02021R2115 — DA — 22.04.2022 — 001.002

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2021/2115

af 2. december 2021

om regler for støtte til strategiske planer, der udarbejdes af medlemsstaterne under den fælles landbrugspolitik og finansieres gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), og om ophævelse af forordning (EU) nr. 1305/2013 og (EU) nr. 1307/2013







AFSNIT I

GENSTAND OG ANVENDELSESOMRÅDE, GÆLDENDE BESTEMMELSER OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. Ved denne forordning fastsættes der regler om: a) overordnede og specifikke målsætninger, som skal forfølges ved hjælp af støtte fra Unionen, der ydes gennem Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) under den fælles landbrugspolitik, samt de dertil knyttede indikatorer b) interventionstyper og fælles krav til brug for medlemsstaterne til at forfølge disse målsætninger samt de dertil knyttede finansielle ordninger c) strategiske planer under den fælles landbrugspolitik (»strategiske planer«), som medlemsstaterne skal udarbejde, hvori der fastsættes mål, angives betingelser for interventioner og tildeles finansielle midler i overensstemmelse med de specifikke målsætninger og konstaterede behov d) koordinering og forvaltning samt overvågning, rapportering og evaluering.

2. Denne forordning finder anvendelse på støtte fra Unionen, som ydes gennem EGFL og ELFUL til interventioner beskrevet i en strategisk plan, der er udarbejdet af en medlemsstat og godkendt af Kommissionen, og som dækker perioden fra den 1. januar 2023 til den 31. december 2027 (»perioden for den strategiske plan«).

Artikel 2

Gældende bestemmelser

1. Forordning (EU) 2021/2116 og de bestemmelser, der vedtages i medfør af samme forordning, finder anvendelse på støtte, der ydes i henhold til nærværende forordning.

2. Artikel 19, afsnit III, kapitel II, med undtagelse af artikel 28, første afsnit, litra c), og artikel 46 og 48 i forordning (EU) 2021/1060 finder anvendelse på støtte, der ydes gennem ELFUL i henhold til nærværende forordning.

Artikel 3

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »landbruger«: en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, uanset hvilken retlig status en sådan sammenslutning og dens medlemmer gives i henhold til national ret, hvis bedrift befinder sig inden for traktaternes territoriale anvendelsesområde som defineret i artikel 52 i traktaten om Den Europæiske Union sammenholdt med artikel 349 og 355 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og som udøver en landbrugsaktivitet som fastsat af medlemsstaterne i overensstemmelse med denne forordnings artikel 4, stk. 2

2) »bedrift«: alle de produktionsenheder, der drives landbrugsmæssigt af en landbruger, og som befinder sig på samme medlemsstats område

3) »intervention«: et af en medlemsstat nærmere fastlagt støtteinstrument, jf. medlemsstatens strategiske plan, som er baseret på en af de interventionstyper, der er fastsat i denne forordning, og hvortil der er knyttet en række betingelser for støtteberettigelse

4) »operation«: a) et projekt, en kontrakt, en aktion eller en gruppe projekter eller aktioner, som er udvalgt under den pågældende strategiske plan b) i forbindelse med finansielle instrumenter, de samlede støtteberettigede offentlige udgifter tildelt et finansielt instrument og den efterfølgende finansielle støtte, som det finansielle instrument yder til slutmodtagere

5) »offentlige udgifter«: ethvert bidrag til finansiering af operationer, som hidrører fra nationale, regionale eller lokale offentlige myndigheders budget, EU-budgettet, der er stillet til rådighed for EGFL og ELFUL, offentligretlige organers budget eller sammenslutninger af offentlige myndigheders eller offentligretlige organers budget

6) »delmål«: mellemliggende værdier, som medlemsstaterne på forhånd har fastsat inden for rammerne af deres interventionsstrategier som omhandlet i artikel 107, stk. 1, litra b), for et bestemt regnskabsår, og som skal opnås på et givet tidspunkt i perioden for den strategiske plan for at sikre rettidige fremskridt i forhold til resultatindikatorerne

7) »mål«: værdier, som medlemsstaterne på forhånd har fastsat inden for rammerne af deres interventionsstrategier som omhandlet i artikel 107, stk. 1, litra b), og som skal opnås i slutningen af perioden for den strategiske plan i forhold til resultatindikatorerne

8) »regionerne i den yderste periferi«: regionerne i den yderste periferi som omhandlet i artikel 349 i TEUF

9) »AKIS«: den kombinerede organisations- og videnstrøm mellem de personer, organisationer og institutioner, der anvender og frembringer viden inden for landbrug, og indbyrdes forbundne områder (landbrugsfagligt viden- og innovationsnetværk)

10) »mindre øer i Det Ægæiske Hav«: mindre øer i Det Ægæiske Hav som defineret i artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 229/2013

11) »gensidig fond«: en ordning, som en medlemsstat har godkendt i henhold til sin nationale ret, og som giver de tilsluttede landbrugere mulighed for at forsikre sig selv, hvorved der ydes kompensation til de tilsluttede landbrugere, der oplever økonomiske tab

12) »mindre udviklede regioner«: mindre udviklede regioner som omhandlet i artikel 108, stk. 2, første afsnit, litra a), i forordning (EU) 2021/1060

13) »støttemodtager« i forbindelse med interventionstyper til landdistriktsudvikling som omhandlet i artikel 69: a) et offentligretligt eller privatretligt organ, en enhed med eller uden status som juridisk person, en fysisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer, der har ansvaret for at iværksætte eller både iværksætte og gennemføre operationer b) i forbindelse med statsstøtteordninger den virksomhed, der modtager støtten c) i forbindelse med finansielle instrumenter det organ, der gennemfører holdingfonden eller, hvis der ikke findes nogen holdingfondsstruktur, det organ, der gennemfører den særlige fond eller, hvis den i artikel 123 omhandlede forvaltningsmyndighed (»forvaltningsmyndigheden«) forvalter det finansielle instrument, forvaltningsmyndigheden

14) »støttesats«: andelen af offentlige udgifter til en operation; i forbindelse med finansielle instrumenter henviser termen til støttens bruttosubventionsækvivalent som defineret i artikel 2, nr. 20), i Kommissionens forordning (EU) nr. 702/2014 ( 1 )

15) »Leader«: lokaludvikling styret af lokalsamfundet som omhandlet i artikel 31 i forordning (EU) 2021/1060

16) »bemyndiget organ«: ethvert offentligretligt eller privatretligt organ, herunder regionale eller lokale organer, regionaludviklingsorganer eller ikkestatslige organisationer, der handler under ansvar af en national eller regional forvaltningsmyndighed eller udfører opgaver på dennes vegne

17) »regnskabsår«: regnskabsår for landbruget i overensstemmelse med artikel 35 i forordning (EU) 2021/2116.

Artikel 4

Definitioner og betingelser, der skal fastsættes i de strategiske planer

1. Medlemsstaterne fastsætter i deres strategiske planer definitioner af »landbrugsaktivitet«, »landbrugsareal«, »støtteberettiget hektar«, »aktiv landbruger«, »ung landbruger« og »ny landbruger« samt de relevante betingelser i overensstemmelse med denne artikel.

2. »Landbrugsaktivitet« fastsættes på en måde, så det giver mulighed for at bidrage til leveringen af private og offentlige goder gennem en eller begge af følgende: a) produktion af de landbrugsprodukter, hvilket omfatter foranstaltninger såsom dyreavl eller dyrkning, herunder gennem paludikultur, i de tilfælde, hvor landbrugsprodukter forstås som de produkter, der er opført i bilag I til TEUF, undtagen fiskevarer, samt bomuld og lavskov med kort omdriftstid b) bevarelse af et landbrugsareal i en stand, der gør det egnet til græsning eller dyrkning uden forberedende foranstaltninger ud over brug af de sædvanlige landbrugsmetoder og -maskiner.

3. »Landbrugsareal« fastsættes på en måde, så det omfatter både agerjord, permanente afgrøder og permanente græsarealer, herunder når de danner skovlandbrugssystemer på det pågældende areal. Termerne »agerjord«, »permanente afgrøder« og »permanente græsarealer« defineres nærmere af medlemsstaterne inden for følgende rammer: a) »agerjord« er arealer, der dyrkes med henblik på produktion af afgrøder, eller arealer, der er til rådighed for produktion af afgrøder, men som ligger brak; desuden er det under forpligtelsens varighed arealer, der dyrkes med henblik på produktion af afgrøder, eller arealer, der er til rådighed for produktion af afgrøder, men som ligger brak, og der er udtaget i overensstemmelse med artikel 31 eller 70 eller GLM-norm 8 opført i bilag III til nærværende forordning eller artikel 22, 23 eller 24 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 ( 2 ) eller artikel 39 i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 ( 3 ) eller artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 ( 4 ) b) »permanente afgrøder« er afgrøder uden for omdriften, bortset fra permanente græsarealer og permanente græsningsarealer, som dyrkes på arealerne i fem år eller mere og som giver udbytte i flere år, herunder planteskoler og lavskov med kort omdriftstid c) »permanente græsarealer og permanente græsningsarealer« (der tilsammen benævnes »permanente græsarealer«) er arealer, der anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, hvad enten der er tale om naturlige (selvsåede) eller dyrkede (tilsåede) arealer, og som er holdt uden for bedriftens omdrift i fem år eller mere, og, såfremt det besluttes af medlemsstaterne, som ikke er pløjet op, opdyrket eller omsået med forskellige typer græs eller andet grøntfoder i fem år eller mere. Det kan omfatte andre arter, f.eks. buske eller træer, der kan afgræsses og, såfremt det besluttes af medlemsstaterne, andre arter, f.eks. buske eller træer, der producerer dyrefoder, forudsat at græs og andet grøntfoder forbliver fremherskende. Medlemsstaterne kan også beslutte at betragte følgende arealtyper som permanente græsarealer: i) arealer, der er dækket af nogle af de arter, der er omhandlet i dette punkt, og som indgår i en etableret lokal praksis, hvor græs og andet grøntfoder ikke traditionelt er fremherskende eller ikke findes i græsningsområder ii) arealer, der er dækket af nogle af de arter, der er omhandlet i dette punkt, hvor græs og andet grøntfoder ikke er fremherskende eller ikke findes i græsningsområder.

4. For så vidt angår interventionstyper med direkte betalinger fastsættes »støtteberettiget hektar« på en måde, så det dækker arealer, der står til landbrugerens rådighed og består af: a) ethvert af bedriftens landbrugsarealer, som i løbet af det år, der anmodes om støtte for, anvendes til en landbrugsaktivitet, eller som, hvis arealet også anvendes til ikkelandbrugsmæssige aktiviteter, fortrinsvis anvendes til landbrugsaktiviteter; når det er behørigt begrundet under henvisning til miljøet, biodiversiteten og klimaet, kan medlemsstaterne beslutte, at støtteberettigede hektar også omfatter visse arealer, der kun anvendes til landbrugsaktivitet hvert andet år b) ethvert af bedriftens arealer: i) der er dækket af landskabstræk, i henhold til bevarelseskravet i GLM-norm 8 opført i bilag III ii) der anvendes til at nå mindsteandelen af agerjord afsat til ikkeproduktive arealer og landskabstræk, herunder arealer, som ligger brak, i henhold til GLM-norm 8 opført i bilag III, eller iii) som i den periode, hvor landbrugeren har den relevante forpligtelse, etableres eller vedligeholdes som led i en bio-ordning som omhandlet i artikel 31. Såfremt det besluttes af medlemsstaterne, kan »støtteberettiget hektar« også indeholde andre landskabstræk, forudsat at disse ikke er fremherskende og ikke i betydelig grad hæmmer landbrugsaktivitetens præstation som følge af det areal, som de optager på den landbrugsparcel. Ved gennemførelsen af dette princip kan medlemsstaterne fastsætte en maksimal andel for den landbrugsparcel, som er dækket af disse andre landskabstræk. For så vidt angår permanente græsarealer med spredte ikkestøtteberettigede træk kan medlemsstaterne beslutte at anvende faste nedsættelseskoefficienter til at fastlægge det areal, der betragtes som støtteberettiget c) ethvert af bedriftens arealer, som giver ret til betalinger i henhold til denne forordnings afsnit III, kapitel II, afdeling 2, underafdeling 2, eller i henhold til grundbetalingsordningen eller den generelle arealbetalingsordning som fastsat i afsnit III i forordning (EU) nr. 1307/2013, og som ikke er en »støtteberettiget hektar« som fastsat af medlemsstaterne på grundlag af dette stykkes litra a) og b): i) som følge af anvendelsen af direktiv 92/43/EØF, 2009/147/EF eller 2000/60/EF på dette areal ii) som følge af arealbaserede interventioner fastsat i denne forordning, som er omfattet af det integrerede system som omhandlet i artikel 65, stk. 1, i forordning (EU) 2021/2116, der giver mulighed for produktion af produkter, som ikke er opført i bilag I til TEUF, gennem paludikultur, eller i nationale ordninger for biodiversitet eller drivhusgasreduktioner, hvis betingelserne er i overensstemmelse med disse arealbaserede interventioner, forudsat at de pågældende interventioner og nationale ordninger bidrager til at nå en eller flere specifikke målsætninger i nærværende forordnings artikel 6, stk. 1, litra d), e) og f) iii) i den periode, hvor landbrugeren har en skovrejsningsforpligtelse i medfør af artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999, artikel 43 i forordning (EF) nr. 1698/2005, artikel 22 i forordning (EU) nr. 1305/2013 eller nærværende forordnings artikel 70 eller 73 eller i henhold til en national ordning, hvis betingelser er i overensstemmelse med artikel 43, stk. 1, 2 og 3, i forordning (EF) nr. 1698/2005, artikel 22 i forordning (EU) nr. 1305/2013 eller nærværende forordnings artikel 70 eller 73 iv) i den periode, hvor landbrugeren har en forpligtelse, der medfører udtagning af arealet, i medfør af artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) nr. 1257/1999, artikel 39 i forordning (EF) nr. 1698/2005, artikel 28 i forordning (EU) nr. 1305/2013 eller artikel 70 i nærværende forordning.

Arealer, der anvendes til produktion af hamp, er kun støtteberettigede hektar, hvis de anvendte sorter har et indhold af tetrahydrocannabinol på højst 0,3 %.

5. »Aktiv landbruger« fastsættes på en sådan måde, at det sikres, at der kun ydes støtte til fysiske eller juridiske personer eller til sammenslutninger af fysiske eller juridiske personer, som mindst beskæftiger sig med et minimumsniveau af en landbrugsaktivitet, uden at det nødvendigvis udelukker ydelse af støtte til landbrugere, der har flere forretningsaktiviteter, eller deltidslandbrugere.

Når det skal fastslås, hvem der kan være en »aktiv landbruger«, anvender medlemsstaterne objektive og ikkediskriminerende kriterier såsom: indkomstvurderinger, forbrug af arbejdskraft på bedriften, selskabsformål og optagelse af deres landsbrugsaktiviteter i nationale eller regionale registre. Medlemsstaterne kan vælge at indføre disse kriterier i en eller flere former, herunder gennem en negativliste, der diskvalificerer en landbruger fra at blive betragtet som en aktiv landbruger. Hvis medlemsstaterne betragter de landbrugere, der i det foregående år ikke har modtaget direkte betalinger, der overstiger et vist beløb, som aktive landbrugere, må et sådant beløb højst udgøre 5 000 EUR.

6. »Ung landbruger« fastsættes på en sådan måde, at det omfatter: a) en øvre aldersgrænse på mellem 35 og 40 år b) betingelser for at være »driftsleder« c) passende uddannelse eller kvalifikationer som fastsat af medlemsstaterne.

7. »Ny landbruger« fastsættes på en sådan måde, at det henviser til en landbruger, der ikke er en ung landbruger, og som for første gang er »driftsleder«. Medlemsstaterne fastsætter yderligere objektive og ikkediskriminerende krav for så vidt angår passende uddannelse og kvalifikationer.

8. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med regler, der gør ydelsen af betalinger betinget af anvendelse af certificerede frø af bestemte hampesorter og proceduren for fastlæggelse af hampesorter samt verifikation af deres indhold af tetrahydrocannabinol som omhandlet i nærværende artikels stk. 4, andet afsnit, for at sikre folkesundheden.







AFSNIT II

MÅLSÆTNINGER OG INDIKATORER

Artikel 5

Overordnede målsætninger

I overensstemmelse med målsætningerne for den fælles landbrugspolitik, som er fastsat i artikel 39 i TEUF, med målet om at opretholde et velfungerende indre marked og lige vilkår mellem landbrugerne i Unionen samt med nærhedsprincippet har støtten fra EGFL og ELFUL til formål yderligere at forbedre den bæredygtige udvikling inden for landbrug, fødevarer og landdistrikter og bidrage til at opfylde følgende overordnede målsætninger på det økonomiske, miljømæssige og sociale område, som skal bidrage til gennemførelsen af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling:

a) at fremme en intelligent, konkurrencedygtig, modstandsdygtig og diversificeret landbrugssektor og dermed garantere fødevaresikkerheden på lang sigt

b) at støtte og styrke miljøbeskyttelsen, herunder biodiversitet, og klimaindsatsen og bidrage til opfyldelsen af Unionens miljø- og klimarelaterede målsætninger, herunder dens forpligtelser i henhold til Parisaftalen

c) at styrke den socioøkonomiske struktur i landdistrikterne.

Artikel 6

Specifikke målsætninger

1. Opfyldelsen af de overordnede målsætninger forfølges ved hjælp af følgende specifikke målsætninger om: a) at støtte en bæredygtig landbrugsindkomst og modstandsdygtighed i landbrugssektoren i hele Unionen med henblik på øget fødevaresikkerhed og landbrugsmæssig diversitet på lang sigt samt sikring af den økonomiske bæredygtighed af landbrugsproduktionen i Unionen b) at styrke markedsorienteringen og øge bedrifternes konkurrenceevne både på kort og lang sigt, herunder større fokus på forskning, teknologi og digitalisering c) at forbedre landbrugernes position i værdikæden d) at bidrage til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, herunder ved at reducere drivhusgasemissioner og øge kulstofbinding, samt fremme bæredygtig energi e) at fremme bæredygtig udvikling og effektiv forvaltning af naturressourcer såsom vand, jord og luft, herunder ved at mindske afhængigheden af kemikalier f) at bidrage til at standse og vende biodiversitetstab, forbedre økosystemtjenesterne og bevare levesteder og landskaber g) at tiltrække og fastholde unge landbrugere og nye landbrugere og fremme bæredygtig virksomhedsudvikling i landdistrikterne h) at fremme beskæftigelse, vækst, kønsligestilling, herunder kvinders deltagelse i landbruget, social inklusion og lokal udvikling i landdistrikterne, herunder cirkulær bioøkonomi og bæredygtigt skovbrug i) at forbedre den måde, hvorpå landbruget i Unionen reagerer på samfundets krav til fødevarer og sundhed, herunder vedrørende sikre og nærende fødevarer af høj kvalitet, der er produceret på bæredygtig vis, mindskelse af madspild samt forbedring af dyrevelfærd og bekæmpelse af antimikrobiel resistens.

2. Målsætningerne i stk. 1 komplementeres af og er indbyrdes forbundne med den tværgående målsætning om at modernisere landbruget og landdistrikterne ved at fremme og udveksle viden, innovation og digitalisering i landbruget og i landdistrikterne og tilskynde til udbredelsen heraf blandt landbrugere gennem bedre adgang til forskning, innovation, videnudveksling og uddannelse.

3. I forbindelse med forfølgelsen af de specifikke målsætninger i stk. 1 og 2 træffer medlemsstaterne med støtte fra Kommissionen passende foranstaltninger til at mindske den administrative byrde og sikre forenkling af gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik.

Artikel 7

Indikatorer

1. Opfyldelsen af målsætningerne i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 og 2, vurderes ved hjælp af fælles indikatorer vedrørende output, resultater, effekt og kontekst som anført i bilag I. Disse fælles indikatorer omfatter: a) outputindikatorer vedrørende det faktiske output for de støttede interventioner b) resultatindikatorer vedrørende de relevante specifikke målsætninger som omhandlet i artikel 6, stk. 1 og 2, og som er brugt til fastlæggelsen af kvantificerede delmål og mål i forbindelse med de pågældende specifikke målsætninger i de strategiske planer og til vurdering af fremskridtene hen mod virkeliggørelse af disse mål; resultatindikatorerne vedrørende de miljø- og klimarelaterede målsætninger kan omfatte interventioner, som bidrager til opfyldelsen af de forpligtelser, der udspringer af EU-retsakterne opført i bilag XIII c) effektindikatorer vedrørende målsætningerne i artikel 5 og artikel 6, stk. 1 og 2, og som er brugt i forbindelse med de strategiske planer og den fælles landbrugspolitik d) kontekstindikatorer som omhandlet i artikel 115, stk. 2, og opført i bilag I.

2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 om ændring af bilag I med henblik på at tilpasse de fælles output-, resultat-, effekt- og kontekstindikatorer. Disse delegerede retsakter er strengt begrænset til afhjælpning af tekniske problemer, som medlemsstaterne har oplevet med hensyn til anvendelsen af disse indikatorer.







AFSNIT III

FÆLLES KRAV OG INTERVENTIONSTYPER







KAPITEL I

FÆLLES KRAV







Afdeling 1

Almindelige principper

Artikel 8

Strategisk tilgang

Medlemsstaterne forfølger de i afsnit II omhandlede målsætninger ved at fastlægge interventioner på grundlag af de interventionstyper, der er omhandlet i dette afsnits kapitel II, III og IV, i overensstemmelse med deres vurderinger af behovene og de fælles krav i dette kapitel.

Artikel 9

Almindelige principper

Medlemsstaterne udformer de i deres strategiske planer fastlagte interventioner og GLM-normer, der er omhandlet i artikel 13, i overensstemmelse med Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og de almindelige principper i EU-retten.

Medlemsstaterne sikrer, at interventioner og GLM-normer, der er omhandlet i artikel 13, fastlægges på grundlag af objektive og ikkediskriminerende kriterier, er forenelige med et velfungerende indre marked og ikke er konkurrenceforvridende.

Medlemsstaterne fastsætter den lovgivningsmæssige ramme for tildelingen af støtte fra Unionen til landbrugere og andre støttemodtagere i overensstemmelse med de strategiske planer, som Kommissionen har godkendt i overensstemmelse med denne forordnings artikel 118 og 119, og principperne og kravene i denne forordning og forordning (EU) 2021/2116. De gennemfører disse strategiske planer som godkendt af Kommissionen.

Artikel 10

Indenlandsk støtte i henhold til WTO-aftalen

Medlemsstaterne udformer de interventioner på grundlag af de interventionstyper, der er opført i bilag II til denne forordning, herunder definitionerne og betingelserne i artikel 4, på en sådan måde, at de opfylder kriterierne i bilag 2 til WTO-aftalen om landbrug.

Navnlig opfylder grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed, supplerende omfordelingsindkomststøtte med henblik på bæredygtighed, supplerende indkomststøtte til unge landbrugere og ordninger til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd kriterierne i de afsnit i bilag 2 til WTO-aftalen om landbrug, der er angivet i bilag II til denne forordning, for de pågældende interventioner. For andre interventioner er de afsnit i bilag 2 til WTO-aftalen om landbrug, der er angivet i bilag II til denne forordning, vejledende, og de pågældende interventioner kan i stedet overholde et andet afsnit i bilag 2 til WTO-aftalen om landbrug, såfremt dette er præciseret og redegjort for i den strategiske plan.

Artikel 11

Gennemførelse af aftalememorandummet om visse olieafgrøder

1. Hvis medlemsstaterne fastsætter andre arealbaserede interventioner end sådanne, som overholder bestemmelserne i bilag 2 til WTO-aftalen om landbrug, herunder koblet indkomststøtte i henhold til denne forordnings afsnit III, kapitel II, afdeling 3, underafdeling 1, og hvis disse interventioner vedrører nogle eller alle typer olieafgrøder som omhandlet i bilaget til aftalememorandummet mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om visse olieafgrøder inden for rammerne af GATT, må det samlede støtteareal baseret på de planlagte output som omhandlet i den pågældende medlemsstats strategiske planer ikke overstige det maksimale støtteareal for hele Unionen med henblik på at sikre overholdelse af de internationale forpligtelser.

2. Senest den 8. juni 2022 vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, hvori der fastsættes et vejledende referenceareal med henblik på støtte for hver medlemsstat beregnet på grundlag af medlemsstatens andel af det gennemsnitlige dyrkede areal i Unionen i årene 2016-2020. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 153, stk. 2.

3. Medlemsstater, som har til hensigt at yde støtte som omhandlet i nærværende artikels stk. 1, anfører deres tilsvarende planlagte output målt i hektar i deres forslag til strategiske planer som omhandlet i artikel 118, stk. 1.

Hvis det efter modtagelse af alle medlemsstaternes meddelelser om planlagt output viser sig, at det samlede areal overstiger det maksimale støtteareal for hele Unionen som omhandlet i nærværende artikels stk. 1, beregner Kommissionen for hver medlemsstat, der har meddelt et areal, der overstiger dens referenceareal, en nedsættelseskoefficient, der står i forhold til overskridelsen af det planlagte output, således at det maksimale støtteareal for hele Unionen opretholdes. Hver berørt medlemsstat underrettes om denne nedsættelseskoefficient i Kommissionens bemærkninger til den strategiske plan, jf. artikel 118, stk. 3. Nedsættelseskoefficienten for hver medlemsstat fastsættes i den i artikel 118, stk. 6 omhandlede gennemførelsesafgørelse, hvorved Kommissionen godkender den strategiske plan.

Medlemsstaterne må ikke på eget initiativ ændre deres støtteareal efter den dato, der er fastsat i artikel 118, stk. 1.

4. Hvis en medlemsstat har til hensigt at øge sit planlagte output som omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og som fastsat i medlemsstatens strategiske plan godkendt af Kommissionen, meddeler medlemsstaten Kommissionen det reviderede planlagte output som en anmodning om ændring af dens strategiske plan i henhold til artikel 119 inden den 1. januar året før det relevante ansøgningsår.

5. Hvis det er relevant, og med henblik på at undgå, at det maksimale støtteareal for hele Unionen som omhandlet i stk. 1 overskrides, fastsætter Kommissionen nedsættelseskoefficienter eller reviderer de eksisterende nedsættelseskoefficienter, såfremt disse koefficienter blev fastsat i overensstemmelse med stk. 3, andet afsnit, for alle medlemsstater, der overskrider deres referenceareal med henblik på støtte som fastsat i deres strategiske planer.

Kommissionen underretter de relevante medlemsstater om nedsættelseskoefficienterne senest den 31. januar året før det relevante ansøgningsår.

Hver berørt medlemsstat fremsender derpå en ny anmodning om ændring af den strategiske plan, der omfatter nedsættelseskoefficienten som omhandlet i andet afsnit, senest den 31. marts året før det relevante ansøgningsår. Nedsættelseskoefficienten for den pågældende medlemsstat fastsættes i den i artikel 119, stk. 10, omhandlede gennemførelsesafgørelse, ved hvilken Kommissionen godkender ændringen af den strategiske plan.

6. Hvad angår olieafgrøder, der er omfattet af det aftalememorandum, som er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, meddeler medlemsstaterne Kommissionen det samlede antal hektar, som der faktisk er udbetalt støtte for, i de årlige præstationsrapporter, der er omhandlet i artikel 134.

7. Medlemsstaterne udelukker dyrkning af solsikkefrø til direkte konsum fra arealbaserede interventioner som omhandlet i stk. 1.







Afdeling 2

Konditionalitet

Artikel 12

Princip og anvendelsesområde

1. Medlemsstaterne indarbejder i deres strategiske planer et konditionalitetssystem, hvorunder landbrugere og andre støttemodtagere, der modtager direkte betalinger i henhold til kapitel II eller årlige betalinger i henhold til artikel 70, 71 og 72, pålægges en administrativ sanktion, hvis de ikke opfylder de lovgivningsbestemte forvaltningskrav i henhold til EU-retten og GLM-normerne fastsat i de strategiske planer, jf. bilag III, for så vidt angår følgende specifikke områder: a) klima og miljø, herunder vand, jord og biodiversitet i økosystemerne b) folkesundhed og plantesundhed c) dyrevelfærd.

2. De strategiske planer skal indeholde regler om et effektivt og forholdsmæssigt system med administrative sanktioner. Disse regler skal navnlig overholde kravene i afsnit IV, kapitel IV, i forordning (EU) 2021/2116.

3. Hvad angår de i bilag III omhandlede retsakter om de lovgivningsbestemte forvaltningskrav, finder den gældende udgave anvendelse, og hvad angår direktiver desuden som gennemført af medlemsstaterne.

4. I denne afdeling forstås ved »lovgivningsbestemt forvaltningskrav« (»LF«) hvert enkelt lovgivningsbestemt forvaltningskrav i henhold til EU-retten, der er opført i bilag III, i en given retsakt, som indholdsmæssigt adskiller sig fra andre krav i samme retsakt.

Artikel 13

Medlemsstaternes forpligtelser vedrørende god landbrugs- og miljømæssig stand

1. Medlemsstaterne sikrer, at alle landbrugsarealer, herunder arealer, der ikke længere anvendes til produktionsformål, holdes i god landbrugs- og miljømæssig stand. Medlemsstaterne fastsætter på nationalt eller regionalt plan minimumsstandarder for landbrugere og andre støttemodtagere for hver GLM-norm, der er opført i bilag III, i overensstemmelse med hovedmålsætningen for disse normer som omhandlet i nævnte bilag. I forbindelse med fastsættelsen af deres normer tager medlemsstaterne, hvis det er relevant, hensyn til de pågældende arealers særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold, eksisterende landbrugssystemer, landbrugsmetoder, bedriftsstørrelse og bedriftsstrukturer, arealanvendelse og de særlige forhold i regionerne i den yderste periferi.

2. Hvad angår hovedmålsætningerne i bilag III, må medlemsstaterne fastsætte normer i tillæg til dem, der er fastsat i bilaget, med henblik på de pågældende hovedmålsætninger. Disse supplerende normer er ikkediskriminerende og forholdsmæssige og svarer til de identificerede behov.

Medlemsstaterne må ikke fastsætte minimumsnormer for andre hovedmålsætninger end de i bilag III fastsatte hovedmålsætninger.

3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med regler for at sikre lige vilkår vedrørende andelen i forbindelse med GLM-norm 1.







Afdeling 3

Social konditionalitet

Artikel 14

Princip og anvendelsesområde

1. Medlemsstaterne anfører i deres strategiske planer, senest fra og med den 1. januar 2025, at landbrugere og andre støttemodtagere, der modtager direkte betalinger i henhold til kapitel II eller årlige betalinger i henhold til artikel 70, 71 og 72, skal pålægges en administrativ sanktion, hvis de ikke opfylder kravene vedrørende relevante arbejds- og ansættelsesvilkår eller arbejdsgiverforpligtelser, der følger af retsakterne som omhandlet i bilag IV.

2. Når medlemsstaterne indarbejder et system med administrative sanktioner i deres strategiske planer, jf. stk. 1, hører de i overensstemmelse med deres institutionelle bestemmelser de relevante nationale arbejdsmarkedsparter, der repræsenterer ledelsen og arbejdskraften i landbrugssektoren, og respekterer fuldt ud deres autonomi samt deres ret til at forhandle og indgå kollektive aftaler. Dette system med administrative sanktioner påvirker ikke arbejdsmarkedsparternes rettigheder og forpligtelser, hvis arbejdsmarkedsparterne i overensstemmelse med de nationale retlige og kollektive forhandlingsrammer har ansvaret for at gennemføre eller håndhæve de retsakter, der er omhandlet i bilag IV.

3. Den strategiske plan skal indeholde regler om et effektivt og forholdsmæssigt system med administrative sanktioner. Disse regler skal overholde de relevante krav i afsnit IV, kapitel V, i forordning (EU) /2021/2116.

4. Hvad angår de i bilag IV omhandlede retsakter, der indeholder de bestemmelser, der skal omfattes af systemet med administrative sanktioner, jf. stk. 1, finder den gældende udgave anvendelse og som gennemført af medlemsstaterne.







Afdeling 4

Bedriftsrådgivningstjenester

Artikel 15

Bedriftsrådgivningstjenester

1. Medlemsstaterne indarbejder i deres strategiske planer en ordning for tjenester til rådgivning af landbrugere og andre støttemodtagere af EU-landbrugsstøtte om arealforvaltning og bedriftsforvaltning (»bedriftsrådgivningstjenester«). Medlemsstaterne kan bygge på eksisterende ordninger.

2. Bedriftsrådgivningstjenesterne dækker den økonomiske, miljømæssige og sociale dimension under hensyntagen til eksisterende landbrugsmetoder og bidrager med ajourførte teknologiske og videnskabelige oplysninger, der er udviklet på baggrund af forsknings- og innovationsprojekter, herunder med hensyn til levering af offentlige goder.

Gennem bedriftsrådgivningstjenesterne tilbydes der passende bistand i hele bedriftens udviklingscyklus, herunder i forbindelse med etablering for første gang, omstilling af produktionsmønstre til forbrugerefterspørgsel, innovativ praksis, landbrugsteknikker med henblik på modstandsdygtighed over for klimaforandringer, herunder skovlandbrug og agroøkologi, bedre dyrevelfærd og om nødvendigt sikkerhedsstandarder og social støtte.

Bedriftsrådgivningstjenesterne integreres i de indbyrdes forbundne tjenester inden for bedriftsrådgivning, forskning, landbrugsorganisationer og andre relevante interessenter, der udgør AKIS.

3. Medlemsstaterne sikrer, at den rådgivning, der ydes, er upartisk, og at konsulenterne er tilstrækkeligt kvalificerede og uddannede og ikke er involveret i interessekonflikter.

4. Bedriftsrådgivningstjenesterne tilpasses de forskellige produktion- og bedriftstyper og dækker mindst følgende: a) alle krav, betingelser og forvaltningsforpligtelser, som gælder for landbrugere og andre støttemodtagere, og som er fastsat i den strategiske plan, herunder krav og standarder under konditionalitet og betingelser for interventioner samt oplysninger om finansielle instrumenter og forretningsplaner udarbejdet i henhold til den strategiske plan b) de krav, der er fastsat af medlemsstaterne til gennemførelse af direktiv 92/43/EØF, direktiv 2000/60/EF, artikel 55 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 ( 5 ), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF ( 6 ), direktiv 2009/128/EF, direktiv 2009/147/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/429 ( 7 ), Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/2031 ( 8 ) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/2284 ( 9 ) c) landbrugsmetoder, der forebygger udvikling af antimikrobiel resistens som omhandlet i Kommissionens meddelelse af 29. juni 2017 med titlen »En europæisk One Health-handlingsplan mod antimikrobiel resistens« d) risikoforebyggelse og -styring e) støtte til innovation, navnlig til forberedelse og gennemførelse af projekter i de operationelle grupper under EIP som omhandlet i artikel 127, stk. 3 f) digitale teknologier i landbruget og landdistrikterne som omhandlet i artikel 114, litra b) g) bæredygtig næringsstofforvaltning, herunder senest fra og med 2024 anvendelsen af bedriftsbæredygtighedsinstrumentet for næringsstoffer; dette instrument er enhver digital applikation, der som minimum giver: i) en balance mellem de vigtigste næringsstoffer på markniveau ii) lovkrav vedrørende næringsstoffer iii) jordbundsdata på grundlag af tilgængelige informationer og analyser iv) data fra det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS), der er relevante for næringsstofforvaltning h) ansættelsesvilkår, arbejdsgiverforpligtelser, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen og social støtte i landbrugssamfund.







KAPITEL II

INTERVENTIONSTYPER MED DIREKTE BETALINGER







Afdeling 1

Interventionstyper, nedsættelser og minimumskrav

Artikel 16

Interventionstyper med direkte betalinger

1. Interventionstyperne i dette kapitel kan indebære såvel afkoblede som koblede direkte betalinger.

2. Afkoblede direkte betalinger omfatter: a) grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed b) supplerende omfordelingsindkomststøtte med henblik på bæredygtighed c) supplerende indkomststøtte til unge landbrugere d) ordninger til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd.

3. Koblede direkte betalinger omfatter: a) koblet indkomststøtte b) afgrødespecifik betaling for bomuld.

Artikel 17

Lofter over og nedsættelse af betalinger

1. Medlemsstaterne kan lægge loft over beløbet for den grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed, der ydes til landbrugere for et givet kalenderår. Medlemsstater, der vælger at indføre lofter, nedsætter den del af beløbet, som overstiger 100 000 EUR, med 100 %.

2. Medlemsstaterne kan nedsætte beløbet for den grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed, der ydes til landbrugere for et givet kalenderår, og som overstiger 60 000 EUR, med op til 85 %.

Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere trancher på mere end 60 000 EUR og for disse yderligere trancher nærmere angive de procentvise nedsættelser. De sikrer, at nedsættelsen for hver tranche er lig med eller højere end nedsættelsen for den foregående tranche.

3. Inden medlemsstaterne anvender stk. 1 eller 2, kan de trække følgende fra beløbet for den grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed, der ydes til en landbruger for et givet kalenderår: a) alle lønninger knyttet til en landbrugsaktivitet, som landbrugeren har anmeldt, inkl. skatter og sociale bidrag knyttet til beskæftigelse b) de tilsvarende omkostninger ved almindelig og ulønnet arbejdskraft knyttet til en landbrugsaktivitet, der udføres af personer, som arbejder på den pågældende bedrift, men som ikke får løn herfor, eller som får mindre i løn end den godtgørelse, der normalt betales for de pågældende tjenesteydelser, men som får andel i bedriftens økonomiske resultat c) arbejdskraftomkostningselementet i de kontraktomkostninger, der er forbundet med en landbrugsaktivitet, som landbrugeren har anmeldt.

Ved beregningen af de i første afsnit, litra a), omhandlede beløb anvender medlemsstaterne de faktiske lønudgifter, som afholdes af landbrugeren. I behørigt begrundede tilfælde kan landbrugerne anmode om at anvende standardomkostninger, som af den pågældende medlemsstat skal fastsættes efter en metode, der skal præciseres yderligere i dens strategiske plan på grundlag af den gennemsnitlige standardløn knyttet til en landbrugsaktivitet på nationalt eller regionalt plan ganget med antal årsværk anmeldt af den pågældende landbruger.

Ved beregningen af de i første afsnit, litra b), omhandlede beløb anvender medlemsstaterne standardomkostninger, som af den pågældende medlemsstat skal fastsættes efter en metode, der skal præciseres yderligere i dens strategiske plan på grundlag af den gennemsnitlige standardløn knyttet til en landbrugsaktivitet på nationalt eller regionalt plan ganget med antal årsværk anmeldt af den pågældende landbruger.

4. I tilfælde af en juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer kan medlemsstaterne anvende den nedsættelse, der er omhandlet i stk. 1 og 2, for så vidt angår medlemmer af de pågældende juridiske personer eller sammenslutninger, hvis den nationale ret tillader de enkelte medlemmer at varetage rettigheder og forpligtelser svarende til dem, der indehaves af enkelte landbrugere med status som driftsleder, navnlig hvad angår deres økonomiske, sociale og skattemæssige status, forudsat at de har bidraget til at styrke de pågældende juridiske personers eller sammenslutningers landbrugsstrukturer.

5. Det anslåede resultat af nedsættelsen af betalinger anvendes primært til at bidrage til finansieringen af supplerende omfordelingsindkomststøtte med henblik på bæredygtighed, hvis en sådan støtte er fastsat i den relevante strategiske plan, og dernæst af andre interventioner med afkoblede direkte betalinger.

Medlemsstaterne kan også anvende hele eller en del af resultatet til finansiering af interventionstyper under ELFUL, jf. kapitel IV, i form af en overførsel. En sådan overførsel til ELFUL fremgår af de finansielle tabeller i den strategiske plan og kan revideres i 2025, jf. artikel 103. Den er ikke underlagt maksimumsbegrænsningerne for overførsel af midler fra EGFL til ELFUL, jf. nævnte artikel.

6. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter efter artikel 152, som supplerer denne forordning med regler med henblik på fastlæggelse af et harmoniseret grundlag for beregningen af nedsættelsen af betalinger som omhandlet i nærværende artikels stk. 1 og 2, med henblik på at fastsætte nærmere regler om fordelingen af midler til landbrugere.

Artikel 18

Minimumskrav

1. Medlemsstaterne fastsætter et minimumsareal og yder ikke direkte betalinger til aktive landbrugere, hvis støtteberettigede areal på den bedrift, hvortil der er ansøgt om direkte betalinger, er mindre end dette minimumsareal.

Alternativt kan medlemsstaterne fastsætte et minimumsbeløb for direkte betalinger, der kan betales til en landbruger.

2. Hvis en medlemsstat har besluttet at fastsætte et minimumsareal i overensstemmelse med stk. 1, første afsnit, fastsætter den ikke desto mindre et minimumsbeløb i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, for de landbrugere, der modtager en dyrerelateret støtte, der betales pr. dyr i form af direkte betalinger og har færre hektar end dette minimumsareal.

Ved fastsættelsen af minimumsarealet eller minimumsbeløbet søger medlemsstaterne at sikre, at der kun ydes direkte betalinger til aktive landbrugere, hvis:

a) forvaltningen af de pågældende betalinger ikke medfører en uforholdsmæssig stor administrativ byrde, og

b) de pågældende beløb effektivt bidrager til at nå de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, som direkte betalinger er knyttet til.

3. Grækenland kan beslutte ikke at anvende denne artikel på de mindre øer i Det Ægæiske Hav.

Artikel 19

Bidrag til risikostyringsværktøjer

Uanset artikel 44, stk. 1, i forordning (EU) 2021/2116 kan en medlemsstat beslutte at tildele op til 3 % af de direkte betalinger, der skal betales til en landbruger, til landbrugerens bidrag til et risikostyringsværktøj.

Medlemsstater, der beslutter at gøre brug af denne bestemmelse, anvender den på alle landbrugere, der modtager direkte betalinger i et givet år.







Afdeling 2

Afkoblede direkte betalinger







Underafdeling 1

Almindelige bestemmelser

Artikel 20

Generelle krav for modtagelse af afkoblede direkte betalinger

Medlemsstaterne yder afkoblede direkte betalinger til aktive landbrugere på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling, og som yderligere præciseret i de strategiske planer.







Underafdeling 2

Grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed

Artikel 21

Generelle regler

1. Medlemsstaterne yder grundlæggende indkomststøtte med henblik på bæredygtighed (»grundlæggende indkomststøtte«) på de betingelser, der er fastsat i denne underafdeling, og som yderligere præciseret i de strategiske planer.

2. Medlemsstaterne yder grundlæggende indkomststøtte i form af en årlig afkoblet betaling pr. støtteberettiget hektar.

3. Uden at det berører artikel 23-27 ydes den grundlæggende indkomststøtte for hver støtteberettiget hektar, som en aktiv landbruger har anmeldt.

Artikel 22

Støttebeløb pr. hektar

1. Medmindre medlemsstaterne beslutter at yde grundlæggende indkomststøtte på grundlag af betalingsrettigheder som omhandlet i artikel 23, ydes støtten som et ens beløb pr. hektar.

2. Medlemsstaterne kan beslutte at differentiere beløbet for den grundlæggende indkomststøtte pr. hektar for forskellige grupper af områder, der har socioøkonomiske eller agronomiske forhold, der ligner hinanden, herunder traditionelle landbrugsformer som fastsat af medlemsstaterne såsom traditionelle ekstensive alpine græsningsarealer. I overensstemmelse med artikel 109, stk. 2, litra d), kan beløbet for den grundlæggende indkomststøtte pr. hektar nedsættes under hensyntagen til støtte i henhold til andre interventioner i den pågældende strategiske plan.

Artikel 23

Betalingsrettigheder

1. Medlemsstater, der anvender grundbetalingsordningen, jf. afsnit III, kapitel I, afdeling 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, kan beslutte at yde grundlæggende indkomststøtte på grundlag af betalingsrettigheder i henhold til nærværende forordnings artikel 24-27.

2. Hvis medlemsstater, der anvender grundbetalingsordningen, jf. afsnit III, kapitel I, afdeling 1, i forordning (EU) nr. 1307/2013, beslutter ikke længere at yde grundlæggende indkomststøtte på grundlag af betalingsrettigheder, udløber de betalingsrettigheder, der er tildelt i henhold til nævnte forordning, den 31. december i året forud for det år, hvorfra beslutningen skal finde anvendelse.

Artikel 24

Værdien af betalingsrettigheder og konvergens

1. Medlemsstaterne fastsætter enhedsværdien af betalingsrettigheder før konvergens i henhold til denne artikel ved at justere værdien af betalingsrettighederne proportionelt med deres værdi som fastsat i henhold til forordning (EU) nr. 1307/2013 for ansøgningsåret 2022 og den tilhørende betaling for landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet og miljøet, jf. afsnit III, kapitel III, i nævnte forordning, for ansøgningsåret 2022.

2. Medlemsstaterne kan beslutte at differentiere værdien af betalingsrettigheder i henhold til artikel 22, stk. 2.

3. Senest inden ansøgningsåret 2026 fastsætter hver medlemsstat et maksimumsniveau for værdien af individuelle betalingsrettigheder for medlemsstaten eller for hver gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

4. Hvis værdien af betalingsrettigheder som fastsat i henhold til stk. 1 ikke er ens i en medlemsstat eller inden for en gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2, sikrer den pågældende medlemsstat konvergens af værdien af betalingsrettigheder hen imod en ens enhedsværdi senest inden ansøgningsåret 2026.

5. Med henblik på stk. 4 sikrer hver medlemsstat senest for ansøgningsåret 2026, at alle betalingsrettigheder har en værdi på mindst 85 % af det planlagte gennemsnitlige enhedsbeløb, jf. artikel 102, stk. 1, for grundlæggende indkomststøtte for ansøgningsåret 2026 som fastsat i dens strategiske plan for medlemsstaten eller for gruppen af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

6. Medlemsstaterne finansierer den stigning i værdien af betalingsrettigheder, der er nødvendig for at overholde bestemmelserne i nærværende artikels stk. 4 og 5, ved brug af eventuelle beløb, der bliver til rådighed gennem anvendelsen af nærværende artikels stk. 3, og, hvor det er nødvendigt, ved at reducere forskellen mellem enhedsværdien for betalingsrettigheder som fastsat i henhold til nærværende artikels stk. 1 og det planlagte enhedsbeløb, jf. artikel 102, stk. 1, for grundlæggende indkomststøtte for ansøgningsåret 2026 som fastsat i den strategiske plan for medlemsstaten eller for gruppen af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

Medlemsstaterne kan beslutte at anvende nedsættelsen på alle eller dele af betalingsrettighederne med en værdi, der fastsættes i henhold til nærværende artikels stk. 1, og som overstiger det planlagte enhedsbeløb, jf. artikel 102, stk. 1, for grundlæggende indkomststøtte for ansøgningsåret 2026 som fastsat i den strategiske plan for medlemsstaten eller for gruppen af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

7. Nedsættelserne som omhandlet i stk. 6 fastsættes på grundlag af objektive og ikkediskriminerende kriterier. Uden at det berører den minimumsværdi, der er fastsat i henhold til stk. 5, kan sådanne kriterier omfatte fastsættelse af et maksimum for nedsættelsen, der for sin del ikke må være lavere end 30 %.

8. Medlemsstaterne sikrer, at justeringen af værdien af betalingsrettighederne i overensstemmelse med stk. 3-7 starter fra året 2023.

Artikel 25

Aktivering af betalingsrettigheder

1. Medlemsstater, som har besluttet at yde støtte på grundlag af betalingsrettigheder, yder grundlæggende indkomststøtte til aktive landbrugere, der i deres egenskab af ejer eller forpagter råder over betalingsrettigheder, når disse betalingsrettigheder aktiveres. Medlemsstaterne sikrer, at aktive landbrugere for at aktivere betalingsrettigheder anmelder de støtteberettigede hektar, der ledsager en betalingsrettighed.

2. Medlemsstaterne sikrer, at betalingsrettigheder, herunder i tilfælde af arv eller arveforskud, kun aktiveres i den medlemsstat eller gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2, hvor de blev tildelt.

3. Medlemsstaterne sikrer, at aktiverede betalingsrettigheder giver ret til betaling på grundlag af de beløb, der er fastsat deri.

Artikel 26

Reserver af betalingsrettigheder

1. Medlemsstater, der beslutter at yde grundlæggende indkomststøtte på grundlag af betalingsrettigheder, forvalter en national reserve.

2. Uanset nærværende artikels stk. 1 kan en medlemsstat, hvis den beslutter at differentiere den grundlæggende indkomststøtte i henhold til artikel 22, stk. 2, beslutte at have en reserve for hver gruppe af områder som omhandlet i nævnte artikel.

3. Medlemsstaterne sikrer, at betalingsrettighederne fra denne reserve kun tildeles aktive landbrugere.

4. Medlemsstaterne anvender deres reserve til at prioritere tildelingen af betalingsrettigheder til følgende landbrugere: a) unge landbrugere, som for nylig har etableret en bedrift for første gang b) nye landbrugere.

5. En medlemsstat tildeler betalingsrettigheder til eller forhøjer værdien af de eksisterende betalingsrettigheder, som aktive landbrugere råder over i medfør af en endelig retsafgørelse eller en endelig forvaltningsakt truffet af den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Den sikrer, at disse aktive landbrugere modtager det antal og den værdi af betalingsrettigheder, der er fastlagt i den pågældende afgørelse eller akt på en dato, der fastsættes af den pågældende medlemsstat.

6. Medlemsstaterne sikrer, at reserven tilføres midler ved hjælp af en lineær nedsættelse af værdien af alle betalingsrettigheder, hvis reserven ikke er tilstrækkelig til at dække tildelingen af betalingsrettigheder i henhold til stk. 4 og 5.

7. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere regler om anvendelsen af reserven, herunder yderligere kategorier af landbrugere, som skal modtage midler fra reserven, forudsat at de i stk. 4 og 5 omhandlede særlige grupper har modtaget midler, og om de omstændigheder, der udløser en tilførsel fra reserven. Hvis der tilføres midler til reserven ved hjælp af en lineær nedsættelse af værdien af betalingsrettigheder, finder en sådan lineær nedsættelse anvendelse på alle betalingsrettigheder på nationalt plan eller, hvis medlemsstaterne anvender undtagelsen i stk. 2, for den relevante gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

8. Medlemsstaterne fastsætter værdien af nye betalingsrettigheder, der tildeles fra reserven, til den gennemsnitlige nationale værdi af betalingsrettigheder i det år, tildelingen finder sted, eller til den gennemsnitlige værdi af betalingsrettigheder for hver gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2, i tildelingsåret.

9. Medlemsstaterne kan beslutte at forhøje værdien af de eksisterende betalingsrettigheder op til den gennemsnitlige nationale værdi i tildelingsåret eller op til den gennemsnitlige værdi for hver gruppe af områder som omhandlet i artikel 22, stk. 2.

Artikel 27

Overdragelse af betalingsrettigheder

1. Bortset fra overdragelse ved arv eller arveforskud kan betalingsrettigheder kun overdrages til en aktiv landbruger, der er etableret i samme medlemsstat.

2. Hvis medlemsstaten beslutter at differentiere den grundlæggende indkomststøtte i henhold til artikel 22, stk. 2, kan betalingsrettigheder kun overdrages inden for den gruppe af områder, hvor de blev tildelt.

Artikel 28

Betalinger til mindre landbrugere

Medlemsstaterne kan yde betaling til mindre landbrugere som fastsat af medlemsstaterne i form af et fast beløb eller et beløb pr. hektar til erstatning af de direkte betalinger i henhold til denne afdeling og afdeling 3 i dette kapitel. Medlemsstaterne gør den tilhørende intervention i deres strategiske planer valgfri for landbrugerne.

Den årlige betaling til hver landbruger må ikke overstige 1 250 EUR.

Medlemsstaten kan beslutte at fastsætte forskellige faste beløb eller beløb pr. hektar i tilknytning til forskellige arealtærskler.







Underafdeling 3

Supplerende indkomststøtte

Artikel 29

Supplerende omfordelingsindkomststøtte med henblik på bæredygtighed

1. Medlemsstaterne yder supplerende omfordelingsindkomststøtte med henblik på bæredygtighed (»omfordelingsindkomststøtte«) på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, og som yderligere præciseret i deres strategiske planer.

Uanset dette stykkes første afsnit eller artikel 98 kan medlemsstaterne imødekomme behovet for en omfordeling af indkomststøtten gennem andre instrumenter og interventioner, som finansieres af EGFL og forfølger målet om en mere retfærdig fordeling og en mere effektiv målretning af indkomststøtten, forudsat at de i deres strategiske planer kan påvise, at der tages tilstrækkeligt hensyn til et sådant behov.

2. Medlemsstater sikrer omfordeling af direkte betalinger fra større til mindre eller mellemstore bedrifter, idet de yder omfordelingsindkomststøtte i form af en årlig, afkoblet betaling pr. støtteberettiget hektar til landbrugere, som har ret til en betaling i henhold til bestemmelserne om grundlæggende indkomststøtte som omhandlet i artikel 21.

3. Medlemsstater fastsætter på nationalt eller regionalt plan, som kan udgøre de grupper af områder, der er omhandlet i artikel 22, stk. 2, et beløb pr. hektar eller forskellige beløb for forskellige intervaller af hektar samt det maksimale antal hektar pr. landbruger, som der kan ydes omfordelingsindkomststøtte til.

4. Det beløb pr. hektar, der er planlagt for et givet ansøgningsår, må ikke overstige det nationale gennemsnitlige beløb for direkte betalinger pr. hektar for det pågældende ansøgningsår.

5. Det nationale gennemsnitlige beløb for direkte betalinger pr. hektar defineres som forholdet mellem det nationale loft for direkte betalinger for et givet ansøgningsår som fastsat i bilag V og de samlede planlagte output for grundlæggende indkomststøtte for det pågældende ansøgningsår, udtrykt i antal hektar.

6. I tilfælde af en juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer kan medlemsstaterne anvende det maksimale antal hektar, der er omhandlet i stk. 3, for så vidt angår medlemmer af disse juridiske personer eller sammenslutninger, hvis den nationale ret tillader de enkelte medlemmer at varetage rettigheder og forpligtelser svarende til dem, der indehaves af enkelte landbrugere med status som driftsleder, navnlig hvad angår deres økonomiske, sociale og skattemæssige status, forudsat at de har bidraget til at styrke de pågældende juridiske personers eller sammenslutningers landbrugsstrukturer.

I tilfælde af landbrugere, der er en del af en sammenslutning af tilknyttede juridiske enheder som fastsat af medlemsstaterne, kan medlemsstaterne anvende det maksimale antal hektar, der er omhandlet i stk. 3, for så vidt angår denne sammenslutning på betingelser, som skal fastsættes af dem.

Artikel 30

Supplerende indkomststøtte til unge landbrugere

1. Medlemsstaterne kan yde supplerende indkomststøtte til unge landbrugere i overensstemmelse med de kriterier, der er fastlagt i artikel 4, stk. 6, på de betingelser, der er fastsat i nærværende artikel, og som yderligere præciseret i de strategiske planer.

2. Som en del af forpligtelsen til at tiltrække unge landbrugere i overensstemmelse med den målsætning, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra g), og til med henblik på denne målsætning i overensstemmelse med artikel 95 at afsætte mindst et beløb som fastsat i bilag XII kan medlemsstaterne yde supplerende indkomststøtte til unge landbrugere, som for nylig har etableret en bedrift for første gang, og som har ret til en betaling i henhold til bestemmelserne om grundlæggende indkomststøtte som omhandlet i artikel 21.

Medlemsstaterne kan beslutte at yde støtte efter denne artikel til landbrugere, der har modtaget støtte efter artikel 50 i forordning (EU) nr. 1307/2013, for den resterende del af den periode, der er omhandlet i nævnte artikels stk. 5.

3. Denne supplerende indkomststøtte til unge landbrugere ydes i en varighed på højst fem år fra det første år, hvor en ansøgning om betaling til unge landbrugere indgives, og på de betingelser, der skal fastsættes i den retlige ramme for den fælles landbrugspolitik gældende for perioden efter 2027, når varigheden på fem år går ud over 2027. Medlemsstaterne sikrer, at der ikke skabes retlige forventninger for støttemodtagere for perioden efter 2027.

Denne støtte ydes i form af enten en årlig afkoblet betaling pr. støtteberettiget hektar eller et fast beløb pr. ung landbruger.

Medlemsstaterne kan beslutte kun at yde støtte efter denne artikel til et maksimalt antal hektar pr. ung landbruger.

4. Hvis der er tale om en juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer såsom en sammenslutning af landbrugere, producentorganisationer eller kooperativer, kan medlemsstaterne anvende det højeste antal hektar, jf. stk. 3, på niveauet for medlemmer af disse juridiske personer eller sammenslutninger, a) der opfylder definitionen og betingelserne for en »ung landbruger« som fastsat i overensstemmelse med artikel 4, stk. 6, og b) hvis den nationale lovgivning tillader de enkelte medlemmer at varetage rettigheder og forpligtelser svarende til dem, der indehaves af enkelte landbrugere med status som driftsleder, navnlig hvad angår deres økonomiske, sociale og skattemæssige status, forudsat at de har bidraget til at styrke de pågældende juridiske personers eller sammenslutningers landbrugsstrukturer.







Underafdeling 4

Ordninger til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd

Artikel 31

Ordninger til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd

1. Medlemsstaterne opretter og yder støtte til frivillige ordninger til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd (»bio-ordningerne«) på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, og som yderligere præciseret i de strategiske planer.

2. Medlemsstaterne yder i henhold til denne artikel støtte til aktive landbrugere eller sammenslutninger af aktive landbrugere, der forpligter sig til at anvende landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd og bekæmpelse af antimikrobiel resistens.

3. Medlemsstaterne opstiller en liste over de i stk. 2 omhandlede landbrugsmetoder, der er til gavn for klimaet, miljøet og dyrevelfærd samt bekæmpelse af antimikrobiel resistens. Disse metoder skal være beregnet til at opfylde en eller flere af de specifikke målsætninger, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, litra d), e) og f), og for så vidt angår forbedring af dyrevelfærden og bekæmpelse af antimikrobiel resistens, i artikel 6, stk. 1, litra i).

4. Hver bio-ordning skal i princippet omfatte mindst to af følgende indsatsområder for klimaet, miljøet, dyrevelfærd og bekæmpelse af antimikrobiel resistens: a) modvirkning af klimaforandringer, herunder reduktion af drivhusgasemissioner fra landbrugsmetoder, samt vedligeholdelse af eksisterende kulstoflagre og forbedring af kulstofbinding b) tilpasning til klimaforandringer, herunder aktioner til forbedring af fødevareproduktionssystemers modstandsdygtighed og dyre- og plantediversitet med henblik på øget modstandsdygtighed over for sygdomme og klimaforandringer c) beskyttelse eller forbedring af vandkvaliteten og mindskelse af presset på vandressourcerne d) forebyggelse af jordforringelse, jordgenoprettelse, forbedring af jordfrugtbarhed og af næringsstofforvaltning [og jordbiota] e) beskyttelse af biodiversitet, bevarelse eller genopretning af levesteder eller arter, herunder opretholdelse og skabelse af landskabstræk eller ikkeproduktive arealer f) aktioner med henblik på en bæredygtig og reduceret anvendelse af pesticider, navnlig pesticider, der udgør en risiko for menneskers sundhed eller miljøet g) aktioner til at forbedre dyrevelfærd eller bekæmpe antimikrobiel resistens.

5. I henhold til denne artikel yder medlemsstaterne kun betalinger, som dækker forpligtelser, der: a) er mere vidtgående end de relevante lovgivningsbestemte forvaltningskrav og de GLM-normer, der er fastsat i kapitel I, afdeling 2 b) er mere vidtgående end de relevante minimumskrav vedrørende brug af gødningsstoffer og plantebeskyttelsesmidler, dyrevelfærd samt andre relevante obligatoriske krav indført ved national ret og EU-retten c) er mere vidtgående end de betingelser for bevarelse af et landbrugsareal, der er fastsat i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b) d) adskiller sig fra forpligtelser, for hvilke der ydes betalinger i henhold til artikel 70.

For så vidt angår de forpligtelser, der er omhandlet i første afsnit, litra b), kan der, hvis national ret pålægger nye krav, der er mere vidtgående end de tilsvarende minimumskrav, som er fastsat i EU-retten, ydes støtte til forpligtelser, der bidrager til opfyldelse af disse krav, i højst 24 måneder fra den dato, hvor de bliver obligatoriske for bedriften.

6. I medfør af stk. 5 kan medlemsstaterne ved beskrivelsen af de forpligtelser, som støttemodtagere i forbindelse med bio-ordninger som omhandlet i denne artikel skal opfylde, bygge på et eller flere af de krav og en eller flere af de normer, der er fastsat i kapitel I, afdeling 2, forudsat at forpligtelserne i bio-ordningerne er mere vidtgående end de relevante lovgivningsbestemte forvaltningskrav og de minimumsnormer for god landbrugs- og miljømæssig stand af jord, som medlemsstaterne har fastsat i henhold til kapitel I, afdeling 2.

Uden at det berører artikel 87, stk. 1, i forordning (EU) 2021/2116 anses aktive landbrugere eller sammenslutninger af aktive landbrugere, som deltager i bio-ordninger oprettet i overensstemmelse med første afsnit, for at opfylde de relevante krav og normer i bilag III, forudsat at de opfylder forpligtelserne i henhold til den pågældende bio-ordning.

Medlemsstater, der opretter bio-ordninger i overensstemmelse med nærværende stykkes første afsnit, kan sikre, at deres forvaltnings- og kontrolsystemer ikke gentager kontrol, hvis de samme krav og normer gælder både i henhold til disse miljøordninger og forpligtelserne fastsat i bilag III.

7. Støtten til en bestemt bio-ordning ydes i form af en årlig betaling for alle støtteberettigede hektar, der er omfattet af forpligtelserne. Betalingerne ydes enten: a) som betalinger ud over grundlæggende indkomststøtte som omhandlet i underafdeling 2 eller b) som betalinger, der kompenserer aktive landbrugere eller sammenslutninger af aktive landbrugere for alle eller dele af de ekstraomkostninger, som de har afholdt, og tabt indkomst som følge af de påtagne forpligtelser, som beregnes i overensstemmelse med artikel 82 under hensyntagen til målene for bio-ordninger disse betalinger kan også dække transaktionsomkostninger.

Uanset første afsnit kan betalinger, som ydes i overensstemmelse med litra b) heri til dyrevelfærdsforpligtelser, forpligtelser vedrørende bekæmpelse af antimikrobiel resistens og, hvis det er behørigt begrundet, forpligtelser vedrørende landbrugsmetoder til gavn for klimaet, også ske i form af en årlig betaling for husdyrenheder.

8. Medlemsstaterne påviser, hvordan landbrugsmetodeforpligtelserne i henhold til bio-ordningerne opfylder de behov, der er omhandlet i artikel 108, og hvordan de bidrager til den miljø- og klimastruktur, der er omhandlet i artikel 109, stk. 2, litra a), og til dyrevelfærd og bekæmpelse af antimikrobiel resistens. De anvender et bedømmelses- eller pointsystem eller en anden passende metode for at sikre bio-ordningernes effektivitet med hensyn til at nå de fastsatte mål. Ved fastsættelsen af niveauet for betalinger for forskellige forpligtelser i henhold til bio-ordningerne i medfør af. nærværende artikels stk. 7, første afsnit, litra a), tager medlemsstaterne hensyn til hver bio-ordnings bæredygtigheds- og ambitionsniveau ud fra objektive og gennemsigtige kriterier.

9. Medlemsstaterne sikrer, at interventionerne i henhold til denne artikel er i overensstemmelse med den støtte, der er baseret på artikel 70.







Afdeling 3

Koblede direkte betalinger







Underafdeling 1

Koblet indkomststøtte

Artikel 32

Generelle regler

1. Medlemsstaterne kan yde koblet indkomststøtte til aktive landbrugere på de betingelser, der er fastsat i denne underafdeling, og som yderligere præciseret i de strategiske planer.

2. Medlemsstaternes interventioner skal hjælpe de støttede sektorer og produktioner eller bestemte driftsformer inden for disse sektorer eller produktioner, jf. artikel 33, med at løse de vanskeligheder, de har, ved at forbedre konkurrenceevnen, bæredygtigheden eller kvaliteten. Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at påvise, hvilke vanskeligheder de har i forbindelse med proteinafgrøder.

3. Koblet indkomststøtte ydes i form af en årlig betaling pr. hektar eller dyr.

Artikel 33

Anvendelsesområde

Koblet støtte kan kun ydes til følgende sektorer eller produktioner eller bestemte driftsformer inden for disse sektorer eller produktioner, der tilskrives særlig stor betydning af socioøkonomiske eller miljømæssige årsager:

a) korn

b) oliefrø med undtagelse af solsikkefrø til direkte konsum som fastsat i artikel 11, stk. 7

c) proteinafgrøder, herunder bælgplanter og blandinger af bælgplanter og græs, forudsat at bælgplanter forbliver fremherskende i blandingen

d) hør

e) hamp

f) ris

g) nødder

h) stivelseskartofler

i) mælk og mejeriprodukter

j) frø

k) fåre- og gedekød

l) oksekød

m) olivenolie og spiseoliven

n) silkeorme

o) tørret foder

p) humle

q) sukkerroer, sukkerrør og cikorierødder

r) frugt og grøntsager

s) lavskov med kort omdriftstid.

Artikel 34

Støtteberettigelse

1. Medlemsstaterne kan kun yde koblet indkomststøtte i form af en betaling pr. hektar for arealer, som de har fastsat som støtteberettigede hektar.

2. Hvis den koblede indkomststøtte vedrører kvæg eller får og geder, fastsætter medlemsstaterne som en betingelse for støtteberettigelse forpligtelser til at identificere og registrere dyrene i henhold til del IV, afsnit I, kapitel 2, afdeling 1 i forordning (EU) nr. 2016/429. Uden at det berører andre gældende betingelser for støtteberettigelse betragtes kvæg eller får og geder som støtteberettigede, hvis forpligtelserne til identifikation og registrering er opfyldt inden en nærmere bestemt dato i det relevante ansøgningsår, som fastsættes af medlemsstaten.

Artikel 35

Delegerede beføjelser i tilfælde af strukturel uligevægt på markedet i en sektor

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med foranstaltninger til at forhindre, at modtagere af koblet indkomststøtte lider under strukturel uligevægt på markedet i en sektor. Disse delegerede retsakter kan give medlemsstaterne mulighed for at beslutte, at koblet indkomststøtte fortsat kan udbetales indtil 2027 på grundlag af de produktionsenheder, hvortil der i en tidligere referenceperiode blev ydet en sådan støtte.







Underafdeling 2

Afgrødespecifik betaling for bomuld

Artikel 36

Anvendelsesområde

Bulgarien, Grækenland, Spanien og Portugal yder afgrødespecifik betaling for bomuld til aktive landbrugere, som producerer bomuld henhørende under KN-kode 5201 00 , på de betingelser, der er fastsat i denne underafdeling.

Artikel 37

Generelle regler

1. Der ydes afgrødespecifik betaling for bomuld pr. hektar støtteberettiget bomuldsareal. Arealet er kun støtteberettiget, hvis det hører til landbrugsarealer, som medlemsstaten har godkendt til bomuldsproduktion, er tilsået med sorter, der er godkendt af medlemsstaten, og reelt høstes under normale vækstforhold.

2. Der ydes afgrødespecifik betaling for bomuld af sund, rimelig og sædvanlig handelskvalitet.

3. Bulgarien, Grækenland, Spanien og Portugal godkender de arealer og sorter, der er omhandlet i stk. 1, i overensstemmelse med alle regler og betingelser, der er vedtaget i medfør af stk. 5.

4. For så vidt angår interventioner, der er omfattet af denne underafdeling: a) De afholdte udgifters støtteberettigelse bestemmes på grundlag af artikel 37, litra a), i forordning (EU) 2021/2116. b) Med henblik på artikel 12, stk. 2, i forordning (EU) 2021/2116 skal den udtalelse, som certificeringsorganerne skal afgive, omfatte litra a), b) og d) deri samt forvaltningserklæringen.

5. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere nærværende forordning med regler og betingelser for godkendelse af arealer og sorter i forbindelse med afgrødespecifik betaling for bomuld.

6. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter regler om proceduren for godkendelse af arealer og sorter i forbindelse med afgrødespecifik betaling for bomuld og om meddelelser til producenterne om denne godkendelse. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 153, stk. 2.

Artikel 38

Basisarealer, fastsatte udbytter og referencebeløb

1. De nationale basisarealer fastsættes som følger: — Bulgarien: 3 342 ha — Grækenland: 250 000 ha — Spanien: 48 000 ha — Portugal: 360 ha.

2. De fastsatte udbytter i referenceperioden fastsættes som følger: — Bulgarien: 1,2 ton/ha — Grækenland: 3,2 ton/ha — Spanien: 3,5 ton/ha — Portugal: 2,2 ton/ha.

3. Størrelsen af den afgrødespecifikke betaling pr. hektar støtteberettiget areal beregnes ved at gange de udbytter, der er fastsat i stk. 2, med følgende referencebeløb: — Bulgarien: 636,13 EUR — Grækenland: 229,37 EUR — Spanien: 354,73 EUR — Portugal: 223,32 EUR.

4. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal i en given medlemsstat og et givet år overstiger det basisareal, der er fastsat i stk. 1, nedsættes den støtte, der er omhandlet i stk. 3, for denne medlemsstat forholdsmæssigt med overskridelsen af basisarealet.

5. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med regler om betingelserne for ydelse af afgrødespecifik betaling for bomuld, om kravene til støtteberettigelse og om dyrkningspraksis.

6. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, der fastsætter regler om beregning af den nedsættelse, der er omhandlet i stk. 4. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 153, stk. 2.

Artikel 39

Godkendte brancheorganisationer

1. I denne underafdeling forstås ved en »godkendt brancheorganisation« en juridisk enhed, der består af bomuldsproducerende landbrugere og mindst én egreneringsvirksomhed, der udøver aktiviteter såsom: a) at medvirke til en bedre koordinering af den måde, bomulden bringes i omsætning på, især ved forsknings- og markedsundersøgelser b) at udarbejde standardkontrakter, der er i overensstemmelse med Unionens regler c) at dirigere produktionen i retning af produkter, der er bedre tilpasset markedets behov og forbrugerefterspørgslen, især med hensyn til kvalitet og forbrugerbeskyttelse d) at opdatere metoder og måder at forbedre produktkvaliteten på e) at udvikle markedsføringsstrategier for at fremme afsætningen af bomuld ved hjælp af kvalitetscertificeringsordninger.

2. Den medlemsstat, hvor egreneringsvirksomhederne er etableret, godkender brancheorganisationer, som overholder alle kriterier, der fastsættes i medfør af stk. 3.

3. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med regler om: a) kriterier for godkendelse af brancheorganisationer b) forpligtelser for producenterne c) konsekvenser, hvis en godkendt brancheorganisation ikke opfylder de i litra a) omhandlede kriterier.

Artikel 40

Ydelse af betaling

1. Landbrugere ydes afgrødespecifik betaling for bomuld for hektar, der er støtteberettigede i henhold til artikel 38.

2. Til landbrugere, der er medlemmer af en godkendt brancheorganisation, ydes den afgrødespecifikke betaling for bomuld for hektar, der er støtteberettigede inden for det basisareal, der er fastsat i artikel 38, stk. 1, forhøjet med et beløb på 2 EUR.

Artikel 41

Undtagelser

1. Artikel 101 og 102 samt afsnit VII, med undtagelse af kapitel III deri, finder ikke anvendelse på den afgrødespecifikke betaling for bomuld, der er fastsat i denne underafdeling.

2. Afgrødespecifik betaling for bomuld er ikke omfattet af nogen af de afsnit i den strategiske plan, der er omhandlet i artikel 108-114 med undtagelse af artikel 112, stk. 2, litra a), vedrørende finansieringsplanen.

3. Artikel 55, stk. 1, andet og tredje afsnit, i forordning (EU) 2021/2116 finder ikke anvendelse på de interventioner, der er omhandlet i denne underafdeling.







KAPITEL III

INTERVENTIONSTYPER I BESTEMTE SEKTORER







Afdeling 1

Almindelige bestemmelser

Artikel 42

Anvendelsesområde

I dette kapitel fastsættes der regler om interventionstyper:

a) i frugt- og grøntsagssektoren, jf. artikel 1, stk. 2, litra i), i forordning (EU) nr. 1308/2013

b) i sektoren for biavlsprodukter, jf. artikel 1, stk. 2, litra v), i forordning (EU) nr. 1308/2013 (»biavlssektoren«)

c) i vinsektoren, jf. artikel 1, stk. 2, litra l), i forordning (EU) nr. 1308/2013

d) i humlesektoren, jf. artikel 1, stk. 2, litra f), i forordning (EU) nr. 1308/2013

e) i sektoren for olivenolie og spiseoliven, jf. artikel 1, stk. 2, litra g), i forordning (EU) nr. 1308/2013

f) i de andre sektorer, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, litra a)-h), k), m), o)-t) og w), i forordning (EU) nr. 1308/2013, og de sektorer, der dækker produkter opført i nærværende forordnings bilag VI.

Artikel 43

Obligatoriske og valgfri interventionstyper

1. Interventionstyperne i frugt- og grøntsagssektoren som omhandlet i artikel 42, litra a), er obligatoriske for medlemsstater med producentorganisationer i denne sektor, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013.

Hvis en medlemsstat uden anerkendte producentorganisationer i frugt- og grøntsagssektoren på tidspunktet for indgivelse af sin strategiske plan anerkender en producentorganisation i denne sektor i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013 i perioden for den strategiske plan, indgiver denne medlemsstat en anmodning om ændring af den strategiske plan i overensstemmelse med artikel 119 med henblik på at medtage interventioner i frugt- og grøntsagssektoren.

2. Interventionstyperne i biavlssektoren som omhandlet i artikel 42, litra b), er obligatoriske for alle medlemsstater.

3. Interventionstyperne i vinsektoren som omhandlet i artikel 42, litra c), er obligatoriske for de medlemsstater, der er opført i bilag VII.

4. Medlemsstaterne kan vælge at gennemføre interventionstyperne som omhandlet i artikel 42, litra d), e) og f), i deres strategiske planer.

5. Tyskland må kun gennemføre de i artikel 42, litra f), omhandlede interventionstyper i humlesektoren, hvis den i sin strategiske plan beslutter ikke at gennemføre de i artikel 42, litra d), omhandlede interventionstyper.

6. Grækenland, Frankrig og Italien må kun gennemføre de i artikel 42, litra f), omhandlede interventionstyper i sektoren for olivenolie og spiseoliven, hvis de i deres strategiske planer beslutter ikke at gennemføre de i artikel 42, litra e), omhandlede interventionstyper.

Artikel 44

Støtteformer

1. I de sektorer, der er omhandlet i artikel 42, kan støtte antage følgende former: a) godtgørelse af støtteberettigede omkostninger, der faktisk er afholdt af en støttemodtager b) enhedsomkostninger c) faste beløb d) finansiering efter fast takst.

2. Beløbene for de støtteformer, der er omhandlet i stk. 1, litra b), c) og d), fastlægges på en af følgende måder: a) en rimelig, retfærdig og kontrollerbar beregningsmetode baseret på: i) statistiske data, andre objektive oplysninger eller en sagkyndig vurdering eller ii) verificerede historiske data for støttemodtagere eller iii) anvendelse af støttemodtageres sædvanlige praksis for omkostningsberegning b) budgetforslag, som er fastlagt i hvert konkret tilfælde og forinden er godkendt af det organ, der udvælger operationen i tilfælde af interventioner i vin- og biavlssektorerne eller organet, der godkender driftsprogrammerne som omhandlet i artikel 50 i tilfælde af interventioner i andre berettigede sektorer c) i overensstemmelse med de regler for anvendelse af tilsvarende enhedsomkostninger, faste beløb og faste takster, der gælder i EU-politikker for en lignende type intervention d) i overensstemmelse med de regler for anvendelse af tilsvarende enhedsomkostninger, faste beløb og faste takster, der anvendes i støtteordninger, som finansieres fuldt ud af medlemsstaten for en lignende type intervention.

Artikel 45

Delegerede beføjelser i forbindelse med yderligere krav til interventionstyper

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 152 med henblik på at supplere denne forordning med krav ud over de i dette kapitel fastsatte om:

a) sikring af, at interventionstyperne i dette kapitel fungerer efter hensigten, navnlig ved at undgå konkurrenceforvridning på det indre marked

b) den udgiftstype, der er omfattet af interventionerne anført i dette kapitel, herunder uanset artikel 22 i forordning (EU) 2021/2116 støtteberettigelsen af producentorganisationernes eller andre støttemodtageres administrations- og personaleomkostninger i forbindelse med gennemførelse af disse interventioner

c) grundlaget for beregning af den finansielle støtte fra Unionen som omhandlet i dette kapitel, herunder referenceperioderne og beregning af værdien af den afsatte produktion, og for beregning af producenters organiseringsgrad med henblik på den nationale finansielle støtte, der er omhandlet i artikel 53

d) maksimumsniveauerne for den finansielle støtte fra Unionen til de interventionstyper, der er omhandlet i artikel 47, stk. 2, litra a), c), f), g), h) og i), og til de interventionstyper, der er omhandlet i artikel 58, stk. 1, første afsnit, litra c), d) og l), herunder emballerings- og transportsatser for produkter tilbagekøbt med henblik på gratis uddeling og forarbejdningsomkostninger forud for levering til dette formål

e) reglerne om fastsættelse af et loft over udgifterne og om måling af det støtteberettigede areal med henblik på de interventionstyper, der er omhandlet i artikel 47, stk. 2, litra d), og artikel 58, stk. 1, første afsnit, litra a)

f) reglerne om producenters forpligtelse til at trække biprodukter fra vinfremstilling tilbage, regler om undtagelser fra denne forpligtelse med henblik på at undgå yderligere administrative byrder og regler om frivillig certificering af destillerier

g) betingelserne for anvendelse af de støtteformer, der er opført i artikel 44, stk. 1

h) reglerne om minimumsvarighedskrav for produktive og ikkeproduktive investeringer, som støttes af interventioner i dette kapitel

i) reglerne om kombination af finansiering til investeringer i medfør af artikel 58, stk. 1, første afsnit, litra b), og til salgsfremstød i medfør af artikel 58, stk. 1, første afsnit, litra k).

Artikel 46

Målsætninger i frugt- og grøntsagssektoren, humlesektoren, sektoren for olivenolie og spiseoliven og andre sektorer, der er omhandlet i artikel 42, litra f)

Målsætningerne i de sektorer, der er omhandlet i artikel 42, litra a), d), e) og f), er følgende:

a) planlægning og tilrettelæggelse af produktionen, tilpasning af produktionen til efterspørgslen, navnlig hvad angår kvalitet og mængde, optimering af produktionsomkostningerne og afkast på investeringer og stabilisering af producentpriserne, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra a), b), c) og i)

b) koncentration af udbuddet og afsætning af produkterne på markedet, herunder gennem direkte salg, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra a), b) og c)

c) forbedring af konkurrenceevnen på mellemlang og lang sigt, navnlig gennem modernisering, jf. den specifikke målsætning i artikel 6, stk. 1, litra c)

d) forskning i og udvikling af bæredygtige produktionsmetoder, herunder modstandsdygtighed over for skadegørere og dyresygdomme samt modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer, innovativ praksis og produktionsteknikker, der fremmer den økonomiske konkurrenceevne og markedsudviklingen, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra a), b), c) og i)

e) fremme, udvikling og gennemførelse af: i) produktionsmetoder og -teknikker, der tager hensyn til miljøet ii) produktionspraksis, der er modstandsdygtig over for skadegørere og sygdomme iii) standarder for dyresundhed og -velfærd, der er mere vidtgående end de minimumskrav, der er fastsat i henhold til EU-retten og national ret iv) mindskelse af affald og miljøvenlig anvendelse og forvaltning af biprodukter, herunder genanvendelse og valorisering heraf v) beskyttelse og forbedring af biodiversiteten og bæredygtig anvendelse af naturressourcer, navnlig beskyttelse af vand, jord og luft. Jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra e), f) og i)

f) bidrag til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer i henhold til artikel 6, stk. 1, litra d)

g) fremme af produkters handelsværdi og kvalitet, herunder forbedring af produktkvalitet og udvikling af produkter med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse eller produkter omfattet af EU-kvalitetsordninger eller nationale kvalitetsordninger, som er anerkendt af medlemsstaterne, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra b)

h) salgsfremstød for og markedsføring af produkter, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra b), c) og i)

i) forøgelse af forbruget af produkter i frugt- og grøntsagssektoren, både friske og forarbejdede produkter, jf. den specifikke målsætning i artikel 6, stk. 1, litra i)

j) kriseforebyggelse og risikostyring, der har til formål at forhindre og håndtere forstyrrelser på markederne i den pågældende sektor, jf. de specifikke målsætninger i artikel 6, stk. 1, litra a), b) og c)

k) forbedring af ansættelsesvilkår og håndhævelse af arbejdsgiverforpligtelser samt sundheds- og sikkerhedskrav på arbejdspladsen i overensstemmelse med direktiv 89/391/EØF, 2009/104/EF og (EU) 2019/1152.

Artikel 47

Interventionstyper i frugt- og grøntsagssektoren, humlesektoren, sektoren for olivenolie og spiseoliven og andre sektorer omhandlet i artikel 42, litra f)

1. For hver målsætning, som vælges blandt de målsætninger, der er omhandlet i artikel 46, litra a)-i) og k), vælger medlemsstaterne i deres strategiske planer en eller flere af følgende interventionstyper i de sektorer, der er omhandlet i artikel 42, litra a), d), e) og f): a) investeringer i materielle og immaterielle aktiver, forskning og eksperimentelle og innovative produktionsmetoder og andre aktioner inden for områder såsom: i) jordbevarelse, herunder forøgelse af jordens kulstofindhold og forbedring af jordstrukturen, samt mindskelse af forurenende stoffer ii) forbedring af anvendelsen og fornuftig forvaltning af vand, herunder vandbesparelse, vandbeskyttelse og dræning iii) forebyggelse af skader forårsaget af ugunstige vejrforhold og fremme af udviklingen og brugen af sorter, racer og forvaltningspraksis, der er tilpasset de ændrede klimaforhold iv) øget energibesparelse, energieffektivitet og anvendelse af vedvarende energi v) udelukkende bæredygtig emballage inden for forskning og forsøgsproduktion vi) biosikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd vii) reduktion af emissioner og affald, forbedring af anvendelsen af biprodukter, herunder genanvendelse og valorisering heraf, samt forvaltning af affald viii) forbedring af modstandsdygtigheden over for skadegørere og reduktion af risici og virkninger fra anvendelsen af pesticider, herunder gennemførelse af integrerede metoder til bekæmpelse af skadegørere ix) forbedring af modstandsdygtigheden over for dyresygdomme og reduktion af anvendelsen af veterinærlægemidler, herunder antibiotika x) etablering og sikring af levesteder, der er gunstige for biodiversiteten xi) forbedring af produktkvaliteten xii) forbedring af de genetiske ressourcer xiii) forbedring af ansættelsesvilkår og håndhævelse af arbejdsgiverforpligtelser samt sundheds- og sikkerhedskrav på arbejdspladsen i overensstemmelse med direktiv 89/391/EØF, 2009/104/EF og (EU) 2019/1152 b) rådgivningstjenester og teknisk bistand, navnlig hvad angår bæredygtige metoder til bekæmpelse af skadegørere og sygdomskontrol, bæredygtig anvendelse af plantebeskyttelsesmidler og dyresundhedsprodukter, tilpasning til og modvirkning af klimaforandringer, ansættelsesvilkår, arbejdsgiverforpligtelser og sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen c) uddannelse, herunder vejledning og udveksling af bedste praksis, navnlig hvad angår bæredygtige metoder til bekæmpelse af skadegørere og sygdomskontrol, bæredygtig anvendelse af plantebeskyttelsesmidler og dyresundhedsprodukter, tilpasning til og modvirkning af klimaforandringer samt brug af organiserede handelsplatforme og råvarebørser på spot- og futuresmarkeder d) økologisk eller integreret produktion e) aktioner til forbedring af bæredygtigheden og effektiviteten i forbindelse med transport og oplagring af produkter f) salgsfremstød, kommunikation og markedsføring, herunder aktioner og aktiviteter med henblik på navnlig at øge forbrugernes viden om Unionens kvalitetsordninger og vigtigheden af sund ernæring og at diversificere og konsolidere markederne g) gennemførelse af såvel Unionens kvalitetsordninger som nationale kvalitetsordninger h) gennemførelse af sporbarheds- og certificeringssystemer, navnlig overvågning af kvaliteten af produkter, der sælges til endelige forbrugere i) aktioner til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer.

2. Hvad angår den i artikel 46, litra j), omhandlede målsætning, vælger medlemsstaterne i deres strategiske planer en eller flere af følgende interventionstyper i de sektorer, der er omhandlet i artikel 42, litra a), d), e) og f): a) oprettelse af, tilførsel af kapital til og tilførsel af ny kapital til gensidige fonde foretaget af producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013 eller i henhold til artikel 67, stk. 7, i nærværende forordning b) investeringer i materielle og immaterielle aktiver med henblik på en mere effektiv forvaltning af de mængder, der bringes i omsætning, herunder med henblik på kollektiv oplagring c) kollektiv oplagring af produkter produceret af producentorganisationen eller dennes medlemmer, herunder om nødvendigt kollektiv forarbejdning med henblik på at lette en sådan oplagring d) genplantning af frugtplantager eller olivenlunde, hvis det er nødvendigt efter en obligatorisk rydning af sundheds- eller plantesundhedsårsager efter ordre fra medlemsstatens kompetente myndighed eller med henblik på tilpasning til klimaforandringer e) genoprettelse af husdyrbestanden efter tvungen slagtning af sundhedsmæssige årsager eller på grund af tab som følge af naturkatastrofer f) tilbagekøb fra markedet med henblik på gratis uddeling eller andre formål, herunder om nødvendigt forarbejdning med henblik på at lette en sådan tilbagekøb g) grøn høst, der består i høst på et givet areal af samtlige umodne uafsættelige produkter, der ikke forud for den grønne høst er blevet beskadiget på grund af vejrforhold, sygdom eller andet h) undladt høst, der består i afslutningen af den igangværende produktionscyklus på et givet areal, hvor produktet er veludviklet og af sund, rimelig og sædvanlig handelskvalitet, dog ikke ødelæggelse af produkter på grund af vejrforhold eller sygdom i) høst- og produktionsforsikring, der bidrager til at beskytte producenternes indkomst, når der forekommer tab som følge af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, sygdomme eller skadegørerangreb, og som samtidig sikrer, at støttemodtagerne træffer de nødvendige risikoforebyggelsesforanstaltninger j) vejledning af andre producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013 eller i henhold til artikel 67, stk. 7, i nærværende forordning, eller af individuelle producenter k) gennemførelse og forvaltning af tredjelandes sundheds- og plantesundhedskrav på Unionens område med henblik på at lette adgangen til tredjelandes markeder l) kommunikationsaktioner, der har til formål at øge bevidstheden og informere forbrugerne.

Artikel 48

Planlægning, rapportering og præstationsafstemning på driftsprogramniveau

Artikel 7, stk. 1, litra a), artikel 102, artikel 111, litra g) og h), artikel 112, stk. 3, litra b), og artikel 134 finder anvendelse på interventionstyper i de sektorer, der er omhandlet i artikel 42, litra a), d), e) og f), på driftsprogramniveau i stedet for på interventionsniveau. Planlægning, rapportering og præstationsafstemning for disse interventionstyper foretages også på driftsprogramniveau.







Afdeling 2

Frugt- og grøntsagssektoren

Artikel 49

Målsætninger i frugt- og grøntsagssektoren

Medlemsstaterne forfølger en eller flere af målsætningerne i artikel 46 i frugt- og grøntsagssektoren omhandlet i artikel 42, litra a). Målsætningerne i artikel 46, litra g), h), i) og k), omfatter både friske og forarbejdede produkter, mens målsætningerne i nævnte artikels øvrige litraer kun omfatter friske produkter.

Medlemsstaterne sikrer, at interventionerne svarer til de interventionstyper, der er valgt i henhold til artikel 47.

Artikel 50

Driftsprogrammer

1. De målsætninger, der er omhandlet i artikel 46, og de interventioner i frugt- og grøntsagssektoren, som medlemsstaterne har fastsat i deres strategiske planer, gennemføres ved hjælp af godkendte driftsprogrammer fra producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, eller begge, på de betingelser, som er fastsat i denne artikel.

2. Driftsprogrammerne har en varighed på mindst tre år og højst syv år.

3. Driftsprogrammerne forfølger som minimum de målsætninger, der er omhandlet i artikel 46, litra b), e) og f).

4. For hver valgt målsætning indeholder driftsprogrammerne en beskrivelse af de interventioner, der er valgt blandt dem, som medlemsstaterne har fastsat i deres strategiske planer.

5. Producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, fremlægger driftsprogrammer for medlemsstaterne til godkendelse og gennemfører dem, hvis de godkendes.

6. Driftsprogrammer fra sammenslutninger af producentorganisationer må ikke dække de samme interventioner som deres medlemsorganisationers driftsprogrammer. Medlemsstaterne vurderer driftsprogrammer fra sammenslutninger af producentorganisationer sammen med deres medlemsorganisationers driftsprogrammer.

Med henblik herpå sikrer medlemsstaterne:

a) at interventionerne under driftsprogrammerne fra en sammenslutning af producentorganisationer finansieres fuldt ud uden at det berører artikel 51, stk. 1, litra b), af bidrag fra denne sammenslutnings medlemsorganisationer, og at midlerne tildeles fra de pågældende medlemsorganisationers driftsfonde

b) at interventionerne og den tilsvarende finansielle andel fastlægges i hver medlemsorganisations driftsprogram

c) at der ikke ydes dobbeltfinansiering.

7. Medlemsstaterne sikrer for hvert driftsprogram: a) at mindst 15 % af udgifterne dækker interventioner, der er knyttet til de i artikel 46, litra e) og f), omhandlede målsætninger b) at driftsprogrammet omfatter tre eller flere aktioner, som er knyttet til de målsætninger, der er nævnt i artikel 46, litra e) og f) c) at mindst 2 % af udgifterne omfatter de interventioner, der er knyttet til målsætningen nævnt i artikel 46, litra d), og d) at udgifterne for interventionerne inden for de i artikel 47, stk. 2, litra f), g) og h), omhandlede interventionstyper ikke overstiger en tredjedel af de samlede udgifter.

Hvis mindst 80 % af medlemmerne af en producentorganisation er omfattet af en eller flere identiske miljø- og klimavenlige landbrugsforpligtelser eller økologiske landbrugsforpligtelser, der er fastsat i kapitel IV, regnes hver af disse forpligtelser som en aktion med henblik på mindsteantallet på tre, jf. første afsnit, litra b).

8. Driftsprogrammer kan indeholde foreslåede aktioner til at sikre, at arbejdstagere i sektoren har rimelige og sikre arbejdsvilkår.

Artikel 51

Driftsfonde

1. Frugt- og grøntsagsproducentorganisationer eller sammenslutninger af sådanne producentorganisationer kan oprette en driftsfond. Fonden finansieres ved hjælp af: a) finansielle bidrag fra: i) medlemmerne af producentorganisationen eller producentorganisationen selv eller begge eller ii) sammenslutningen af producentorganisationer gennem denne sammenslutnings medlemmer b) finansiel støtte fra Unionen, der kan ydes til producentorganisationer eller til deres sammenslutninger, hvis disse organisationer eller sammenslutninger fremlægger et driftsprogram.

2. Driftsfonde må kun anvendes til finansiering af driftsprogrammer, der er godkendt af medlemsstaterne.

Artikel 52

Finansiel støtte fra Unionen til frugt- og grøntsagssektoren

1. Den finansielle støtte fra Unionen er lig med de finansielle bidrag i artikel 51, stk. 1, litra a), som reelt er betalt, men begrænses til 50 % af de udgifter, der reelt er afholdt.

2. Den finansielle støtte fra Unionen begrænses til: a) 4,1 % af værdien af hver producentorganisations afsatte produktion b) 4,5 % af værdien af hver sammenslutning af producentorganisationers afsatte produktion c) 5 % af værdien af hver tværnational producentorganisations eller tværnationale sammenslutning af producentorganisationers afsatte produktion.

Disse procentsatser kan forhøjes med 0,5 procentpoint, forudsat at det beløb, der overstiger den relevante procentdel fastsat i første afsnit, udelukkende anvendes til en eller flere interventioner, der er knyttet til de i artikel 46, litra d), e), f), h), i) og j), omhandlede målsætninger. For så vidt angår sammenslutninger af producentorganisationer, herunder tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer, kan disse interventioner gennemføres af sammenslutningen på vegne af dens medlemmer.

3. Efter anmodning fra en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer forhøjes grænsen på 50 %, som er fastsat i stk. 1, til 60 % for et driftsprogram eller en del af et driftsprogram, hvis mindst ét af følgende gælder: a) tværnationale producentorganisationer gennemfører interventioner, der er knyttet til de i artikel 46, litra b), e) og f), omhandlede målsætninger, i to eller flere medlemsstater b) en eller flere producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer deltager i interventioner, der gennemføres af en branche c) driftsprogrammet vedrører kun særlig støtte til produktion af økologiske produkter, der er omfattet af forordning (EU) nr. 2018/848 d) producentorganisationen eller sammenslutningen af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, gennemfører for første gang et driftsprogram e) producentorganisationer afsætter mindre end 20 % af frugt- og grøntsagsproduktionen i en medlemsstat f) producentorganisationen opererer i en af regionerne i den yderste periferi g) driftsprogrammet dækker interventioner, der er knyttet til de i artikel 46, litra d), e), f), i) og j), omhandlede målsætninger h) driftsprogrammet gennemføres for første gang af en anerkendt producentorganisation, der er resultatet af en fusion mellem to eller flere anerkendte producentorganisationer.

4. Den procentsats på 50 %, der er fastsat i stk. 1, forhøjes til 80 % for udgifter knyttet til den målsætning, der er omhandlet i artikel 46, litra d), hvis disse udgifter dækker mindst 5 % af udgifterne under driftsprogrammet.

5. Den procentsats på 50 %, der er fastsat i stk. 1, forhøjes til 80 % for udgifter knyttet til den målsætning, der er omhandlet i artikel 46, litra e) og f), hvis disse udgifter dækker mindst 20 % af udgifterne under driftsprogrammet.

6. Den procentsats på 50 %, der er fastsat i stk. 1, forhøjes til 100 % i følgende tilfælde: a) tilbagekøb fra markedet af frugt og grøntsager, der ikke overstiger 5 % af hver producentorganisations afsatte produktion, og som afhændes: i) ved gratis uddeling til velgørende organisationer eller stiftelser, der af medlemsstaterne er godkendt til dette formål, til brug i deres aktiviteter til fordel for personer, som i henhold til national ret har ret til offentlig understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige midler til deres underhold ii) ved gratis uddeling til fængsler, skoler og offentlige uddannelsesinstitutioner, de i artikel 22 i forordning (EU) nr. 1308/2013, omhandlede institutioner og feriekolonier samt til hospitaler og alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet de træffer alle de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at disse mængder uddeles som supplement til de mængder, disse institutioner normalt indkøber b) aktioner i forbindelse med vejledning af andre producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, forudsat at disse producentorganisationer er fra områder i de medlemsstater, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 53, stk. 2, eller af individuelle producenter.

Artikel 53

Finansiel støtte fra medlemsstaterne

1. I de områder af medlemsstaterne, hvor producenterne i frugt- og grøntsagssektoren er organiseret i en grad, der er betydeligt lavere end gennemsnittet i Unionen, kan medlemsstaterne yde producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, en national finansiel støtte, som ikke må overstige 80 % af de finansielle bidrag, der er omhandlet i artikel 51, stk. 1, litra a), i nærværende forordning, og op til 10 % af værdien af en sådan producentorganisations afsatte produktion. Den nationale finansielle støtte supplerer driftsfonden.

2. Producenters organiseringsgrad i et område af en medlemsstat anses for at være betydeligt lavere end gennemsnittet i Unionen, hvis den gennemsnitlige organiseringsgrad har været mindre end 20 % i tre på hinanden følgende år forud for gennemførelsen af driftsprogrammet. Organiseringsgraden beregnes som værdien af den produktion af frugt og grøntsager i det berørte område, der afsættes af producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EU) nr. 1308/2013, divideret med den samlede værdi af produktionen af frugt og grøntsager i det berørte område.

3. Medlemsstater, der yder national finansiel støtte i henhold til stk. 1, underretter Kommissionen om de områder, der opfylder kriterierne i stk. 2, og om den nationale finansielle støtte, der ydes til producentorganisationer i de pågældende områder.







Afdeling 3

Bi