1985D0011 — DA — 12.06.1987 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

▼B

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 23. juli 1984

om den i siciliansk regionallov nr. 86 af 5. august 1982 om hasteforanstaltninger for landbrugssektoren omhandlede støtte

(Kun den italienske udgave er autentisk)

(85/11/EØF)

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 93, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til Rådets forordninger om de fælles markedsordninger for de pågældende landbrugsprodukter bl.a. Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den fælles markedsordning for frugt og grønsager ( 1 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1332/84 ( 2 ), særlig artikel 31,

efter i henhold til EØF-traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit, at have opfordret de berørte parter til at fremsætte deres bemærkninger ( 3 ), og

ud fra følgende betragtninger:

I

Den italienske regering gav ved skrivelse af 7. september 1982 Kommissionen meddelelse om siciliansk regionallov nr. 86 af 5. august 1982 om hasteforanstaltninger for landbrugssektoren.

Der blev givet supplerende oplysninger på et bilateralt møde den 25. og 26. september 1982, ved telex af 22. oktober 1982, ved skrivelse af 17. juni 1983 og ved telex af 19. juli 1983.

Artikel 12 indeholder en bemyndigelse til at afholde en udgift på 500 mio lire i 1983 til finansiering af driften af sammenslutningerne af producenter af druer til spisebrug, bl.a. til oprettelse af telex, overvågning af anvendelsen af ikke-markedsførte friske produkter samt udførelse af andre opgaver, der pålægges sammenslutningerne ved fællesskabsforordningerne samt ved national lov nr. 622 af 27. juli 1967 og regionallov nr. 81 af 6. maj 1981.

Artikel 18 indeholder en bemyndigelse til at afholde en udgift på 6 mia lire i 1983 med henblik på at yde landbrugskooperativerne og konsortier heraf tilskud på indtil 70 % af investeringsudgiften samt 20-årige lån til nedsat rente på 7,25 %, jf. artikel 2 i lov nr. 23 af 28. juli 1978, til dækning af den del af udgiften, der overstiger tilskuddet på 70 %, med henblik på opførelse af anlæg til behandling, emballering og salg af druer til spisebrug og af bygninger til forarbejdning og opbevaring af produkter, der er beregnet til destillation, produktion af saft samt med henblik på indkøb af udstyr til emballering af produkterne.

Artikel 24 indeholder en bemyndigelse til at afholde en udgift på 17 mia lire i 1982 og 10 mia lire i 1983 med henblik på at yde kooperativerne og sammenslutningerne af anerkendte producenter tilskud på indtil 70 % af udgifterne og sammenslutningerne af kooperativer tilskud på indtil 60 % af udgifterne til indkøb og modernisering af anlæg til opbevaring, forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukter. I samme artikel afsættes desuden 3,5 mia lire til fra regnskabsåret 1983 at yde lån til nedsat rente til tilvejebringelse af de 30 % af midlerne, som støttemodtageren selv skal fremskaffe.

Artikel 25 indeholder en bemyndigelse til at afholde en udgift på 8 mia lire i 1982 og 1983 med henblik på at yde et supplerende tilskud på 20 % af investeringsudgiften til kooperativerne og konsortier heraf, der har foretaget investeringer efter 1970, og som har opnået et tilskud på 50 %.

Artikel 33 til 39 indeholder en bemyndigelse til at afholde en udgift på 41 mia lire i 1982 og på 44 mia lire i 1983 i forbindelse med foranstaltninger til fordel for kooperativer og konsortier heraf samt til de kooperative vincentraler og konsortier heraf, der foretager høst, emballering, forarbejdning og afsætning af mandler, nødder, citrusfrugter, frugt og grønsager samt vinprodukter, og som har haft underskud pr. 30. september 1981 for produktionsåret 1980/81. Støtten er beregnet til at dække dette underskud ved et kapitaltilskud på 50 % deraf og lån til nedsat rente på 10 % med en løbetid på 15 år til dækning af de resterende 50 % af underskuddet.

De pågældende støtteforanstaltninger henhører under EØF-traktatens artikel 92 og 94 i henhold til de særlige bestemmelser i Rådets forordning om de fælles markedsordninger.

Efter en første undersøgelse af den sicilianske regionallov nr. 86 af 5. august 1982 fastslog Kommissionen, at bestemmelserne i artikel 12, litra d), g ) og h) om oprettelse af telex, overvågning af anvendelsen af ikke-markedsførte, friske produkter og finansiering af andre opgaver, der overdrages sammenslutningerne ved fællesskabsforordningerne samt ved nationallov nr. 622 af 27. 7. 1967 og regionallov nr. 81 af 6. 5. 1981 er i strid med forordning (EØF) nr. 1035/72.

De støtteforanstaltninger, der er fastsat i artikel 18, 24 og 25 samt artikel 33 til 39, til fremme af etablering eller modernisering af anlæg til emballering, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, er ikke begrænset som fastsat i fællesskabsreglerne.

For fl.a. at sikre overholdelsen af de pågældende begrænsninger og betingelser har Kommissionen indledt proceduren i traktatens artikel 93, stk. 2 med hensyn til nævnte foranstaltninger og har opfordret den italienske regering til at fremsætte sine bemærkninger.

Kommissionen har opfordret de øvrige medlemsstater og andre berørte parter end medlemsstaterne til at fremsætte deres bemærkninger.

II

De italienske myndigheder gav i sine svar på Kommissionens opfordringsskrivelse ingen oplysninger, hvorefter de påtalte, i artikel 12 omhandlede foranstaltninger ikke skulle stride mod fællesskabsbestemmelserne. Med hensyn til den i artikel 18, 24, 25 og 33 til 39 omhandlede investeringsstøtte, der delvis skal dække underskud opstået som følge af lån til nedsat rente til tidligere investeringer, har de italienske myndigheder ikke givet formelle garantier for, at de af Kommissionen fastsatte betingelser overholdes.

Ved skrivelse af 22. august 1983 godkendte de irske myndigheder Kommissionens stillingtagen.

III

De i artikel 12, litra d), g) og h), omhandlede støtteforanstaltninger som beskrevet ovenfor for druer til spisebrug er i strid med Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72. Det fastsættes således i denne forordning, at der kan ydes fællesskabsstøtte til sammenslutninger af frugt- og grønsagsproducenter for dels at fremme disse sammenslutningers oprettelse og drift og for dels at finansiere tilbagekøb. Artikel 12 indeholder bestemmelser som tilskud til aktiviteter, der bør indgå i sammenslutningernes normale virksomhed, som er omfattet af fællesskabsfinansiering, og hvortil der ikke bør ydes supplerende national eller regional støtte.

Ved at indføre støtte i strid med de fælles markedsordninger har de i italienske myndigheder ladet hånt om princippet om, at medlemsstaterne ikke længere ensidigt kan træffe afgørelse på et område, der er omfattet af fællesskabsreglerne. En medlemsstat kan ikke ensidigt ændre fællesskabsforanstaltningerne uden at drage de løsninger i tvivl, der er blevet besluttet på fællesskabsplan, og uden at risikere at skabe uligevægt, der kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

Foranstaltningerne tilgodeser desuden kunstigt de sicilianske producenter i forhold til de øvrige medlemsstaters producenter. De kan derfor påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.

Den i artikel 18, 24 og 25 fastsatte investeringsstøtte samt den i artikel 33 til 39 fastsatte støtte overholder, for så vidt de er beregnet til at dække de finansielle byrder fra tidligere investeringer, ikke de begrænsninger, der er fastsat i fællesskabsreglerne for disse former for støtte. Kommissionen har ved tidligere lejligheder tydeligt skelnet mellem dels projekter, der indgår i nationale eller regionale programmer, som Kommissionen har godkendt i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 ( 4 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3164/82 ( 5 ), og som gennemføres i ugunstigt stillede områder, jf. Rådets direktiv 75/268/EØF ( 6 ), senest ændret ved direktiv 82/786/EØF ( 7 ), hvortil der kan ydes støtte på indtil 75 % af investeringsværdien, og dels projekter uden for disse områder, som ikke indgår i sådanne programmer, og som kun bør støttes med 50 %. Denne meget høje støtte bør imidlertid i tilstrækkeligt omfang lade støttemodtageren medfinansiere projektet. En medfinansiering på 25 % eller 50 % skulle være et minimum, under hvilket der er risiko for at fremme oprettelsen af virksomheder, der ikke er levedygtige uden senere støtte, og således for at sætte produktioner i gang, der kan ændre samhandelen i et omfang, der er i modstrid med den fælles interesse, da afsætningen af de pågældende produkter ikke eventuelt vil kræve fortsatte tilskud fra EUGFL.

For at fastslå omfanget af den investeringsstøtte, som en bestemt virksomhed har opnået, skal der ikke blot tages hensyn til støtte til gennemførelsen af projektet, men også til støtten til dækning af de finansielle forpligtelser ved de lån, der blev optaget med henblik på disse investeringer. De i artikel 33 til 39 fastsatte støtteordninger til dækning af finansielle forpligtelser ved investeringslånene kan derfor kun godkendes, for så vidt de sammenlagt med anden støtte ikke overstiger ovennævnte begrænsninger for støttens omfang.

De foranstaltninger, mod hvilke der gøres indsigelse, falder derfor ind under bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 92, stk. 1.

Det i artikel 92, stk. 1, omhandlede forbud kan ikke hæves i henhold til samme artikels stk. 2, da de i denne bestemmelse fastsatte undtagelser ikke kan anvendes for ovennævnte støtte.

Ved undersøgelse af enhver national eller regional foranstaltning fortolkes de i artikel 92, stk. 3, fastsatte undtagelser snævert. De kan bl.a. kun indrømmes, hvis Kommissionen kan fastslå, at støtten er nødvendig for gennemførelsen af et af de i disse bestemmelser nævnte mål.

Indrømmes de nævnte undtagelser for støtteforanstaltninger, der ikke tilsigter gennemførelsen af et af nævnte mål, vil det være ensbetydende med at tillade begrænsninger i samhandelen mellem medlemsstaterne samt konkurrenceforvridninger, som ikke har nogen berettigelse i hensynet til Fællesskabets interesser, og tilsvarende at der gives uberettigede fordele til visse medlemsstater.

I de foreliggende tilfælde kan det ikke konstateres, at den i artikel 12 samt den i artikel 18, 24 25 og 33 til 39 fastsatte støtte medvirker til gennemførelsen af nævnte mål, idet støtteforanstaltningerne overskrider de begrænsninger, der er fastsat af Kommissionen.

Den italienske regering har ikke kunnet påvise, og Kommissionen har ikke kunnet finde et grundlag for at fastslå, at de pågældende støtteforanstaltninger opfylder betingelserne for anvendelse af en af undtagelserne i EØF-traktatens artikel 92, stk. 3.

Foranstaltningen kan i sit indhold og ved sin gyldighed ikke fremme den økonomiske udvikling i et område, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, ej heller er der tale om foranstaltninger, der kan fremme virkeliggørelsen af et projekt af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i den pågældende medlemsstats økonomi, hvorfor traktatens artikel 92, stk. 3, litra a) og b), ikke kan anvendes.

Ydelse af for omfattende støtte til oprettelse af virksomheder kan resultere i urentable enheder, der ikke videredrives uden støtte, og som producerer overskudsprodukter, hvis afsætning kan forøge EUGFL's udgifter. Sådan støtte kan derfor ikke omfattes af undtagelsen i EØF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra c).

Den i artikel 12 fastsatte støtte er i strid med den fælles markedsordning for frugt og grønsager, hvorfor den ikke kan omfattes af undtagelserne i EØF-traktatens artikel 92, stk. 3.

Da virksomhederne i samtlige medlemsstater i øjeblikket oplever en lignende økonomisk situation, der er præget af stagnation, faldende indtægter og kraftigt stigende produktionsomkostninger, og som følge af den betydelige eller endog skarpe konkurrence inden for Fællesskabet for de fleste landbrugsprodukters vedkommende kan støtten ændre samhandelsvilkårene i et omfang, der er i modstrid med den fælles interesse.

Herefter opfylder de italienske myndigheder støtteforanstaltninger ikke betingelserne for at falde ind under en af de undtagelser, der er omhandlet i EØF-traktatens artikel 92, stk. 3.

Denne beslutning foregriber ikke de konsekvenser, som Kommissionen i givet fald vil drage af udbetalingen af støtten med hensyn til EUGFL's finansiering af den fælles landbrugspolitik —

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING: