Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2413/95
af 6. oktober 1995
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ferrosiliciummangen med oprindelse i
Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika
(EFT L 248 af 14.10.1995, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EF) nr. 92/96 af 22. januar 1996 L 18 1 24.1.1996
"M2 Rådets forordning (EF) nr. 495/98 af 23. februar 1998 L 62 1 3.3.1998
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1. januar
1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) og Rådets forordning(EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2413/95
af 6. oktober 1995
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af ferrosili-
ciummangen med oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3283/94 af 22. december 1994
om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af DetEuropæiske Fællesskab (
1), særlig artikel 23, hvori det fastsættes, at Rådets
forordning (EØF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 (2) om beskyttelse mod
dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer afDet Europæiske Økonomiske Fællesskab, fortsat skal finde anvendelse påprocedurer, hvorunder en undersøgelse, der var i gang pr. 1. september 1994,
endnu ikke var afsluttet ved ikraftrædelsen af forordning (EF) nr. 3283/94,
under henvisning til forordning (EØF) nr. 2423/88, i det følgende benævnt
»grundforordningen«, særlig artikel 12,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter konsultation i
Det Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(1) Ved forordning (EF) nr. 3119/94 (
3), i det følgende benævnt
»forordningen om midlertidig told« indførte Kommissionen en
midlertidig antidumpingtold på importen til Fællesskabet af ferrosi-liciummangend (FeSiMn) henhørende under KN-kode 7202 30 00
med oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika.
Ved forordning (EF) nr. 866/95 (
4) forlængede Rådet gyldigheden af
denne told med to måneder.
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(2) Efter indførelsen af den midlertidige told tilkendegav følgende deres
synspunkter skriftligt:
— Ferrolegeringsindustriens forbindelsesudvalg (»Euroalliages«),
dvs. den klagende part
— to sydafrikanske producenter, Highveld Steel and Vanadium
Corporation Limited og Samancor Limited
— de ukrainske myndigheder samt to ukrainske producenter, Nikopol
Ferro Alloy Plant og Zaporozhye Ferro Alloy Plant
— to brasilianske producenter, Companhia Paulista de Ferro Ligas og
Sibra Eletrosiderurgica Brasileira SA
— British Iron and Steel Producers Association (BISPA)— en uafhængig importør i Luxembourg, SA des Minerais, og— en importør i Det Forenede Kongerige, Victoria Alloys (UK)
Limited.
Parter, der fremsatte anmodning herom, blev hørt af Kommissionen.
(3) Kommissionen fortsatte bestræbelserne på at indhente og efterprøve
alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på den
endelige fastlæggelse af de faktiske forhold.!B
(1) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 1251/95 (EFT nr. L 122 af 2. 6. 1995, s. 1).
(2) EFT nr. L 209 af 2. 8. 1988, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 522/94 (EFT nr. L 66 af 10. 3. 1994, s. 10).
(3) EFT nr. L 330 af 21. 12. 1994, s. 15.
(4) EFT nr. L 89 af 21. 4. 1995, s. 1.1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 2
(4) På anmodning underrettedes parterne om de vigtigste kendsgerninger
og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefaleindførelse af endelig antidumpingtold samt opkrævning af beløb, forhvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. Parterne
indrømmedes desuden en rimelig frist, inden for hvilken de kunne
fremsætte bemærkninger til ovennævnte.
(5) Kommissionen tog hensyn til parternes bemærkninger og ændrede om
fornødent sine konklusioner.
C. DEN AF UNDERSØGELSEN OMFATTEDE V ARE OG
SAMME V ARE
(6) Da ingen af parterne efter indførelsen af de midlertidige antidumping-
foranstaltninger har fremsat bemærkninger vedrørende den af
undersøgelsen omfattede vare og samme vare, bekræftes de undersø-
gelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 9 og 10 i forordningenom midlertidig told.
D. DUMPING
1. NORMAL VÆRDI
Rusland, Ukraine
(7) Der er ikke fremført nye argumenter, og de undersøgelsesresultater, der
er omhandlet i betragtning 12 og 13 i forordningen om midlertidig told,
bekræftes derfor.
Brasilien
(8) I den foreløbige undersøgelse havde Kommissionen beregnet en enkelt
normal værdi og følgelig en enkelt dumpingmargen for de tobrasilianske producenter, der havde medvirket i undersøgelsen, fordi
det konstateredes, at de var forretningsmæssigt forbundet med
hinanden, dvs. den ene var datterselskab af den anden.
(9) De brasilianske producenter anmodede om, at der individuelt fast-
sættes en normal værdi og dermed også individuelle dumpingmarge-
ner. De gjorde gældende, at den fremgangsmåde, som Kommissionen
havde fulgt, ikke var i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, igrundforordningen, hvori det fastsættes, at antidumpingtold skalpålægges på et individuelt grundlag for hver samarbejdende eksportør.
Det anførtes endvidere, at denne behandling også er i modstrid med
artikel 2, stk. 3, litra c), i nævnte forordning, i henhold til hvilken dennormale værdi kun skal fastsættes på grundlag af den anden eksportørspriser og omkostninger, hvis en eksportør hverken fremstiller eller
sælger samme vare i oprindelseslandet. De gjorde også gældende, at de
udøver virksomhed hver for sig på markedet, og de påpegede, at de harsærskilte bogførings- og regnskabssystemer. Endelig anførte de, atfastsættelsen af en enkelt dumpingmargen ville ramme den ene af dem
urimelig hårdt, fordi dumpingmargenen for den pågældende var
betydeligt lavere end for den anden. Dette var de brasilianskeproducenters begrundelse for anmodningen om fastsættelse af
individuelle dumpingmargener.
(10) Det er fællesskabsinstitutionernes faste praksis at beregne én
dumpingmargen for producenter, hvor én er datterselskab af og
dermed kontrolleres af en anden; en sådan dumpingmargen fastsættespå grundlag af et gennemsnit beregnet med udgangspunkt i de data,
som begge producenter har fremlagt. Beregnes der individuelle
dumpingmargener, vil der opstå mulighed for omgåelse af antidum-pingforanstaltningerne (således at disse bliver uvirksomme), idet denforbundne producent vil kunne lede eksporten til Fællesskabet via det
datterselskab, der har den laveste dumpingmargen. En sådan
fremgangsmåde er hverken i modstrid med artikel 2, stk. 3, litra c), igrundforordningen, eftersom den eksporterende part fremstiller ogsælger den pågældende vare på hjemmemarkedet, eller med artikel 13,
stk. 2, der foreskriver, at navnet på leverandøren kun skal anføres i
forordningen om indførelse af told, hvis dette er praktisk muligt.!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 3
Eftersom kun to brasilianske producenter, hvoraf den ene var
datterselskab af den anden, medvirkede i undersøgelsen, fastsattesder i den foreliggende sag kun én dumpingmargen, som også ansås forpassende for ikke-samarbejdende producenter.
(11) Den metode, der er benyttet til beregning af den normale værdi for de
to samarbejdende brasilianske producenter, jf. betragtning 14-18 iforordningen om midlertidig told, bekræftes derfor.
Sydafrika
(12) Kommissionen fastsatte i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3, litra
a), i grundforordningen den normale værdi på grundlag af salgs-priserne på det sydafrikanske hjemmemarked i normal handel og med
hensyn til repræsentative mængder.
(13) En sydafrikansk producent gjorde gældende, at visse salgstrans-
aktioner på det sydafrikanske marked fandt sted til kunder, med hvilke
der indirekte gennem en af producentens aktionærer og dennes
datterselskab, bestod en aktionærforbindelse. Denne producent hæv-dede derfor, at disse kunder skulle anses for at være forretnings-mæssigt forbundne, og at der derfor skulle ses bort fra de pågældende
salgstransaktioner ved fastsættelsen af den normale værdi. Den
pågældende eksportør hævdede, at det tilbageværende hjemmemar-kedssalg i undersøgelsesperioden udgjorde mindre end 5 % af
eksporten til Fællesskabet. Eksportøren var derfor af den opfattelse,
at Kommissionen skulle fastsætte den normale værdi på grundlag affremstillingsomkostninger, generalomkostninger og med tillæg af enrimelig profitmargen.
(14) Denne påstand må afvises. Kommissionen fandt, at salgspriserne og
omkostningerne i forbindelse med transaktioner til de pågældendekunder lå på samme niveau som ved transaktioner til kunder, som
ifølge nævnte eksportør, var helt uafhængige og fandt ingen anledning
til at antage, at nævnte forbindelse havde en sådan indflydelse påpriserne i forbindelse med sådanne salgstransaktioner, at de ikke kunneanses for at have fundet sted i normal handel. Desuden gav den
sydafrikanske producent ingen informationer til støtte for denne
påstand.
De undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 19-21 i
forordningen om midlertidig told, bekræftes derfor.
2. EKSPORTPRISER
Rusland
(15) Da der ikke blev fremført nye argumenter, bekræftes de undersøgelses-
resultater, der er omhandlet i betragtning 22 i forordningen ommidlertidig told.
Ukraine
(16) Med henblik på den foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold
fastsatte Kommissionen eksportpriserne for FeSiMn med oprindelse iUkraine delvis på grundlag af efterprøvede priser, som to uafhængige
importører, der medvirkede i undersøgelsen, betalte eller skulle betale,
delvis på data indhentet fra Eurostat. Eurostat ansås i overens-stemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundforordningen for atvære de mest pålidelige oplysninger, der forelå for det øvrige
eksportsalg, som ikke kunne tilskrives nævnte to importører.
(17) En af de to ukrainske producenter, der samarbejdede med Kommis-
sionen, gjorde gældende, at Kommissionen i forbindelse med den
foreløbige fastlæggelse af de faktiske forhold havde frataget pro-
ducenten dennes lovfæstede rettigheder, eftersom eksportpriserne (ogjusteringerne heraf, jf. betragtning 24 nedenfor) delvis var fastsat pågrundlag af fortrolige oplysninger, nemlig oplysninger fra de to
uafhængige importører, der medvirkede i proceduren, som den
pågældende producent ikke havde fået forelagt til efterprøvning.
(18) Som anført i betragtning 23 i forordningen om midlertidig told
konstaterede Kommissionen på grundlag af sin undersøgelse, at de
oplysninger om eksportsalget, der var fremlagt af den anden!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 4
medvirkende ukrainske producent, ikke kunne anvendes, navnlig fordi
det på grundlag af de oplysninger, der var anført i spørgeskemaet, ikkevar muligt at fastslå, om det pågældende eksportsalg var bestemt forFællesskabet. Desuden anførte den pågældende ukrainske producent,
at han, omend han fremlagde oplysninger, der gav anledning til at
antage, at varerne havde Fællesskabet som bestemmelsessted, ikkekunne garantere, at de eksporterede mængder faktisk blev indført i EF.Hertil kommer, at den samlede mængde, der eksporteredes til
Fællesskabet ifølge af to ukrainske producenters besvarelser af
spørgeskemaerne, udgjorde mere end tre gange den mængde, derifølge Eurostat var af ukrainsk oprindelse. Af disse grunde anses de
oplysninger, der er fremlagt af de ukrainske eksportører, for vild-
ledende, og der er set bort herfra ved den endelige fastlæggelse afeksportpriserne i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), igrundforordningen.
(19) Eksportpriserne fastsattes endeligt på grundlag af oplysninger fra
Eurostat, som ansås for at være det rimeligste grundlag for
fastsættelsen af eksportpriserne for FeSiMn med oprindelse i Ukraine,fordi de omfattede al import til Fællesskabet i undersøgelsesperioden.
Dette var ikke tilfældet for oplysningerne fra de to medvirkende
importører, som kun omfattede 53 % af denne import. Det fremgikimidlertid af oplysningerne fra disse importører, som efterprøvedes afKommissionen, at priserne ifølge Eurostat generelt lå på linje med de
priser, der indberettedes af de medvirkende importører. Det skal
endvidere anføres, at EF-institutionerne i forbindelse med import fralande uden markedsøkonomi, såsom Ukraine, normalt fastsætter éndumpingmargen for al eksport til Fællesskabet og altså ikke beregner
en specifik margen for den enkelte eksportør. Når der ses bort fra de to
ukrainske eksportørers prisoplysninger, er dette imidlertid ikkeensbetydende med en ulempe for dem i betragtning af, at priserne
for deres eksporttransaktioner indgår i Eurostat-tallene. Desuden er
Eurostat-tallene offentligt tilgængelige, således at den pågældendeukrainske eksportør har mulighed for at efterprøve rigtigheden afEF-institutionernes undersøgelsesresultater.
Brasilien
(20) Da der ikke blev fremført nye argumenter, bekræftes de undersøgelses-
resultater, der er omhandlet i betragtning 25 i forordningen om
midlertidig told.
Sydafrika
(21) En sydafrikansk producent gjorde krav på visse ændringer af
omkostninger og fortjeneste som beregnet af Kommissionen i
forbindelse med fastsættelsen af eksportpriserne i henhold til artikel
2, stk. 8, litra b), i grundforordningen. Dette krav, som var behørigtdokumenteret, blev imødekommet, og de nødvendige ændringer erforetaget.
Sammenligning
Rusland
(22) De ændringer af justeringer med henblik på sammenligningen for
Brasilien, jf. betragtning 27-31 nedenfor, blev også foretaget medhenblik på fastsættelsen af den normale værdi for Rusland, eftersomBrasilien valgtes som referenceland.
Da der ikke blev fremført nye argumenter, bekræftes de undersøgelses-
resultater, der er omhandlet i betragtning 27 og 29 i forordningen ommidlertidig told.
Ukraine
(23) I forordningen om midlertidig told fastslog Kommissionen, at de
oplysninger, som de to medvirkende ukrainske producenter havdefremlagt vedrørende krav om justeringer for forskelle i fysiskeegenskaber og salgsomkostninger enten ikke var underbygget af
konkret dokumentation (krav om justeringer for højere phosphor-
indhold og for ikke knuste former), eller de svarede ikke til de!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 5
efterprøvede oplysninger, der var indgivet af de to uafhængige
importører, som medvirkede i undersøgelsen (kreditomkostninger ogprovisioner). Kommissionen fandt derfor, at de oplysninger, der varfremlagt af de ukrainske producenter, var vildledende, og den traf
derfor i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7, litra b), i grundfor-
ordningen afgørelse på grundlag af oplysninger fra de samarbejdendeimportører, som efterprøvedes og ansås for at være de mest pålideligeoplysninger, der forelå.
(24) En af de to ukrainske producenter, der samarbejdede med Kommis-
sionen, gjorde gældende, at Kommissionen i forbindelse med denforeløbige fastlæggelse af de faktiske forhold havde frataget pro-ducenten dennes lovfæstede rettigheder, eftersom justeringerne af
eksportpriserne var fastsat på grundlag af fortrolige oplysninger,
nemlig oplysninger fra de to uafhængige importører, der medvirkede iproceduren, som den pågældende producent ikke havde fået forelagt tilefterprøvning.
(25) Det skal påpeges, at eftersom der ikke er blevet fremlagt nye
oplysninger efter indførelsen af den midlertidige told, er de justeringermed henblik på sammenligningen, som den pågældende producentanmodede om, og som i den foreløbige undersøgelse beregnedes på
grundlag af fortrolige oplysninger, blevet fastholdt med henblik på den
endelige fastlæggelse af de faktiske forhold. Det ansås for rimeligt atforetage sådanne justeringer på grundlag af efterprøvede oplysningerfra andre kilder, fremfor at afvise de pågældende eksportørers krav
med den begrundelse, at disse krav ikke var behørigt dokumenteret.
Påstanden om, at den pågældende eksportør er blevet frataget sinelovfæstede rettigheder er derfor ubegrundet.
(26) De justeringer, der er foretaget for Brasilien af de grunde, der er
omhandlet i betragtning 27-31 nedenfor, blev også anvendt for
Ukraine.
Brasilien
(27) I forordningen om midlertidig told havde Kommissionen fastsat den
normale værdi på månedsbasis. I måneder, hvor de vejede gennem-snitlige hjemmemarkedspriser ikke gjorde det muligt at opnå dækningfor alle omkostninger i normal handel, fastsattes den normale værdi på
grundlag af den beregnede værdi i overensstemmelse med artikel 2,
stk. 3, litra b), i grundforordningen.
(28) Efter at være blevet underrettet om resultaterne af den foreløbige
undersøgelse krævede de to brasilianske producenter på grundlag af
dokumentation herfor justeringer af den beregnede normale værdi for
visse direkte salgsomkostninger og for direkte kreditomkostninger.
(29) Dette krav er til dels godtaget. De ønskede justeringer for visse direkte
salgsomkostninger i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9 og 10, igrundforordningen er indgået i de endelige beregninger, og har
resulteret i en nedgang på 2,2 % i den beregnede normale værdi.
(30) Kravet vedrørende kreditomkostninger må imidlertid afvises. De
pågældende producenter har med henblik på beregningen af dennormale værdi ikke kvantificeret sådanne omkostninger eller isoleret
dem fra de samlede påløbne finansieringsomkostninger. På baggrund
heraf fordelte Kommissionen de samlede finansieringsomkostningerpå hjemmemarkeds- og eksportsalget på grundlag af de samledeomsættelige mængder, der er produceret. Denne metode bekræftes
derfor med henblik på den endelige afgørelse.
(31) Med henblik på den endelige fastlæggelse af de faktiske forhold
fastsattes den normale værdi på grundlag af de metoder, der benyttedesi forordningen om midlertidig told, idet der blev taget hensyn til
ovennævnte justeringer.
Sydafrika
(32) En sydafrikansk producent krævede på grundlag af dokumentation
herfor en ny ansættelse af de salgsomkostninger, der påløb i
Fællesskabet. Dette krav er blevet imødekommet, og der er foretaget
de nødvendige justeringer med henblik på sammenligningen.!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 6
Dumpingmargen
(33) På baggrund af ovennævnte konklusioner vedrørende fastsættelsen af
den normale værdi og eksportprisen samt sammenligningen mellemdisse to størrelser fremgik det af den endelige fastlæggelse af de
faktiske forhold, at der fandt dumping sted i forbindelse med importen
af den pågældende vare med oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilienog Sydafrika.
(34) De vejede gennemsnitlige dumpingmargener for de lande og selskaber,
der er omfattet af undersøgelsen, udgjorde følgende beregnet i procentaf prisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
— Rusland: 54,2 %
— Ukraine: 43,9 %
— Brasilien: 36,1 %— Sydafrika:
— Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited: 45,3 %
— Samancor Limited: 48,3 %.
(35) For så vidt angår dumpingmargenen for de producenter i Brasilien og
Sydafrika, der ikke var rede til at medvirke i denne undersøgelse,bekræftes de undersøgelsesresultater, der er omhandlet i betragtning 32
i forordningen om midlertidig told, eftersom der ikke er fremført nye
argumenter.
E.SKADE
1. KUMULATION AF DUMPINGIMPORTEN
(36) Da der ikke er fremført nye argumenter vedrørende Georgien,
bekræftes de undersøgelsesresultater vedrørende den ubetydelige
import fra dette land, som er omhandlet i betragtning 34 i forordningenom midlertidig told.
(37) To sydafrikanske producenter og en sammenslutning af bruger-
industrier stillede spørgsmålstegn ved Kommissionens beslutning omat kumulere importen fra Sydafrika med importen fra Ukraine,Rusland og Brasilien. Det blev gjort gældende, at medens de
importerede mængder fra og markedsandelen for Ukraine, Rusland
og Brasilien steg betydeligt imellem 1989 og undersøgelsesperioden,var der tale om en nedgang for Sydafrikas vedkommende. Det anførtesendvidere, at Kommissionen i en tidligere sag havde besluttet ikke at
kumulere import, som udviste en udvikling, der gik i hver sin retning
(sagen om wolframcarbid, EFT nr. L 83 af 30. 3. 1990, s. 36). Det blevogså gjort gældende, at udviklingstendensen for importen fra hvert af
de pågældende eksportlande skulle være den samme forud for
kumulation, fordi Kommissionen i tidligere sager angiveligt havdeanset stigninger i de importerede mængder og dermed import-udviklingen som en betingelse for kumulation. Endelig anførtes det,
at de sydafrikanske producenters eksportpriser var højere end de
ukrainske, russiske og brasilianske priser.
Endelig anførtes det, at kvaliteten af den sydafrikanske vare lå på et
sådant niveau, at den ikke konkurrerede med varerne fra de øvrige
berørte lande, navnlig fordi Sydafrika var det eneste af de pågældendelande, der havde opnået officiel »ISO 9002«-godkendelse.
(38) Efter en gennemgang af ovenstående argumenter og påstande
vedrørende importerede mængder, markedsandele, eksportpriser ogden importerede vares kvalitet bekræftes det, at importen fra Sydafrikabør kumuleres med importen fra de øvrige berørte lande af følgende
grunde:
— selv om importen fra Sydafrika faldt med 5,4 % fra 1989 til
undersøgelsesperioden, var importen stadig betydelig. Bortset fra
året 1990, hvor der importeredes 47 227 tons, udgjorde importen
således altid mere end 50 000 tons, og markedsandelen lå på!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 7
mellem 12,7 % i 1989 og 9,9 % i undersøgelsesperioden. I
modsætning til, hvad der var tilfældet i sagen om wolframcarbid,gik udviklingstendensen for importen fra Sydafrika ikke i modsatretning. Frem for en betydelig nedgang var der for importen fra
Sydafrika snarere tale om et næsten uændret niveau mellem 1989
og undersøgelsesperioden
— prisudviklingstendensen var den samme, dvs. at de priser, der
beregnedes af alle de af undersøgelsen omfattede eksportlande,
indbefattet Sydafrika, faldt betydeligt mellem 1989 og undersø-
gelsesperioden, og
— det konstateredes, at de varer, der importeredes fra de af
undersøgelsen omfattede lande, konkurrerede med hinanden og
med EF-erhvervsgrenens varer. »ISO 9002«-godkendelsen er ikke
ensbetydende med, at en producent, der har opnået en sådangodkendelse, fremstiller FeSiMn, som er forskellig fra andreproducenters vare. Det betyder, at en producent har indført et
internationalt anerkendt kvalitetskontrolsystem, der giver køberne
visse garantier. Det er endvidere fastslået, at flere fællesskabs-producenter har opnået »ISO 9002«-godkendelse, og generelt er
producenter uden denne godkendelse almindeligvis i stand til at
fremstille FeSiMn, som i kvalitetsmæssig henseende er identiskmed eller i det mindste meget lig »ISO 9002«-varerne.
(39) En sydafrikansk producent gjorde gældende, at Kommissionen med
henblik på at fastlægge udviklingstendensen ikke blot skulle have
betragtet perioden fra 1989 til undersøgelsesperioden, men også 1988,fordi dette tydeligere ville have vist en faldende tendens for importenfra Sydafrika. Den pågældende eksportør anførte endvidere, at
eftersom meddelelsen om indledning af proceduren blev offentliggjort
den 4. august 1993, burde Kommissionen have valgt en undersøgelses-periode, der lå nærmere dette tidspunkt, frem for perioden fra den 1.april 1992 til den 31. marts 1993. Dette ville, påstod eksportøren,
endnu tydeligere have vist en faldende tendens for importen af den
pågældende vare med oprindelse i Sydafrika.
(40) Det er fællesskabsinstitutionernes faste praksis at undersøge udvik-
lingstendensen for importmængder, markedsandele, priser osv. for en
periode på flere år, normalt fire år indbefattet undersøgelsesperioden.
Denne praksis blev fulgt og i det foreliggende tilfælde valgtes enperiode, der omfattede undersøgelsesperioden (1. april 1992 til 31.
marts 1993) plus de fire kalenderår 1989-1992. Denne periode ansås
for passende med henblik på at give et objektivt billede af udviklingeni markedssituationen for alle berørte parter. Medtagelse af oplys-ningerne om året 1988 ville ikke hvad angår spørgsmålet om
kumulation ændre konklusionerne om udviklingen i importmængder
osv.
(41) Med hensyn til valg af undersøgelsesperioden skal det anføres, at
Kommissionen almindeligvis tilstræber at fastlægge en undersøgelses-
periode, der ligger tæt på tidspunktet for indledningen af proceduren.
Undertiden må der imidlertid tages andre hensyn for eksempelvis atsikre, at fremlæggelse, efterprøvning og vurdering af data kan findested hurtigt og effektivt, f.eks. ved at sikre sammenfald mellem
undersøgelsesperiode og kalenderår eller regnskabsperiode (kvartal
eller halvår). Hvis en af de berørte parter imidlertid finder, at den afKommissionen valgte undersøgelsesperiode ikke er passende, må denpågældende ved først givne lejlighed gøre indsigelse herimod, hvilket i
det foreliggende tilfælde ville have været ved modtagelsen af
spørgeskemaet, og ikke, som det faktisk var tilfældet, først eftermeddelelsen af resultaterne af den foreløbige undersøgelse. Den
pågældende eksportør besvarede således spørgeskemaet på grundlag af
den angivne undersøgelsesperiode, som svarer til eksportørens regn-skabsår, uden nogen form for indsigelse herimod, og der blev hellerikke gjort indsigelse mod undersøgelsesperioden ved efterprøvningen
på stedet af de fremlagte oplysninger.
2. VÆSENTLIG SKADE
(42) Flere eksportører gjorde gældende, at den pågældende erhvervsgren i
Fællesskabet ikke led væsentlig skade. De påpegede, at det eneste tegn
på, at EF-producenterne havde lidt skade, var de finansielle tab, de
havde registreret, hvorimod produktionen og salget af FeSiMn i!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 8
Fællesskabet steg, produktionskapaciteten holdt sig på et uændret
niveau, og kapacitetsudnyttelsesgraden øgedes. Det anførtes endvidere,at nedgang i beskæftigelsen ikke var en egnet indikator for skade, fordiden resulterede i en forøgelse af produktiviteten.
(43) Det fremgår klart af Kommissionens undersøgelsesresultater ved-
rørende produktion, salg, markedsandel og finansielle resultater, at
EF-producenterne for at mindske dumpingimportens skadelige virk-ninger fulgte den strategi, at de for at fastholde deres markedsandel
søgte at følge den nedadgående prisbevægelse, der var udløst af
dumpingimporten. Selv om dette ikke lykkedes fuldt ud (markeds-andelen faldt fra 1989 til undersøgelsesperioden med 1,2 %) øgedesproduktion og salg, og kapacitetsudnyttelsen holdt sig stort set
uændret. Derimod led EF-erhvervsgrenen store finansielle tab med
deraf følgende risiko for dens fortsatte beståen. Den negative udviklingi EF-erhvervsgrenens finansielle situation anses for at være en vigtigindikator for, at der forvoldtes væsentlig skade.
(44) En eksportør gjorde gældende, at EF-erhvervsgrenens fortjenstmargen
i 1989 (16,9 % af omsætningen) sammenlignet med de finansielle
resultater, der opnåedes af ni metalrelaterede amerikanske produk-tionsindustrier i perioden 1987-1992 (angiveligt mellem 7,9 %
fortjeneste og 8,5 % tab), var så usædvanligt høj, at sandsynligheden
taler for, at den måtte være baseret på upålidelige finansielleindberetninger fra EF-producenterne. Den pågældende eksportørstillede også spørgsmålstegn ved de tab, som EF-erhvervsgrenen
havde lidt i årene fra 1990 til undersøgelsesperioden, og var skeptisk
over for EF-producenternes omkostningsfordelingsmetoder. Beggepåstande underbyggedes dog ikke nærmere.
(45) Det er opfattelsen, at sammenligningen mellem en specifik erhvervs-
grens (i det foreliggende tilfælde FeSiMn-industrien) finansielle
resultater og en række forskellige erhvervsgrenes finansielle resultater
ikke er rimelig, da der ikke er tale om sammenlignelige størrelser, ogen sådan sammenligning er generelt ikke et grundlag for at tegne et
korrekt billede af den pågældende EF-erhvervsgrens finansielle
situation. For det andet er der ifølge resultaterne af undersøgelsenikke nogen grund til at antage, at de finansielle resultater, som erbaseret på reviderede regnskaber, er urigtige. Det konstateredes
endvidere, at EF-producenternes omkostningsfordelingsmetoder var
korrekte.
(46) En eksportør påstod, at nedgangen i EF-erhvervsgrenens markedsandel
kun vedrørte bestemte kvaliteter, nemlig FeSiMn med mellemstort og
lavt kulstofindhold, medens markedsandelen for standardkvaliteten af
FeSiMn, som Kommissionen havde lagt til grund for sammen-ligningerne både med hensyn til den foreløbige og den endeligefastlæggelse af de faktiske forhold, var steget med 0,5 %.
(47) Det skal i den forbindelse påpeges, at de data vedrørende markeds-
andelen, der er fremlagt i den forbindelse, er ukorrekte, fordi
markedsandelene for de respektive varekvaliteter er beregnet som enprocentdel af det samlede forbrug på EF-market for alle kvaliteter setunder ét og ikke særskilt på grundlag af forbruget af de respektive
kvaliteter. De fremlagte data giver derfor et ukorrekt billede af
udviklingstendensen for markedsandelen for de forskellige kvaliteter.
(48) Det fastslås derfor endeligt, at der er påført EF-erhvervsgrenen
væsentlig skade i betragtning af dens forværrede finansielle situation,
som er kendetegnet ved øgede finansielle tab i årene fra 1989 til
undersøgelsesperioden.
F.A˚RSAGSSAMMENHÆNG
1. DUMPINGIMPORTENS VIRKNINGER
(49) I betragtning 57 i forordningen om midlertidig told nåede Kommis-
sionen til den foreløbige konklusion, at importen af den pågældende
vare med oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika
særskilt betragtet havde påført den pågældende erhvervsgren iFællesskabet væsentlig skade.!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 9
2. ANDRE FAKTORER
Råvarepriser og den generelle efterspørgsel fra stålindustrien
(50) En eksportør gjorde gældende, at den betydelige forøgelse af udbuddet
af mangan gennem de senere år, som er påvist af de af U. S. Bureau of
Mines offentliggjorte data, og som har forårsaget en nedgang i prisernepå manganmalm på 5-10 % årligt mellem 1989 og 1993, sammen med
den faldende efterspørgsel fra stålindustrien i samme periode, havde
medført prisfald på verdensmarkedet, og derfor også kunne tilskrivesprisfaldet på EF-markedet for FeSiMn.
(51) Det skal i den forbindelse anføres, at faldende priser på manganmalm,
som kun tegner sig for 10-15 % af de samlede fremstillingsomkost-
ninger for FeSiMn i Fællesskabet øgedes fra 1989 til undersøgelses-perioden med ca. 21 %.
Norge
(52) Nogle producenter i Brasilien, Sydafrika og Ukraine samt en
sammenslutning af brugerindustrier fandt, at den skade, der var påførtEF-erhvervsgrenen, skulle tilskrives import af ferrosiliciummanganmed oprindelse i Norge og ikke importen fra de pågældende
eksportlande. Mere konkret blev det gjort gældende, at den mest
markante nedgang i EF-erhvervsgrenens rentabilitet indtrådte mellem1989 (fortjeneste: 16,9 %) og 1990 (tab: 14,9 %) i en periode, hvor
importen fra de pågældende eksportlande kun steg med 8 000 tons. I
samme periode (1989-1990) faldt EF-producenternes priser påEF-markedet med 27 %, de norske priser faldt med 21 %, medenspriserne på den pågældende vare fra nævnte eksportlande kun faldt
med 17 %. Det anførtes endvidere, at de norske priser i 1990 faldt med
så meget som 24 % på markedet i en af medlemsstaterne.
(53) Det skal i den forbindelse anføres, at hvad angår importen af FeSiMn
fra Norge faldt markedsandelen fra 41,4 % i 1989 til 30,8 % i
undersøgelsesperioden, og de gennemsnitlige importpriser på EF-
markedet for ferrosiliciummangan af norsk oprindelse (ifølge Eurostat)i undersøgelsesperioden og i kalenderårene 1989-1992 altid var højereend de øvrige eksportlandes og EF-erhvervsgrenens priser. Denne
situation kunne også iagttages i 1989-1990, hvor importen fra Norge
faldt fra 171 887 tons (markedsandel 41,4 %) til 139 928 tons(markedsandel 34,4 %). Selv om de gennemsnitlige norske priser(ifølge Eurostat) faldt med 21 %, var de stadig ca. 17 % (eller mere end
80 ECU) højere end de pågældende eksportørers vejede gennemsnits-
priser og 6 % højere end EF-producenternes pris.
(54) Under disse omstændigheder fastslås det, at det ikke kan anses for
sandsynligt, at den skade, som EF-producenterne har lidt, kan
tilskrives importen fra Norge. Ovennævnte argumenter og påstande
må derfor afvises.
EF-producenternes konkurrencedygtighed
(55) De to brasilianske producenter, der medvirkede i undersøgelsen,
gjorde gældende, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen,skyldtes manglende konkurrencedygtighed. De anførte, at selv i 1990,da priserne i Fællesskabet angiveligt var ca. 12 % højere end
verdensmarkedspriserne, registrerede EF-producenterne de første
finansielle tab. Påstanden var ledsaget af en sammenligning af prisernefor ferrosiliciummangan mellem EF og USA i årene 1989-1992. Deantydede desuden, at den påståede manglende effektivitet også fremgik
af EF-producenternes lave arbejdskraftproduktivitet, defineret som
gennemsnitlig produktion pr. beskæftiget, sammenlignet med pro-ducenter af ferrosiliciummangan i tredjelande, og de fremlagde
beregninger baseret på data indeholdt i klagen, statistiske oplysninger
fra USA og »interviews«.
(56) I svaret på denne påstand bør det i den forbindelse bemærkes, at der
ved prissammenligningen mellem EF og USA ikke tages hensyn tilresultaterne af den antidumpingprocedure, som de amerikanske
myndigheder har gennemført. Denne procedure førte til den kon-
klusion, at det amerikanske marked også var påvirket af skadelig!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 10
dumpingimport fra flere lande. Det må derfor anses for sandsynligt, at
markedspriserne i USA var fordrejet som følge af illoyal konkurrence.
(57) For så vidt angår EF-erhvervsgrenens påståede lave produktivitet skal
det påpeges, at selv om visse eksportører opnår konkurrencemæssigefordele, som EF-producenterne ikke har adgang til med deraf følgendehøjere produktionsomkostninger for sidstnævnte, ville dette ikke være
nogen begrundelse for ikke at indføre beskyttelsesforanstaltninger i
tilfælde, hvor det er konstateret, at der forvoldes skade som følge afdumping. Det, der er relevant under sådanne omstændigheder, et at
sikre, at skade, der skyldes manglende konkurrencedygtighed, ikke
tilskrives dumpingimporten. Dette er sket i den foreliggende sag:antidumpingforanstaltningerne er fastsat på grundlag af dumpingmar-genen og ikke den højere skadestærskel.
Konklusion
(58) Da der efter indførelsen af de midlertidige antidumpingforanstaltnin-
ger ikke er fremført andre argumetner vedrørende årsagerne til den
skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, og på baggrund af oven-stående betragtninger fastslås det hermed, at selv om andre faktorerkan have bidraget til den skade, som EF-erhvervsgrenen er blevet
påført, forvoldte den meget store dumpingimport af FeSiMn med
oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika særskilt betragtetvæsentlig skade for den pågældende erhversgren i Fællesskabet,navnlig i form at betydelige finansielle tab.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
Stålindustrien
(59) En sammenslutning af brugerindustrier og en uafhængig importør
gjorde gældende, at Kommissionen burde tage hensyn til EF-stål-producenternes interesser i deres egenskab af brugere af FeSiMn, og
det påpegedes at indførelsen af antidumpingtold på importen af
FeSiMn ville forøge stålproducenternes produktionsomkostninger ogskade deres internationale konkurrencedygtighed. Den samme sam-
menslutning påstod, at et selskab har anslået, at FeSiMn tegner sig for
6 % af forarbejdningsomkostningerne for stål.
(60) Kommissionen fastslog som led i undersøgelsen, at FeSiMn alminde-
ligvis kun tegner sig for 1 % af de samlede produktionsomkostningerfor stål. I ovennævnte påstand peges der ikke på, hvilken indflydelseFeSiMn-omkostningerne har på de samlede produktionsomkostninger
for stål, idet forarbejdningsomkostningerne kun udgør en del af de
samlede produktionsomkostninger. Endvidere fremgår det ikke klart,om denne påstand er fremført på grundlag af situationen i stål-industrien som helhed eller blot i visse grene heraf (f.eks. såkaldte
»mini-mills«).
Antidumpingtold og konkurrence
(61) Flere eksportører gjorde gældende, at indførelsen af antidumpingtold
ville medføre, at de pågældende eksportører ville blive holdt ude afEF-markedet, men den ville ikke indebære prisstigninger på EF-markedet til et sådant niveau, at EF-erhvervsgrenen igen ville blive
fortjenestgivende. Det ville således ifølge det anførte kun være de
norske eksportører, der ville opnå fordele, så de ville være i stand til atstyrke deres angiveligt »dominerende stilling«. En af de berørte
eksportører påstod, at antidumpingtold blot ville begunstige den største
norske eksportør, som angiveligt allerede har en »dominerendestilling« på EF-markedet, fordi selskabet ejer 6 % af aktierne iCOMILOG, et selskab med hjemsted i Gabon, som har store
aktieposter i en række EF-producentvirksomheder.
(62) Hvad angår disse argumenter, skal det for det første understreges, at
det grundlæggende er i Fællesskabets almene interesse at fjerne en
skadevoldende imports fordrejning af handelen og genskabe ensituation med redelig konkurrence. Det er opfattelsen, at foranstalt-
ninger hverken generelt eller under de særlige omstændigheder, der
kendetegner den foreliggende sag, nødvendigvis vil medføre, atimporten fra de pågældende lande udelukkes fra EF-markedet. En!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 11
genskabelse af redelige konkurrencevilkår på markedet vil desuden
medføre, at EF-erhvervsgrenen igen bliver konkurrencedygtig og kanforsætte med at spille en aktiv rolle på markedet. Indførelsen afantidumpingtold vil derfor ikke hæmme konkurrencen på EF-marke-
det, og den vil heller ikke resultere i, at de norske eksportører opnår en
dominerende stilling.
Det er påstået, at den største norske eksportør har en dominerende
stilling på EF-markedet på grund af sin aktiepost i COMILOG. Det er
for det første højst usandsynligt, at det pågældende norske selskabskulle kunne kontrollere COMILOG og dermed EF-markedet somfølge af den lille aktiepost, det ejer. For det andet må det fastslås, at
hvis den norske eksportør kontrollerede COMILOG, ville udviklingen
i den pågældendes salg og markedsandel i det mindste have svaret tilden, der gjorde sig gældende for de EF-producenter, der er knyttet til
COMILOG. Det fremgår derimod af de foreliggende oplysninger, at
salg og markedsandel udviste en væsentligt mere negativ udviklings-tendens for den norske eksportør end for de EF-producenter, der erknyttet til COMILOG.
De pågældende foranstaltninger vil ikke mindske konkurrencen på
EF-markedet, fordi det vil blive forsynet til redelige priser ikke aleneaf de klagende fællesskabsproducenter, de norske eksportører og de
eksportører, der er omfattet af undersøgelsen, men også af ikke-
samarbejdende EF-producenter og andere eksportører end de norske,som ikke er omfattet af antidumpingforanstaltninger (og som iundersøgelsesperioden set under ét tegnede sig for mere end 15 % af
forbruget i Fællesskabet af FeSiMn). Disse argumenter og påstande må
derfor afvises.
Substituering af FeSiMn med andre ferrolegeringer
(63) En eksportør gjorde gældende, at fra 1989 og indtil undersøgelses-
perioden faldt produktionen med næsten 6 % i Fællesskabets
stålindustri, som er næsten den eneste bruger af FeSiMn, medens
Kommissionen havde fastslået, at forbruget af FeSiMn på EF-markedeti samme periode steg med 21,4 %. Eksportøren påstod, at det ville havevigtige følgevirkninger for fastlæggelsen af Fællesskabets interesser,
hvis denne situation kunne tilskrives en substituering af ferrosilicium
(FeSi) og ferromangan (FeMn) med FeSiMn, for der ville kunne findeen substituering sted i modsat retning efter indførelsen af antidum-pingtold på FeSiMn, således at foranstaltningerne ikke ville få den
ønskede virkning.
(64) På baggrund af resultaterne af Kommissionens undersøgelse fremgår
det, at der som anført ovenfor formentlig har været tale om en
substituering af FeSi og FeMn. Dette ændrer imidlertid ikke den
kendsgerning, at der har fundet skadevoldende dumping sted, somEF-erhvervsgrenen har et retmæssigt krav på at blive beskyttet mod.
Formålet med en sådan beskyttelse som led i en antidumpingprocedure
er at genskabe redelige konkurencevilkår på markedet. Det bør ogsåerindres, at antidumpingforanstaltninger i nogen tid har været i kraftvedrørende import af FeSi, hvilket kan være en af årsagerne til
substituering af FeSi med FeSiMn. Det er imidlertid mindre sansynligt,
at indførelsen af told på FeSiMn vil medføre substitution i modsatretning, fordi tolden på FeSi forbliver i kraft.
Konklusion
(65) På baggrund af ovenstående bekræftes den foreløbige konklusion som
omhandlet i betragtning 63 i forordningen om midlertidig told, nemlig
at det er i Fællesskabets interesse at indføre antidumpingforanstalt-ninger.
H. TILSAGN
(66) Fra de ukrainske myndigheder i forbindelse med de ukrainske
eksportører og fra de brasilianske og sydafrikanske eksportørermodtog Kommissionen visse tilsagn. Disse tilsagn er blevet nøjegennemgået med særlig hensyntagen til spørgsmålet om, hvorvidt det
er praktisk muligt at overvåge overholdelsen heraf. Hvad sidstnævnte
angår har fællesskabsinstitutionerne almindeligvis visse forbehold i!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 12
forbindelse med godtagelsen af tilsagn vedrørende sådanne ferrolege-
ringer i betragtning af de muligheder for omgåelse, der foreligger somfølge af, at varerne kan erstatte hinanden, og fordi der findes flereforskellige kvaliteter, der betinger forskellige priser. I betragtning af de
forholdsvis får producerende eksportører, der er omfattet af den
foreliggende sag, samt den måde afsætningskanalerne i Fællesskabeter indrettet på, har Kommissionen godtaget de tilsagn, der er afgivet afde ukrainske myndigheder i forbindelse med de ukrainske eksportører
samt af de sydafrikanske eksportører (jf. Kommissionens afgørelse
95/418/EF (
1)), eftersom sådanne tilsagn vil afhjælpe dumpignimpor-
tens skadelige virkninger i henhold til artikel 10, stk. 2, i grundfor-
ordningen, og efter Kommissionens opfattelse kan overvåges på
tilfredsstillende måde.
Hvad angår Brasilien har Kommissionen besluttet ikke at godtage
tilsagn fra de brasilianske eksportører, fordi de mindstepriser, de hartilbudt, ikke er tilstrækkelige til at afhjælpe dumpingimportensskadelige virkninger. Kommissionen har underrettet de brasilianske
eksportører herom.
På baggrund af ovenstående fastslår Rådet, at der bør indføres
foranstaltninger i form af antidumpingtold på importen af FeSiMn med
oprindelse i Brasilien.
Uanset godtagelsen af tilsagn fra de ukrainske myndigheder i
forbindelse med de ukrainske eksportører og fra de sydafrikanskeeksportører bør der indføres en resttold på importen af FeSiMn med
oprindelse i Ukraine og Sydafrika for at understøtte tilsagnene og
hindre omgåelse.
I.TOLD
(67) De midlertidige antidumpingforanstaltninger indførtes med en sats
svarende til de fastlagte dumpingmargener, dog med undtagelse af en
sydafrikansk producent, for hvilken tolden fastsattes på samme niveau
som skadestærsklen, der var lavere end dumpingmargenen. Detfremgår af resultaterne af den endelige undersøgelse, at de ændrededumpingmargener i alle tilfælde er lavere end skadestærsklerne, og
disse resultater bekræftes, da der ikke er fremført yderligere bemærk-
ninger efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger. Der børfølgelig i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, i grundforordningen
indføres endelige foranstaltninger for importen til Fællesskabet af
FeSiMn med oprindelse i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrikamed en sats som fjerner dumpingmargenerne.
For så vidt angår de brasilianske og sydafrikanske firmaer, som ikke
var rede til at medvirke i undersøgelsen eller som ikke gav sig til kendepå anden måde, bekræftes de undersøgelsesresultater, der er omhandlet
i betragtning 71 i forordningen om midlertidig told, eftersom der ikke
er fremlagt nye oplysninger eller fremført yderligere argumenter. Ioverensstemmelse hermed bør tolden for ikke-samarbejdsvilligebrasilianske eksportører være lig med den dumpingmargen, der er
fastlagt for de to samarbejdsvillige, forbundne eksportører, og for
Sydafrika bør tolden fastsættes til en sats, der fjerner dumpingen pågrundlag af den højeste af de dumpingmargener, der er fastlagt for de
to samarbejdsvillige eksportører.
(68) Under hensyn til det prisfølsomme marked for ferrosiliciummangan og
for at minimere foranstaltningernes virkning på brugerne i tilfælde af
betydelige prisstigninger anses det i det foreliggende tilfælde forhensigtsmæssigt, at tolden pålægges i form af en variabel told. Medhenblik herpå bør den variable told fastsættes som forskellen mellem
nettoprisen frit Fællesskabets grænse før told for varer med oprindelse
i Rusland, Ukraine, Brasilien og Sydafrika og nedennævnte mini-mumspriser i alle tilfælde, hvor nettoprisen frit Fællesskabets grænsefør told er lavere.
— Rusland: 504 ECU pr. ton af varer
— Ukraine: 492 ECU pr. ton af varer— Brasilien: 485 ECU pr. ton af varer!
B
(1) Se side 56 i denne Tidende.1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 13
— Sydafrika: 500 ECU pr. ton af varer.
Tolden bør ikke pålægges importen af FeSiMn, der fremstilles og
eksporteres til Fællesskabet af de af de ukrainske og sydafrikanske
eksportører, hvis pristilsagn er blevet godtaget.
(69) Eftersom importen af FeSiMn med oprindelse i Georgien ansås for
minimale og derfor ikke ansås for at have forvoldt skade forEF-erhvervsgrenen, fandt Kommissionen, at proceduren vedrørende
dette land bør afsluttes (jf. afgørelse 95/418/EF).
(70) Kommissionen vil undersøge markedssituationen efter indførelsen af
antidumpingforanstaltninger og hvis omstændighederne, især pris-
udviklingen, berettiger til en revision, bør denne indledes så hurtigtsom muligt.
J.OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(71) Rådet finder det under hensyn til ændringen i toldformen ikke
hensigtsmæssigt i dette særlige tilfælde at opkræve den midlertidige
antidumpingtold endeligt. Derfor bør de beløb, for hvilke der er stilletsikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, frigøres.
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Der indføres en endelig antidumpingtold på 150 ECU pr. ton af varen på
importen af ferrosiliciummangan for øjeblikket henhørende under KN-kode
7202 30 00 og med oprindelse i Ukraine (Taric-tillægskode 8848).
Tolden pålægges ikke importen af den vare, der er defineret i denne artikel, og
som fremstilles og eksporteres til Fællesskabet af nedenstående selskaber
(Ukraine — Taric-tillægskode 8847):
— Nikopol Ferro Alloy Plant
— Zaporozhye Ferro Alloy Plant.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske
Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver
medlemsstat.!B
!M2
!B1995R2413 — DA — 04.03.1998 — 002.001 — 14