt uanmeldte inspektionsbesøg og igivet fald ved at anmode et officielt laboratorium for kontrol af læge-midler eller et laboratorium, som er udpeget til dette formål, om atudføre stikprøvekontrol, at forskrifterne vedrørende veterinærlæge-
midler overholdes.
Den kompetente myndighed kan også aflægge uanmeldte inspektions-
besøg hos fremstillere af aktive stoffer, der anvendes som råvarer tilveterinærlægemidler, eller hos indehaveren af markedsføringstilla-delsen, hvis den har en begrundet formodning om, at kravene
omhandlet i artikel 51 ikke er overholdt. Disse inspektionsbesøg kan
ligeledes finde sted efter anmodning fra en anden medlemsstat,Kommissionen eller agenturet.
For at efterprøve om de oplysninger, der fremlægges for at opnå en
overensstemmelsesattest med hensyn til monografierne i den europæ-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 44
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
iske farmakopé, kan organet til standardisering af nomenklaturer og
standarder for kvalitet som omhandlet i konventionen om udarbejdelseaf en europæisk farmakopé (
1) (Det Europæiske Direktorat for Læge-
middelkvalitet) henvende sig til Kommissionen eller agenturet og
anmode om et sådant inspektionsbesøg, hvis den pågældende råvare eromfattet af en monografi i den europæiske farmakopé.
Den kompetente myndighed i den berørte medlemsstat kan aflægge
inspektionsbesøg hos en fremstiller, der fremstiller råvarer, på anmod-
ning af fremstilleren selv.
Disse inspektionsbesøg foretages af repræsentanter for de kompetente
myndigheder, som skal have bemyndigelse til at:
a) foretage inspektionsbesøg på fremstillings- og handelsvirksomheder
samt på de laboratorier, der af indehaverne af fremstillingstilla-
delsen har fået overdraget kontrolopgaver i medfør af artikel 24
b) udtage stikprøver bl.a. med henblik på en uafhængig analyse i et
officielt laboratorium for kontrol af lægemidler eller et laborato-
rium, som en medlemsstat har udpeget til dette formål
c) gøre sig bekendt med samtlige dokumenter vedrørende inspektions-
besøgenes genstand med forbehold for de i medlemsstaterne på den
9. oktober 1981 gældende bestemmelser, som begrænser adgangen
hertil for så vidt angår beskrivelse af fremstillingsmåden
d) foretage inspektion af lokaler, fortegnelser og dokumenter hos inde-
havere af markedsføringstilladelser og hos fremstillere, der af
indehaveren af markedsføringstilladelsen har fået til opgave at
udføre de i afsnit VII, særlig artikel 74 og 75, omhandlede aktivi-teter.
2. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige forholdsregler til sikring
af, at de processer, der anvendes ved fremstilling af immunologiskeveterinærlægemidler, valideres fuldstændigt og garanterer ensartethedmellem fabrikationspartierne.
3. Repræsentanterne for den kompetente myndighed udarbejder efter
hvert af de i stk. 1 omhandlede inspektionsbesøg rapport om, hvorvidtprincipperne og retningslinjerne for god fremstillingspraksis, der eromhandlet i artikel 51, eller i givet fald de i afsnit VII fastlagte krav,er blevet overholdt. Indholdet af disse rapporter meddeles den af
inspektionsbesøget berørte fremstiller eller indehaver af markedsfø-
ringstilladelse.
4. Med forbehold af eventuelle aftaler mellem Fællesskabet og et
tredjeland, kan en medlemsstat, Kommissionen eller agenturet kræve,at en fremstiller i et tredjeland underkaster sig et inspektionsbesøg
som omhandlet i stk. 1.
5. Senest 90 dage efter et inspektionsbesøg som omhandlet i stk. 1
udstedes der en attest for god fremstillingspraksis til fremstilleren, hviskonklusionen af besøget er, at pågældende overholder de i fællesskabs-lovgivningen fastsatte principper og retningslinjer for god
fremstillingspraksis.
Hvis inspektionsbesøget er foretaget efter anmodning fra Den Europæ-
iske Farmakopé, udstedes i givet fald en attest for overholdelse afmonografien.
6. Medlemsstaterne lader de attester, de udsteder for god fremstil-
lingspraksis, indføre i en fællesskabsdatabase, som agenturet
administrerer på Fællesskabets vegne.
7. Hvis konklusionen af et inspektionsbesøg som omhandlet i stk. 1
er, at fremstilleren ikke overholder de i fællesskabslovgivningen fast-satte principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis, indføresdenne oplysning i den i stk. 6 omhandlede fællesskabsdatabase.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 45
(1) EFT L 158 af 25.6.1994, s. 19.▼B
▼M1
▼B
Artikel 81
1. Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige forholdsregler for
at sikre, at indehaveren af markedsføringstilladelsen og i givet fald
indehaveren af fremstillingstilladelsen godtgør, at der føres kontrol
med veterinærlægemidlet og/eller med bestanddelene og mellempro-dukterne ved fremstillingen efter de metoder, der lægges til grund formarkedsføringstilladelsen.
2. Med henblik på gennemførelsen af stk. 1 kan medlemsstaterne
kræve, at indehaverne af markedsføringstilladelsen for immunologiske
veterinærlægemidler, skal forelægge de kompetente myndighedergenpart af alle kontrolbeviser, underskrevet af den sagkyndige, i over-ensstemmelse med artikel 55.
Indehaveren af markedsføringstilladelsen for immunologiske veterinær-
lægemidler skal sikre sig, at der findes repræsentative prøver af hvert
parti af veterinærlægemidler på lager i tilstrækkelig mængde mindst
indtil seneste anvendelsesdato, og på anmodning hurtigt fremlæggedem for de kompetente myndigheder.
Artikel 82
1. Når en medlemsstat for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed
finder det nødvendigt, kan den kræve, at indehaveren af markedsfø-
ringstilladelsen for et immunologisk veterinærlægemiddel, inden detbringes i omsætning, indsender prøver af partierne af præparatet i bulkog/eller af lægemidlet til kontrol på et officielt lægemiddelkontrollabo-ratorium.
2. Indehaveren af markedsføringstilladelsen skal på anmodning fra
de kompetente myndigheder hurtigst muligt levere de i stk. 1 omhand-lede prøver sammen med de i artikel 81, stk. 2, omhandledekontrolbeviser.
Den kompetente myndighed underretter alle de øvrige medlemsstater,
hvor veterinærlægemidlet er godkendt, og Det Europæiske Direktorat
for Lægemiddelkvalitet (EDQM) om, at den agter at kontrollere partier
eller det pågældende parti.
De kompetente myndigheder i en anden medlemsstat må i så fald ikke
anvende bestemmelserne i stk. 1.
3. Det laboratorium, der er ansvarligt for kontrollen, skal efter at
have undersøgt de i artikel 81, stk. 2, omhandlede kontrolbeviser
gentage alle de analyser, som fremstilleren har foretaget på det færdigeprodukt, på de afgivne prøver i overensstemmelse med de relevantebestemmelser anført i dokumentationen til ansøgningen om markedsfø-ringstilladelsen.
Listen over analyser, der skal gentages af det laboratorium, der er
ansvarlig for kontrollen, kan begrænses til de mest nødvendige, såfremt
dette aftales mellem samtlige berørte medlemsstater og i givet fald isamråd med Det Europæiske Direktorat for Lægemiddelkvalitet(EDQM).
For immunologiske veterinærlægemidler, som er genstand for en
markedsføringstilladelse i henhold til forordning (EF) nr. 726/2004,
kan listen over analyser, der skal gentages af det laboratorium, der er
ansvarlig for kontrollen, kun gøres kortere efter positiv udtalelse fraagenturet.
4. Resultaterne af analyserne skal godkendes af samtlige berørte
medlemsstater.
5. Bortset fra de tilfælde, hvor Kommissionen underrettes om, at det
er nødvendigt med en længere tidsfrist for at gennemføre analyserne,sørger medlemsstaterne for, at undersøgelsen afsluttes senest 60 dageefter datoen for modtagelsen af prøverne.
Den kompetente myndighed fremsender inden for samme frist resulta-
terne af disse analyser til de øvrige berørte medlemsstater, Det2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 46
▼M1
▼M1
Europæiske Direktorat for Lægemiddelkvalitet, indehaveren af
markedsføringstilladelsen og i givet fald fremstilleren.
Hvis en kompetent myndighed konstaterer, at et parti af et immunolo-
gisk veterinærlægemiddel ikke er i overensstemmelse medfremstillerens kontrolbeviser eller de specifikationer, der er fastsat formarkedsføringstilladelsen, skal den træffe alle nødvendige foranstalt-ninger over for indehaveren af markedsføringstilladelsen og i givetfald fremstilleren samt underrette de øvrige medlemsstater, hvor det
pågældende veterinærlægemiddel er godkendt.
Artikel 83
1.►
M1 Medlemsstaternes kompetente myndigheder suspenderer,
tilbagekalder, inddrager eller ændrer markedsføringstilladelsen, hvis
det vurderes: ◄
a) vurderingen af forholdet mellem fordele og risici ved veterinærlæge-
midlet ved forskriftsmæssig brug er negativ, idet der især tageshøjde for fordelene med hensyn til dyrenes sundhed og velfærd
samt fordelene og sikkerheden for forbrugerne, når tilladelsen
vedrører veterinærlægemidler til zooteknisk brug
b) veterinærlægemidlet er uden terapeutisk virkning på den dyreart,
som er genstand for behandlingen
c) lægemidlet ikke har den angivne kvantitative og kvalitative
sammensætning
d) den angivne ventetid er utilstrækkelig til, at levnedsmidler frem-
stillet af det behandlede dyr ikke indeholder rester, som kan væretil fare for forbrugerens sundhed
e) veterinærlægemidlet udbydes til salg til en anvendelse, som er
forbudt i henhold til andre fællesskabsbestemmelser
f) oplysningerne i dokumentationen i henhold til artikel 12-13d og 27
er urigtige
g) den i artikel 81, stk. 1, omhandlede kontrol ikke er foretaget.
De kompetente myndigheder kan, så længe fællesskabsretlige
forskrifter på området er under udarbejdelse, nægte markedsføringstilla-delse til et veterinærlægemiddel, hvis dette skridt er nødvendigt for atsikre beskyttelse af folkesundheden, forbrugernes eller dyrs sundhed.
2.►
M1 Markedsføringstilladelsen kan suspenderes, tilbagekaldes,
inddrages eller ændres, hvis det vurderes at: ◄
a) de oplysninger, der i henhold til artikel 12-13d foreligger i doku-
mentationen, ikke er ændret i overensstemmelse med artikel 27,
stk. 1 og 5
b) de kompetente myndigheder ikke har fået tilsendt alle nye data som
nævnt i artikel 27, stk. 3.
Artikel 84
1. Med forbehold af bestemmelserne i artikel 83 træffer medlemssta-
terne alle hensigtsmæssige forholdsregler for at udlevering af2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 47
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
veterinærlægemidlet forbydes, og for at dette lægemiddel tilbagekaldes
fra markedet, hvis det viser sig, at
a) vurderingen af forholdet mellem fordele og risici ved veterinærlæge-
midlet ved forskriftsmæssig brug er negativ, idet der især tageshøjde for fordelene med hensyn til dyrenes sundhed og velfærdsamt til fordelene med hensyn til forbrugernes sikkerhed og
sundhed, når tilladelsen vedrører veterinærlægemidler til zooteknisk
brug
b) veterinærlægemidlet er uden terapeutisk virkning på den dyreart,
som er genstand for behandlingen
c) veterinærlægemidlet ikke har den angivne kvalitative og kvantitative
sammensætning
d) den anførte ventetid er utilstrækkelig til, at levnedsmidler fremstillet
af det behandlede dyr ikke indeholder restkoncentrationer, som kanvære til fare for forbrugerens sundhed
e) den i artikel 81, stk. 1, omhandlede kontrol ikke er foretaget, eller at
andre krav og forpligtelser i forbindelse med udstedelse af fremstil-lingstilladelsen ikke er opfyldt.
2. Den kompetente myndighed kan begrænse udleveringsforbudet og
tilbagekaldelsen fra markedet til kun at omfatte de fabrikationspartier,
mod hvilke der er rejst indsigelse.
Artikel 85
1. Den kompetente myndighed i en medlemsstat suspenderer eller
tilbagekalder fremstillingstilladelsen for en kategori af produkter ellerfor dem alle, når et af de i artikel 45 fastsatte vilkår ikke længere etoverholdt.
2. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan, foruden at
træffe de i artikel 84 fastsatte foranstaltninger, enten suspendere frem-
stilling eller indførsel af veterinærlægemidler fra tredjelande eller
suspendere eller tilbagekalde fremstillingstilladelsen for en kategori afpræparater eller for dem alle, dersom bestemmelserne vedrørende frem-stilling eller indførsel fra tredjelande ikke overholdes.
3. Medlemsstaterne forbyder reklame over for offentligheden for
veterinærlægemidler, der
a) i henhold til artikel 67 kun kan udleveres på recept, eller
b) indeholder psykotrope eller euforiserende stoffer som dem, der er
omhandlet i FN-konventionerne fra 1961 og 1971.
Artikel 86
Bestemmelserne i nærværende afsnit gælder for homøopatiske veteri-
nærlægemidler.
Artikel 87
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at tilskynde
dyrlæger og andre berørte fagfolk til at underrette de kompetentemyndigheder om enhver bivirkning af et veterinærlægemiddel.
AFSNIT IX
STÅENDE UDVALG
Artikel 88
De ændringer, der er nødvendige for tilpasningen af bilag I til den
tekniske udvikling, vedtages efter proceduren i artikel 89, stk. 2.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 48
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
Artikel 89
1. Kommissionen bistås af et stående udvalg for veterinærlæge-
midler for tilpasning til den tekniske udvikling af direktiverne omfjernelse af tekniske hindringer for handelen med veterinærlægemidler,
i det følgende benævnt »det stående udvalg«.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en
måned.
4. Det stående udvalg vedtager selv sin forretningsorden. Denne
forretningsorden offentliggøres.
AFSNIT X
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 90
Medlemsstaterne træffer alle hensigtsmæssige foranstaltninger for at
sikre, at de pågældende kompetente myndigheder udveksler relevanteoplysninger, navnlig for at sikre, at de fastlagte krav for de i artikel44 omhandlede tilladelser, de i artikel 80, stk. 5, omhandlede attester
eller for markedsføringstilladelsen bliver overholdt.
Efter begrundet anmodning fremsender medlemsstaterne straks de i
artikel 80, stk. 3, omhandlede rapporter til de kompetente myndighederi en anden medlemsstat.
Konklusionerne af de i artikel 80, stk. 1, omhandlede inspektioner, der
foretages af inspektører fra den pågældende medlemsstat, gælder i heleFællesskabet.
Hvis en medlemsstat imidlertid på grund af tungtvejende hensyn til
menneskers eller dyrs sundhed undtagelsesvis ikke er enig i konklusio-
nerne af en inspektion, der foretages i henhold til artikel 80, stk. 1, skal
denne medlemsstat straks underrette Kommissionen og agenturet.Agenturet underretter de berørte medlemsstater.
Når Kommissionen underrettes om disse tungtvejende hensyn, kan den
efter høring af de berørte medlemsstater anmode om, at inspektøren fraden kompetente tilsynsmyndighed foretager en ny inspektion. Denne
inspektør kan være ledsaget af to inspektører fra medlemsstater, som
ikke er part i tvisten.
Artikel 91
1. Enhver medlemsstat træffer alle hensigtsmæssige forholdsregler
for, at afgørelser om markedsføringstilladelse samt enhver afgørelseom nægtelse eller tilbagekaldelse af en sådan tilladelse, om annulleringaf en afgørelse om nægtelse eller tilbagekaldelse af markedsføringstil-ladelse, om udleveringsforbud og om tilbagekaldelse fra markedet
tillige med begrundelserne herfor, omgående bringes til agenturets
kendskab.
2. Indehaveren af markedsføringstilladelsen har pligt til straks at
underrette de berørte medlemsstater om eventuelle forholdsregler, hantræffer med hensyn til suspension af markedsføringen eller tilbagekal-delse af veterinærlægemidlet fra markedet tilligemed begrundelsenherfor, hvis denne vedrører dette lægemiddels effektivitet eller beskyt-2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 49
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
telse af folkesundheden. Medlemsstaterne sørger for, at sådanne oplys-
ninger bringes til agenturets kendskab.
3. Medlemsstaterne sikrer sig, at fyldestgørende oplysninger om
forholdsregler, der træffes i medfør af stk. 1 og 2, og som kan påvirkesundhedsbeskyttelsen i tredjelande, straks meddeles de relevante inter-nationale organisationer, og at en kopi af meddelelsen tilstillesagenturet.
Artikel 92
Medlemsstaterne giver gensidigt hinanden de nødvendige oplysninger,
især de oplysninger, der er omhandlet i artikel 90 og 91, for at sikre
kvaliteten og uskadeligheden af de homøopatiske veterinærlægemidler,der fremstilles og markedsføres i Fællesskabet.
Artikel 93
1. Efter anmodning fra fremstilleren eller eksportøren af veterinær-
lægemidler, eller myndighederne i et importtredjeland, skal
medlemsstaterne attestere, at fremstilleren er i besiddelse af fremstil-
lingstilladelsen. Ved udstedelse af sådanne attester skal følgendebetingelser overholdes:
a) medlemsstaterne skal tage hensyn til Verdenssundhedsorganisatio-
nens gældende administrative bestemmelser
b) for så vidt angår veterinærlægemidler beregnet til udførsel, som
allerede er tilladt på deres område, skal medlemsstaterne fremlæggeresuméet af produktets egenskaber, således som det er godkendt i
overensstemmelse med artikel 25 eller, hvis et sådant ikke findes,
et tilsvarende dokument.
2. Hvis fremstilleren ikke er i besiddelse af en markedsføringstilla-
delse, skal han med henblik på udstedelse af den i stk. 1 omhandledeattest give de kompetente myndigheder en erklæring om, hvorfor derikke foreligger en markedsføringstilladelse.
Artikel 94
De i dette direktiv omhandlede afgørelser, der træffes af medlemssta-
ternes kompentente myndigheder, må ikke træffes med andre end debegrundelser, der er opregnet i nærværende direktiv, og skal nøjebegrundes.
Afgørelserne skal meddeles den pågældende med oplysning om den i
gældende ret hjemlede adgang til klager og fristen for klagens iværk-
sættelse.
Afgørelser om at udstede eller tilbagekalde en markedsføringstilladelse
gøres tilgængelige for offentligheden.
Artikel 95
Medlemsstaterne tillader ikke, at fødevarer hidrører fra dyr, der har
været anvendt til kliniske forsøg, medmindre de kompetente myndig-heder har fastsat en passende tilbageholdelsestid. En sådantilbageholdelsestid skal enten
a) mindst svare til den, der er omhandlet i artikel 11, stk. 2, eventuelt
kombineret med en sikkerhedsfaktor, der tager højde for arten af detstof, som afprøves, eller
b) hvis der er fastsat maksimale grænseværdier for restkoncentrationer
i henhold til forordning (EØF) nr. 2377/90, sikre, at denne maksi-
mumsgrænse ikke overskrides i de pågældende fødevarer.
Artikel 95a
Medlemsstaterne sikrer, at der etableres hensigtsmæssige ordninger for
indsamling af veterinærlægemidler, der ikke er anvendt, eller hvorfristen for sidste anvendelse er overskredet.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 50
▼M1
▼M1
Artikel 95b
Når et veterinærlægemiddel skal godkendes i henhold til forordning
(EF) 726/2004, og det videnskabelige udvalg i sin udtalelse henviser
til anbefalede betingelser eller restriktioner med hensyn til sikker og
effektiv anvendelse af veterinærlægemidlet i henhold til artikel 34,stk. 4, litra d), i nævnte forordning, vedtages der en beslutning rettettil medlemsstaterne efter proceduren i nærværende direktivs artikel 37og 38 om gennemførelsen af disse betingelser eller restriktioner.
AFSNIT XI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 96
Direktiv 81/851/EØF, 81/852/EØF, 90/677/EØF og 92/74/EØF, sådan
som de er ændret ved de i bilag II, del A, anførte direktiver, ophæves,
dog uden at medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til gennemføre-lsesfristerne i bilag II, del B, berøres heraf.
Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger til
nærværende direktiv og læses i henhold til den i bilag III anførtesammenligningstabel.
Artikel 97
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 98
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 51
▼B
▼B
BILAG I
NORMER OG FORSKRIFTER VEDRØRENDE ANALYTISKE,
PRÆKLINISKE OG KLINISKE UNDERSØGELSER SAMT SIKKER-
HEDSFORSØG AF VETERINÆRLÆGEMIDLER
INDLEDNING
De oplysninger og den dokumentation, som i henhold til artikel 12 og artikel 13,
stk. 1, skal ledsage ansøgninger om tilladelse til markedsføring, forelægges i
overensstemmelse med de forskrifter, der er anført i dette bilag, og under
hensyntagen til »Vejledning for ansøgere om markedsføringstilladelser for vete-
rinærlægemidler i Det Europæiske Fællesskab«, offentliggjort af Kommissionen
i »Regler vedrørende lægemidler i Det Europæiske Fællesskab«, bind V: Veteri-
nærlægemidler.
Ved indsamling af dokumentation til en ansøgning om markedsføringstilladelse
skal ansøgeren følge Fællesskabets retningslinjer for kvalitet, sikkerhed og
effektivitet af veterinærlægemidler, som er offentliggjort af Kommissionen i
»Regler vedrørende lægemidler i Det Europæiske Fællesskab«.
Alle oplysninger af betydning for evaluering af det pågældende lægemiddel skal
anføres i ansøgningen, hvad enten disse oplysninger er gunstige eller ugunstige
for det pågældende lægemiddel. Især bør alle relevante oplysninger om ufuld-
stændige eller afbrudte afprøvninger eller forsøg vedrørende
veterinærlægemiddel anføres. For at kunne føre kontrol med vurderingen af
fordele/risici efter at markedsføringstilladelsen er givet, skal enhver ændring af
data i dokumentationen, som ikke er anført i den oprindelige ansøgning, straks
videregives til den kompetente myndighed.
Medlemsstaterne skal sikre, at alle afprøvninger på dyr gennemføres i overens-
stemmelse med Rådets direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986 om
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige
formål (1).
Bestemmelserne i dette bilags afsnit I gælder for veterinærlægemidler med
undtagelse af immunologiske veterinærlægemidler.
Bestemmelserne i dette bilags afsnit II gælder for immunologiske veterinærlæ-
gemidler.
AFSNIT I
KRAV VEDRØRENDE VETERINÆRLÆGEMIDLER BORTSET FRA
IMMUNOLOGISKE VETERINÆRLÆGEMIDLER
DEL 1
Resumé af dokumentationsmateriale
A. ADMINISTRATIVE DATA
Det veterinærlægemiddel, som ansøgningen vedrører, skal identificeres ved navn
og navn på virksomt (virksomme) stof(fer) samt styrke og dispenseringsform,
anvendelsesmåde og -vej og beskrivelse af endelig præsentationsmåde.
Ansøgerens navn og adresse samt navn og adresse på fremstillerne og de steder,
der har været involveret i de forskellige fremstillingsstadier (herunder fremstil-
leren af færdigproduktet og fremstiller(e) af de(t) virksomme stof(fer)), og i
givet fald navn og adresse på importøren skal anføres.
Ansøgeren skal angive titler og antal af dokumentationsbind, der forelægges til
støtte for ansøgningen, og anføre hvilke prøver der eventuelt også vedlægges.
Ud over de administrative data skal der vedlægges dokumentation for, at frem-
stilleren har tilladelse til fremstilling af de pågældende veterinærlægemidler som
defineret i artikel 44, og en liste over lande, hvor der er blevet givet tilladelse,
kopier af alle resuméer af produktets egenskaber i overensstemmelse med artikel
14 som godkendt af medlemsstaterne samt en liste over lande, hvor der er blevet
indgivet ansøgning.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 52
(1) EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1.
▼B
B. RESUMÉ AF PRODUKTETS EGENSKABER
Ansøgeren skal fremlægge et forslag til resumé af produktets egenskaber i over-
ensstemmelse med artikel 14.
Derudover skal ansøgeren vedlægge en eller flere prøver eller modeller af
præsentationsmåden for veterinærlægemidlet samt eventuelt indlægsseddel.
C. EKSPERTRAPPORTER
I overensstemmelse med artikel 15, stk. 2 og 3, skal der forelægges ekspertrap-
porter om den analytiske dokumentation, toksiko-farmakologiske
dokumentation, dokumentation vedrørende restkoncentrationer samt klinisk
dokumentation.
Hver af ekspertrapporterne består af en kritisk evaluering af de forskellige
forsøg og/eller afprøvninger, der er udført i overensstemmelse med nærværende
direktiv, og skal indeholde alle de data, der er relevante for evalueringen.
Eksperten skal udtale sig om, hvorvidt der er givet tilstrækkelige garantier med
hensyn til det pågældende veterinærlægemiddels kvalitet, sikkerhed og effekti-
vitet. Et resumé af fakta er ikke tilstrækkeligt.
Alle væsentlige oplysninger skal resumeres i et tillæg til ekspertrapporten, om
muligt i tabelform eller grafisk form. Ekspertrapporten og resuméet skal inde-
holde præcise krydsreferencer til oplysningerne i den oprindelige
dokumentation.
Hver ekspertrapport skal udarbejdes af en tilstrækkeligt kvalificeret og erfaren
person. Eksperten skal underskrive og datere rapporten, som skal vedlægges en
kort beskrivelse af ekspertens kvalifikationer, uddannelse og erfaring. Eksper-
tens professionelle forbindelse til ansøgeren skal anføres.
DEL 2
Analytisk (fysisk-kemisk, biologisk eller mikrobiologisk) afprøvning af vete-
rinærlægemidler, med undtagelse af immunologiske veterinærlægemidler
Alle afprøvningsmetoder skal svare til videnskabens udviklingsstade på det
pågældende tidspunkt og skal være validerede procedurer; resultaterne af valide-
ringsundersøgelserne skal forelægges.
Alle afprøvningsmetoder skal beskrives udførligt, for at de kan gentages ved de
kontrolanalyser, der foretages på den kompetente myndigheds anmodning;
anvendes der eventuelt særligt udstyr, beskrives dette tilstrækkeligt udførligt,
eventuelt vedlagt et diagram. Sammensætningen af laboratoriereagenserne
suppleres om fornødent med fremstillingsmetoden. Hvad angår prøvningsproce-
durer, som er medtaget i Den Europæiske Farmakopé eller en medlemsstats
farmakopé, kan denne beskrivelse erstattes af en detaljeret henvisning til den
pågældende farmakopé.
A. KVALITATIV OG KVANTITATIV SAMMENSÆTNING AF INDHOLDS-
STOFFERNE
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra
c), skal ledsage ansøgningen om markedsføringstilladelse, forelægges i overens-
stemmelse med følgende regler:
1. Kvalitativ sammensætning
Ved »kvalitativ sammensætning« af lægemidlets indholdsstoffer forstås
betegnelsen for eller beskrivelsen af:
— virksomt (virksomme) stof(fer)
— hjælpestof(fer), uanset dettes (disses) art og den anvendte mængde, her-
under farvestoffer, konserveringsmidler, tilsætningsstoffer,
stabilisatorer, fortykkelsesmidler, emulgatorer, smagskorrigerende
stoffer, aromastoffer osv.
— de stoffer, der indgår i præparatets ydre skal, og som er bestemt til at
indgives oralt eller på anden måde til dyr som kapsler, gelatinekapsler
osv.
Disse angivelser suppleres med alle relevante oplysninger om beholderen
og eventuelt om dennes lukkemekanisme samt oplysninger om tilbehør,
som lægemidlet anvendes eller indgives med, og som leveres sammen
med lægemidlet.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 53
▼B
2. Ved »almindeligt benyttede betegnelser« til angivelse af lægemidlernes
indholdsstoffer forstås, med forbehold af anvendelsen af de øvrige bestem-
melser fastsat i artikel 12, stk. 3, litra c):
— for de stoffer, der er optaget i Den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats nationale farmakopé: den titel, der er anvendt i den
pågældende monografi, med henvisning til den pågældende farmakopé
— for andre stoffer: det af Verdenssundhedsorganisationen (WHO) anbefa-
lede internationale fællesnavn samt eventuelt et andet fællesnavn eller i
mangel heraf den nøjagtige videnskabelige betegnelse; stoffer, for
hvilke der ikke findes et internationalt fællesnavn eller en videnskabelig
betegnelse, betegnes ved en angivelse af, hvordan og hvoraf de er frem-stillet, om fornødent suppleret med alle andre relevante oplysninger
— for farvestoffer: angivelse af det »E«-nummer, som de har fået i Rådets
direktiv 78/25/EØF af 12. december 1977 om indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivninger om stoffer, der må tilsættes lægemidler
med henblik på farvning af disse (
1).
3. Kvantitativ sammensætning
3.1. For den »kvantitative sammensætning« af alle virksomme stoffer i læge-
midler er det nødvendigt, afhængigt af dispenseringsformen, at angive
masse eller enheder for biologisk aktivitet, enten pr. doseringsenhed eller
pr. masse- eller volumenenhed af hvert af de virksomme stoffer.
Enheder for biologisk aktivitet anvendes for stoffer, som ikke kan defineres
kemisk. Hvis Verdenssundhedsorganisationen har fastsat en international
enhed for biologisk aktivitet, skal denne anvendes. Når der ikke er fastsat
nogen international enhed, udtrykkes de biologiske enheder på en sådan
måde, at der entydigt gives oplysning om stoffernes virkning.
Når det er muligt, skal der anføres biologiske enheder pr. masseenhed.
Disse angivelser suppleres:
— for injektionspræparater med masse eller biologiske enheder for hvert
virksomt stof pr. enkeltdosisbeholder under hensyntagen til det kvantum
af præparatet, der kan udnyttes, eventuelt efter opløsning
— for lægemidler, der skal indgives dråbevis, med masse eller biologiske
enheder af hvert virksomt stof indeholdt i det antal dråber, der svarer til
1 ml eller 1 g af præparatet
— for miksturer, emulsioner, granulater og andre dispenseringsformer, der
skal indgives i afmålte mængder, med masse eller biologiske enheder af
hvert virksomt stof pr. afmålt mængde.
3.2. Virksomme stoffer, som er blandinger eller derivater, betegnes kvantitativt
ved deres samlede masse, og, såfremt det er nødvendigt eller har betydning,
ved massen af den eller de virksomme molekyldele.
3.3. I forbindelse med lægemidler, der indeholder et virksomt stof, for hvilket
der indgives ansøgning om markedsføringstilladelse i en medlemsstat for
første gang, skal den kvantitative angivelse af et virksomt stof, som er et
salt eller hydrat, systematisk udtrykkes i masse af den eller de aktive
enheder i molekylet. Alle efterfølgende godkendte lægemidler i medlems-
staterne skal have deres kvantitative sammensætning udtrykt på samme
måde for samme virksomme stof.
4. Farmaceutisk udviklingsarbejde
Valget af indholdsstoffernes sammensætning og beholder samt hjælpestof-
fernes påtænkte funktion i færdigproduktet skal forklares. Dette skal
desuden dokumenteres gennem videnskabelige data om det farmaceutiske
udviklingsarbejde. Overdosering i forhold til deklarationen skal angives og
begrundes.
B. BESKRIVELSE AF FREMSTILLINGSMÅDEN
Den beskrivelse af fremstillingsmåden, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra
d), skal vedlægges ansøgningen om tilladelse, skal affattes således, at den giver
en tilfredsstillende forestilling om arten af de anvendte processer.
Den skal mindst omfatte:
— opregning af forskellige faser i fremstillingen, der gør det muligt at vurdere,
om de anvendte fremgangsmåder til fremstilling af dispenseringsformen har
kunnet fremkalde uønskede ændringer i indholdsstofferne
— ved kontinuerlig fremstilling alle oplysninger om de forholdsregler, der er
truffet for at sikre, at færdigproduktet er ensartet2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 54
(1) EFT L 11 af 14.1.1978, s. 18. Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1985.
▼B
— den faktiske hovedforskrift med kvantitativ angivelse af alle anvendte
stoffer, idet mængderne af hjælpestoffer, i det omfang dispenseringsformen
gør det nødvendigt, dog kan angives tilnærmelsesvis; stoffer, der eventuelt
forsvinder under fremstillingsprocessen, skal anføres, ligesom enhver over-
dosering skal angives og begrundes
— angivelse af de trin i fremstillingsprocessen, hvor der udtages prøver med
henblik på proceskontrol, når andre data i dokumentationen viser, at sådanne
prøver er nødvendige for kvalitetskontrollen af færdigproduktet
— angivelse af de undersøgelser, der ligger til grund for validering af fremstil-
lingsprocessen, når der er anvendt en ikke-standardiseret
fremstillingsmetode, eller når metoden er kritisk for produktet
— for sterile produkter detaljerede oplysninger om de sterilisationsprocesser og/
eller aseptiske procedurer, der er benyttet.
C. KONTROL AF RÅVARERNE
1. I dette afsnit forstås ved »råvarer« alle lægemidlets og eventuelt beholde-
rens indholdsstoffer, således som disse er opregnet ovenfor under afdeling
A, punkt 1.
I forbindelse med:
— et virksomt stof, som ikke er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé
eller i en medlemsstats farmakopé
— et virksomt stof, der er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé eller i
en medlemsstats farmakopé, og som er fremstillet ved anvendelse af en
metode, der kan antages at efterlade urenheder, som ikke er nævnt i
farmakopémonografien, og for hvilken monografien er uegnet til at
foretage en passende kontrol af dets kvalitet
og som fremstilles af en anden person end ansøgeren, kan denne sørge for,
at fremstilleren af det virksomme stof fremsender en detaljeret beskrivelse
af fremstillingsmetoden, kvalitetskontrollen under fremstilling og procesva-
lidering direkte til de kompetente myndigheder. I så fald skal fremstilleren
imidlertid forsyne ansøgeren med alle de oplysninger, som er nødvendige,
for at denne kan tage ansvaret for lægemidlet. Fremstilleren skal skriftligt
bekræfte over for ansøgeren, at han vil sørge for ensartethed mellem fabri-
kationspartierne og ikke ændre fremstillingsprocessen eller
specifikationerne, uden at underrette ansøgeren herom. Dokumentation og
oplysninger til støtte for ansøgningen om en sådan ændring skal tilstilles
de kompetente myndigheder.
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3,
litra i) og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse
til markedsføring, omfatter resultaterne af de forsøg, herunder analyse af
partiet især af virksomme stoffer, som vedrører kvalitetskontrollen af alle
indholdsstoffer. Oplysningerne og dokumentationen skal forelægges i over-
ensstemmelse med følgende bestemmelser.
1.1. Råvarer, der er opført i farmakopéer
Monografierne i Den Europæiske Farmakopé gælder for alle de stoffer, der
er opført deri.
For de øvrige stoffers vedkommende kan hver medlemsstat foreskrive, at
dens nationale farmakopé skal iagttages for de produkter, der fremstilles
på dens område.
Med hensyn til anvendelsen af artikel 12, stk. 3, litra i), er det tilstrække-
ligt, at indholdsstofferne er i overensstemmelse med forskrifterne i Den
Europæiske Farmakopé eller i en medlemsstats farmakopé. I dette tilfælde
kan beskrivelse af analysemetoderne erstattes af en udførlig henvisning til
den pågældende farmakopé.
Når en råvare, der er opført i Den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats farmakopé, er fremstillet ved anvendelse af en metode, der
kan antages at efterlade urenheder, som ikke er kontrolleret i farmakopé-
monografien, skal der imidlertid gøres opmærksom på disse urenheder
med angivelse af det størst tilladelige indhold, og der skal foreslås en
passende afprøvningsmetode.
Farvestoffer skal under alle omstændigheder opfylde kravene i direktiv 78/
25/EØF.
De rutinemæssige afprøvninger, der foretages på hver råvareparti, skal
angives i ansøgningen om markedsføringstilladelse. Såfremt der benyttes
andre undersøgelser end dem, der er nævnt i farmakopéen, skal det bevises,
at råvarerne opfylder kvalitetskravene i denne farmakopé.
Dersom en specifikation i en monografi i Den Europæiske Farmakopé eller
i en medlemsstats nationale farmakopé ikke er tilstrækkelig til at garantere2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 55
▼B
råvarens kvalitet, kan de kompetente myndigheder kræve mere hensigts-
mæssige specifikationer fra indehaveren af markedsføringstilladelsen.
De kompetente myndigheder giver de myndigheder, der er ansvarlige for
den pågældende farmakopé, underretning herom. Indehaveren af markeds-
føringstilladelsen for lægemidlet, skal give de myndigheder, der er
ansvarlige for den pågældende farmakopé, detaljer med hensyn til den
påståede utilstrækkelighed og de derefter anvendte tillægsspecifikationer.
Når en råvare ikke er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats farmakopé, kan overensstemmelse med monografien for et
tredjelands farmakopé accepteres; i sådanne tilfælde skal ansøgeren fore-
lægge en kopi af monografien eventuelt ledsaget af en validering af de
prøvningsprocedurer, som er indeholdt i monografien, og eventuelt en over-
sættelse heraf.
1.2. Råvarer, der ikke er opført i en farmakopé
De indholdsstoffer der ikke er indeholdt i nogen farmakopé, skal beskrives
i en monografi, der omfatter følgende afsnit:
a) stoffets betegnelse svarende til kravene under afdeling A, punkt 2, skal
suppleres med handelsmæssige eller videnskabelige synonymer
b) definitionen af stoffet i en udformning svarende til den, der anvendes i
Den Europæiske Farmakopé, skal være ledsaget af al nødvendig doku-
mentation, navnlig hvad angår molekylærstrukturen, hvor dette er
påkrævet, og af en passende beskrivelse af syntesemetoden; med hensyn
til de stoffer, der kun kan defineres ved deres fremstillingsmåde, må
denne være tilstrækkelig udførligt beskrevet til at karakterisere et stof
med konstant sammensætning og effekt
c) metoder til identifikation kan beskrives i form af fuldstændige
teknikker, som er anvendt ved produktion af stoffet, og de prøvningsme-
toder, der skal anvendes rutinemæssigt
d) renhedsprøver beskrives i forhold til det samlede antal forventelige
urenheder, og navnlig i forhold til sådanne, som kan have en skadelig
virkning, og om nødvendigt til sådanne, som under hensyntagen til
sammensætningen af det lægemiddel, der er genstand for ansøgningen,
kunne have en ugunstig virkning på lægemidlets holdbarhed, eller som
kunne forvanske de analytiske resultater
e) med hensyn til de sammensatte produkter af vegetabilsk eller animalsk
oprindelse må der sondres mellem tilfælde, hvor flere farmakologiske
virkninger nødvendiggør en kemisk, fysisk eller biologisk kontrol med
de vigtigste indholdsstoffer, og tilfælde omfattende produkter, der inde-
holder en eller flere grupper af stoffer, der virker på tilsvarende måde,
og for hvilke en samlet analysemetode kan tillades
f) når der anvendes materialer fra dyr, skal det beskrives, hvilke foranstalt-
ninger der træffes for at forhindre tilstedeværelsen af potentielt patogene
agens
g) eventuelle særlige forholdsregler ved opbevaring og om fornødent den
maksimale opbevaringstid inden fornyet prøvning af råvarerne anføres.
1.3. Fysisk-kemiske egenskaber, som kan påvirke biotilgængeligheden
Nedennævnte oplysninger vedrørende virksomme stoffer skal, uanset om
disse stoffer er opført i farmakopéerne, medtages som et led i den generelle
beskrivelse af virksomme stoffer, når de indvirker på lægemidlets biotil-
gængelighed:
— krystalform og opløselighed
— partikelstørrelse, eventuelt efter pulverisering
— type af hydrat (eller solvat)— fordelingsforholdet mellem olie og vand (
1).
De første tre led gælder ikke for stoffer, der udelukkende anvendes i opløs-
ning.
2. Hvor udgangsmaterialer som mikroorganismer, væv af enten vegetabilsk
eller animalsk oprindelse, celler eller væsker (herunder blod) fra mennesker
eller dyr eller bioteknologiske cellekonstruktioner anvendes ved fremstil-
ling af veterinærlægemidler, skal råvarernes oprindelse og historie
beskrives og dokumenteres.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 56
(1) De kompetente myndigheder kan ligeledes anmode om oplysninger vedrørende pK- og
pH-værdierne, hvis de finder det nødvendigt.
▼B
Beskrivelse af råvaren skal omfatte fremstillingsstrategi, rensnings/inaktive-
ringsprocedurer med deres validering og alle kontrolprocedurer under
fremstillingen beregnet til at sikre kvalitet, sikkerhed og ensartethed
mellem fabrikationspartierne for færdigproduktet.
2.1. Når der anvendes cellebanker, skal det dokumenteres, at celleegenskaberne
er uændrede efter det antal passager, der er anvendt ved fremstillingen og
derudover.
2.2. Seed materials, cellebanker, pools af råserum samt andre materialer af
biologisk oprindelse og så vidt muligt de udgangsmaterialer, som de
stammer fra, skal undersøges for at sikre, at de ikke indeholder fremmed
agens.
Hvis tilstedeværelsen af potentielt patogene agens er uundgåelig, skal det
pågældende materiale kun anvendes, hvis viderebehandlingen af produktet
sikrer, at de fjernes og/eller inaktiveres, og dette skal dokumenteres.
D. SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER TIL FOREBYGGELSE AF OVER-
FØRSEL AF SPONGIFORM ENCEPHALOPATI HOS DYR
Ansøgeren skal bevise, at veterinærlægemidler er fremstillet i overensstemmelse
med den opdaterede vejledning om minimering af risikoen for overførsel af
spongiform encephalopatiagenser fra dyr via veterinærlægemidler, som Europa-
Kommissionen har offentliggjort i bind 7 af publikationen »Regler vedrørende
lægemidler i Det Europæiske Fællesskab«.
E. KONTROL MED MELLEMPRODUKTERNE VED FREMSTILLINGEN
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra i)
og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse, omfatter
navnlig oplysninger om den afprøvning, som kan foretages af mellemproduk-
terne ved fremstillingen med henblik på at sikre konstante tekniske egenskaber
og ensartethed i produktionsprocessen.
Disse afprøvninger er absolut nødvendige for at gøre det muligt at kontrollere,
om lægemidlet er i overensstemmelse med hovedforskriften, når ansøgeren
undtagelsesvis fremlægger en analytisk metode til afprøvning af færdigpro-
duktet, der ikke omfatter kvantitativ bestemmelse af alle virksomme stoffer
(eller de hjælpestoffer, som er underkastet de samme krav som de virksomme
stoffer).
Det samme gør sig gældende, når kvalitetskontrollen af færdigproduktet
afhænger af de afprøvninger, der foretages under fremstillingen, navnlig i de
tilfælde, hvor stoffet i det væsentlige defineres ved fremstillingsmåden.
F. KONTROL AF FÆRDIGPRODUKTET
1. I forbindelse med kontrol af færdigproduktet forstås ved et parti af færdig-
produktet alle enheder af en dispenseringsform, som hidrører fra samme
oprindelige materiale, og som har undergået den samme serie af fremstil-
lings- eller sterilisationsprocesser eller — i tilfælde af en fortløbende
produktionsproces — samtlige enheder, som er fremstillet i et bestemt
tidsrum.
Ansøgningen om markedsføringstilladelse skal indeholde en fortegnelse
over de prøver, som gennemføres rutinemæssigt for hvert parti af færdig-
produktet. Hyppigheden af de prøver, som ikke gennemføres
rutinemæssigt, skal anføres. Frigivelsesgrænser skal også anføres.
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til 12, stk. 3, litra i)
og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse,
omfatter navnlig sådanne, som angår den afprøvning, der foretages af
færdigproduktet ved frigivelsen. Oplysningerne og dokumentationen gives
i overensstemmelse med følgende regler:
Bestemmelserne i de generelle monografier i Den Europæiske Farmakopé
eller i givet fald i en medlemsstats nationale farmakopé skal anvendes på
alle deri definerede produkter.
Såfremt der anvendes andre prøveprocedurer og grænseværdier end dem,
der er nævnt i de generelle monografier i Den Europæiske Farmakopé eller
i en medlemsstats nationale farmakopé, skal det dokumenteres, at det
færdige produkt, såfremt det er blevet afprøvet i overensstemmelse med
de pågældende monografier, er i overensstemmelse med kvalitetskravene i
den pågældende farmakopé for vedkommende dispenseringsform.
1.1. Generelle egenskaber ved færdigproduktet
Visse afprøvninger af de generelle egenskaber ved et produkt skal altid
indgå i afprøvningerne af færdigproduktet. Disse afprøvninger omfatter,2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 57
▼B
hvis det er muligt, bestemmelse af gennemsnitsmasse og af maksimale afvi-
gelser, mekaniske, fysiske eller mikrobiologiske forsøg, organoleptiske
kendetegn, fysiske kendetegn såsom massefylde, pH, brydningsindeks osv.
For hvert af disse kendetegn skal ansøgeren i hvert enkelt tilfælde nøje
angive standarder og toleranceværdier.
Forsøgsbetingelserne og i givet fald det anvendte apparatur og standarderne
beskrives nøjagtigt, såfremt de ikke er anført i Den Europæiske Farmakopé
eller i medlemsstaternes nationale farmakopéer; det samme gælder, når de
metoder, der er fastsat i disse farmakopéer, ikke finder anvendelse.
Endvidere underkastes faste dispenseringsformer, som skal indgives oralt,
undersøgelse in vitro af virksomt (virksomme) stof(fer)s frigørelse og
udløsningshastighed; sådanne undersøgelser foretages ligeledes ved indgift
på anden måde, såfremt de kompetente myndigheder i den pågældende
medlemsstat finder det nødvendigt.
1.2. Identifikation og kvantitative bestemmelser af virksomt (virksomme)
stof(fer)
Identifikation og kvantitativ bestemmelse af virksomt (virksomme) stof(fer)
skal enten gennemføres på en repræsentativ prøve af produktionsparitet
eller på en række doseringsenheder, der analyseres hver for sig.
Undtagen i behørigt begrundede tilfælde må de tilladte afvigelser for
indholdet af virksomme stoffer i færdigproduktet ikke overstige ± 5 % på
fremstillingstidspunktet.
På grundlag af holdbarhedsundersøgelser skal fremstilleren udarbejde
begrundede forslag til de tilladte maksimale afvigelser for indholdet af
virksomme stoffer i færdigproduktet, der skal gælde indtil den fastsatte
udløbsdato.
I visse undtagelsestilfælde med særligt komplekse blandinger, hvor analyse
af virksomme stoffer, der er til stede i stort antal eller ringe mængde, vil
nødvendiggøre besværlige undersøgelser, der vanskeligt kan gennemføres
på hvert produktionsparti, tillades det, at et eller flere virksomme stoffer i
færdigproduktet ikke analyseres på den udtrykkelige betingelse, at disse
analyser foretages på mellemstadierne i fremstillingen; denne undtagelse
kan ikke udvides til karakteriseringen af de nævnte stoffer. Denne forenk-
lede fremgangsmåde suppleres derefter med en metode med kvantitativ
evaluering, der gør det muligt for de kompetente myndigheder at efter-
prøve, om det lægemiddel, der er bragt i handelen, er i overensstemmelse
med specifikationen.
En in vivo eller in vitro biologisk styrkebestemmelse er obligatorisk,
såfremt fysisk-kemiske metoder ikke er tilstrækkelige til at give oplysning
om produktets kvalitet. En sådan prøve skal så vidt muligt omfatte referen-
cematerialer og statistiske analyser, der gør det muligt at beregne
konfidensgrænserne. Når der ikke kan udføres sådanne prøver på færdig-
produktet, kan de gennemføres på et mellemstadium så sent som muligt i
fremstillingsprocessen.
Såfremt angivelserne i afdeling B viser en betydelig overdosering af virk-
somme stoffer ved lægemidlets fremstilling, skal beskrivelsen af
kontrolprøverne for færdigprodukter i givet fald omfatte en kemisk eller
om fornødent en toksikologisk-farmakologisk undersøgelse af den ændring,
der er sket med dette stof, eventuelt med en karakterisering og/eller analyse
af nedbrydningsprodukterne.
1.3. Identifikation og kvantitativ bestemmelse af hjælpestoffer
For så vidt det er nødvendigt, skal hjælpestoffer i det mindste underkastes
identifikationsprøver.
Den foreslåede metode til identifikation af farvestoffer skal i det mindste
gøre det muligt at efterprøve, om de er opført på den liste, der er knyttet
som bilag til direktiv 78/25/EØF.
En øvre og en nedre grænseværdi er obligatorisk for konserveringsmidler
og en øvre grænseværdi for andre hjælpestoffer, som kan antages at have
en ugunstig indvirkning på de fysiologiske funktioner; en øvre og nedre
grænseværdi er obligatorisk for hjælpestoffer, som kan antages at have
indvirkning på et virksomt stofs biotilgængelighed, medmindre biotilgæn-
geligheden sikres på anden passende måde.
1.4. Sikkerhedsforsøg
Uafhængigt af de toksikologiske-farmakologiske forsøg, der forelægges
sammen med ansøgningen om markedsføringstilladelse for lægemidlet,
skal den analytiske dokumentation indeholde oplysning om sikkerheds-
forsøg som f.eks. sterilitet, bakteriel endotoksin, pyrogenicitet og lokal2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 58
▼B
tolerance hos dyr, når en sådan kontrol skal foretages rutinemæssigt for at
undersøge produktets kvalitet.
G. HOLDBARHEDSFORSØG
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra f)
og i), skal ledsage ansøgningen om tilladelse, gives i overensstemmelse med
følgende regler.
Der gives en beskrivelse af de undersøgelser, hvorved det har været muligt at
bestemme den holdbarhedstid, de lagerholdsvilkår og de specifikationer ved
udløbsdatoen, som ansøgeren har foreslået.
For forblandinger af foderlægemidler skal der om nødvendigt endvidere gives
oplysninger om opbevaringstid for foderlægemidler, som er fremstillet af disse
forblandinger i overensstemmelse med anbefalede brugsanvisninger.
For færdigprodukter, som skal opløses inden indgift, gives detaljerede oplys-
ninger om det opløste præparats foreslåede opbevaringstid, støttet af relevante
holdbarhedsdata.
For flerdosisbeholdere fremlægges stabilitetsdata til dokumentation af præpara-
tets holdbarhed efter, at flasken er åbnet første gang.
Såfremt der er mulighed for, at der kan dannes nedbrydningsprodukter i færdig-
produktet, skal ansøgeren oplyse dette samt angive metoder til påvisning og
afprøvning.
Konklusionerne skal indeholde de analyseresultater, der begrunder den fore-
slåede opbevaringstid under de anbefalede opbevaringsforhold og
specifikationerne for færdigproduktet ved udløbet af opbevaringstiden underdisse anbefalede opbevaringsforhold.
Det højst tilladte niveau for nedbrydningsprodukter ved udløbet af opbevarings-
tiden skal angives.
En undersøgelse af interaktionen mellem produktet og beholderen skal foreligge
i alle tilfælde, hvor en sådan risiko er tænkelig, navnlig hvor det drejer sig om
injektionspræparater eller aerosoler til indvortes brug.
DEL 3
Afprøvning vedrørende sikkerhed og reststoffer
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra j),
og artikel 13, stk. 1, skal vedlægges ansøgningen om tilladelse til markedsfø-
ring, gives i overensstemmelse med følgende regler:
Medlemsstaterne skal sikre, at afprøvningen gennemføres i overensstemmelse
med bestemmelserne om god laboratoriepraksis, som er fastlagt i Rådets direktiv
87/18/EØF af 18. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af lovgivning om
anvendelsen af principper for god laboratoriepraksis og om kontrol med deres
anvendelse ved forsøg med kemiske stoffer (
1) og Rådets direktiv 88/320/EØF
af 9. juni 1988 om inspektion og verifikation af god laboratoriepraksis (GLP) (2).
A. AFPRØVNING AF SIKKERHED
Kapitel I
Forsøgenes gennemførelse
1. Indledning
Dokumentationen vedrørende sikkerhed skal fastlægge:1) den mulige toksicitet af lægemidlet og dets eventuelle farlige virk-
ninger eller bivirkninger ved forskriftsmæssig brug til dyr idet disse
virkninger skal vurderes i forhold til sygdommens alvor
2) de mulige bivirkninger på mennesket fra rester af veterinærlægemidlet
eller stoffet i levnedsmidler hidrørende fra behandlede dyr samt
vanskeligheder forårsaget af disse rester under den industrielle forar-
bejdning af levnedsmidler2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 59
(1) EFT L 15 af 17.1.1987, s. 29. Direktivet er ændret ved Kommissionens direktiv 1999/
11/EF (EFT L 77 af 23.3.1999, s. 8).
(2) EFT L 145 af 11.6.1988, s. 35. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv
1999/12/EF (EFT L 77 af 23.3.1999, s. 22).
▼B
3) de mulige risici ved menneskets udsættelse for lægemidlet, for
eksempel under indgift på dyret
4) de mulige miljørisici forbundet med anvendelse af lægemidlet.
Alle resultaterne skal være pålidelige og almengyldige. Matematiske og
statistiske fremgangsmåder anvendes ved udarbejdelsen af forsøgsmeto-
derne og ved vurdering af resultaterne i det omfang, det er berettiget.
Desuden er det nødvendigt at oplyse klinikerne om produktets terapeu-
tiske anvendelsesmulighed og om de med dets anvendelse forbundne
risici.
Undertiden kan der være behov for at afprøve moderstoffets metabolitter,
hvis det er dem, der giver anledning til betænkelighed.
Et hjælpestof, som anvendes på lægemiddelområdet for første gang, skal
behandles som et virksomt stof.
2. Farmakologi
Farmakologiske undersøgelser er af grundlæggende betydning for belys-
ning af mekanismer, der fremkalder lægemidlets terapeutiske virkninger,
og farmakologiske undersøgelser, der gennemføres i forsøgsdyr og dyre-
arter, som præparatet er bestemt for, skal derfor medtages i del 4.
Farmakologiske undersøgelser kan imidlertid også bidrage til forståelse af
toksikologiske fænomener. Hvor et lægemiddel fremkalder farmakolo-
giske virkninger uden toksisk reaktion, eller ved mindre doser end dem,
der er nødvendige for at fremkalde toksicitet, skal de farmakologiske
virkninger desuden inddrages i vurderingen af lægemidlets sikkerhed.
Derfor skal sikkerhedsdokumentation altid indledningsvis give detaljerede
oplysninger om farmakologiske undersøgelser, der er gennemført på labo-
ratoriedyr, og alle relevante oplysninger vedrørende kliniske
undersøgelser af de dyrearter, som præparatet er bestemt for.
3. Toksikologi
3.1. Toksicitet ved enkeltindgift
Undersøgelser af toksicitet ved enkeltindgift kan bruges til at forudsige:
— de mulige virkninger af akut overdosering på den art, præparatet er
bestemt for
— de mulige virkninger af utilsigtet indgift på mennesker— doser, som egner sig ved undersøgelser af toksicitet ved gentagen
indgift.
Undersøgelser af toksicitet ved enkeltindgift skal klarlægge stoffets akutte
toksiske virkninger og tidsfølgen for virkningernes indtræden og aftagen.
Sådanne undersøgelser skal normalt foretages på mindst to pattedyrarter.
En pattedyrart kan i egnede tilfælde erstattes af en dyreart, som præpa-
ratet er bestemt for. Der skal normalt anvendes mindst to forskellige
indgiftsmåder. Den ene kan være den samme som eller ligne den, der
anbefales for den dyreart, som præparatet er bestemt for. Hvis det
forventes, at brugeren af lægemidlet udsættes betydeligt, for eksempel
gennem indånding eller hudkontakt, skal disse indgiftsmåder undersøges.
Nye forskrifter for afprøvning af toksicitet ved enkeltindgift udarbejdes til
stadighed med henblik på at begrænse antallet af dyr til forsøg og
mindske deres lidelser. Undersøgelser, som gennemføres i overensstem-
melse med disse nye fremgangsmåder og valideres behørigt, vil blive
accepteret. Det samme gælder for undersøgelser, som gennemføres i
overensstemmelse med internationalt anerkendte retningslinjer.
3.2. Toksicitet ved gentagen indgift
Prøverne for toksicitet ved gentagen indgift har til formål at påvise fysi-
ologiske og/eller patologiske forandringer som følge af gentagen indgift
af virksomme stoffer eller af en kombination af de undersøgte virksomme
stoffer og at fastslå betingelserne for deres forekomst i forhold til dosis-
størrelse.
For stoffer eller lægemidler, som udelukkende er bestemt til indgift på,
ikke-levnedsmiddelproducerende dyr er det normalt tilstrækkeligt at
undersøge toksicitet ved gentagen indgift på en forsøgsdyreart. Denne
undersøgelse kan erstattes af en undersøgelse af det dyr, præparatet er
bestemt for. Ved valg af indgiftshyppighed og -måde samt undersøgelsens
varighed skal der tages hensyn til de anbefalede betingelser for klinisk
anvendelse. Forsøgslederen skal begrunde valget af afprøvningernes
omfang og varighed samt af dosering.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 60
▼B
For stoffer eller lægemidler, som er bestemt for, levnedsmiddelproduce-
rende dyr skal undersøgelsen udføres på mindst to pattedyrarter, hvoraf
den ene ikke må tilhøre gnaverne. Forsøgslederen skal begrunde valg af
art under hensyntagen til tilgængelig viden om præparatets metabolisme i
dyr og mennesker. Prøvestoffet skal indgives gennem munden. Prøvens
varighed skal være mindst 90 dage. Forsøgslederen skal klart anføre og
begrunde valg af indgiftsvej og -hyppighed samt afprøvningens længde.
Det er hensigtsmæssigt at vælge den højeste dosis, således at den frem-
kalder skadelige virkninger. Ved laveste dosisniveau bør der ikke
fremkaldes tegn på toksicitet.
Vurderingen af de toksiske virkninger foretages på grundlag af en under-
søgelse af adfærd, vækst, blodbillede og funktionsprøver, navnlig
sådanne, der angår ekskretionsorganerne, samt på grundlag af obduktions-
erklæringer ledsaget af de dertil knyttede histologiske undersøgelser.
Valget af type og omfang af hver undersøgelsesgruppe er afhængigt af
den anvendte dyreart og skal rette sig efter den videnskabelige erken-
delses stade.
I tilfælde af nye kombinationer af stoffer, der allerede er kendt og under-
søgt efter forskrifterne i dette direktiv, vil prøver ved gentagen indgift
kunne forenkles på passende måde efter dokumentation fra forsøgslede-
rens side, undtagen i tilfælde, hvor undersøgelsen af toksicitet har påvistpotenserende virkninger eller nye toksiske virkninger.
3.3. Tolerancen hos den dyreart, præparatet er bestemt for
Der fremlægges oplysninger om tegn på intolerance iagttaget under
undersøgelser på arter, som præparatet er bestemt for, i overensstemmelse
med de i del 4, kapitel I, afdeling B, omhandlede krav. De pågældende
undersøgelser, dosering, som gav anledning til intolerance, og de pågæl-
dende arter og racer skal identificeres. Der fremlægges endvidere
oplysninger om eventuelle uventede fysiologiske forandringer.
3.4. Toksisk virkning på forplantningsevnen, herunder på fosteret
3.4.1. Undersøgelse af virkning på forplantningsevnen
Det er undersøgelsens formål at identificere mulig beskadigelse af
mandlig eller kvindelig forplantningsevne eller skadelige virkning på
afkommet forårsaget af indgift af det undersøgte lægemiddel eller stof.
For så vidt angår stoffer eller lægemidler bestemt til anvendelse på
levnedsmiddelproducerende dyr, skal undersøgelse af virkningen på
forplantningsevnen gennemføres over to generationer af mindst en art,
normalt en gnaver. Det undersøgte stof eller lægemiddel skal gives til
han- eller hundyr på et passende tidspunkt inden parringen. Indgiften fort-
sættes indtil afvænning af F2-generationen. Der anvendes mindst tre
dosisniveauer. Det er hensigtsmæssigt at vælge den højeste dosis, således
at skadelige virkninger bringes frem. Ved laveste dosisniveau bør der
ikke fremkaldes tegn på toksicitet.
Ved vurderingen af virkningerne på forplantningsevnen indgår frugt-
barhed, svangerskabsperioden og moderens adfærd; diegivning, vækst og
udvikling af F1-afkom fra undfangelse til kønsmodenhed; udvikling af
F2-afkom frem til afvænning.
3.4.2. Undersøgelse af toksisk virkning på fosteret, herunder teratogene virk-
ninger
For så vidt angår stoffer eller lægemidler bestemt til anvendelse på
levnedsmiddelproducerende dyr, skal der udføres undersøgelser af
toksiske virkninger på fosteret, herunder teratogene virkninger. Undersø-
gelserne skal gennemføres på mindst to pattedyrarter, normalt en gnaver
og en kanin. De nærmere prøvebetingelser (antal dyr, doser, tidspunkt for
indgift og kriterier for vurdering af resultaterne) vil afhænge af den
videnskabelige udvikling på området på tidspunktet for ansøgningen
samt af det statistiske signifikansniveau, resultaterne skal nå. Undersø-
gelsen på gnavere kan kombineres med undersøgelsen af virkningerne
på forplantningsevnen.
For så vidt angår stoffer eller lægemidler, der ikke er bestemt til anven-
delse på levnedsmiddelproducerende dyr, skal der gennemføres en
undersøgelse af de toksiske virkninger på fosteret, herunder teratogene
virkninger, på mindst en art, som kan være den art, præparatet er bestemt
til, hvis præparatet er beregnet til dyr, som vil kunne anvendes til avl.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 61
▼B
3.5. Mutagene egenskaber
Afprøvning af mutagene egenskaber har til formål at bedømme stoffernes
evne til at fremkalde transmissible ændringer i cellers genetiske mate-
riale.
Alle nye stoffer bestemt til anvendelse i veterinærlægemidler skal
vurderes med henblik på at fastslå deres mutagene egenskaber.
Antallet og arten af forsøg og kriterier for vurdering af resultaterne
afhænger af det videnskabelige stade på det tidspunkt, hvor ansøgningen
indgives.
3.6. Kræftfremkaldende egenskaber
Langtidsforsøg til bestemmelse af kræftfremkaldende virkning på dyr er
normalt nødvendige for stoffer, som mennesker udsættes for, og som:
— frembyder nær kemisk analogi med kendte kræftfremkaldende stoffer
— under afprøvning af mutagene egenskaber fremkaldte resultater, der
antyder, at kræftfremkaldende virkninger kan være til stede
— under afprøvning af toksicitet har fremkaldt mistænkelige symptomer.
Ved tilrettelæggelsen af undersøgelserne af kræftfremkaldende egen-
skaber og vurdering af undersøgelsesresultaterne skal der tages hensyn
til den videnskabelige erkendelses stade på det tidspunkt, ansøgningen
indgives.
3.7. Undtagelser
For lægemidler, som er bestemt til lokal brug, skal der foretages undersø-
gelser af resorption i de dyrearter, præparatet er bestemt for. Hvis det
påvises, at resorptionen er ubetydelig, kan toksicitetsforsøg ved gentagen
indgift, undersøgelserne af toksicitet for forplantningsevnen og af kræft-
fremkaldende egenskaber undlades, med mindre:
— det må påregnes, at dyret efter forskrifterne indtager lægemidlet oralt
eller
— lægemidlet via det behandlede dyr kan kontaminere levnedsmidler
(præparater til intramammær brug).
4. Andre bestemmelser
4.1. Immunotoksicitet
Hvis der blandt de virkninger, der er iagttaget under forsøg med gentagen
indgift på dyr, er specifikke forandringer i lymfoid organvægt og/eller
histologi og celleforandringer i lymfevæv (benmarv eller perifere leuko-
cyter) skal forsøgslederen overveje behovet for yderligere undersøgelser
af præparatets indvirkning på immunsystemet.
Ved tilrettelæggelse af undersøgelserne og vurdering af undersøgelsesre-
sultaterne skal der tages hensyn til den videnskabelige erkendelses stade
på det tidspunkt, ansøgningen indgives.
4.2. Restkoncentrationers mikrobiologiske egenskaber
4.2.1. Mulig virkning på menneskets tarmflora
De mikrobiologiske risici, som restkoncentrationer af antimikrobielle
forbindelser frembyder for menneskets tarmflora, skal undersøges i over-
ensstemmelse med den videnskabelige erkendelses stade på det tidspunkt,
ansøgningen indgives.
4.2.2. Virkninger på mikroorganismer, som anvendes ved industriel levnedsmid-
delforarbejdning
I visse tilfælde kan det være nødvendigt at foretage forsøg for at
bestemme, om restkoncentrationer frembyder ulemper for de teknologiske
processer ved industriel forarbejdning af levnedsmidler.
4.3. Iagttagelser på mennesker
Der fremlægges oplysninger om, hvorvidt bestanddele i veterinærlæge-
midlet anvendes som lægemidler til behandling af mennesker. I
bekræftende fald udarbejdes en rapport om alle iagttagne virkninger (her-
under bivirkninger) for mennesker samt disses årsag, for så vidt som det
er af betydning for vurdering af veterinærlægemidlet, i givet fald belyst
med forsøgsresultater eller bibliografisk dokumentation. Hvis stoffer i
veterinærlægemidlet enten ikke, eller ikke længere, anvendes som læge-
middel til behandling af mennesker, skal dette begrundes.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 62
▼B
5. Økotoksicitet
5.1. Formålet med undersøgelse af veterinærlægemidlers økotoksicitet er at
vurdere de skadelige virkninger, som brug af produktet kan forårsage på
miljøet, og identificere, hvilke sikkerhedsforanstaltninger der er nødven-
dige for at begrænse risikoen.
5.2. Vurderingen af økotoksicitet er obligatorisk ved ansøgninger om tilladelse
til markedsføring af veterinærlægemidler, med undtagelse af ansøgninger,
som indgives i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, litra j), og artikel
13, stk. 1.
5.3. Vurderingen gennemføres normalt i to faser.
I første fase vurderer forsøgslederen omfanget af den miljøpåvirkning,
som præparatet, dets virksomme stoffer eller relevante metabolitter kan
have, under hensyntagen til:
— de dyrearter, præparatet er bestemt for, og det anbefalede brugsmøn-
ster (f.eks. indgift på alle dyr eller på de enkelte dyr)
— indgiftsvej, især i hvor høj grad præparatet går direkte ud i økosy-
stemer
— eventuel udskillelse af præparatet, dets virksomme stoffer eller rele-
vante metabolitter i miljøet via behandlede dyr; nedbrydelighed i
sådanne sekreter
— bortskaffelse af ubrugte præparater eller affald.
5.4. I anden fase skal forsøgslederen under hensyntagen til præparatets
indvirkning på miljøet og til foreliggende oplysninger om de fysisk-
kemiske, farmakologiske og/eller toksikologiske egenskaber af forbin-
delsen fremkommet under gennemførelse af de øvrige afprøvninger og
forsøg i medfør af dette direktiv overveje, hvilke yderligere særlige
undersøgelser af præparatets indvirkning på bestemte økosystemer der er
behov for.
5.5. Efter omstændighederne kan der være behov for yderligere undersøgelser
af:
— skæbne og adfærd i jorden
— skæbne og adfærd i vand og luft
— virkning på organismer i vand
— virkning på andre organismer, som lægemidlet ikke er bestemt for.
Sådanne yderligere undersøgelser skal gennemføres i overensstemmelse
med forsøgsprotokollerne i bilag V til Rådets direktiv 67/548/EØF af 27.
juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og
etikettering af farlige stoffer (1) eller, hvor et endepunkt ikke er tilstræk-
kelig dækket af disse protokoller, i overensstemmelse med andre
internationalt anerkendte forsøgsprotokoller om veterinærlægemidlet og/
eller de(t) virksomme stof(fer) og/eller udskilte metabolitter. Antal og
type af forsøg og kriterierne for deres vurdering bestemmes af den viden-
skabelige erkendelses stade på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives.
Kapitel II
Fremlæggelse af oplysninger og dokumentation
Som ved ethvert videnskabeligt arbejde skal materialet vedrørende sikkerhedspr-
øver omfatte:
a) en indledning til afgrænsning af emnet, eventuelt ledsaget af hensigtsmæs-
sige bibliografiske oplysninger
b) detaljeret identifikation af det undersøgte stof, herunder:
— internationale fællesbetegnelser
— IUPAC-navn (International Union of Pure and Applied Chemistry Name)— CAS-nummer (Chemical Abstract Service)
— terapeutisk og farmakologisk klassificering
— synonymer og forkortelser
— strukturformel
— molekylær formel— molvægt
— renhedsgrad
— kvalitativ og kvantitativ sammensætning af urenheder2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 63
(1) EFT 196 af 16.8.1967, s. 1, specialudgave 1967, s. 211. Direktivet er senest ændret ved
Kommissionens direktiv 2000/33/EF (EFT L 136 af 8.6.2000, s. 90).
▼B
— beskrivelse af fysiske egenskaber
— smeltepunkt
— kogepunkt
— damptryk
— opløselighed i vand og organiske opløsningsmidler, udtrykt i g/l, med
angivelse af temperatur
— massefylde— refraktionsindeks, rotation osv.
c) en udførligt beskrevet forsøgsplan med begrundelse for eventuel udeladelse
af visse af de ovenfor nævnte forsøg, en beskrivelse af anvendte metoder,
apparatur og materiel, af dyrenes art, race, stamme, oprindelse om muligt
antal, opstaldning og anvendt foder, idet det blandt andet præciseres, om
dyrene er specifikt patogenfri (SPF)
d) alle opnåede resultater, gunstige som ugunstige; originale data skal beskrives
så udførligt, at det er muligt at underkaste dem en kritisk vurdering uafhæn-
gigt af den af ophavsmanden givne fortolkning; til forklaring kan resultaterne
ledsages af illustrationer
e) en statistisk vurdering af resultaterne, når forsøgsprogrammet og variabili-
teten kræver det
f) en objektiv diskussion af de opnåede resultater, der fører til konklusioner
med hensyn til sikkerhed ved stoffet, dets sikkerhedsmarginer hos forsøgs-
dyret og det dyr, præparatet er bestemt for, og dets eventuelle bivirkninger,
dets anvendelsesområder, de virksomme doseringer og mulige uforligelig-
heder
g) en detaljeret beskrivelse og en grundig diskussion af forsøgsresultaterne
vedrørende sikkerhed for restkoncentrationer i levnedsmidler, og relevans
for vurdering af restkoncentrationernes risici for mennesker; på grundlag af
denne beskrivelse skal der stilles forslag til sikring af, at enhver skadelig
påvirkning af mennesker kan udelukkes ved anvendelse af internationalt
anerkendte vurderingskriterier, f.eks. »no effect level« i dyr, forslag til valg
af sikkerhedsfaktor og acceptabel daglig dosis (ADI)
h) en grundig diskussion af eventuelle risici for personer, som fremstiller
præparatet og indgiver lægemidlet på dyr, ledsaget af anbefalinger vedrø-
rende passende foranstaltninger til begrænsning af sådanne risici
i) en grundig diskussion af miljørisici forbundet med anvendelse af lægemidlet
under de anbefalede betingelser, ledsaget af passende anbefalinger til
begrænsning af sådanne risici
j) alle nødvendige elementer for bedst muligt at oplyse klinikeren om anvende-
ligheden af det foreslåede præparat; diskussionen suppleres med forslag
vedrørende bivirkninger og muligheder for behandling af akutte forgiftninger
hos de dyr, præparatet er bestemt for
k) konklusion i form af sagkyndig rapport med detaljeret kritisk analyse af de
ovenfor nævnte oplysninger i lyset af den videnskabelige erkendelses stade
på det tidspunkt, ansøgningen indgives, ledsaget af et detaljeret resumé af
resultaterne af relevante sikkerhedsforsøg og nøjagtige bibliografiske oplys-
ninger.
B. UNDERSØGELSER FOR RESTKONCENTRATIONER
Kapitel I
Forsøgenes gennemførelse
1. Indledning
Ved »restkoncentrationer« forstås i dette direktiv alle virksomme stoffer
eller deres metabolitter, som bliver tilbage i kød eller andre levnedsmidler
hidrørende fra dyr, på hvilke det pågældende lægemiddel er anvendt.
Formålet med denne undersøgelse er at fastslå, om der findes restkoncen-
trationer, og eventuelt under hvilke forhold og i hvilket omfang disse
bliver tilbage, i levnedsmidler hidrørende fra behandlede dyr samt den
tilbageholdelsestid, der skal overholdes for at fjerne en eventuel helbreds-
mæssig risiko for forbrugerne og/eller ulemper ved den industrielle
forarbejdning af levnedsmidlerne.
Vurderingen af den fare, som restkoncentrationer frembyder, indebærer
bestemmelse af eventuel tilstedeværelse af restkoncentrationer hos dyr, der
er behandlet med præparatet på normal forskriftsmæssig måde, samt under-
søgelse af virkningerne af disse restkoncentrationer.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 64
▼B
For så vidt angår veterinærlægemidler bestemt for levnedsmiddelproduce-
rende dyr skal undersøgelserne vise:
1) i hvilket omfang og hvor længe restkoncentrationer af veterinærlæge-
midler forbliver i væv af behandlede dyr eller i levnedsmidler
hidrørende fra sådanne dyr
2) at der med henblik på forebyggelse af helbredsmæssige risici for forbru-
gere af levnedsmidler hidrørende fra behandlede dyr eller ulemper ved
den industrielle forarbejdning af levnedsmidler kan opstilles realistiske
tilbageholdelsestider, som kan overholdes under de praktiske vilkår i
landbruget
3) at der findes egnede analysemetoder, som kan anvendes rutinemæssigt
med henblik på at kontrollere overholdelse af tilbageholdelsestiden.
2. Metabolisme og restkinetik
2.1. Farmakokinetik (absorption, fordeling, biotransformation, udskillelse)
Formålet med farmakokinetiske undersøgelser vedrørende restkoncentrati-
oner af veterinærlægemidler er at vurdere absoption, fordeling,
biotransformation og udskillelse af produktet i den dyreart, det er bestemt
for.
Det endelige produkt eller et bioækvivalent præparat indgives det dyr, det
er bestemt for, i den højeste anbefalede dosering.
Under hensyntagen til indgiftsvejen skal der gives en fyldestgørende beskri-
velse af omfanget af absorption af lægemidlet. Hvis det påvises, at
resorptionen af produkter til lokal brug er ubetydelig, er der ikke behov
for yderligere undersøgelser af restkoncentrationer.
Der gives en beskrivelse af fordelingen af lægemidlet i det dyr, det er
bestemt for; muligheden for plasmaproteinbinding eller overgang til mælk
eller æg samt for ophobning af lipofile forbindelser skal indgå i overvejel-
serne.
Der gives en beskrivelse af udskillelsesvejene for præparatet fra det dyr,
præparatet er bestemt for. De vigtigste metabolitter skal identificeres og
karakteriseres.
2.2. Nedbrydning af restkoncentrationer
Formålet med disse undersøgelser til måling af restkoncentrationers
nedbrydning i det behandlede dyr efter sidste indgift af veterinærlæge-
midlet er at gøre det muligt at bestemme ventetidens længde.
På forskellige tidspunkter efter at lægemidlet sidst er indgivet forsøgsdyret,
bestemmes indholdet af restkoncentrationer ved hjælp af passende fysiske,
kemiske eller biologiske metoder. De anvendte metoder beskrives med
hensyn til teknisk gennemførelse, pålidelighed og følsomhed.
3. Rutinemæssig analyse til påvisning af restkoncentrationer
Der skal foreslås analytiske metoder, der kan praktiseres som led i en ruti-
nemæssig undersøgelse og som er så følsomme, at det er muligt med
sikkerhed at bestemme, hvorvidt der er sket overskridelse af de ved lov
fastsatte maksimumsgrænser for restkoncentrationer.
Den foreslåede analysemetode skal beskrives i detaljer; den skal valideres
og være egnet til anvendelse under normal rutinemæssig overvågning af
indholdet af restkoncentrationer.
Følgende karakteristika beskrives:
— specificitet
— nøjagtighed, inklusiv følsomhed— præcision— detektionsgrænse
— kvantificeringsgrænse
— praktisk gennemførlighed og anvendelighed under normale laboratorie-
vilkår
— modtagelighed for interferens.
Analysemetodens egnethed vurderes i lyset af den videnskabelige erken-
delses stade og den tekniske viden på det tidspunkt, ansøgningen indgives.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 65
▼B
Kapitel II
Fremlæggelse af oplysninger og dokumentation
Som ved ethvert videnskabeligt arbejde skal materialet vedrørende afprøvning af
restkoncentrationer omfatte:
a) en indledning til afgrænsning af emnet, eventuel ledsaget af hensigtsmæssige
bibliografiske oplysninger
b) udførlig identifikation af lægemidlet, herunder:
— sammensætning
— renhed
— identifikation af partiet— relation til færdigproduktet
— specifikke aktivitet og renhed af radioaktivt mærkede stoffer
— mærkede atomers position i molekylet
c) en udførligt beskrevet forsøgsplan med begrundelse for udeladelse af visse af
ovenfor nævnte forsøg, en beskrivelse af anvendte metoder, apparatur og
materiel, af dyrenes art, race, stamme, og om muligt antal samt fodrings-
og opstaldningsvilkår
d) alle opnåede resultater, gunstige som ugunstige originale data skal beskrives
så udførligt, at det er muligt at underkaste dem en kritisk vurdering uafhæn-
gigt af den af ophavsmanden givne fortolkning; resultaterne kan eventuelt
ledsages af illustrationer
e) en statistisk analyse af resultaterne, når forsøgsprogrammet og variabiliteten
kræver det
f) en objektiv diskussion af de opnåede resultater ledsaget af forslag til maksi-
mumsgrænser for restkoncentrationer af de virksomme stoffer i præparatet,
med angivelse af restkoncentrationer bestemt ved mærkede substanser, recep-
torvæv og anbefalede ventetider til sikring af, at levnedsmidler hidrørende
fra behandlede dyr ikke indeholder restkoncentrationer, der kan frembyde
risici for mennesker
g) konklusion i form af sagkyndig rapport med detaljeret kritisk analyse af de
ovenfor nævnte oplysninger i lyset af den videnskabelige erkendelses stade
på det tidspunkt, ansøgningen indgives, ledsaget af et detaljeret resumé af
undersøgelsesresultaterne vedrørende restkoncentrationer og nøjagtige biblio-
grafiske oplysninger.
DEL 4
Prækliniske og kliniske forsøg
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra j),
og artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgninger om tilladelse til markedsføring,
gives i overensstemmelse med bestemmelserne i nærværende del.
Kapitel I
Prækliniske krav
Formålet med prækliniske undersøgelser er at bestemme præparatets farmakolo-
giske aktivitet og tolerance.
A. FARMAKOLOGI
A.1. Farmakodynamik
Undersøgelser af farmakodynamik bør udføres efter to særskilte principper.På den ene side skal undersøgelsen på passende måde beskrive den virknings-
mekanisme og de farmakologiske virkninger, som ligger til grund for den
anbefalede praktiske anvendelse, idet resultaterne udtrykkes i kvantitativ form
(kurver over dosis/virkning, tid/virkning eller andet) og, for så vidt som det er
muligt, sammenlignet med et produkt, hvis virkning er kendt. Hvis et virksomt
stof hævdes at have en højere terapeutisk virkning, skal forskellen påvises og
være statistisk signifikant.
På den anden side skal forsøgslederen give en overordnet farmakologisk karak-
teristik af det virksomme stof, med særlig henblik på muligheden for
bivirkninger. I almindelighed er det formålstjenligt at undersøge de vigtigste
funktioner.
Forsøgslederen skal bestemme, hvorledes indgiftsvej, formulering osv. indvirker
på det virksomme stofs farmakologiske aktivitet.
Jo nærmere de doser, der kan fremkalde bivirkninger, kommer de virkninger,
der tilsigtes med præparatet, jo grundigere skal en sådan undersøgelse være.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 66
▼B
Forsøgsteknikken skal, når den ikke er sædvanemæssig, beskrives på en sådan
måde, at den kan gentages, og forsøgslederen må påvise dens værdi. Forsøgsre-
sultaterne skal fremstilles udførligt og, for visse typer af forsøg, med angivelse
af statistisk signifikans.
Enhver kvantitativ ændring af virkningerne som følge af gentagen indgift skal
ligeledes undersøges. Undtagelse herfra skal behørigt begrundes.
Stofkombinationerne kan være resultatet enten af farmakologiske forudsætninger
eller af kliniske indikationer. I første tilfælde skal den farmakodynamiske under-
søgelse klart påvise de interaktioner, som gør selve stofkombinationen
anbefalelsesværdig til klinisk brug. I andet tilfælde, hvor den videnskabelige
motivering for stofkombinationen søges gennem kliniske forsøg, skal det under-
søges, om stofkombinationens forventede virkninger kan påvises hos dyr, og
forsøgslederen skal under alle omstændigheder kontrollere omfanget af eventu-
elle bivirkninger. Hvis en kombination indeholder et nyt virksomt stof, må dette
stof først have været genstand for en tilbundsgående undersøgelse.
A.2. Farmakokinetik
I almindelighed er det i klinisk sammenhæng formålstjenligt med grundlæg-
gende farmakokinetiske oplysninger vedrørende nye virksomme stoffer.
Farmakokinetiske målsætninger kan opdeles i to hovedområder:
i) deskriptiv farmakokinetik som grundlag for en vurdering af grundlæggende
parametre som CBL (clearance fra legemet), fordelingsvolumen, middelop-
holdstid osv.
ii) brug af disse parametre til undersøgelse af forholdet mellem dosering,
plasma og vævskoncentration og farmakologiske, terapeutiske eller toksiske
virkninger.
For dyrearter, som præparatet er bestemt for, skal der som regel gennemføres
farmakokinetiske undersøgelser for at sikre, at lægemidlerne anvendes med
størst mulig effektivitet og sikkerhed. Undersøgelserne er især nyttige for klini-
keren i hans arbejde med at bestemme dosering (indgiftsvej og -sted, dosis,
dosisinterval, antal behandlinger osv.) og fastlægge doseringer, som er afpasset
efter bestemte populationsvariabler (f.eks. alder, sygdomme). Undersøgelserne
kan for en række dyr være mere effektive og giver normalt flere oplysninger
end de traditionelle titreringsundersøgelser.
For nye kombinationer af allerede kendte og efter dette direktivs normer under-
søgte stoffer kan farmakokinetiske undersøgelser af faste kombinationer
udelades, hvis det påvises, at indgift af de virksomme stoffer som fast kombina-
tion ikke ændrer deres farmakokinetiske egenskaber.
A.2.1. Biotilgængelighed/bioækvivalens
Hensigtsmæssige undersøgelser af biotilgængelighed skal gennemføres med
henblik på bestemmelse af bioækvivalens:
— ved sammenligning mellem et reformuleret lægemiddel og et eksisterende
lægemiddel
— ved sammenligning mellem en ny indgiftsmetode eller -vej og eksisterende
metoder eller veje
— i alle de i artikel 13, stk. 1, nævnte tilfælde.
B. BESTEMMELSE AF TOLERANCE HOS DET DYR, PRÆPARATET ER
BESTEMT FOR
Denne undersøgelse skal udføres på alle de dyrearter, som lægemidlet er
bestemt for. Formålet er ved forsøg at bestemme den lokale og den almindelige
tolerance over for præparatet hos dyrearter, som præparatet er bestemt for, med
henblik på bestemmelse af en tolerancedosis, der er tilstrækkelig stor til at skabe
en passende sikkerhedsmargin, samt en beskrivelse af kliniske symptomer på
overskreden tolerance efter de anbefalede anvendelsesmåder, for så vidt dette
kan opnås ved at øge den terapeutiske dosis og/eller behandlingens varighed.
Forsøgsrapporten skal indeholde flest mulige detaljer vedrørende de forventede
farmakologiske virkninger og uønskede bivirkninger, idet disse sidste må
vurderes under hensyntagen til de anvendte dyrs eventuelle meget store værdi.
Lægemidlet indgives i det mindste efter de anbefalede forskrifter for
indgiftsmåde.
C. RESISTENS
Der skal indgives oplysninger om tilfælde af resistente organismer i lægemidler,
som anvendes profylaktisk eller til behandling af infektionssygdomme eller
parasitangreb hos dyr.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 67
▼B
Kapitel II
Kliniske krav
1.Generelle principper
Formålet med de kliniske forsøg er at påvise eller dokumentere virkningen af
veterinærlægemidlet efter indgift af de anbefalede doser samt at give oplys-
ninger om indikationer og kontraindikationer hos hver dyreart, alder,
anvendelsesmåde, eventuelle bivirkninger og dets uskadelighed, når præpa-
ratet anvendes efter forskrifterne.
Medmindre andet begrundes, skal de kliniske forsøg udføres ved brug af
kontroldyr (kontrollerede kliniske forsøg). Der skal foretages sammenligning
af den opnåede terapeutiske virkning og virkningen af et placebopræparat,
respektive udeladelse af behandling og/eller behandling med et godkendt
præparat lægemiddel, som vides at have terapeutisk værdi. Alle de opnåede
resultater, såvel positive som negative, skal meddeles.
Endvidere skal der gives oplysninger om samtlige metoder, der er anvendt
for at stille diagnosen. Resultaterne skal meddeles kvantitativt eller ved
anvendelse af konventionelle kliniske kriterier. Der skal anvendes hensigts-
mæssige og velbegrundede statistiske metoder.
For så vidt angår veterinærlægemidler, som fortrinsvis er bestemt til at øge
dyrets ydelse, skal der rettes særlig opmærksomhed mod:
— dyrets ydelse
— kvaliteten af animalsk ydelse (organoleptiske, ernæringsmæssige, hygiej-
niske og teknologiske kvaliteter)
— ernæringsmæssig effektivitet og vækst hos dyret— dyrets almindelige sundhedstilstand.
Forsøgsresultaterne skal bekræftes ved hjælp af data, som er opnået under
praktiske feltbetingelser.
Hvis ansøgeren for visse terapeutiske indikationers vedkommende kan
påvise, at han ikke er i stand til at levere fuldstændige oplysninger om den
terapeutiske virkning, fordi:
a) de for de pågældende lægemiddel angivne indikationer optræder så sjæl-
dent, at ansøgeren ikke med rimelighed kan være pligtig til at fremskaffe
fuldstændige oplysninger
b) videnskabens udviklingstrin ikke gør det muligt at fremskaffe fuldstæn-
dige oplysninger
kan tilladelsen til markedsføring kun gives med følgende forbehold:
a) det pågældende lægemiddel må kun udleveres på recept og må i givet fald
kun indgives under streng veterinær kontrol
b) indlægssedlen samt alle oplysninger skal henlede dyrlægens opmærk-
somhed på, at i visse udtrykkeligt angivne henseender er oplysningerne
om det pågældende lægemiddel endnu ufuldstændige.
2.Udførelse af forsøgene
Alle veterinærkliniske forsøg udføres i overensstemmelse med en grundigt
overvejet og detaljeret forsøgsplan, som skal foreligge i skriftlig form, inden
forsøget påbegyndes. Forsøgsdyrenes trivsel skal være genstand for veteri-
nærkontrol og skal indgå fuldt ud i overvejelserne i forbindelse med
udarbejdelsen af forsøgsplaner og under hele forsøget.
I forvejen udfærdigede, systematisk skrevne anvisninger på procedurer for
organisation, gennemførelse, dataindsamling, dokumentation og verifikation
skal foreligge.
Inden forsøget påbegyndes, skal der indhentes skriftligt og dokumenteret
tilsagn fra ejeren af det dyr, der skal bruges under forsøget. Især skal ejeren
oplyses skriftlig om, hvilke følgevirkninger deltagelse i forsøget får for
senere bortskaffelse af behandlede dyr eller for udnyttelsen af behandlede
dyr til levnedsmidler. Disse oplysninger skal kontrasigneres og dateres af
dyrets ejer og vedlægges forsøgsdokumentationen.
Medmindre forsøget udføres som blindforsøg, finder bestemmelserne i artikel
58, 59 og 60 tilsvarende anvendelse på etikettering af præparater bestemt til
brug i kliniske forsøg med veterinærlægemidler. Ordene »kun til veterinær-
kliniske forsøg« skal i alle tilfælde fremstå tydeligt på etiketten på en sådan
måde, at påskriften ikke kan fjernes.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 68
▼B
Kapitel III
Oplysninger og dokumentation
Som ved ethvert videnskabeligt arbejde skal materialet vedrørende effektivitet
omfatte en indledning til afgrænsning af emnet, ledsaget af hensigtsmæssige
bibliografiske oplysninger.
Al præklinisk og klinisk dokumentation skal forelægges så detaljeret, at de
muliggør en objektiv bedømmelse. Alle undersøgelser og forsøg skal meddeles,
hvad enten de er gunstige eller ugunstige for ansøgeren.
1. Journaler for de prækliniske observationer
Der fremlægges så vidt muligt oplysninger om resultater af:
a) forsøg til påvisning af farmakologisk virkning
b) forsøg til påvisning af de farmakologiske mekanismer, der ligger til
grund for den terapeutiske virkning
c) forsøg til påvisning af de vigtigste farmakokinetiske processer.
Såfremt der under forsøgenes gennemførelse findes uventede resultater,
skal der fremlægges detaljerede oplysninger herom.
For alle prækliniske forsøg fremlægges desuden følgende oplysninger:
a) resumé
b) en udførlig forsøgsplan med beskrivelse af anvendte metoder, apparatur
og materialer, oplysninger vedrørende dyrenes art, alder, vægt, køn,
antal, race eller stamme, identifikation af dyr, dosis, indgiftsvej og dose-
ringsplan
c) eventuelt statistisk analyse af resultaterne
d) objektiv diskussion af de opnåede resultater som grundlag for en
konklusion vedrørende lægemidlets sikkerhed og effektivitet.
Hvis en eller flere af disse oplysninger udelades, skal det begrundes.
2.1. Journaler for de kliniske observationer
Alle oplysninger skal meddeles af hver forsøgsleder; i tilfælde af individuel
behandling skrives der journal for observationerne på hvert enkelt individ,
mens der ved flokbehandling skrives journal for flokken af dyr.
De givne oplysninger rubriceres på følgende måde:
a) forsøgslederens navn, adresse, stilling og kvalifikationer
b) sted og dato for behandling samt dyreejerens navn og adresse
c) oplysninger fra forsøgsplanen med beskrivelse af anvendte metoder,
herunder metoder til randomisering og blindforsøg, samt indgiftsvej og
-plan, dosis, identifikation af forsøgsdyr, arter, racer eller stammer,
alder, vægt, køn og fysiologisk status
d) opdræt og fodring med oplysning om foderets sammensætning og art
og mængde af eventuelle tilsætningsstoffer i foderet
e) så fuldstændige oplysninger som muligt om dyret med beskrivelse af
eventuelle interkurrente sygdommes opståen og forløb i forsøgspe-
rioden
f) diagnose samt grundlaget, hvorpå diagnosen er stillet
g) symptomer og sygdommens sværhedsgrad, om muligt ved brug af tradi-
tionelle kriterier
h) nøjagtig identifikation af det præparat, der er anvendt til forsøget
i) dosering af lægemidlet, anvendelsesmåde, -hyppighed og eventuelt de
sikkerhedsforanstaltninger, der er truffet ved anvendelsen (f.eks. injek-
tionernes varighed)
j) varighed af behandling og efterfølgende observationsperiode
k) alle oplysninger om tidligere eller samtidig anvendelse af andre læge-
midler inden for forsøgsperioden bør meddeles, og eventuelle
konstaterede interaktioner skal anføres
l) alle resultater af kliniske forsøg inklusive ugunstige eller negative
resultater med fuldstændig angivelse af de kliniske observationer og
resultater af objektive kliniske undersøgelser (laboratorieanalyser, funk-
tionsprøver), der er nødvendige ved bedømmelsen af ansøgningen; de
anvendte metoder skal angives tillige med betydningen af diverse iagt-
tagne afvigelser (variationer i metoden, individuelle variationer og
behandlingens indflydelse); hvis der konstateres en farmakodynamisk2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 69
▼B
virkning på dyret, er det ikke i sig selv tilstrækkeligt til, at man kan
drage konklusioner vedrørende en eventuel terapeutisk virkning
m) alle oplysninger om de konstaterede utilsigtede virkninger, hvad enten
disse er skadelige eller ikke, samt om de foranstaltninger, der er truffet
som følge heraf; forholdet mellem årsag og virkning skal om muligt
undersøges
n) indflydelse på ydelsen (f.eks. ægproduktion, mælkeydelse, frugtbarhed)o) virkningerne på kvaliteten af levnedsmidler hidrørende fra behandlede
dyr, navnlig for så vidt angår lægemidler, der kan anvendes som
produktionsfremmere
p) konklusioner for hvert enkelt behandlet dyr eller, hvor der er anvendt
flokbehandling, for hver gruppe af behandlede dyr.
Hvis en eller flere af oplysningerne under litra a) til p) udelades, skal det
begrundes.
Indehaveren af markedsføringstilladelsen for veterinærlægemidlet træffer
alle nødvendige foranstaltninger til sikring af, at de originale dokumenter,
der har tjent som grundlag for de givne oplysninger, opbevares i mindst
fem år efter tilladelsens udløb.
2.2. Resumé og konklusioner af de kliniske observationer
De kliniske observationer, som er gjort under hver af de kliniske forsøg,
skal sammenfattes, idet der gives en oversigt over forsøgene og forsøgsre-
sultaterne med særlig angivelse af:
a) antallet af kontroldyr, antallet af dyr eller grupper af behandlede dyr
med angivelse af art, race eller stamme, alder og køn
b) antal dyr, der er udgået af forsøgene før tiden, samt årsagerne til denne
afbrydelse
c) hvorvidt kontroldyrene:
— ikke har været genstand for behandling
— har fået placebopræparat
— har fået et andet godkendt lægemiddel med kendt virkning
— har fået det virksomme teststof i en anden formulering eller indgivet
ad anden vej
d) hyppigheden af konstaterede bivirkninger
e) iagttagelser vedrørende indflydelse på ydelsen (f.eks. ægproduktion,
mælkeydelse, frugtbarhed og kvalitet af levnedsmidler)
f) angivelse af, hvilke forsøgsdyr der på grund af deres alder, opdræt og
fodring eller deres anvendelse er særligt modtagelige, eller hvis fysiolo-
giske eller patologiske tilstand bør tages i betragtning
g) en statistisk vurdering af resultaterne, når tilrettelæggelsen af forsøget
kræver en sådan.
Endelig skal forsøgslederen uddrage generelle konklusioner, idet han på
grundlag af det eksperimentelle bevismateriale udtaler sig om følgende:
uskadelighed ved brug på de foreslåede anvendelsesbetingelser, lægemid-
lets terapeutiske virkning med alle formålstjenlige oplysninger om
indikationer og kontraindikationer, dosering og gennemsnitlig varighed af
en behandling samt i givet fald konstaterede interaktioner med andre læge-
midler eller fodertilsætningsstoffer, særlige sikkerhedsforanstaltninger ved
anvendelse og kliniske tegn på overdosering.
Ved faste kombinationsprodukter uddrager forsøgslederen endvidere
konklusioner vedrørende præparatets sikkerhed og effektivitet sammen-
lignet med særskilt indgift af de pågældende virksomme stoffer.
3. Afsluttende sagkyndig rapport
Den afsluttende sagkyndige rapport indeholder en tilbundsgående kritisk
analyse af den prækliniske og kliniske dokumentation i lyset af den viden-
skabelige erkendelses stade på det tidspunkt, ansøgningen indgives, samt et
fyldestgørende resume af resultaterne af de fremlagte afprøvninger og
forsøg og nøjagtige bibliografiske oplysninger.
AFSNIT II
Bestemmelser vedrørende immunologiske veterinærlægemidler
Med forbehold af de specifikke krav nedfældet som fællesskabslovgivning for
kontrol og udryddelse af sygdomme hos dyr skal de følgende krav finde anven-
delse for immunologiske veterinærlægemidler.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 70
▼B
DEL 5
Resumé af dokumentationsmateriale
A. ADMINISTRATIVE DATA
Det immunologiske veterinærlægemiddel, som ansøgningen vedrører, skal iden-
tificeres ved navn og navn på virksomme stoffer samt styrke og
dispenseringsform, indgiftsmåde og -vej og beskrivelse af endelig præsentati-
onsmåde.
Ansøgerens navn og adresse skal anføres samt navn og adresse på fremstillerne
og de steder, der har været involveret i de forskellige fremstillingsstadier (her-
under fremstillere af færdigproduktet og fremstiller(e) af virksomt (virksomme)
stof(fer)), og i givet fald navn og adresse på importøren.
Ansøgeren skal angive titler og antal af dokumentationsbind, der forelægges til
støtte for ansøgningen, og anføre, hvilke prøver der eventuelt også vedlægges.
Ud over de administrative data skal der vedlægges dokumentation for, at frem-
stilleren har tilladelse til fremstilling af de pågældende immunologiske
veterinærlægemidler som defineret i artikel 44 (med kort beskrivelse af produk-
tionssted). Der skal endvidere fremlægges en liste over de organismer, der
håndteres på produktionsstedet.
Ansøgeren skal fremlægge en liste over lande, hvor der er blevet givet tilladelse,
kopier af alle resuméer af produktets egenskaber i overensstemmelse med artikel
14 som godkendt af medlemsstaterne samt en liste over lande, hvor der er blevet
indgivet ansøgning.
B. RESUMÉ AF PRODUKTETS EGENSKABER
Ansøgeren skal fremlægge et forslag til resumé af produktets egenskaber i over-
ensstemmelse med artikel 14.
Derudover skal ansøgeren vedlægge en eller flere prøver eller modeller af
præsentationsmåden for det immunologiske veterinærlægemiddel samt eventuelt
indlægsseddel.
C. EKSPERTRAPPORTER
I overensstemmelse med artikel 15, stk. 2 og 3, skal der forelægges ekspertrap-
porter om alle aspekter af dokumentationen.
Hver af ekspertrapporterne består af en kritisk evaluering af de forskellige
forsøg og/eller afprøvninger, der er udført i overensstemmelse med nærværende
direktiv, og skal indeholde alle de data, der er relevante for evalueringen.
Eksperten skal udtale sig om, hvorvidt der er givet tilstrækkelige garantier med
hensyn til det pågældende lægemidlets kvalitet, sikkerhed og effektivitet. Et
resumé af fakta er ikke tilstrækkeligt.
Alle væsentlige oplysninger skal resumeres i et tillæg til ekspertrapporten, om
muligt i tabelform eller grafisk form. Ekspertrapporten og resuméet skal inde-
holde præcise krydsreferencer til oplysningerne i den oprindelige
dokumentation.
Ekspertrapporter skal udarbejdes af en tilstrækkeligt kvalificeret og erfaren
person. Eksperten skal underskrive og datere rapporten, som skal vedlægges en
kort beskrivelse af ekspertens kvalifikationer, uddannelse og erfaring. Eksper-
tens professionelle forbindelse til ansøgeren skal anføres.
DEL 6
Analytisk (fysisk-kemisk, biologisk eller mikrobiologisk) afprøvning af
immunologiske veterinærlægemidler
Alle afprøvningsmetoder skal svare til videnskabens udviklingsstade på det
pågældende tidspunkt og skal være validerede procedurer; resultaterne af valide-
ringsundersøgelserne skal forelægges.
Alle afprøvningsmetoder skal beskrives udførligt, for at de kan gentages ved de
kontrolanalyser, der foretages på den kompetente myndigheds anmodning;
anvendes der eventuelt særligt udstyr, beskrives dette tilstrækkeligt udførligt,
eventuelt vedlagt et diagram. Sammensætningen af laboratoriereagenserne
suppleres om fornødent med fremstillingsmetoden. Hvad angår prøvningsproce-
durer, som er medtaget i Den Europæiske Farmakopé eller en medlemsstats
farmakopé, kan denne beskrivelse erstattes af en detaljeret henvisning til den
pågældende farmakopé.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 71
▼B
A. KVALITATIV OG KVANTITATIV SAMMENSÆTNING AF
INDHOLDSSTOFFERNE
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra
c), skal ledsage ansøgningen om markedsføringstilladelse, forelægges i overens-
stemmelse med følgende regler:
1. Kvalitativ sammensætning
Ved »kvalitativ sammensætning« af det immunologiske veterinærlægemid-
dels indholdsstoffer forstås betegnelsen for eller beskrivelsen af:
— virksomt (virksomme) stof(fer)
— sammensætning af adjuvans
— hjælpestofferne, uanset disses art og den anvendte mængde, herunder
konserveringsmidler, stabilisatorer, emulgatorer, farvestoffer, smagskor-
rigerende stoffer, aromastoffer, mærkede stoffer osv.
— de stoffer, der indgår i den dispenseringsform, der indgives på dyr.
Disse angivelser suppleres med alle relevante oplysninger om beholderen
og eventuelt om dennes lukkemekanisme samt oplysninger om tilbehør,
som det immunologiske veterinærlægemiddel anvendes eller indgives med,
og som leveres sammen med lægemidlet.
2. Ved »almindeligt benyttede betegnelser« til angivelse af immunologiske
veterinærlægemidlers indholdsstoffer forstås, med forbehold af anvendelsen
af de øvrige bestemmelser i artikel 12, stk. 3, litra c):
— for de stoffer, der er optaget i Den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats nationale farmakopé: den titel, der er anvendt i den
pågældende monografi, som er obligatorisk for alle sådanne stoffer,
med henvisning til den pågældende farmakopé
— for andre stoffer: det af Verdenssundhedsorganisationen anbefalede
internationale fællesnavn samt eventuelt et andet fællesnavn eller i
mangel heraf den nøjagtige videnskabelige betegnelse; stoffer, for
hvilke der ikke findes et internationalt fællesnavn eller en videnskabelig
betegnelse, betegnes ved en angivelse af, hvordan og hvoraf de er frem-
stillet, om fornødent suppleret med alle andre relevante oplysninger
— for farvestoffer: angivelse af det »E«-nummer, som de er blevet tildelt i
direktiv 78/25/EØF.
3. Kvantitativ sammensætning
For den »kvantitative sammensætning« af virksomme stoffer i immunolo-
giske veterinærlægemidler er det nødvendigt så vidt muligt at angive antal
organismer, specifikt proteinindhold, masse, antal internationale enheder
eller biologiske enheder, enten pr. doseringsenhed eller pr. volumenenhed,
og for så vidt angår adjuvans og bestanddele i hjælpestoffer angives masse
eller volumen for hvert af disse stoffer under behørig hensyntagen til de
oplysninger, der er nævnt nedenfor i afdeling B.
Hvis der er fastsat en international enhed eller enhed for biologisk aktivitet,
skal denne anvendes.
Biologiske enheder, for hvilke der ikke er offentliggjort data, skal
udtrykkes på en sådan måde, at der entydigt gives oplysning om stoffernes
aktivitet, f.eks. ved angivelse af den immunologiske virkning, som danner
grundlag for fastsættelse af dosis.
4. Farmaceutisk udviklingsarbejde
Valget af sammensætning, indholdsstoffer og beholder skal forklares og
dokumenteres gennem videnskabelige data om det farmaceutiske udvik-
lingsarbejde. Overdosering i forhold til deklarationen skal angives og
begrundes. Effektiviteten af konserveringssystemer skal påvises.
B. BESKRIVELSE AF FREMSTILLINGSMÅDEN FOR FÆRDIGPRO-
DUKTET
Den beskrivelse af fremstillingsmåden, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra
d), skal vedlægges ansøgningen om tilladelse, skat affattes således, at den giver
en tilfredsstillende forestilling om arten af de anvendte processer.
Den skal således mindst omfatte:
— de forskellige faser i fremstillingen (herunder rensningsprocedurer), der gør
det muligt at bedømme, om de anvendte fremgangsmåder til fremstilling kan
gentages, og vurdere risikoen for bivirkninger på færdigproduktet såsom
mikrobiologisk kontaminering
— ved kontinuerlig fremstilling alle oplysninger om de forholdsregler, der er
truffet for at sikre ensartetheden af hvert parti af færdigproduktet2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 72
▼B
— opregning af stoffer, som ikke kan genvindes under fremstillingen
— oplysning om opblanding med kvantitative angivelser om alle anvendte
stoffer
— angivelse af trin i fremstillingsprocessen, hvor der udtages prøver med
henblik på proceskontrol.
C. FREMSTILLING OG KONTROL AF RÅVARERNE
I dette afsnit forstås ved »råvarer« alle bestanddele, som indgår i fremstillingen
af det immunologiske veterinærlægemiddel. Medier anvendt til produktion af det
virksomme stof betragtes som et enkelt udgangsmateriale.
I forbindelse med:
— et virksomt stof, der ikke er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé eller i
en medlemsstats farmakopé
eller
— et virksomt aktivt stof, der er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé eller i
en medlemsstats farmakopé, og som er fremstillet ved anvendelse af en
metode, der kan antages at efterlade urenheder, som ikke er nævnt i farma-
kopémonografien, og for hvilken monografien er uegnet til at foretage en
passende kontrol af dets kvalitet
og som fremstilles af en anden person end ansøgeren, kan denne sørge for, at
fremstilleren af det virksomme stof fremsender en detaljeret beskrivelse af frem-
stillingsmetoden, kvalitetskontrollen under fremstilling og procesvalidering
direkte til de kompetente myndigheder. I så fald skal fremstilleren imidlertid
forsyne ansøgeren med alle de oplysninger, som er nødvendige, for at denne
kan tage ansvaret for lægemidlet. Fremstilleren skal skriftligt bekræfte over for
ansøgeren, at han vil sørge for ensartethed mellem fabrikationspartierne og ikke
ændre fremstillingsprocessen eller specifikationerne uden at underrette ansø-
geren herom. Dokumentation og oplysninger til støtte for ansøgningen om en
sådan ændring skal tilstilles de kompetente myndigheder.
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra i)
og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse, omfatter
resultaterne af de forsøg, som vedrører kvalitetskontrollen af alle indholds-
stoffer, og skal forelægges i overensstemmelse med følgende bestemmelser.
1. Råvarer, der er opført i farmakopéer
Monografierne i Den Europæiske Farmakopé gælder for alle de stoffer, der
er opført deri.
For de øvrige stoffers vedkommende kan hver medlemsstat foreskrive, at
dens nationale farmakopé skal iagttages for de produkter, der fremstilles
på dens område.
Med hensyn til anvendelsen af artikel 12, stk. 3, litra i), er det tilstrække-
ligt, at indholdsstofferne er i overensstemmelse med forskrifterne i Den
Europæiske Farmakopé eller i en medlemsstats farmakopé. I dette tilfælde
kan beskrivelse af analysemetoderne erstattes af en udførlig henvisning til
den pågældende farmakopé.
Når et stof hverken er beskrevet i den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats farmakopé, kan der henvises til tredjelandes farmakopéer; i
så fald skal monografien fremlægges, i givet fald ledsaget af en oversæt-
telse, som ansøgeren er ansvarlig for.
Farvestoffer skal under alle omstændigheder opfylde kravene i direktiv 78/
25/EØF.
De rutinemæssige afprøvninger, der foretages på hver råvareparti, skal
angives i ansøgningen om markedsføringstilladelse. Såfremt der benyttes
andre undersøgelser end dem, der er nævnt i farmakopéen, skal det bevises,
at råvarerne opfylder kvalitetskravene i denne farmakopé.
Dersom en specifikation i en monografi. Den Europæiske Farmakopé eller i
en medlemsstats nationale farmakopé ikke er tilstrækkelig til at garanterestoffets kvalitet, kan de kompetente myndigheder kræve mere hensigtsmæs-
sige specifikationer fra den, der ansøger om markedsføringstilladelsen.
De kompetente myndigheder giver de myndigheder, der er ansvarlige for
den pågældende farmakopé, underretning herom. Den, der ansøger om
markedsføringstilladelsen for lægemidlet, skal give de myndigheder, der er
ansvarlige for den pågældende farmakopé, detaljer med hensyn til den
påståede utilstrækkelige sikkerhed og de derefter anvendte tillægsspecifika-
tioner.
Når en råvare er beskrevet i Den Europæiske Farmakopé eller i en
medlemsstats farmakopé, kan overensstemmelse med monografien for et2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 73
▼B
tredjelands farmakopé accepteres; i sådanne tilfælde skal ansøgeren fore-
lægge en kopi af monografien eventuelt ledsaget af en validering af de
prøvningsprocedurer, som er indeholdt i monografien, og eventuelt en over-
sættelse heraf. For så vidt angår virksomme stoffer skal der fremlægges
dokumentation for, at monografien er egnet til at kontrollere stoffernes
kvalitet.
2. Råvarer, der ikke er opført i en farmakopé
2.1. Råvarer af biologisk oprindelse
Beskrivelsen skal gives i form af en monografi.
Fremstillingen af vaccine skal om muligt være baseret på seed lot-systemer
og på etablerede cellebanker. For så vidt angår fremstilling af immunolo-
giske veterinærlægemidler, som består af sera, skal de producerende dyrs
oprindelse, almindelige sundhedstilstand og immunologiske status
meddeles; udgangsmaterialet skal komme fra definerede pools.
Råvarernes oprindelse og historie beskrives og dokumenteres. For gensplej-
sede råvarer skal oplysningerne omfatte en beskrivelse af oprindelsesceller
eller -stammer, konstruktion af vektor (navn, oprindelse, funktion af
replikon, promoter-forstærker og andre regulerende elementer), kontrol af
den indførte DNA- eller RNA-sekvens, oligonukleotid-sekvensen af plas-
midvektor i cellerne, plasmid brugt til cotransfektion, tilføjede eller
fjernede gener, biologiske egenskaber af den endelige konstruktion og
udtrykte gener, kopiantal og genetisk stabilitet.
Seed materials, herunder cellebanker og råserum til fremstilling af anti-
serum, skal afprøves for at fastslå identitet og tilstedeværelse af fremmede
agenser.
Der fremlægges oplysninger om alle stoffer af biologisk oprindelse, som
anvendes under et hvert trin af fremstillingen, herunder om:
— udgangsmaterialet
— enhver behandling, rensning og inaktivering med data vedrørende vali-
dering og proceskontrol
— enhver afprøvning vedrørende kontaminering, der skal gennemføres for
hvert parti af stoffet.
I tilfælde af påvisning af eller mistanke om tilstedeværelse af fremmede
agenser, skal det tilsvarende materiale kasseres eller undtagelsesvis kun
bruges, hvis der under den videre bearbejdning af produktet er sikkerhed
for, at de fjernes og/eller inaktiveres; sådan fjernelse og/eller inaktivering
af fremmede agenser skal dokumenteres.
Når der anvendes cellebanker, skal det dokumenteres, at celleegenskaberne
er uændrede op til det højeste antal passager, der er anvendt ved fremstil-
lingen.
For levende svækkede vacciner skal der fremlægges dokumentation for
holdbarheden af stammens svækkelseskarakteristika.
Der skal om fornødent fremlægges prøver af de biologiske råvarer eller
reagenser, der anvendes i prøvningen, således at der på de ansvarlige
myndigheders foranledning kan gennemføres kontrolforsøg.
2.2. Råvarer, der ikke er af biologisk oprindelse
Beskrivelsen fremlægges som en monografi under følgende rubrikker:
— råvarens betegnelse, svarende til kravene under afdeling A, punkt 2,
skal suppleres med handelsmæssige eller videnskabelige synonymer
— beskrivelse af råvaren i en form, der svarer til beskrivelse i Den Euro-
pæiske Farmakopé
— råvarens funktion
— identifikationsmetoder— renhedsprøver beskrives i forhold til det samlede antal forventelige
urenheder og navnlig i forhold til sådanne, som kan have en skadelig
virkning, og om nødvendigt til sådanne, som under hensyntagen til
sammensætningen af det lægemiddel, der er genstand for ansøgningen,
kunne have en ugunstig virkning på lægemidlets holdbarhed, eller som
kunne forvanske de analytiske resultater; der gives en kortfattet beskri-
velse af de forsøg, der gennemføres for at bestemme renheden af hvert
parti af råvaren
— eventuelle særlige forholdsregler ved opbevaring og om fornødent
råvarens opbevaringstid.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 74
▼B
D. SPECIFIKKE FORANSTALTNINGER TIL FOREBYGGELSE AF
OVERFØRSEL AF SPONGIFORM ENCEPHALOPATI HOS DYR
Ansøgeren skal bevise, at veterinærelægemidler er fremstillet i overensstem-
melse med den opdaterede vejledning om minimering af risikoen for overførsel
af spongiform encephalopatiagenser fra dyr via veterinærlægemidler, som
Europa-Kommissionen har offentliggjort i bind 7 publikationen »Regler vedrø-
rende lægemidler i Det Europæiske Fællesskab«.
E. KONTROL VED FREMSTILLINGEN
1.De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra i)
og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse, omfatter
navnlig oplysninger om den afprøvning, som kan foretages af mellemproduk-
terne ved fremstillingen med henblik på at sikre ensartethed i
produktionsprocessen og færdigproduktet.
2.For inaktiverede eller detoksificerede vacciner skal inaktivering eller detoksifi-
cering kontrolleres under produktionen, umiddelbart efter at disse processer har
fundet sted.
F. KONTROL AF FÆRDIGPRODUKTET
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra i)
og j), samt artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse, omfatter
navnlig sådanne, som angår den afprøvning, der foretages af færdigproduktet.
Såfremt der anvendes andre prøveprocedurer og grænseværdier end dem, der ernævnt i Den Europæiske Farmakopé eller i en medlemsstats nationale farma-
kopé, skal det dokumenteres, at færdigproduktet, såfremt det er blevet afprøvet
i overensstemmelse med de pågældende monografier, er i overensstemmelse
med kvalitetskravene i den pågældende farmakopé for vedkommende dispense-
ringsform. Ansøgningen om tilladelse til markedsføring skal opregne, hvilke
forsøg der er gennemført på et repræsentativt udsnit af prøver af hvert parti af
færdigproduktet. Der skal oplyses om hyppigheden af prøver, som ikke gennem-
føres på hvert parti. Frigivelsesgrænser skal anføres.
1. Generelle egenskaber ved færdigproduktet
Visse afprøvninger af de generelle egenskaber ved et produkt skal indgå i
afprøvningerne af færdigproduktet, selv om de er gennemført under frem-
stillingen.
Disse afprøvninger omfatter om fornødent bestemmelse af gennemsnits-
masse og af maksimale afvigelser, mekaniske, fysiske, kemiske eller
mikrobiologiske forsøg, fysiske kendetegn såsom massefylde, pH, bryd-
ningsindeks osv. For hvert af disse kendetegn skal ansøgeren i hvert
enkelt tilfælde nøje angive standarder og toleranceværdier.
2. Identifikation og kvantitativ bestemmelse af virksomt (virksomme)
stof(fer)
For alle afprøvninger skal beskrivelsen af fremgangsmåden ved analyse af
færdigproduktet være tilstrækkelig udførlig til, at de let kan gentages.
Den kvantitative bestemmelse af de virksomme stoffer skal enten gennem-
føres på en repræsentativ prøve af produktionspartiet eller på en række
doseringsenheder, der analyseres hver for sig.
Om nødvendigt gennemføres endvidere særlige prøver til identifikation af
stofferne.
I visse undtagelsestilfælde, hvor analyse af virksomme stoffer, der er til
stede i stort antal eller ringe mængde, vil nødvendiggøre besværlige under-
søgelser, der vanskeligt kan gennemføres på hvert produktionsparti, tillades
det, at et eller flere virksomme stoffer i færdigproduktet ikke analyseres på
den udtrykkelige betingelse, at disse analyser foretages på mellemstadierne
så sent som muligt i fremstillingen; denne undtagelse kan ikke udvides til
karakteriseringen af de nævnte stoffer. Denne forenklede fremgangsmåde
suppleres derefter med en metode med kvantitativ evaluering, der gør det
muligt for de kompetente myndigheder at efterprøve, om det immunolo-
giske veterinærlægemiddel, der er bragt i handelen, er i overensstemmelse
med specifikationen.
3. Identifikation og kvantitativ bestemmelse af tilsætningsstoffer
Mængde og art af tilsætningsstof og dets bestanddele efterprøves på færdig-
produktet, for så vidt som de nødvendige procedurer dertil forefindes.
4. Identifikation og kvantitativ bestemmelse af hjælpestofferne
For så vidt det er nødvendigt, skal hjælpestofferne i det mindste underka-
stes identifikationsprøver.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 75
▼B
Den foreslåede metode til identifikation af farvestoffer skal gøre det muligt
at efterprøve, om de er opført på den liste, der er knyttet som bilag til
direktiv 78/25/EØF.
En øvre og en nedre grænseværdi er obligatorisk for konserveringsmidler
og en øvre grænseværdi for andre hjælpestoffer, som kan antages at
forårsage en ugunstig reaktion.
5. Sikkerhedsforsøg
Med undtagelse af resultaterne af prøver, som fremlægges i overensstem-
melse med del 7 i dette bilag, fremlægges oplysninger om
sikkerhedsforsøg, som fortrinsvis gennemføres som undersøgelse af overdo-
sering på mindst en af de mest modtagelige arter af det dyr, præparatet er
bestemt for, og mindst ved hjælp af den indgiftsvej, der frembyder størst
risiko.
6. Sterilitets- og renhedsforsøg
Der gennemføres passende forsøg til påvisning af, at der ikke forefindes
fremmede agenser eller andre stoffer i præparatet, i overensstemmelse
med arten af det immunologiske veterinærlægemiddel og fremstillingsfor-
holdene.
7. Inaktivering
Der gennemføres i givet fald forsøg til efterprøvning af stoffets inaktivering
i salgsbeholderen.
8. Restfugtighed
Hvert parti af frysetørrede produkter skal afprøves for restfugtighed.
9. Ensartethed mellem partier
For at sikre, at produktets effektivitet kan gentages fra parti til parti, og til
påvisning af overensstemmelse med specifikationerne, afprøves det virk-
somme stofs styrke in vitro og in vivo, og der fremlægges passende
referencemateriale. Prøverne gennemføres på hver bulkvare eller på hvert
parti af færdigproduktet med passende konfidensgrænser. Undtagelsesvis
kan afprøvning af styrke gennemføres på et mellemstadium så sent som
muligt i fremstillingsprocessen.
G. HOLDBARHEDSFORSØG
De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3, litra f)
og i), skal ledsage ansøgningen om tilladelse, gives i overensstemmelse med
følgende regler.
Der gives en beskrivelse af de undersøgelser, hvorved den foreslåede udløbsdato
er fastlagt. Undersøgelserne baseres altid på fuldtidsundersøgelser, og gennem-
føres på et tilstrækkeligt antal partier fremstillet i henhold til den beskrevne
proces samt på produkter i den endelige salgsbeholder. Undersøgelserne
omfatter biologiske og fysisk-kemiske holdbarhedsforsøg.
Konklusionerne skal indeholde de analyseresultater, der begrunder den fore-
slåede opbevaringstid under de anbefalede opbevaringsforhold.
For produkter, som indgives sammen med foderstoffer, oplyses om fornødent
om produktets udløbsdato på de forskellige opblandingsstadier under forskrifts-
mæssig opblanding.
For et færdigt produkt, der skal opløses inden indgift, fremlægges oplysninger
om udløbsdato for det forskriftsmæssigt opløste produkt. Endvidere fremlægges
data, der danner grundlag for den foreslåede udløbsdato for det opløste produkt.
DEL 7
Afprøvning vedrørende sikkerhed
A. INDLEDNING
1. Afprøvningen vedrørende sikkerhed skal vise den mulige risiko, det immu-
nologiske veterinærlægemiddel frembyder ved forskriftsmæssig behandling
for dyr, idet disse skal vurderes i forhold til de mulige fordele ved læge-
midlet.
For immunologiske veterinærlægemidler, der består af levende organismer,
navnlig organismer som kan spredes fra vaccinerede dyr, skal den mulige
risiko for uvaccinerede dyr af samme eller andre eventuelt udsatte racer
vurderes.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 76
▼B
2. De oplysninger og den dokumentation, som i henhold til artikel 12, stk. 3,
litra j), og artikel 13, stk. 1, skal vedlægges ansøgningen om tilladelse,
gives i overensstemmelse med reglerne under afdeling B.
3. Medlemsstaterne skal sikre, at laboratorieforsøgene udføres i overensstem-
melse med bestemmelserne om god laboratoriepraksis, som er fastlagt i
direktiv 87/18/EØF og 88/320/EØF.
B. GENERELLE KRAV
1. Sikkerhedsforsøgene udføres på den dyreart, præparatet er bestemt for.2. Den anvendte dosis skal svare til den mængde af præparatet, som forskrifts-
mæssigt skal bruges, og indeholde den maksimale titer eller styrke, som
ansøgningen omfatter.
3. Prøver til brug for sikkerhedsforsøgene udtages i et eller flere partier, som
er fremstillet i overensstemmelse med den i ansøgningen om markedsfø-
ringstilladelse beskrevne proces.
C. LABORATORIEFORSØG
1. Sikkerhed ved enkeltindgift
Det immunologiske veterinærlægemiddel indgives i forskriftsmæssig dosis
og på forskriftsmæssig måde til dyr fra hver art og kategori, som det er
bestemt for, herunder dyr af den laveste anbefalede alder. Dyrene obser-
veres og undersøges for systemiske og lokale reaktioner. Undersøgelserne
skal i givet fald omfatte post mortem-makroskopi og mikroskopi af injek-
tionsstedet. Endvidere angives andre objektive kriterier, som rektal
temperatur og måling af ydelse.
Dyrene observeres og undersøges, indtil der ikke længere kan forventes
reaktioner, og under alle omstændigheder i mindst 14 dage efter indgift.
2. Sikkerhed ved enkeltindgift af overdosis
Der indgives en overdosis af det immunologiske veterinærlægemiddel ad
forskriftsmæssig vej til dyr af den mest modtagelige kategori af arter,
præparatet er bestemt for. Dyrene observeres og undersøges for systemiske
og lokale reaktioner. Endvidere angives andre objektive kriterier, som
rektal temperatur og måling af ydelse.
Dyrene observeres og undersøges i mindst 14 dage efter indgift.
3. Sikkerhed ved gentagen indgift af en dosis
Gentagen indgift af en dosis kan være nødvendig for at påvise alle ugun-
stige virkninger heraf. Prøverne gennemføres ved forskriftsmæssig indgift
på den mest modtagelige kategori af den art, præparatet er bestemt for.
Dyrene observeres og undersøges i mindst 14 dage efter sidste indgift for
systemiske og lokale reaktioner. Endvidere angives andre objektive kriterier
som rektal temperatur og måling af ydelse.
4. Undersøgelse af forplantningsevne
Undersøgelse af forplantningsevne overvejes, hvis resultater af andre under-
søgelser giver formodning om, at råvaren, som præparatet hidrører fra, kan
være en potentiel risikofaktor. Forplantningsevnen for handyr og for dræg-
tige og ikke-drægtige hundyr undersøges under forskriftsmæssig indgift af
anbefalede doser. Endvidere undersøges for skadelige virkninger på
afkommet samt for teratogene eller abortfremkaldende virkninger.
Disse undersøgelser kan indgå i de under punkt 1 beskrevne sikkerhedsun-
dersøgelser.
5. Undersøgelse af immunologiske funktioner
For immunologiske veterinærlægemidler, som kan indvirke skadeligt på
immunreaktionen hos det vaccinerede dyr eller dets afkom, gennemføres
passende undersøgelser af de immunologiske funktioner.
6. Særlige bestemmelser for levende vacciner
6.1. Spredning af vaccinestammer
Der gennemføres undersøgelser af spredning af vaccinestammer fra vacci-
nerede til uvaccinerede dyr under forskriftsmæssig indgift ad den vej, hvor
spredning mest sandsynligt vil forekomme. Det kan endvidere være
nødvendigt at undersøge spredning til andre arter end dem, lægemidlet er
bestemt for, og som har stor modtagelighed for levende vaccinestammer.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 77
▼B
6.2. Spredning i det vaccinerede dyr
Ekskrementer, urin, mælk, æg, sekret fra mund, næse eller andet under-
søges for tilstedeværelse af organismen. Endvidere kan det være
nødvendigt at undersøge spredning af vaccinestammen i kroppen med
særlig vægt på steder, hvor de bedste replikationsvilkår findes. For levende
vacciner til velkendte zoonotiske sygdomme hos dyr til konsum er disse
undersøgelser obligatoriske.
6.3. Svækkede vacciners tilbagevenden til virulens
Tilbagevenden til virulens undersøges med materiale fra der passage
mellem master seed og færdigproduktet, der er mindst svækket. Den første
vaccination udføres ved forskriftsmæssig indgift ad den vej, hvor tilbage-
venden til virulens mest sandsynligt forekommer. Der skal udføres mindst
fem gentagne passager på den dyreart, præparatet er bestemt for. Hvis det
på grund af organismens manglende evne til passende replikation ikke er
teknisk muligt, gennemføres det størst mulige antal passager i den dyreart,
præparatet er bestemt for. Om fornødent kan der gennemføres in vitro
opformering af organismen mellem in vivo passagerne. Passagerne
gennemføres ad den indgiftsvej, som med størst sandsynlighed medfører
tilbagevenden til virulens.
6.4. Vaccinestammens biologiske egenskaber
Der gennemføres om fornødent andre forsøg med henblik på nøjagtig
bestemmelse af vaccinestammens iboende biologiske egenskaber (f.eks.
neurotropisme).
6.5. Rekombination eller genom resortering af stammer
Sandsynligheden for rekombination eller genom resortering med felt- eller
andre stammer diskuteres.
7. Undersøgelse af restkoncentration
For immunologiske veterinærlægemidler er der normalt ikke behov for
undersøgelse af restkoncentrationer. Hvor adjuvans og/eller konserverings-
midler anvendes ved fremstilling af immunologiske veterinærlægemidler,
skal forekomsten af eventuelle restkoncentrationer i levnedsmidler imid-
lertid overvejes. Om fornødent skal virkningerne af sådanne
restkoncentrationer undersøges. For så vidt angår levende vacciner mod
zoonotiske sygdomme kan det ud over de under punkt 6.2 beskrevne under-
søgelser være nødvendigt at bestemme restkoncentrationen på
injektionsstedet.
Den anbefalede ventetid anføres og drøftes i relation til de undersøgelser
for restkoncentrationer, som måtte være gennemført.
8. Interaktion
Eventuelle kendte interaktioner med andre præparater skal anføres.
D. FELTUNDERSØGELSER
Medmindre det findes ubegrundet, støttes resultaterne fra laboratorieforsøg med
supplerende data fra feltundersøgelser.
E. ØKOTOKSICITET
Formålet med undersøgelse af immunologiske veterinærlægemidlers økotoksi-
citet er at vurdere de skadelige virkninger, som brug af produktet kan forårsage
på miljøet, og bestemme, hvilke sikkerhedsforanstaltninger der er nødvendige
for at begrænse risikoen.
Vurderingen af økotoksicitet er obligatorisk ved ansøgninger om tilladelse til
markedsføring af immunologiske veterinærlægemidler, med undtagelse af ansøg-
ninger, som indgives i overensstemmelse med artikel 12, stk. 3, litra j), og
artikel 13, stk. 1.
Vurderingen gennemføres normalt i to faser:I første fase, som altid gennemføres, vurderer forsøgslederen omfanget af den
miljøpåvirkning, som præparatet, dets virksomme stoffer eller relevante metabo-
litter kan have, under hensyntagen til:
— de dyrearter, præparatet er bestemt for, og det anbefalede brugsmønster
(f.eks. indgift på alle dyr eller på de enkelte dyr)
— indgiftsvej, især sandsynligheden af, at præparatet går direkte ud i økosy-
stemer2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 78
▼B
— eventuel udskillelse af præparatet, dets virksomme stoffer eller relevante
metabolitter i miljøet via behandlede dyr; nedbrydelighed i sådant udflåd
— bortskaffelse af ubrugte præparater eller affald.
Hvis konklusionerne fra første fase giver anledning til mistanke om, at præpa-
ratet indvirker på miljøet, vurderer ansøgeren i næste fase præparatets
potentielle økotoksiske virkning. Heri indgår overvejelser om omfang og
varighed af miljøets eksposition samt oplysninger om de fysisk-kemiske, farma-
kologiske og/eller toksikologiske egenskaber i indholdsstofferne, som er
fremkommet under udførelsen af andre forsøg og afprøvninger i medfør af dette
direktiv. Om fornødent kan der gennemføres yderligere undersøgelser af præpa-
ratets virkning (i jord, vand og luft, akvatiske systemer, virkning på andre
organismer, som lægemidlet ikke er bestemt for).
Sådanne yderligere undersøgelser skal gennemføres i overensstemmelse med
forsøgsprotokollerne i bilag V til direktiv 67/548/EØF eller, hvor et endepunkt
ikke er tilstrækkelig dækket af disse protokoller, i overensstemmelse med andre
internationalt anerkendte forsøgsprotokoller om det immunologiske veterinærlæ-
gemiddel og/eller de(t) virksomme stof(fer) og/eller udskilte metabolitter. Antal
og type af forsøg og kriterier for vurdering af resultaterne bestemmes af den
videnskabelige erkendelses stade på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives.
DEL 8
Afprøvning af effektivitet
A. INDLEDNING
1. Formålet med de afprøvninger, der er beskrevet i denne del, er at påvise
eller bekræfte det immunologiske veterinærlægemiddels effektivitet. Alle
oplysninger fra ansøgeren vedrørende lægemidlets egenskaber, virkninger
og anvendelse skal støttes af resultaterne af specifikke afprøvninger, som
er anført i ansøgningen om tilladelse til markedsføring.
2. De oplysninger og den dokumentation, der i henhold til artikel 12, stk. 3,
litra j), og artikel 13, stk. 1, skal ledsage ansøgningen om tilladelse, gives i
overensstemmelse med følgende bestemmelser.
3. Alle veterinærkliniske forsøg udføres i overensstemmelse med en grundigt
overvejet og detaljeret forsøgsplan, som skal foreligge i skriftlig form,
inden forsøget påbegyndes. Forsøgsdyrenes trivsel skal være genstand for
veterinærkontrol og skal indgå fuldt ud i overvejelserne i forbindelse med
udarbejdelsen af forsøgsplaner og under hele forsøget.
I forvejen udfærdigede, systematisk skrevne anvisninger på procedurer for
organisation, gennemførelse, dataindsamling, dokumentation og verifikation
skal foreligge.
4. Inden forsøget påbegyndes, skal der indhentes skriftligt og dokumenteret
tilsagn fra ejeren af det dyr, der skal bruges under forsøget. Især skal ejeren
oplyses skriftligt om, hvilke følgevirkninger deltagelse i forsøget får for
senere bortskaffelse af behandlede dyr eller for udnyttelsen af behandlede
dyr til levnedsmidler. Disse oplysninger skal kontrasigneres og dateres af
dyrets ejer og vedlægges forsøgsdokumentationen.
5. Medmindre forsøget udføres som blindforsøg, finder bestemmelserne i
artikel 58, 59 og 60 tilsvarende anvendelse på etikettering af præparater
bestemt til brug i kliniske forsøg med veterinærlægemidler. Ordene »kun
til veterinærkliniske forsøg« skal i alle tilfælde fremstå tydeligt på etikettenpå en sådan måde, at påskriften ikke kan fjernes.
B. GENERELLE KRAV
1. Valg af vaccinestamme begrundes ud fra epizoologiske data.2. Afprøvning af effektivitet, som udføres i laboratoriet, gennemføres som
kontrollerede forsøg med ubehandlede kontroldyr.
I almindelighed støttes disse forsøg af feltforsøg med ubehandlede
kontroldyr.
Alle forsøg beskrives så præcist, at de kan gentages i kontrolforsøg, der
gennemføres på den kompetente myndigheds foranledning. Forsøgslederen
skal påvise de anvendte teknikkers validitet. Alle resultater fremlægges så
nøjagtigt som muligt.
Alle opnåede resultater, hvad enten de er gunstige eller ugunstige, skal
fremlægges.
3. Det immunologiske veterinærlægemiddels effektivitet påvises for hver kate-
gori af den dyreart, som vaccinen er bestemt for, for hver forskriftsmæssig2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 79
▼B
indgiftsmåde og under anvendelse af forskriftsmæssig dosering. Der fore-
tages en passende vurdering af indvirkning fra antistoffer, som er
erhvervet passivt eller fra moderen. Alle udsagn vedrørende beskyttelsens
indtræden og varighed skal støttes af forsøgsdata.
4. Effektiviteten af hvert af bestanddelene i multivalente og kombinerede
immunologiske veterinærlægemidler påvises. Hvis et lægemiddel efter
forskrifterne anvendes i kombination eller samtidig med et andet veterinær-
lægemiddel, skal deres forenelighed påvises.
5. Når et lægemiddel indgår i en af ansøgeren anbefalet vaccinationsplan, skal
lægemidlets igangsættende eller forstærkende virkning eller dets bidrag til
effektiviteten af planen som helhed påvises.
6. Den anvendte dosis skal svare til den forskriftsmæssige mængde og mindst
indeholde den titer eller styrke, som ansøgningen omfatter.
7. De prøver, der indgår i afprøvning af effektivitet, udtages fra en eller flere
serier fremstillet i overensstemmelse med den i ansøgningen beskrevne
fremstillingsproces.
8. For diagnostiske immunologiske veterinærlægemidler, som indgives på dyr,
anfører ansøgeren, hvorledes reaktionerne på præparatet skal fortolkes.
C. LABORATORIEFORSØG
1. I princippet gennemføres påvisningen af effektivitet under velkontrollerede
laboratorieforhold ved belastning efter forskriftsmæssig indgift af det
immunologiske veterinærlægemiddel på det dyr, præparatet er bestemt for.
Forholdene, under hvilke belastningen finder sted, skal ligge så tæt som
muligt på de naturlige betingelser for infektion, f.eks. med hensyn til antal
belastningsorganismer og belastningens indgiftsvej.
2. Den immunologiske reaktion (cellemedieret/humoral, lokale/generelle typer
af immunologlobulin), som igangsættes efter forskriftsmæssig indgift af det
immunologiske veterinærlægemiddel på den dyreart, præparatet er bestemt
for, skal så vidt muligt specificeres og dokumenteres.
D. FELTFORSØG
1. Medmindre det findes ubegrundet, skal resultaterne fra laboratorieforsøgene
suppleres med data fra feltforsøg.
2. Hvis effektiviteten af produktet ikke kan belyses gennem laboratorieforsøg,
kan det tillades, at der alene gennemføres feltforsøg.
DEL 9
Oplysninger og dokumentation vedrørende afprøvning af sikkerhed og
effektivitet af immunologiske veterinærlægemidler
A. INDLEDNING
Som ved ethvert videnskabeligt arbejde skal materialet vedrørende undersøgelser
af sikkerhed og effektivitet omfatte en indledning til afgrænsning af emnet og
oplysninger om forsøg, som er udført i overensstemmelse med del 7 og 8, samt
et resumé ledsaget af bibliografiske henvisninger til offentliggjort litteratur.
Eventuel udeladelse af forsøg eller afprøvninger, som er omfattet af del 7 og 8,
oplyses og diskuteres.
B. LABORATORIEUNDERSØGELSER
For alle undersøgelser gives følgende oplysninger:
1) et resumé2) navn og adresse på den institution, der udfører undersøgelserne3) en udførligt beskrevet forsøgsplan med beskrivelse af anvendte metoder,
apparatur og materiel, af forsøgsdyrenes art, race eller stamme, kategorier
af dyr, deres oprindelse, identifikation og antal, opstaldnings- og fodrings-
betingelser (bl.a. angivelse af, om dyrene var fri for specifikke patogener
og/eller antistoffer, art og mængde af tilsætningsstoffer til foderet), dose-
ring, metode, plan og datoer for præparatets indgift, beskrivelse af
anvendte statistiske metoder
4) hvorvidt kontroldyrene har fået et placebopræparat eller ikke har været
genstand for behandling
5) alle generelle og individuelle observationer og opnåede resultater (med
gennemsnits- og standardafvigelser), hvad enten de er gunstige eller ugun-
stige; oplysningerne fremlægges så udførligt, at det er muligt at underkaste2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 80
▼B
dem en kritisk vurdering uafhængigt af den af ophavsmanden givne fortolk-
ning; rådata fremlægges i tabelform. Til forklaring og eksemplificering kan
resultaterne ledsages af gengivelser af optegnelser, mikrofotografier osv.
6) art, hyppighed og varighed af konstaterede bivirkninger7) antal dyr, der er udgået af forsøgene før tiden, samt årsagerne til denne
afbrydelse
8) statistisk analyse af resultaterne, når tilrettelæggelsen af forsøgene kræver
en sådan, og spredningen af resultaterne
9) indtræden og forløb af eventuelle samtidige sygdomme10) alle detaljer om andre lægemidler, som måtte indgives under gennemførelse
af undersøgelsen
11) en objektiv diskussion af de opnåede resultater, hvoraf uddrages konklusi-
oner vedrørende lægemidlets sikkerhed og effektivitet.
C. FELTUNDERSØGELSER
Oplysninger om feltundersøgelser skal være tilstrækkeligt udførlige til at danne
grundlag for en objektiv vurdering og blandt andet omfatte:
1) et resumé
2) forsøgslederens navn, adresse, stilling og kvalifikationer3) sted og dato for behandlingen samt dyreejerens navn og adresse4) udførlige oplysninger om forsøgsplanen med beskrivelse af anvendte
metoder, apparatur og materialer, oplysninger om dosering og indgiftsvej,
kategorier af dyr, observationens varighed, serologisk respons og andre
undersøgelser af dyrene efter behandlingen
5) hvorvidt kontroldyrene har fået et placebopræparat eller ikke har været
genstand for behandling
6) identifikation af behandlede dyr og kontroldyr (i gruppe eller enkeltvis),
såsom art, race eller stamme, alder, vægt, køn, fysiologisk status
7) kort beskrivelse af opdræt og fodring med angivelse af art og mængde af
eventuelle tilsætningsstoffer til foderet
8) alle oplysninger om observationer, ydelser og resultater (med gennemsnits-
og standardafvigelser); i tilfælde af individuelle afprøvninger og målinger
gives oplysningerne for hvert enkelt individ
9) alle observationer og resultater af undersøgelserne, hvad enten de er
gunstige eller ugunstige, med fyldestgørende angivelse af objektive under-
søgelser af aktivitet, som indgår i vurderingen af lægemidlet; de anvendte
metoder skal angives tillige med betydningen af eventuelle iagttagne afvi-
gelser
10) indflydelse på dyrets ydelse (f.eks. ægproduktion, mælkeydelse, frugt-
barhed)
11) antal dyr, der er udgået af undersøgelserne før tiden, samt årsagerne til
denne afbrydelse
12) art, hyppighed og varighed af konstaterede bivirkninger13) indtræden og forløb af eventuelle samtidige sygdomme14) alle oplysninger om tidligere eller samtidig anvendelse af andre lægemidler
før eller samtidigt med det afprøvede lægemiddel eller i observationspe-
rioden; alle konstaterede interaktioner skal anføres
15) en objektiv diskussion af de opnåede resultater, hvoraf uddrages konklusi-
oner vedrørende lægemidlets sikkerhed og effektivitet.
D. GENERELLE KONKLUSIONER
Der uddrages generelle konklusioner af alle resultater af afprøvninger og forsøg,
som gennemføres i overensstemmelse med del 7 og 8, omfattende en objektiv
diskussion af alle opnåede resultater. På grundlag heraf uddrages konklusionen
vedrørende det immunologiske veterinærlægemiddels sikkerhed og effektivitet.
E. BIBLIOGRAFISKE OPLYSNINGER
Der gives en udførlig opregning af de bibliografiske henvisninger, der er anført i
det under afdeling A nævnte resumé.2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 81
▼B
BILAG II
DEL A
Ophævede direktiver med successive ændringer
(jf. artikel 96)
Rådets direktiv 81/851/EØF (EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1)
Rådets direktiv 90/676/EØF (EFT L 373 af 31.12.1990, s. 15)
Rådets direktiv 90/677/EØF (EFT L 373 af 31.12.1990, s. 26)Rådets direktiv 92/74/EØF (EFT L 297 af 13.10.1992, s. 12)
Rådets direktiv 93/40/EØF (EFT L 214 af 24.8.1993, s. 31)
Kommissionens direktiv 2000/37/EF (EFT L 139 af 10.6.2000, s. 25)Rådets direktiv 81/852/EØF (EFT L 317 af 6.11.1981, s. 16)Rådets direktiv 87/20/EØF (EFT L 15 af 17.1.1987, s. 34)
Rådets direktiv 92/18/EØF (EFT L 97 af 10.4.1992, s. 1)
Rådets direktiv 93/40/EØFKommissionens direktiv 1999/104/EF (EFT L 3 af 6.1.2000, s. 18)
DEL B
Liste over frister for gennemførelse i national lovgivning
(jf. artikel 96)
Direktiv Gennemførelsesfrist
Direktiv 81/851/EØF 9. oktober 1983
Direktiv 81/852/EØF 9. oktober 1983
Direktiv 87/20/EØF 1. juli 1987
Direktiv 90/676/EØF 1. januar 1992
Direktiv 90/677/EØF 20. marts 1993
Direktiv 92/18/EØF 1. april 1993Direktiv 92/74/EØF 31. december 1993
Direktiv 93/40/EØF 1. januar 1995
1. januar 1998 (art. 1 nr. 7)
Direktiv 1999/104/EF 1. januar 2000
Direktiv 2000/37/EF 5. december 20012001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 82
BILAG III
SAMMENLIGNINGSTABEL
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 1, nr. 1 og 2 art. 1, nr. 1 og 2 art. 1, stk. 1
art. 1, nr. 3 art. 1, stk. 2, 2. ledart. 1, nr. 4 art. 1, nr. 3 art. 1, stk. 1art. 1, nr. 5 og 6 art. 1, stk. 2, 3. og 4. led.art. 1, nr. 7 art. 1, stk. 2
art. 1, nr. 8 art. 1
art. 1, nr. 9 art. 5, tredje afs., nr. 8art. 1, nr. 10 til 16 art. 42b, første afs.art. 1, nr. 17 art. 50a, stk. 1, andet afs.art. 1, nr. 18 art. 16, stk. 1art. 1, nr. 19 art. 18, stk. 1, fodnotenart. 2 art. 2, stk. 1art. 3, nr. 1, første afs. art. 2, stk. 2, 1. ledart. 3, nr. 1, andet afs. art. 2, stk. 3art. 3, nr. 2 art. 1, stk. 3
art. 3, nr. 3 og 4 art. 1, nr. 4 og 5, og art. 2,
stk. 3art. 1, stk. 1
art. 3, nr. 5 art. 2, stk. 2, 3. led▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 83
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 3, nr. 6 art. 1, nr. 4
art. 4, stk. 1 art. 1, stk. 4
art. 4, stk. 2 art. 3art. 5 art. 4, stk. 1, første afs.
art. 6 art. 4, stk. 2, første afs.
art. 7 art. 4, stk. 1, andet afs.art. 8 art. 4, stk. 1, tredje afs.art. 9 art. 4, stk. 3, første afs.
art. 10, stk. 1 og stk. 2, første
og andet afs.art. 4, stk. 4, første og andet
afs.
art. 10, stk. 2, tredje afs. art. 2, stk. 1, andet afs.
art. 11 art. 4, stk. 4, tredje afs.
art. 12, stk. 1 art. 5, første afs.art. 12, stk. 2 art. 5, andet afs.art. 12, stk. 3, lit. a) til i) art. 5, tredje afs., nr. 1 til 9 art. 1, første afs.
art. 12, stk. 3 lit. j) art. 5, tredje afs., nr. 10,
første afs.
art. 12, stk. 3, lit k) til n) art. 5, tredje afs., nr. 11 til 14
art. 13, stk. 1 art. 5, tredje afs., nr. 10,
andet afs.
art. 13, stk. 2 art. 1, andet afs.▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 84
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 14 art. 5a
art. 15, stk. 1 art. 6art. 15, stk. 2 og 3 art. 7
art. 16 art. 6
art. 17, stk. 1 art. 7, stk. 1
art. 17, stk. 2 art. 7, stk. 3
art. 17, stk. 3 art. 4, andet afs.
art. 18 art. 8
art. 19 art. 9
art. 20, stk. 1 art. 2, stk. 3
art. 20, stk. 2 art. 9
art. 21 art. 8
art. 22 art. 8aart. 23 art. 9art. 24 art. 10art. 25 art. 5b
art. 26, stk. 1 og 2 art. 12
art. 26, stk. 3 art. 15, stk. 2art. 27, stk. 1 art. 14, stk. 1, første afs.art. 27, stk. 2 art. 14, stk. 1, andet afs.▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 85
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 27, stk. 3 art. 14, stk. 2
art. 27, stk. 4 og 5 art. 14, stk. 3 og 4art. 28 art. 15, stk. 1
art. 29 art. 13
art. 30 art. 11art. 31, stk. 1 art. 16, stk. 1art. 31, stk. 2 art. 16, stk. 2 art. 2
art. 31, stk. 3 art. 16, stk. 3
art. 32, stk. 1 art. 17, stk. 3art. 32, stk. 2 art. 17, stk. 1art. 32, stk. 3 art. 17, stk. 2
art. 32, stk. 4 art. 17, stk. 4
art. 33 art. 18art. 34 art. 19art. 35 art. 20art. 36 art. 21
art. 37 art. 22, stk. 1
art. 38 art. 22, stk. 2, 3 og 4art. 39 art. 23art. 40 art. 23a▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 86
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 41 art. 23b
art. 42 art. 23c
art. 43 art. 22, stk. 5
art. 44 art. 24
art. 45 art. 25
art. 46 art. 26
art. 47 art. 28, stk. 1
art. 48 art. 28, stk. 2
art. 49 art. 28, stk. 3
art. 50 art. 27
art. 51 art. 27a
art. 52 art. 29
art. 53 art. 31
art. 54 art. 32
art. 55, stk. 1 art. 30, stk. 1, første og andet
afs.
art. 55, stk. 2 art. 30, stk. 1, tredje afs.
art. 55, stk. 3 art. 30, stk. 2
art. 56 art. 33
art. 57 art. 3▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 87
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 58, stk. 1 til 3 art. 43
art. 58, stk. 4 art. 47
art. 59, stk. 1 art. 44
art. 59, stk. 2 art. 45
art. 59, stk. 3 art. 47
art. 60 art. 46
art. 61, stk. 1 art. 48, første afs.
art. 61, stk. 2 art. 48, andet afs.
art. 61, stk. 3 art. 48, tredje afs.
art. 62 art. 49, første afs.
art. 63 art. 50
art. 64, stk. 1 art. 2, stk. 2
art. 64, stk. 2 art. 7, stk. 2
art. 65, stk. 1 art. 50a, stk. 1, første og
tredje afs.
art. 65, stk. 2, 3 og 4 art. 50a, stk. 2, 3 og 4
art. 66 art. 50b
art. 67 art. 4, stk. 3, tredje afs.
art. 68 art. 1, stk. 5
art. 69 art. 50c▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 88
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 70 art. 4, stk. 5
art. 71 art. 4
art. 72 art. 42e
art. 73 art. 42a
art. 74 art. 42cart. 75 art. 42dart. 76 art. 42f
art. 77, stk. 1 art. 42g
art. 77, stk. 2 art. 42b, andet afs.art. 78 art. 42hart. 79 art. 42i
art. 80, stk. 1 art. 34, første og andet afs.
art. 80, stk. 2 art. 3, stk. 1
art. 80, stk. 3 art. 34, tredje afs.art. 81, stk. 1 art. 35art. 81, stk. 2 art. 3, stk. 2
art. 82 art. 3, stk. 3
art. 83 art. 36art. 84 art. 37art. 85 art. 38▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 89
Nærværende direktiv Dir. 65/65/EØF Dir. 81/851/EØF Dir. 81/852/EØF Dir. 90/677/EØF Dir. 92/74/EØF
art. 86 art. 4, første afs.
art. 87 art. 38aart. 88 art. 2a
art. 89 art. 42j art. 2b
art. 90 art. 39art. 91 art. 42art. 92 art. 5
art. 93 art. 24a
art. 94 art. 40, 41 og art. 49, andet
afs.
art. 95 art. 4, stk. 2, andet afs.
art. 96 — — — — —art. 97 — — — — —art. 98 — — — — —bilag I bilag
bilag II — — — — —
bilag III — — — — —▼B2001L0082 — DA — 30.04.2004 — 001.001 — 90