1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B RÅDETSFORORDNING(EF)Nr.1638/98
af20.juli1998
om ændring af forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for
fedtstoffer
(EFT L 210 af 28.7.1998, s. 32)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 1513/2001 af 23. juli 2001 L 201 4 26.7.2001
▼B
RÅDETSFORORDNING(EF)Nr.1638/98
af20.juli1998
omændringafforordningnr.136/66/EØFomoprettelseafenfælles
markedsordningforfedtstoffer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det EuropæiskeFællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I februar 1997 forelagde Kommissionen Europa-Parlamentet og
Rådet en meddelelse om oliven- og olivenoliesektoren, hvori denkonkluderede, at der er behov for en reform af den nuværendemarkedsordning for fedtstoffer; denne meddelelse og de deri
beskrevne reformmuligheder er blevet drøftet i Fællesskabets
institutioner; der er opnået enighed om, at en reform ernødvendig; for at det kan fastslås, hvilken fremgangsmåde derer den bedste, kræves der dog mere pålidelige oplysninger,navnlig om antallet af oliventræer i Fællesskabet, om olivenarea-
lerne og om udbytterne; under hensyntagen til den tid, det vil tage
at indsamle og analysere disse data, har Kommissionen forpligtetsig til at fremlægge et reformforslag i år 2000 med det sigte, at detkan gennemføres for produktionsåret 2001/2002;
(2) erfaringerne har vist, at der på kort sigt er behov for noglejusteringer af den nuværende fælles markedsordning for at fjerne
nogle af vanskelighederne for de erhvervsdrivende i sektoren, for
at forbedre kontrollen i de nationale administrationer og for atsikre en bedre beskyttelse af fællesskabsbudgettet; det børfastlægges, hvilke justeringer af den nuværende fælles markeds-ordning der er behov for, ligesom der i den forbindelse børfastsættes relevante priser og beløb for produktionsårene 1998/
1999-2000/2001;
(3) efter artikel 5 i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22.
september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning forfedtstoffer (
4) skal der ydes en fast produktionsstøtte til de
producenter, hvis gennemsnitsproduktion ikke overstiger 500 kg;
denne foranstaltning havde navnlig til formål at mindske de
administrative byrder i forbindelse med kontrollen af støtteretten;de ændringer, der er sket i produktionsstøtteordningen, og særligforøgelsen af den del af ordningens udgifter, der går til støtte tilmindre producenter, og forhøjelsen af støttebeløbet, har imidlertidgjort, at den dobbelte producentstøtteordning er blevet en kilde til
svig; de bestemmelser, der specifikt vedrører støtte til mindre
producenter, bør derfor ophæves;
(4) mekanismen til stabilisering af produktionsstøtten er i øjeblikketbaseret på en maksimal garantimængde for hele Fællesskabet;denne maksimale garantimængde bør forhøjes for at tage hensyntil produktionsudviklingen;
(5) for at tilskynde til, at de enkelte medlemsstaters produktion bliveraf en rimelig størrelse, bør den maksimale garantimængdefordeles mellem producentmedlemsstaterne iform af nati onale1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 2
(1) EFT C 136 af 1. 5. 1998, s. 20.
(2) EFT C 210 af 6. 7. 1998.
(3) EFT C 235 af 27. 7. 1998.
(4) EFT 172 af 30. 9. 1966, s. 3025/66, specialudgave 1965-1966, s. 193.
Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr.1581/96 (EFT L 206 af
16. 8. 1996, s. 11).
▼B
garantimængder; denne fordeling bør hovedsagelig baseres på
produktionen i en repræsentativ periode, idet det bedste og detdårligste produktionsår lades ude af betragtning; der bør dog tages
hensyn til situationen i denne sektor i de forskellige medlems-
stater, herunder den særlige fordeling af den støtte, der tidligereblev ydet mindre producenter, og de spanske og portugisiskeolivenlundes produktionspotentiale;
(6) hvis en medlemsstats faktiske produktion er mindre end densnationale maksimale garantimængde, kan en del af differencenlægges til samme medlemsstats nationale maksimale garanti-
mængde det følgende produktionsår for at afbøde virkningerne af
udsving i produktionen; resten af differencen kan udligneoverskridelserne af de øvrige medlemsstaters nationale maksimalegarantimængder for at opretholde en vis solidaritet mellemproducenterne iFællesskabet;
(7) produktionsstøtten ydes til olivendyrkerne; disse modtager heledenne støtte, jf. dog de forskellige nedsættelser eller nedslag, som
er fastlagt i fællesskabslovgivningen;
(8) hvis det er nødvendigt, at der ydes støtte til spiseoliven, skal
medlemsstaterne kunne bruge en del af de midler, der er tildeltolivenolieproduktionsstøtten hertil;
(9) forbrugsstøtten kan ikke øges uden risiko for svig, og den er ikkesærlig effektiv med den størrelse, den har nu; den er tidligereblevet skåret stærkt ned uden negative virkninger for forbruget afolivenolie i Fællesskabet; hvis den ophæves, bliver det muligt at
skærpe kontrollen med produktionsstøtteordningen, navnlig den
kontrol, som foretages af de kontrolkontorer, der er omhandlet iRådets forordning (EØF) nr. 2262/84 af 17. juli 1984 om ændringaf forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fællesmarkedsordning for fedtstoffer (
1); Rådets forordning (EØF) nr.
3089/78 af 19. december 1978 om fastsættelse af almindelige
bestemmelser vedrørende støtte til forbruget af olivenolie (2) bør
derfor ophæves;
(10) bestemmelserne vedrørende fremme af forbruget af olivenolie ogspiseoliven i medlemsstaterne og tredjelande bør opretholdes,præciseres og styrkes; sådanne foranstaltninger skal tjene til atskabe større markedsligevægt, og udgifterne til dem bør derforbetragtes som en intervention i henhold til artikel 3 i Rådets
forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af
den fælles landbrugspolitik (
3); bestemmelserne indebærer visse
tekniske justeringer af Rådets forordning (EØF) nr. 1970/80 af 22.juli 1980 om almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrø-rende foranstaltninger til fremme af forbruget af olivenolie i
Fællesskabet (
4); sidstnævnte forordning bør ophæves, og dens
bestemmelser bør med de fornødne ændringer indarbejdes iforordning nr. 136/66/EØF;
(11) ordningen med offentligt interventionsopkøb udgør et produkti-onsincitament, der risikerer at destabilisere markedet;interventionsopkøb bør derfor afskaffes, og henvisningerne tilinterventionsprisen bør udgå eller udskiftes;
(12) for at nå målet at regulere udbuddet af olivenolie i tilfælde afalvorlige markedsforstyrrelser bør der findes en ordning med
støtte til private oplagringskontrakter, og der bør i denne
forbindelse først og fremmest indgås kontrakter med producents-ammenslutninger og foreninger af sådanne, der er anerkendt efter1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 3
(1) EFT L 208 af 3. 8. 1984, s. 11. Fororodningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr.2599/97 (EFT L 351 af 23. 12. 1997, s. 17).
(2) EFT L 369 af 29. 12. 1978, s. 12. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr. 1582/96 (EFT L 206 af 16. 8. 1996, s. 13).
(3) EFT L 94 af 28. 4. 1970, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 1287/95 (EFT L 125 af 8. 6. 1995, s. 1).
(4) EFT L 192 af 26. 7. 1980, s. 5. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EØF) nr. 1651/86 (EFT L 145 af 30. 5. 1986, s. 10).
▼B
Rådets forordning (EF) nr. 952/97 af 20. maj 1997 om
producentsammenslutninger og foreninger af sådanne (1);
(13) i bilaget til forordning nr. 136/66/EØF henvises der i definitionenaf kategorierne af jomfruolie til en organoleptisk bedømmelse,hvis værdi afhænger af en særlig metode; de sensoriske analyse-
metoder er for nylig blevet forbedret, idet der dog i sagens natur
fortsat er en risiko for en vis subjektivitet; den pågældendedefinition bør ændres, så der i fornødent omfang kan henvises tilde mest effektive analysemetoder;
(14) for at få bedre kendskab til og bedre kontrol med olivenolie-produktionen hos den enkelte producent må der iproduktionsårene 1998/1999-2000/2001 for at tage hensyn til deindhøstede erfaringer for så vidt angår fortegnelsen over
olivendyrkningsarealer bygges på den metode, der anvendes for
andre kulturer som led i det integrerede system for forvaltning ogkontrol; det er derfor nødvendigt, at Kommissionen fastlægger,hvilke foranstaltninger der skal træffes, og hvilke bestemmelserog kriterier der skal opfyldes for at fremme etableringen af et
geografisk informationssystem; forordning (EØF) nr. 154/75 (
2)
og forordning (EØF) nr. 2261/84 (3) bør derfor fraviges;
(15) de påtænkte løsningsmuligheder for reformen kan tilskynde
producenterne til at anlægge nye olivenlunde; sådanne nye
olivenlunde kan bringe den fremtidige ligevægt på et marked,hvor der iforvejen er et overskud, ialvorli g fare; for at undgådenne risiko bør det allerede nu fastsættes, at nye olivenlunde vilvære udelukket fra enhver fremtidig støtteordning, medmindre de
er led i et program godkendt af Kommissionen; da der går nogen
tid, fra Kommissionen har fremlagt sit forslag, til det vedtages, erdet nødvendigt også at udelukke plantager, der anlægges framåneden efter den dato, hvor de erhvervsdrivende bliver gjortbekendt med Kommissionens hensigt i den henseende;
(16) det er nødvendigt med en reform af olivensektoren, fordi visse afde foranstaltninger, der er fastsat ved forordning nr. 136/66/EØF,ikke vil kunne opretholdes på længere sigt; trods de midlertidige
justeringer, der fastsættes ved nærværende forordning, bør de
pågældende foranstaltninger ophæves med virkning fra den 1.november 2001 —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
forordning nr. 136/66/EØF foretages følgende ændringer:
1) I artikel 2a, stk. 2, ændres »interventionsprisen« til: »producentin-
dikativprisen nedsat med produktionsstøtten og et beløb, dertilgodeser markedsudsvingene og udgifterne til transport af oliven-olien fra produktionsområderne til forbrugsområderne,«
2) Artikel 4 affattes således:
»Artikel 4
1. Der indføres en producentindikativpris for Fællesskabet.
Denne pris fastsættes i engrosleddet for almindelig jomfruolie med
et indhold af frie fedtsyrer udtrykt i oliesyre på 3,3 g pr. 100 g.1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 4
(1) EFT L 142 af 2. 6. 1997, s. 30.
(2) Rådets forordning (EØF) nr. 154/75 af 21. januar 1975 om oprettelse af en
fortegnelse over olivendyrkningsarealer i de olivenproducerende medlems-
stater (EFT L 19 af 24. 1. 1975, s. 1). Forordningen er senest ændret vedforordning (EØF) nr. 3788/85 (EFT L 367 af 31. 12. 1985, s. 1).
(
3) Rådets forordning (EØF) nr. 2261/84 af 17. juli 1984 om almindelige regler
for støtte til olivenolieproduktion og til producentorganisationer (EFT L 208
af 3. 8. 1984, s. 3). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr.
636/95 (EFT L 67 af 25. 3. 1995, s. 1).
▼B
2. For produktionsårene 1998/1999-2000/2001 fastsættes den i
stk. 1 omhandlede producentindikativpris til 383,77 ECU pr. 100 kg.
3. Medmindre andet vedtages af Rådet, der træffer afgørelse med
kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen, begynder produk-tionsåret for olivenolie den 1. november og slutter den 31. oktober
det følgende år.«
3) Artikel 5 affattes således:
»Artikel 5
1. Der indføres en produktionsstøtte for olivenolie. Denne støtte
skal medvirke til at give producenterne en rimelig indkomst.
Støtten ydes til olivendyrkere på grundlag af den faktisk
producerede mængde olivenolie.
Hele støtten, minus diverse nedsættelser efter fællesskabsbestem-
melserne, skal udbetales til olivendyrkerne.
2. For produktionsårene 1998/1999-2000/2001 fastsættes enheds-
beløbet for den i stk. 1 omhandlede produktionsstøtte til 132,25 ECUpr. 100 kg.
3. Den maksimale mængde olivenolie, som den i stk. 1
omhandlede støtte gælder for, er 1 777 261 tons pr. produktionsår.Denne maksimale garantimængde fordeles således mellemmedlemsstaterne i form af national garantimængde:
—Spanien 760 027 tons
—Frankrig 3 297 tons
—Grækenland 419 529 tons
—Italien 543 164 tons
—Portugal 51 244 tons
4. Hver medlemsstat kan på vilkår, som Kommissionen fast-
sætter efter proceduren i artikel 38, tildele spiseoliven en del af sinnationale garantimængde og en del af sin olivenolieproduktions-
støtte.
I så fald skal den nationale garantimængde, der lægges til grund ved
anvendelsen af stk. 5 og 6, være den istk. 3 fastsatte mængde med
fradrag af en mængde, der svarer til den støtte, der er ydet tilspiseoliven.
5. Hvis en medlemsstats faktiske produktion i et produktionsår er
mindre end dens nationale garantimængde.
a) fordeles 20 % af differencen mellem de medlemsstater, som i
samme produktionsår har overskredet deres nationale garanti-mængde; fordelingen finder sted i forhold til disse landesnationale garantimængder, og
b) lægges 80% af differencen til den pågældende medlemsstats
nationale garantimængde udelukkende for det efterfølgende
produktionsår.
De resterende mængder fordeles af Kommissionen efter proceduren
iarti kel 38.
6. Den istk. 2 omhandlede enhedsstøtte ydes ihver medlemsstat,
hvis faktiske produktion, for hvilken retten til støtten er anerkendt,
er mindre end eller lig med den nationale garantimængde, i givetfald forhøjet ifølge stk. 5.
I de øvrige medlemsstater er enhedsstøtten lig med det i stk. 2
omhandlede beløb justeret med en koefficient. Denne koefficientfremkommer ved at dividere den pågældende medlemsstatsnationale garantimængde, i givet fald forhøjet ifølge stk. 5, medden faktiske produktion, for hvilken retten til støtten er anerkendt.1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 5
▼B
7. Med henblik på kontrol af beregningen af, hvor stor en
mængde olie der kan ydes støtte for, fastsættes oliven- ogolivenolieudbytterne for hvert produktionsår efter homogene
produktionsområder.
8. Anerkendte producentorganisationer eller anerkendte
foreninger af sådanne kan deltage i arbejdet med at beregne den istk. 5 omhandlede faktiske produktion og fastsætte de i stk. 7omhandlede udbytter.
9. En procentdel af den produktionsstøtte, der ydes til alle eller
en del af producenterne, afsættes til finansiering af regionaleforanstaltninger til forbedring af olivenproduktionens kvalitet ogdens miljøvirkninger i de enkelte producentmedlemsstater.
For produktionsårene 1998/1999-2000/2001 fastsættes den i første
afsnit nævnte procentdel til 1,4 % af produktionsstøtten til
olivenolieproducenterne.
10. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag
af Kommissionen, fastsætter de almindelige gennemførelsesbestem-
melser til denne artikel.
11. De istk. 7 omhandlede udbytter og gennemførelsesbestem-
melser til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 38 og,efter omstændighederne, efter proceduren i artikel 13 i Rådetsforordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering afden fælles landbrugspolitik (*).
(*)
EFT L 94 af 28. 4. 1970, s. 13, specialudgave 1970 (I), s. 196.
Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (EFT L
125 af 8. 6. 1995, s. 1).«
4. Artikel 5a, 7 og 8 udgår.
5. Artikel 11 affattes således:
»Artikel 11
1. Fællesskabet kan direkte eller indirekte gennemføre informa-
tionsforanstaltninger og andre foranstaltninger for imedlemsstaterne eller tredjelande at fremme forbruget af olivenolie
og af spiseoliven produceret i Fællesskabet.
De iførste afsni t omhandlede foranstaltni nger kan omfatte:
a) udbredelse af den nuværende viden, navnlig om olivenolies
ernæringsmæssige egenskaber
b) markedsundersøgelser med henblik på udvidelse af markedet for
olivenolie
c) reklamekampagner, PR-aktiviteter og forbrugsfremmende foran-
staltninger for olivenolie, især for at understrege dens
indholdsmæssige værdi, og for produkter, hvori der indgår
olivenolie
d) forskning, navnlig med henblik på videnskabelig undersøgelse af
olivenolies ernæringsmæssige aspekter
e) undersøgelser til vurdering af resultaterne af de forskellige
salgskampagner.
2. Kommissionen meddeler Rådet programmet for de foranstalt-
ninger, den påtænker at iværksætte i løbet af det eller de kommende
produktionsår. Ved udarbejdelsen af dette program kan Kommis-sionen bl.a. rådføre sig med virksomheder, der er specialiseret imarkeds- og reklameundersøgelser, samt forskningsinstitutter.
3. Kommissionen træffer beslutning om de i stk. 1 nævnte
foranstaltninger efter høring af Forvaltningskomitéen for Fedtstofferefter proceduren iarti kel 39.
4. Udgifterne til de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger kan
finansieres af Fællesskabet med 100 %, og de betragtes sominterventioner i henhold til artikel 3 i forordning (EØF) nr. 729/70.1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 6
▼B
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages
efter proceduren iarti kel 38.«
6) Artikel 11a, stk. 1, affattes således:
»Medlemsstaterne træffer hver for sit vedkommende de fornødne
foranstaltninger til at forfølge overtrædelser af den i artikel 5
omhandlede støtteordning. Hvis de fra de kontrolkontorer, der er
omhandlet iforordni ng (EØF) nr. 2262/84 af 17. juli1984 omsærlige foranstaltninger inden for olivenoliesektoren (*), får under-retning om overtrædelser, træffer medlemsstaterne inden for tolvmåneder efter underretningen beslutning om de videre skridt.
(*)
EFT L 208 af 3. 8. 1984, s. 11. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr 2599/97 (EFT L 351 af 23. 12. 1997, s. 17).«
7) Artikel 12 udgår.
8) Artikel 12a affattes således:
»Artikel 12a
Hvis der i fællesskabsområder opstår alvorlige forstyrrelser af
markedet, kan der med henblik på at regulere det træffes beslutning
efter proceduren i artikel 38 om at bemyndige organisationer, der
tilbyder tilstrækkelige garantier, og som er godkendt af medlems-staterne, til at indgå kontrakter om oplagring af den olivenolie, deafsætter. Blandt de pågældende organisationer bør der givesfortrinsstilling til producentsammenslutninger og foreninger afsådanne, der er anerkendt efter forordning (EF) nr. 952/97 (*).
De foranstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, kan bl.a.
udløses, når den konstaterede gennemsnitspris på markedet i enrepræsentativ periode er lavere end 95 % af interventionsprisen for
produktionsåret 1997/1998.
Det støttebeløb, som tildeles med henblik på opfyldelse af
kontrakterne, samt gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel,
og især mængden, kvaliteten samt oplagringsperiodens længde,
fastsættes efter proceduren iarti kel 38, således at støtten får envæsentlig indvirkning på markedet. Støtten kan tildeles ved udbud ilicitation.
(*)
EFT L 142 af 2. 6. 1997, s. 30.«
9) Artikel 20, stk. 2, udgår.
10) Artikel 20a, stk. 2, sidste afsnit, og stk. 4, udgår.
11) Artikel 20d, stk. 1, affattes således:
»1. Der indeholdes en procentdel af den produktionsstøtte, der
udbetales til organisationer og foreninger, som er anerkendt efterdenne forordning. Indeholdelsen skal bidrage til finansiering afomkostningerne i forbindelse med de i artikel 5, stk. 7, og artikel
20c omhandlede opgaver.
For produktionsårene 1998/1999-2000/2001 fastsættes den i første
afsnit omhandlede procentdel af produktionsstøtten til 0,8 %.«
12. Artikel 20d, stk. 3, udgår.
13. Punkt 1 ibi laget affattes således:
»1. Jomfruolie
Olie, som er udvundet af oliven udelukkende ved mekaniske
processer eller andre fysiske processer, bl.a. varmebehandling,der ikke medfører nogen ændring af olien, og som ikke harundergået anden behandling end vask, dekantering, centrifuge-
ring og filtrering, men ikke olie, som er udvundet ved hjælp af
et opløsningsmiddel eller reestificering, eller blandinger medolier af anden art.
Disse olier klassificeres og betegnes således:
a) ekstra jomfruolie:1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 7
▼B
jomfruolie, hvis syretal udtrykt i oliesyre højst må være 1 g
pr. 100 g, og hvis øvrige kendetegn svarer til kendetegnenefor denne kategori
b) jomfruolie (udtrykket »fin«kan bruges i produktionsleddet
og engrosleddet):
jomfruolie, hvis syretal udtrykt i oliesyre højst må være 2 g
pr. 100 g, og hvis øvrige kendetegn svarer til kendetegnene
for denne kategori.
c) almindelig jomfruolie:
jomfruolie, hvis syretal udtrykt i oliesyre højst må være 3,3 g
pr. 100 g, og hvis øvrige kendetegn svarer til kendetegnenefor denne kategori
d) bomolie:
jomfruolie, hvis syretal udtrykt i oliesyre er højere end 3,3 g
pr. 100 g, og/eller hvis øvrige kendetegn svarer tilkendetegnene for denne kategori.«
Artikel 2
1. Som undtagelse fra forordning (EØF) nr. 154/75 skal arbejdet med
fortegnelsen over olivendyrkningsarealer i ►
M1produktionsårene
1998/99-2002/03 ◄koncentreres om etablering, ajourføring og anven-
delse af et integreret geografisk informationssystem (GIS).
GIS etableres på basis af dataene i fortegnelsen over olivendyrknings-
arealer. Der hentes yderligere oplysninger til systemet fra
dyrkningserklæringerne knyttet til støtteansøgningerne. Dataene i GISstedfæstes geografisk ud fra edb-baserede luftfotografier.
2. Medlemsstaterne kontrollerer, om oplysningerne i dyrknings-
erklæringerne stemmer overens med dataene i GIS. Er der ikkeoverensstemmelse, foretager medlemsstaten en efterprøvning og kontrolpå stedet.
Kommissionen fastlægger, hvilke bestemmelser og kriterier der skal
gælde for den iførste afsni t omhandlede overensstemmelse, og hvor stor
en tolerancemargen der kan accepteres. Den fastlægger også de nærmere
bestemmelser for og hyppigheden af efterprøvning og kontrol på stedetfor hvert af de tre ►
M1produktionsårene 1998/99-2002/03 ◄.
3. Hvis det ved efterprøvning eller kontrol som omhandlet i stk. 2
viser sig, at oplysningerne i dyrkningserklæringen er ukorrekte, navnlighvad angår antallet af oliventræer, anvender den pågældende medlems-stat, alt efter omfanget af de fastslåede forskelle, følgende sanktioner:
— nedsættelse af den støtteberettigede mænde olivenolie eller
— udelukkelse af de pågældende oliventræer fra støtteordningen
efter nærmere bestemmelser og kriterier, som Kommissionen fastsætter.4. Kommissionen fastsætter for ►
M1produktionsårene 1998/99-
2002/03 ◄efter proceduren iarti kel 38 iforordni ng nr. 136/66/EØF,
hvilke foranstaltninger der skal træffes, og hvilke nærmere bestem-
melser, kriterier og hyppighed der skal gælde i overensstemmelse med
denne artikel.
5. De i denne artikel fastsatte foranstaltninger anvendes uanset de
foranstaltninger, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2261/84, for så vidtangår dyrkningserklæringerne og disses sammenhæng med støtten.
Artikel 2a
Fra den 1. november 2003 kan oliventræer og dertil svarende arealer, der
ikke er registreret i et geografisk informationssystem, som er etableret ihenhold til artikel 2 i denne forordning, og olivenolieproduktionenherfra ikke komme i betragtning til støtte til produktion af olivenolieunder den fælles markedsordning for fedtstoffer.1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 8
▼M1
▼B
Artikel 3
1. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 38 i forordning nr.
136/66/EØF træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre en
harmonisk overgang fra den ordning, der gælder for produktionsåret
1997/98, til den ordning, der følger af de foranstaltninger, der er indførtved denne forordning.
2. Rådet træffer på baggrund af et forslag, som Kommissionen
fremlægger i ►
M12003◄, beslutning om den fælles markedsordning
for fedtstoffer, således at den fælles markedsordning, der blev oprettet
ved forordning nr. 136/66/EØF, kan blive afløst fra den ►M11.
november 2004 ◄.
Artikel 4
Supplerende oliventræer og de dertil svarende arealer, der tilplantes efter
den 1. maj 1998, eller som ikke er omfattet af en dyrkningserklæring pr.en endnu ikke fastlagt dato, kan ikke komme ind under støtteordningenfor olivenproducenter under den fælles markedsordning for fedtstoffer,
der gælder fra den 1. november 2001.
Dog kan:
— supplerende oliventræer som led i omstilling af gamle olivenlunde,
eller
— nye olivenlunde
på arealer, der er omfattet af et program, Kommissionen har godkendt,
tages i betragtning inden for visse endnu ikke fastlagte grænser. For
Grækenland, Frankrig og Portugal er de arealer, der er omfattet af deprogrammer, Kommissionen skal godkende i tidsrummet indtil den 1.november 2001, henholdsvis 3 500 ha, 3 500 ha og 30 000 ha.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proce-
duren i artikel 38 i forordning nr. 136/66/EØF.
Artikel 4a
1. I forbindelse med den fælles markedsordning for fedtstoffer, der
gælder den 1. november 2002, kan de olivenolieproducerendemedlemsstater inden for visse grænser tilbageholde en del af den støtte,der eventuelt er beregnet til olivenolie- og/eller spiseolivenproducen-
terne, til EF-finansiering af aktivitetsprogrammer, der er udarbejdet af
godkendte producentorganisationer, godkendte brancheorganisationereller andre godkendte erhvervsorganisationer eller sammenslutningerderaf, på et eller flere af følgende områder:
a) administrativ forvaltning og opfølgning af olivenolie- og spise-
olivensektoren og -markedet
b) forbedring af olivendyrkningens indvirkning på miljøet
c) forbedring af kvaliteten af olivenolie- og spiseolivenproduktionen
d) sporbarhed, certificering og beskyttelse af olivenoliens og spise-
olivens kvalitet, underlagt de nationale myndigheder.
2. I denne artikel betyder »godkendte brancheorganisationer« retlige
enheder, der
— består af repræsentanter for de økonomiske aktiviteter, der har
forbindelse til produktion af og/eller handel med og/eller forarbejd-ning af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, litra c) og d), iforordning nr. 136/66/EØF
— er oprettet på foranledning af en eller flere af de organisationer eller
foreninger, de udgøres af
— er anerkendt af den medlemsstat, hvor de har deres virksomhed.
3. De grænser, der er nævnt istk. 1, fastsættes med henbli k på at
undgå markedsforstyrrelser:
— af Rådet på forslag af Kommissionen for alle de pågældende
aktiviteter, og derefter,1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 9
▼M1
▼M1
— af Kommissionen for hvert område, der er nævnt i stk. 1, efter
forvaltningsproceduren i artikel 4 i afgørelse 1999/468/EF.
Inden for de fastsatte grænser er EF-tilskuddet til aktivitetsprogram-
merne istk. 1 højst li g med den andel af støtten, som den pågældende
medlemsstat har afsat. EF-tilskuddet vedrører de støtteberettigedeudgifter med højst:
— 100 % til aktiviteterne på de områder, der er nævnt i litra a) og b)
— 100 % til investeringer i anlægsaktiver og 75 % til de andre
aktiviteter på det område, der er nævnt i litra c)
— 50 % til aktiviteter på det område, der er nævnt i litra d).
Finansieringen af restbeløbet varetages af medlemsstaten under hensyn-
tagen til et bidrag fra de erhvervsdrivende, som er obligatorisk foraktiviteterne på de områder, der er nævnt i stk. 1, litra c) og d), og på
mindst 25 % på det område, der er nævnt i litra d).
4. Efter proceduren iarti kel 38 iforordni ng nr. 136/66/EØF fastsætter
Kommissionen:
a) betingelserne for godkendelse af erhvervsorganisationer eller
sammenslutninger deraf
b) hvilke typer programaktiviteter der er støtteberettigede på de fire
områder, som er nævnt istk. 1
c) procedurerne for medlemsstaternes godkendelse af programmerne
d) kontrolforanstaltninger og sanktioner
e) de øvrige regler, der eventuelt er nødvendige for en hurtig
gennemførelse af programmerne fra den 1. november 2002.
Artikel 5
Artikel 5, 11a, 12a, 13 og 20a i forordning nr. 136/66/EØF ophæves med
virkning fra den ►
M11. november 2004 ◄.
Forordning (EØF) nr. 3089/78 og forordning (EØF) nr. 1970/80
ophæves.
Artikel 6
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen
iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendes fra den 1. november 1998.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.1998R1638 — DA — 01.11.2001 — 001.001 — 10
▼B