1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og skov-
brugshjultraktorer (statisk afprøvning)
(79/622/EØF)
(EFT L 179 af 17.7.1979, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 82/953/EØF af 15. december 1982 L 386 31 31.12.1982
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om føre-
rværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk afprøv-
ning)
(79/622/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (2),
og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer i henhold til nationale lovgiv-
ninger skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og disses fastgø-relse på traktoren;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartedeforskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældendebestemmelser, særligt med henblik på at fremgangsmåden for EØF-stan-dardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF af 4.marts 1974 om tilnærmelse af medlemmstaternes lovgivning omgodkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer(
3) kan anvendes
på alle traktortyper;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkeltemedlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser forfremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved fremsendelse af en kopi af den typegodken-delsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse påtraktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alle føre-rværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type,overflødiggør en teknisk kontrol med førerværn i de andre medlems-stater;
fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for føre-
rværn, særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerhedsglas, sikringimod at traktoren ruller videre, dersom den vælter, beskyttelse af passa-gerer osv. vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært at forøge sikkerheden
under kørsel på vej og under arbejde i hele Fællesskabets område; det eraf denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som eromfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn; det erhensigtsmæssigt indtil et tidspunkt, der skal fastsættes senere, at trak-torer omhandlet i Rådets direktiv 77/536/EØF af 28. juni 1977 omindbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn tillandbrugs- og skovbrugshjultraktorer(
4) ligeledes efter fabrikantens
valg skal kunne udstyres med et førerværn, som er i overensstemmelsemed direktiv 77/536/EØF eller dette direktiv;
(1) EFT nr. C 296 af 11. 12. 1978, s. 69.
(2) EFT nr. C 128af 21. 5. 1979 s. 18 .
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(4) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 3
▼B
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer indebærer medlemsstaternes gensidige anerkendelse af denkontrol, som hver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse for enhver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, deropfylder forskrifterne for udførelse og afprøvningsforskrifterne i bilag I,II, III, IV og V.
2. Den medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delsen, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetentemyndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstalt-ninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i over-ensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves ved stikpr-øver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller disses befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist ibilag VI for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, somde typegodkender i medfør af artikel 1.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling af føre-rværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for ihenhold til artikel 1, med andre anordninger.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn og af dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er forsynet
med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematisk afviger fraden godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlems-
stater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrundersamtidig sin beslutning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf eteksempel ses i bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler ellernægter typegodkendelse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærkeforsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i overens-stemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse for, træfferden de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen bringesi overensstemmelse med den godkendte type. De kompetente myndig-heder i den pågældende medlemsstat underretter de kompetentemyndigheder i de andre medlemsstater om de trufne foranstaltninger,der eventuelt såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uover-ensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatte unddragelse af EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer de samme foranstalt-ninger, når de af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstatunderrettes om sådan manglende overensstemmelse.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 4
▼B
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-typegod-kendelse samt om grundene hertil.
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for et føre-rværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud modsalg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skalmeddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaternegældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn ogderes fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegod-kendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagen eller brug af traktorer med henvisning til føre-rværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynet medEØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifterer overholdt.
Artikel 9
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel 1
i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— fri højde under bagakslen på højst 1 000 mm,
— fast eller indstillelig mindstesporvidde på en af de drivende aksler
skal være mindst 1 150 mm,
— mulighed for at blive udstyret med koblingsanordning for ophængte
redskaber (trepunktsophæng) og en trækbom,
— masse på mindst 800 kg svarende til traktorens egenvægt i henhold
til pkt. 2.4. i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværnetmonteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og traktorenforsynet med de største dæk, som fabrikanten anbefaler.
Artikel 10
I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal hver traktor, som
er omhandlet i artikel 9, være forsynet med førerværn, der opfylderforskrifterne i bilag I, II, III og IV.
Dog kan traktorer, som er defineret i artikel 9 i direktiv 77/536/EØF, —
i forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse — være forsynet medet førerværn, der opfylder forskrifterne i bilag I, II, III og IV nævntedirektiv.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelsemed fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden atten måneder efter dets meddelelse ogunderretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
teksten til de vigtigste retsforskrifter, som de vedtager på det område,der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 5
▼B
BILAGSFORTEGNELSE
Bilag I: Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse
Bilag II: Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelse på
traktoren
Bilag III: Fremgangsmåde ved afprøvningenBilag IV: FigurerBilag V: Eksempel på afprøvningsrapportBilag VI: MærkningBilag VII: Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelses-skemaBilag VIII: Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelseBilag IX: Eksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendelses-skema med hensyn til føre-
rværnets styrke og styrken af dets fastgørelse på traktoren (statisk afprøvning)
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 6
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle), herefter
benævnt førerværn, forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentligeformål er at afværge eller formindske faren for føreren, dersom traktorenvælter under normalt brug.
1.2. Det i pkt 1.1. nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved de
afprøvninger, der er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et indvendigtfrit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte føreren.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål anførti pkt. 1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af
et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfa-brikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller disses befuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksem-
plarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet. Denne
tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder,
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets fastgø-
relse i enkeltheder,
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen
og hvorledes den er fastgjort på traktoren, og hvor nødvendigt enkelt-heder vedrørende beklædningen, adgangsforholdene, nødudgang,enkeltheder vedrørende indvendig polstring samt særlige forholds-regler til at undgå, at traktoren ruller videre, og enkeltheder vedrø-rende opvarmning og ventilation,
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller og
fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det føre-
rværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den afprøvningsan-stalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen. Denne traktor erudstyret med førerværnet.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed, somhar meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele udvidelsen,såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne), for hvilken(hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav:
— massen uden ballast, som defineret i pkt. 1.3 i bilag II, overstiger ikke
den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end 5 %,
— fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke fastgørelsen
finder sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, er
identiske,
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 7
▼B
— sædets placering i førerværnet og dettes kritiske dimensioner og føre-
rværnets og traktorens relative placeringer skal være sådanne, at detfrie område under alle faser af afprøvningen hele tiden er beskyttet afførerværnet, uanset deformationerne.
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke,4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI,4.1.3. førerværnets serienummer,4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, let
læselige og ikke kan udslettes.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 8
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE
OG STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT1.1. Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at
simulere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktorenvælter. Disse afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør detmuligt at bestemme styrken af førerværnet og af de konsoller, vedhvilke det er fastgjort på traktoren, og af enhver del af traktoren,som overfører prøvningskraften.
1.2. Forberedelse af afprøvningen
1.2.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne
for serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelsemed den af fabrikanten foreskrevene metode for fastgørelse til en afde traktorer, hvortil det er konstrueret. En komplet traktor er ikkenødvendig til afprøvningen; dog skal traktorens førerværn ogdelene, hvorpå det er fastgjort, under afprøvningerne udgøre enbrugsklar enhed, der i det følgende benævnes montagen.
1.2.2. Montagen skal fastgøres til afprøvningsbænken således, at de dele,
som fastholder montagen, under belastning kun udsættes for enubetydelig deformation i sammenligning med førerværnet. Metodenfor fastgørelse af montagen på afprøvningsbænken må ikke ændreselve montagens styrke.
1.2.3. Montagen skal understøttes og fastgøres eller ændres, så hele prøv-
ningsenergien optages af førerværnet og dets befæstelsesdele tiltraktorens stive dele.
1.2.3.1. For at efterkomme det i 1.2.3 fastsatte krav skal enhver del af
traktorens affjedring blokeres, således at denne ikke optager nogendel af afprøvningsenergien.
1.2.4. Til afprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele fra
serieproduktionen, som kan have indflydelse på styrken at føre-rværnet, eller som kan være nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også
forefindes, for at det kan undersøges, om kravene i pkt. 4 eropfyldt.
1.3. Traktorens masse
Referencemassen m
t, som bruges i formlen (se bilag III) til bereg-
ning af energi og slagkraft, må ikke være mindre end den masse,der er omhandlet i pkt. 2.4 i bilag I til Rådets direktiv 74/150/EØF(dvs. uden ekstra udstyr, men med kølevæske, smøremidler, brænd-stof, værktøj og fører) med tillæg af førerværnets vægt og minus 75kg.
Massen af ekstravægt for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene,
ophængte redskaber eller udstyr eller andet særligt udstyrmedregnes ikke.
2. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR2.1. Vandret belastningsafprøvning (sideværts og på langs)
2.1.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler tilstrækkeligt til at sikre, at
montagen er sikkert fastgjort til afprøvningsbænken, uafhængigt afdækkene, hvis de er med.
2.1.2.
Midler for påførelse af en vandret kraft på førerværnet med en stiv
bom, således som vist i fig. 1 o g 2 i bilag IV.
2.1.2.1. Den stive bom skal have en lodret tværdiameter på 150 mm.2.1.2.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan
fordeles jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 9
▼B
på mindst 250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50
mm mellem disse længder.
2.1.2.3. Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en
radius på maksimalt 50 mm.
2.1.2.4. Kardanled eller tilsvarende skal indlægges til sikring af, at belast-
ningen ikke tvinger montagen ind i en drejning eller bevægelse ianden retning end belastningens.
2.1.2.5. Såfremt førerværnets vandrette længde, som belastningen skal
påføres, ikke udgør en ret linje vinkelret på belastningsretningen,skal det rum, som opstår, udfyldes på en sådan måde, at belast-ningen fordeles over denne længde.
2.1.3. Udstyr til inden for de tekniske muligheder at måle den energi, der
optages af førerværnet og af de stive dele af traktoren, til hvilkendet er fastgjort, f.eks. ved at måle den påførte kraft og udbøjningenfra det sted, hvor denne blev påført, i forhold til den vinkelrette pået punkt på traktorens chassis.
2.1.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i
det frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 ibilag IV kan anvendes.
2.2. Trykprøver (bagfra og forfra)
2.2.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler, tilstrækkelige til at sikre, at
traktoren er sikkert fastgjort til fundamentet, uafhængigt afdækkene.
2.2.2. Midler for påføring af en lodret kraft på førerværnet, således som
vist i fig. 3 i bilag IV inklusive en stiv trykbom med en bredde på250 mm.
2.2.3. Udstyr til at måle den totale påførte lodrette kraft.2.2.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i
det frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 ibilag IV kan anvendes.
2.3. Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner :±3m m .
2.3.2. Udbøjning :±3m m .
2.3.3. Traktormasse ± 20 kg.2.3.4. Belastning og kræfter :±2% .
2.3.5. Belastningens retning: Afvigelse fra vandrette og lodrette retninger
angivet i bilag III
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2 °
— under afprøvningen, under belastning 10 °over vandret og 20 °
under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
3. AFPRØVNINGER3.1. Generelt
3.1.1. Afprøvningernes rækkefølge
3.1.1.1. Afprøvningerne skal udføres i følgende rækkefølge:
3.1.1.1.1. Belastning i længderetning (bilag III, pkt. 1.2)
For traktorer med mindst 50 % af vægten på baghjulene som
defineret i pkt. 1.3 skal belastningen i længderetningen ske bagfra(tilfælde 1). For andre traktorer skal længdebelastningen ske forfra(tilfælde 2).
3.1.1.1.2. Første trykprøvning
Den første trykprøvning skal ske på den yderste del af førerværnet,
hvor belastningen i længderetningen fandt sted, dvs.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 10
▼B
Bagfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.5)
Forfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.6)
3.1.1.1.3. Belastning fra siden (bilag III, pkt. 1.3)
3.1.1.1.4. Anden trykprøvning
Den anden trykprøvning skal påføres den ende af førerværnet, som
er modsat den, på hvilken belastningen i længderetningen blevpåført, dvs.
Forfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.6)Bagfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.5)
3.1.1.1.5. Anden belastning i længderetningen (bilag III, pkt. 1.7)
En anden belastning i længderetningen skal påføres traktorer der er
udstyret med førerværn, som er konstrueret til at tippe, såfremtbelastningen i længderetningen (3.1.1.1 ovenfor) ikke var blevetpåført i den retning, som ville have medført, at førerværnet tippede.
3.1.1.2. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker
eller flytter sig, under afprøvningen, skal denne gentages.
3.1.1.3. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller
førerværn under afprøvningen.
3.1.2. Fjernelse af hjulene
Hjulene skal fjernes eller stilles på en sporvidde, der sikrer, at de
ingen indflydelse får på førerværnet under afprøvningen.
3.1.3. Fjernelse af ikke-risikoskabende dele
Alle de dele af traktoren og af førerværnet, der som en enhed udgør
en beskyttelse af føreren, herunder beskyttelse mod vejrliget, skalleveres komplet på en traktor for inspektion.
Den montage, der skal afprøves, behøver ikke at være udstyret med
for-, side- og bagruder af sikkerhedsglas eller tilsvarende materiale,ligesom paneler, beslag og tilbehør, der ikke har nogen indflydelsepå førerværnets styrke, og som ikke medfører fare i tilfælde af, atden vælter, kan udelades.
3.1.4. Måleudstyr
Førerværnet skal være forsynet med de instrumenter, som er
nødvendige for at opnå de foreskrevne data til at aftegne kraft-deformationsdiagrammet (se fig . 4 i bilag IV). Førerværnets
samlede og permanente udbøjning måles og registeres i hver fase afprøvningen (se fig . 5 i bilag IV).
3.1.5. Belastningens retning
Såfremt sædet ikke er anbragt i traktorens midterplan, og/eller når
førerværnets modstandsdygtighed er asymmetrisk, skal sidebelast-ningen ske fra den side, der mest sandsynligt vil føre til indtrængeni det frie område under prøvningen (se også bilag III, pkt. 1.3).
4. GODKENDELSESKRAV
4.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse,
skal betragtes som værende i overensstemmelse med kravene tilstyrke, hvis det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
▼
M1
4.1.1. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i nogen del af det frie
område beskrevet i pkt. 3.2 i bilag III, eller det skal hele tiden havebeskyttet dette frie område under de prøvninger, som er beskrevet ipkt. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 og i påkommende tilfælde 1.7 i bilag III.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 11
▼M1
Såfremt en overbelastningsprøvning gennemføres, skal kraften på
prøvningsstedet, når den pågældende energi er opfanget, være over0,8F
max, der forekommer under såvel den pågældende hovedafprøv-
ning som under overbelastningsafprøvningen (se fig. 4b og 4c ibilag IV).
▼
B
4.1.►M12◄. Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets
opbygning.
▼M14.1.3. Når den krævede energitilførsel opnås under hver foreskrevet
afprøvning med vandret belastning, skal kraften være over 0,8Fmax.
▼B
4.2. Desuden må der ikke være andre dele, som frembyder særlig fare
for føreren, f.eks. utilstrækkelig polstring af tagets underside eller afet hvilket som helst andet sted, hvor førerens hoved kan støde imod.
5. AFPRØVNINGSRAPPORT
5.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesske-
maet, der er vist i bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V.Rapporten skal indeholde:
5.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (se
bilag V om påbudte mål), herunder af de normale adgangsforholdog om nødudgange; indretning af varme- og ventilationsanlæg ogandet udstyr, hvor dette måtte forekomme, eller hvor det måttekunne påvirke det frie område eller medføre fare.
5.1.2. Oplysninger om særlige indretninger f.eks. beregnet til at forhindre,
at traktoren fortsætter med at rulle.
5.1.3. En kortfattet angivelse af alle indvendige polstringer.5.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale, samt af enhver EØF
eller anden art godkendelsesmærkning.
5.2. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegod-
kendelse til andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtighenvisning til rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttype-godkendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i pkt. 3.4i bilag I.
5.3. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type,
handelsbetegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer,førerværnet er beregnet til.
6. SYMBOLER
m
t= traktorens referencemasse (kg), som defineret i pkt. 1.3.
D = førerværnets deformation (mm) på det sted og i den
retning, belastningen er påført.
▼M1
D/prime1= førerværnets deformation (mm) ved den krævede bereg-
nede energitilførsel.
▼B
F = statisk belastningskraft (N) (newton).
Fmax= maksimal statisk belastningskraft, når belastningen
påføres (N), undtagen overbelastning.
▼M1
F/prime1= kraft svarende til den krævede beregnede energitilførsel.
F/prime1D = kraft/deformationskurve.
▼B
Eis= den påførte energi under belastning fra siden (J) (joule).
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 12
▼B
Eil 1= den påførte energi under belastning i længderetningen
(J).
▼M1
Ei1 2= den påførte energi som skal absorberes under påføring af
den anden belastning i længderetningen (J).
▼B
Fr= anvendt kraft ved belastning bagfra (N).
Ff= anvendt kraft ved belastning forfra (N).
▼M1
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 13
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
1. VANDRET BELASTNING OG TRYKAFPRØVNING1.1. Almindelige forskrifter for vandret belastningsafprøvning
1.1.1. Belastningen, som overføres til førerværnet, skal fordeles ved hjælp
af en stiv bom, som svarer til forskrifterne i pkt. 2.1.2 i bilag II,anbragt vinkelret på trykretningen, og denne bom kan være udstyretmed en anordning, som forhindrer den i at glide sidelæns. Deformati-onen må under belastningen ikke være større end 5 mm/sek. Underafprøvningen skal F og D registreres samtidig ved en forøgelse afdeformationen på 15 mm eller mindre for at sikre nøjagtighed. Underafprøvningen må belastningen ikke formindskes, før afprøvningen erslut; men det er tilladt om ønsket at ophøre med at forøge belast-ningen f.eks. for at registrere målinger.
1.1.2. Såfremt den del, på hvilken belastningen skal påføres, er krum, skal
forskrifterne i pkt. 2.1.2.5 i bilag II overholdes. Belastningen skal dogpåføres i overensstemmelse med kravene i pkt. 1.1.1 ovenfor og i pkt.2.1.2 i bilag II.
1.1.3. Hvis der ikke findes nogen tværgående del på belastningspunktet, kan
der anvendes en erstatningsbom, som ikke forøger førerværnetsmodstandsdygtighed.
1.1.4. Førerværnet skal besigtiges, når belastningen er fjernet efter hver
prøvning. Hvis der forekommer brud eller revner under belastningen,skal den overbelastningsprøvning, som er anført i pkt. 1.4 ovenfor,udføres, før der fortsættes med den næste prøvning i rækkefølgen,som er givet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
▼
M1
1.2. Belastning i længderetningen (se figur 2 i bilag IV)
Belastningen skal påføres vandret, parallelt med traktorens lodrettemidterplan.Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen, således som defineret ipunkt 1.3 i bilag II, hviler på baghjulene, påføres længdebelastningenbagtil og sidebelastningen på forskellige sider af førerværnets midter-plan i længderetningen. Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massenhviler på forhjulene, påføres længdebelastningen fortil på samme sideaf førerværnets midterplan i længderetningen som sidebelastningen.Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. dendel, som mest sandsynligt vil ramme jorden først, hvis traktorenvælter).Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden afførerværnets top målt indvendigt fra det udvendige hjørne. Førervær-nets bredde, som det her drejer sig om, er afstanden mellem to linjerparallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører førervær-nets ydre dele i det vandrette plan, og som berører den øverste kant afde øverste tværgående dele.Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnetsbredde (som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over detteminimum.Belastningen i længderetningen påføres bagfra eller forfra sombeskrevet i bilag II, punkt 3.1.1.1.Afprøvningen standses når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den foreskrevne energitilførsel E
il 1(hvor Eil 1= 1,4 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 14
▼B
1.3. Trykprøve fra siden (se fig. 1, bilag IV)
Belastningen skal tilføres vandret i en vinkel på 90 °med traktorens
lodrette midterplan. Den skal tilføres førerværnets øverste del på etsted 300 mm foran sædets referencepunkt, i sædets mest tilbagetruknestilling, som beskrevet i pkt. 2.3.1. Hvis førerværnet har fremspringpå siden, som ville ramme jorden først, hvis traktoren vælter side-læns, skal belastningen påføres dette sted
Bommens længde skal være så lang som muligt, men må dog ikke
overstige 700 mm.
Afprøvningen afbrydes, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel E
is(hvor Eis= 1,75 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
▼M1
1.4. Overbelastningsprøve
1.4.1. Når en vandret belastningsprøve har fremkaldt brud, revner eller
buler, kan der kræves en overbelastningsprøve med henblik på atbestemme førerværnets residualstyrke, så det sikres, at denne ertilstrækkelig til at modstå eventuel vidererulning (se fig. 4a, 4b og4c).
En overbelastningsprøve kræves under alle omstændigheder, såfremt
kraften aftager med mere en d3%i løbet af de sidst e5%a fd e n
deformation, der opnås ved absorption af den påkrævede energi (sefig. 4b).
1.4.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette
belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil ialt 20 % mere end den påkrævede energi (se fig. 4c).
1.4.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter
påførsel af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager medmindre en d 3 % for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver
højere end 0,8F
max.
1.4.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver
over 0,8Fmax, efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere
energi.
1.4.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende
beskyttelse af det frie område på grund af en elastisk deformation ertilladt under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen måførerværnet ikke trænge ind i området, og området skal være fuld-stændig beskyttet.
▼
B
1.5. Trykprøvning bagfra
Bommen skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af
førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt idet lodrette referenceplan i længderetningen. Der tilføres en kraft F
r=
20 mt.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
kraft, skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det faldersammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnetmed den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære trakto-rens vægt, når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren ellerkraften flyttes således, at bjælken er over det sted på førerværnet, somville støtte traktoren, når den vælter helt rundt. Kraften F
rpåtrykkes
derefter.
Kraften Frskal tilføres i mindst fem sekunder efter, at synlige defor-
mationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie
område eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 15
▼B
1.6. Trykprøve forfra
Bommen anbringes tværs over den forreste øverste del af førerværnet;
resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i det lodrettereferenceplan i længderetningen. En kraft F
f=2 0mtskal tilføres.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
belastning, skal kraften tilføres, indtil taget er deformeret, så detfalder sammen med det plan, som forbinder den øverste del af føre-rværnet med den del af traktorens forende, som er i stand til at bæretraktorens vægt, når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoreneller kraften igen anbringes eller tilføres således, at bommen er overdet sted på førerværnet, som er i stand til at bære traktoren, når denvælter helt rundt. Kraften F
fpåtrykkes derefter.
Kraften Ffskal tilføres i mindst fem sekunder, efter at synlige defor-
mationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie
område eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.7. Anden belastning i længderetningen
Belastningen skal påføres vandret parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Den anden belastning i længderetningen skal tilføres bagfra eller
forfra som foreskrevet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
Den skal påføres i den modsatte retning af og i det hjørne, der er
længst fra den i pkt. 1.2 omtalte belastning i længderetningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt ville ramme jorden hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnets top målt indvendig fra det udvendige hjørne. Førervær-nets bredde, som det her drejer sig, om, er afstanden mellem to linjerparallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører førervær-nets ydre dele i det vandrette plan, der berører den øverste kant af deøverste tværgående dele.
Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnets
bredde (som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over detteminimum.
Afprøvningen standses, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel E
il2(Eil2= 0,35 mt)
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i fig . 6 i bilag IV og er fastlagt i forhold til et
lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet-ning, og som går gennem sædets referencepunkt, beskrevet i pkt. 2.3,og rattets centrum. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandretmed sædet og rattet under belastningen, men at forblive vinkelret påtraktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis dette er fjedrendeophængt.
Hvis rattet er indstilleligt, skal dets stilling være som ved normal
kørsel med føreren siddende i sædet.
2.2. Det frie områdes afgrænsninger er:2.2.1. Lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en
højde af 300 mm over sædets referencepunkt;
2.2.2. parallelle planer udgående fra den øverste kant af planerne i pkt. 2.2.1
indtil en maksimal højde på 900 mm over sædets referencepunkt ogsåledes skråtstillede, at det øverste punkt på planet, som det vandretteslag påføres, er mindst 100 mm fra referenceplanet;
2.2.3. et vandret plan 900 mm over sædets referencepunkt;2.2.4. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som inde-
holder et punkt 900 mm lodret over sædets referencepunkt samt denbageste del af ryglænet;
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 16
▼B
2.2.5. en overflade, eller om nødvendigt en kurve med en række parallelle
linjer, som er vinkelret på referenceplanet, og som går nedad fra denbageste del af sædet og i berøring med ryglænet i dettes fulde længde;
2.2.6. en krum flade med radius 120 mm, som er vinkelret på reference-
planet, og til hvilket planerne i pkt. 2.2.3 og 2.2.4 er tangentplaner;
2.2.7. en krum flade med radius 900 mm, som er vinkelret på reference-
planet som forlænger det i punkt 2.2.3 omhandlede plan fortil med400 mm, og som er tangentiel til dette plan i et punkt 150 mm foransædets referencepunkt;
2.2.8. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som skærer
fladen i pkt. 2.2.7 i dennes forreste kant og passerer 40 mm fra rattet.Hvis rattet er højtplaceret, erstattes dette plan af et tangentialplan tilfladen i pkt. 2.2.7;
2.2.9. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som ligger 40
mm foran rattet;
2.2.10. et vandret plan gennem sædets referencepunkt.
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Ved bestemmelsen af det frie område i pkt. 2.1 befinder sædet sig i
det bageste punkt af det vandrette indstillingsområde. Sædet indstillesi højeste position i det lodrette indstillingsområde, hvor dette eruafhængigt af sædets vandrette indstilling.
Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordninger vist i fig. 7 og
8i bilag IV, som skal simulere belastningen fra en person. Anord-ningen består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nedersteryglænsplade sammenføjes med sædepladen ved hjælp af led placereti sæderegionen (A) og i lænderegionen (B). Leddet i (B) skal givemulighed for justering i højden.
2.3.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i
længderetningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant afryglænet og et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette planskærer den nedre overflade af sædeplanen i et punkt 150 mm foranden ovenfor nævnte tangent.
2.3.3. Hvis sædeaffjedringen giver en fri fjedervandring, hvad enten fjed-
ringen kan indstilles eller ej, skal den indstilles således, at sædetbefinder sig i midtpunktet af vandringen.
Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft
p å5 5 0Nie t punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader
presses med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.4. Hvis det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område
på ryglænet (over og under lænderegionen) foretages følgende:
2.3.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste
del: den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del:
leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædets refe-rencepunkt, hvis den nederste del af ryglænet er lodret. Herefterpresses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet.
3. KONTROL OG MÅLINGER
▼
M1
▼B
3.►M11◄.Det frie område
Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om
nogen del af dette er trængt ind i det frie område omkringførersædet som er defineret i pkt. 2.1. Førerværnet undersøgestillige for at fastslå, om nogen del af det frie område ikkelængere er beskyttet af førerværnet. Dette betragtes somværende tilfældet, dersom nogen del af det frie område villevære kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren varvæltet i den retning, hvorfra belastningen påførtes. Herunder
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 17
▼B
forudsættes dækdimensioner og sporvidde at være de mindste,
som anbefales af fabrikanten.
3.►M12◄.Endelig permanent deformation
Efter den sidste prøve noteres førerværnets endelige permanente
deformation. Med dette for øje noteres placeringen af førervær-nets hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøv-ningens påbegyndelse.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 18
▼B
BILAG IV
▼M1
FIGURER
Fig. 1: Belastning fra siden
Fig. 2: Belastning i længderetningenFig. 3: Eksempel på opstilling til trykprøveFig. 4 a: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning ikke nødvendigFig. 4 b: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning nødvendigFig. 4 c: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning fortsættesFig. 5: Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet deformationFig. 6 a: Det frie område set fra sidenFig. 6 b: Det frie område set forfra/bagfraFig. 6 c: Isometrisk afbildningFig. 7: Apparat til bestemmelse af sædets referencepunktFig. 8: Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 19
▼B
►(1)M1
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 20
▼B
Fig. 3
Eksempel på opstilling til trykprøve
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 21
▼M1
1. Punkt aF’ afmærkes svarende til 0,95 D /prime1.
1.1. Overbelastningsprøve er ikke nødvendig, da aF /prime1<1,03 F’.
Figur 4a
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve er ikke nødvendig
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 22
▼M1
1. Punkt aF’ afmærkes svarende til 0,95 D /prime1.
1.1. Overbelastningsprøven er nødvendig, da aF /prime1>1,03 F/prime1.
1.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da bF /prime1>0,97 F/prime1og bF/prime1>0,8Fmax.
Figur 4b
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve nødvendig
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 23
▼M1
1. Punkt aF /prime1afmærkes svarende til 0,95 D /prime1.
1.1. Overbelastningsprøve er nødvendig, da aF /prime1>1,03 F/prime1.
1.2. bF /prime1<0,97 aF /prime1, overbelastningsprøven fortsættes.
1.3. cF /prime1<0,97 bF /prime1, overbelastningsprøven fortsættes.
1.4. dF /prime1<0,97 cF /prime1, overbelastningsprøven fortsættes.
1.5. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da eF /prime1>0,8Fmax.
Bemærkning: Såfremt F på nogen tidspunkt falder under 0,8Fmax, afvises førerværnet.
Figur 4c
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøven skal fortsættes
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 24
▼B
Fig. 5
Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet deformation
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 25
▼B
Fig. 6 a
Det frie område set fra siden
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 26
▼B
Fig. 6 b
Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c
Isometrisk afbildning
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 27
▼B
Fig. 7
Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 28
▼B
Fig. 8
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 29
▼B
BILAG V
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
AF FØRERVÆRN (BESKYTTELSESBØJLE/FØRERHUS) MED HENSYN TIL DETS STYRKE
SÅVEL SOM TIL STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
(Statisk afprøvning)

1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 30
▼B

1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 31
▼B

1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 32
▼B

1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 33
▼B
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af et rektangel, i hvilket der er
anbragt et bogstav »e« efterfulgt af kendingsnummer eller en gruppe bogstaver fordet land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Forbundsrepublikken Tyskland2 for Frankrig3 for Italien4 for Nederlandene6 for Belgien
11 for Det forenede Kongerige13 for Luxembourg18for Danmark
IRL for Irland
og af et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets styrke ogstyrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted i nærheden afrektanglet.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 34
▼B
Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesmærke
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket suppleres med symboler »S«
Forklaring: Det førerværn, der er forsynet med ovennævnte EØF-komponenttype-
godkendelsesmærke, er et førerværn, som er godkendt i Tyskland (e1)under nr. 1471.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 35
▼B
BILAG VII
EKSEMPEL
PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSESSKEMA

1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 36
▼B
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn
til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes aftraktorfabrikanten eller af dennes befuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standardty-
pegodkendelse, indleveres en traktor, som er repræsentativ for den traktor-type, som søges godkendt, med behørigt godkendt førerværn og tilhørendefastgørelse.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtypegod-
kendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet tilmontering på den type traktor, for hvilken der begæres standardtypegodken-delse. Den kontrollerer især, om førerværnets fastgørelse svarer til den, derer blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af
denne til at gælde for andre førerværn.
5. De kompetente myndigheder meddeler denne udvidelse på følgende vilkår:5.1 den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-
komponenttypegodkendt;
5.2 den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3 fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet kontrol-
leret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodkendel-
sesskemaet for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af standardty-pegodkendelse, som meddeles eller nægtes meddelt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype indsendes
samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af en typeførerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæres EØF-standardty-pegodkendelse, udføres den i pkt. 2 og 3 fastsatte kontrol ikke.
1979L0622 — DA — 04.01.1983 — 001.001 — 37
▼B
BILAG IX
EKSEMPEL