1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 26. maj 1986
om bagtil monterede styrtsikre førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer
(86/298/EØF)
(EFT L 186 af 8.7.1986, s. 26)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 89/682/EØF af 21. december 1989 L 398 29 30.12.1989
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 26. maj 1986
om bagtil monterede styrtsikre førerværn på smalsporede land-
brugs- og skovbrugshjultraktorer
(86/298/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:
Rådets direktiv 74/150/EØF af 4. marts 1974 vedrørende tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af landbrugs- og skov-brugshjultraktorer(
4), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og
Portugals tiltrædelse, indeholder bestemmelser om, at fremgangsmåden
ved EØF-godkendelse for hver af de enkelte konstruktionselementer og
specifikation for traktoren vil blive fastlagt gennem særdirektiver;bestemmelserne vedrørende beskyttelsesanordninger ved væltning samthvorledes de skal fastgøres på traktoren er fastlagt ved direktiv 77/536/EØF(
5) og 79/622/EØF(6), senest ændret ved akten vedrørende
Spaniens og Portugals tiltrædelse; disse to direktiver, hvoraf det ene
vedrører dynamiskafprøvning og det andet statiskafprøvning — valgetoverlades i øjeblikket til fabrikanten — gælder for standardtraktorer,dvs. traktorer med en fri højde på højst 1 000 mm og en fast ellerindstillelig sporvidde af de drivende aksler på 1 150 mm eller deroverog en masse mellen 1,5 og 4,5 tons for traktorer, som omtales i direk-
tivet vedrørende dynamiskafprøvning, og 800 k g eller derover for
traktorer, som omtales i direktivet vedrørende statisk afprøvning;
de traktorer, som omhandles i dette direktiv, har en fri højde på højst
600 mm, en mindste sporvidde for de to aksler på under 1 150 mm ogen masse over 600 kg; anordninger til beskyttelse i tilfælde af væltning
for disse traktorer, som anvendes til særlige formål, kan underkastes
særlige bestemmelser eller alternative bestemmelser til dem, som erindeholdt i direktiv 77/536/EØF og 79/622/EØF;
de tekniske forskrifter, som smalsporede traktorer i henhold til natio-
nale lovgivninger skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og
disses fastgørelse på traktoren; disse forskrifter er forskellige fra
medlemsstat til medlemsstat; det er derfor nødvendigt, at samtligemedlemsstater vedtager ensartede forskrifter enten som tillæg til eller istedet for deres nugældende bestemmelser, særlig med henblikpå forhver af disse traktortyper at kunne indføre fremgangsmåden for EØF-standardtypegodkendelse i henhold til direktiv 74/150/EØF;
de førerværn, der er omfattet at dette direktiv, er bagtil monterede
beskyttelsesbøjler samt førerhuse, hvis frie områdes øverste punktbefinder sig over 900 mm over sædets referencepunkt, idet dette frieområde er tilstrækkelig stort til at beskytte føreren; for førerværn medto opstalter anbragt foran føreren vil der blive fastsat bestemmelser i et
andet særdirektiv;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 123 af 9. 5. 1983, s. 1.
(2) EFT nr. C 307 af 14. 11. 1983, s. 103.
(3) EFT nr. C 286 af 24. 10. 1983, s. 2.
(4) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(5) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1
(6) EFT nr. L 179 af 17. 7. 1979, s. 1.
▼B
medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser for
fremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved at sende dem kopier af den typegodkendel-
sesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse på
traktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alle føre-rværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type,overflødiggør en teknisk kontrol med disse førerværn i de andremedlemsstater; fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikati-
oner for førerværn, bl.a. vedrørende sikring imod at traktoren ruller
videre, dersom den vælter, og beskyttelse af passagerer, vil bliveudstedt på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært, at sikkerheden under
kørsel på vej og under arbejde øges i hele Fællesskabets område; deter af denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som eromfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
disse traktorer omfatter gensidig anerkendelse af den kontrol, somhver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel
1 i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— frihøjde på højst 600 mm målt ved det laveste punkt på for- eller
bagakslerne, differentiale medregnet;
— fast eller indstillelig mindste sporvidde af den aksel, som er
monteret med de største dæk, på mindre end 1 150 mm; idet detforudsættes, at sporvidden af den aksel, som er monteret med destørste dæk, er indstillelig op til højst 1 150 mm, skal den anden
aksels sporvidde kunne indstilles således, at bredden ved yderkanten
af de smalleste dæk ikke er større end bredden ved yderkanten afdækkene på den anden aksel. Er de to aksler monteret med fælgeog dækmed ens dimensioner, sk al den faste eller indstillelige spor-vidde af de to aksler være mindre end 1 150 mm;
— masse på over 600 kg, svarende til traktorens egenvægt i henhold til
punkt 2.4 i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværn
monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og medtraktoren monteret med de største dæk, fabrikanten anbefaler.
Artikel 2
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse til enhver type førerværn og deres fastgørelse på traktoren, derer i overensstemmelse med konstruktions- og afprøvningsforskrifternei bilag I til IV.
2. En medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delse, træffer, om fornødent i samarbejde med de kompetentemyndigheder i de øvrige medlemsstater, de nødvendige foranstaltninger
til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i overensstem-
melse med den godkendte type. Kontrollen udøves ved stikprøver.
Artikel 3
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller deres befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke vist ibilag VI for hver type førerværn og dele til fastgørelse heraf på trak-toren, som de typegodkender i medfør af artikel 2.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling afførerværn af en type, for hvilken der er meddelt komponenttypegod-kendelse i henhold til artikel 2, og andre anordninger.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
Artikel 4
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde markedsføring af førerværn
samt dele til fastgørelse heraf på de traktorer, de pågældende førerværn
er bestemt for, under henvisning til deres konstruktive udformning, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde markedsføring af førerværn, der
er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematisk
afviger fra den godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlems-
stater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrundersamtidig sin beslutning.
Artikel 5
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af typegodkendelsesattesterne, hvoraf et eksempel er visti bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler eller nægtertypegodkendelse for.
Artikel 6
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse, at
flere med samme EØF-typegodkendelsesmærke forsynede førerværnsamt dele til fastgørelse heraf ikke er i overensstemmelse med dentype, den har meddelt typegodkendelse for, træffer den de nødvendigeforanstaltninger for at sikre, at produktionen bringes i overensstem-
melse med den godkendte type. De kompetente myndigheder i den
pågældende medlemsstat underretter de kompetente myndigheder i deandre medlemsstater om de trufne foranstaltninger, der eventuelt,såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uoverensstemmelse,vil kunne udstrækkes til at omfatte inddragelse af EØF-typegodken-
delsen. Disse myndigheder træffer de samme foranstaltninger, når de
af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat underrettes omsådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-type-
godkendelse samt om grundene hertil.
Artikel 7
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for etførerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbudmod salg eller brug, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skal
meddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaterne
gældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn og
deres fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegod-
kendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering, ibrug-
tagen eller brug af traktorer med henvisning til førerværn og deres
fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynet med EØF-typegod-
kendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 10
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for inden for
traktatens rammer at foreskrive de krav, som de finder nødvendige forat sikre beskyttelse af arbejdstagere ved brug af de pågældende trak-1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 4
▼B
torer, for så vidt dette ikke indebærer ændringer af førerværnene i
forhold til dette direktivs forskrifter.
Artikel 11
1. I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal enhver
traktor, som omhandles i artikel 1, være forsynet med førerværn.
2. Er det i stk. 1 nævnte førerværn ikke et førerværn med to
opstalter anbragt foran førersædet, skal det opfylde bestemmelserne i
bilag I til IV enten dette direktiv eller direktiv 77/536/EØF ellerdirektiv 79/622/EØF.
Artikel 12
De ændringer, der er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages efter frem-gangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF.
Artikel 13
Inden for en frist på 18 måneder fra meddelelsen af dette direktiv
udsteder Rådet på forslag fra Kommissionen og på grundlag af bestem-melserne i traktaten et direktiv som supplerer nærværende direktiv med
bestemmelser om ekstra slagprøver inden for proceduren for dynamisk
afprøvning.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden 24 måneder efter dets meddelelse(
1).
De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dettedirektiv.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 5
(1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 2. juni 1986.
▼B
LISTE DER ANHÄNGE
ANHANG I: Bedingungen für die Erteilung der EWG-Bauartgenehmi-
gung
ANHANG II: Bedingungen für die Prüfung der Festigkeit von Schutzvor-
richtungen und ihrer Befestigung an der Zugmaschine
ANHANG III: Prüfverfahren
A. Dynamische Prüfungen
B. Statische Prüfungen
ANHANG IV: AbbildungenANHANG V: Muster eines Berichts über die EWG-Bauartgenehmigung-
sprüfung
ANHANG VI: KennzeichnungANHANG VII: Muster eines EWG-Bauartgenehmigungsbogens
ANHANG VIII: Bedingungen für die Erteilung der EWG-Betriebserlaubnis
ANHANG IX: Muster eines Anhangs zum EWG-Betriebserlaubnisbogen für
einen Zugmaschinentyp betreffend die Festigkeit der Schutz-
vorrichtung und ihrer Befestigung an der Zugmaschine1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 6
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige
formål er at afværge eller formindske faren for føreren, dersom trak-
toren vælter under normalt brug.
1.2. Det i punkt 1.1 nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved
de afprøvninger, der er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et
indvendigt frit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte
føreren.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål
anført i punkt 1.1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til
styrken af et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal
indsendes af traktorfabrikanten eller af fabrikanten af førerværnet
eller disses befuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre
eksemplarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestokaf førerværnet.
Denne tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder,
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets
fastgørelse i enkeltheder,
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktions-
typen, og hvorledes det er fastgjort på traktoren, og om
nødvendigt enkeltheder vedrørende beklædningen, adgangsfor-
holdene, nødudgang, enkeltheder vedrørende indvendig polstring
samt særlige forholdsregler til at undgå, at traktoren ruller videre,
og enkeltheder vedrørende opvarmning og ventilation,
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller
konsoller og fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det
førerværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den
prøveinstitution, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen.
Denne traktor skal være udstyret med førerværnet.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente
myndighed, som har meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal
meddele udvidelsen, såfremt det godkendte førerværn og traktor-
typen (-typerne), for hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder
følgende krav:
— massen uden ballast, som defineret i punkt 1.4 i bilag II, over-
stiger ikke den under afprøvningen anvendte referencemasse
med mere end 5 %,
— akselafstanden eller inertimomentet i forhold til baghjulsakslen
overstiger ikke referenceakselafstanden eller referenceinertimo-
mentet,
— fastgørelsesmåden og de steder, hvor fastgørelsen til traktoren
finder sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet,
har samme styrke og er anbragt samme sted i forhold til føre-
rværnet,
— sædets og rattets kritiske dimensioner og deres placering i
forhold til førerværnet samt placeringen i forhold til førerværnet
af punkter, der anses for at være faste, og som benyttes ved
kontrollen af, omdet frie område er beskyttet, skal være sådanne,
at det frie område fortsat er beskyttet af førerværnet, efter at
dette er deformeret som følge af de forskellige afprøvninger.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 7
▼B
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte
type, skal have følgende mærkning:
4.1.1. Fabriks- eller varemærke.
4.1.2. EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI.4.1.3. Førerværnets serienummer.4.1.4. Traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.
4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige,
letlæselige og ikke kan udslettes.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 8
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE
OG STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT
1.1. Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at
simulere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren
vælter. Disse afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør det
muligt at bestemme styrken af førerværnet og af de konsoller, ved
hvilke det er fastgjort på traktoren, og af enhver del af traktoren,
som overfører prøvningsbelastningen.
1.2. Afprøvningsmetoder
Fabrikanten kan vælge, om han ønsker afprøvningen udført efter den
dynamiske fremgangsmåde (se bilag II-A og III-A) eller efter den
statiske fremgangsmåde (se bilag II-B og III-B).
De to fremgangsmåder har samme gyldighed.
1.3. Generelle regler for forberedelsen af afprøvningen
1.3.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for
serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse med
den af fabrikanten anbefalede metode til en af de traktorer, hvortil
det er konstrueret.
En komplet traktor er ikke nødvendig til styrkeafprøvningen ved den
statiske prøve; dog skal traktorens førerværn og delene, hvorpå det
er fastgjort, udgøre en helhed, der i det følgende benævnes
montagen.
1.3.2. Under styrkeafprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele
fra serieproduktionen, som kan have indflydelse på styrken af føre-
rværnet, eller som kan være nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også
forefindes, for at det kan undersøges, om kravene i punkt 3.1 og
3.2 er opfyldt.
Alle traktorens og førerværnets dele, herunder dele til beskyttelse
mod vind og vejr, skal medleveres eller angives på tegninger.
1.3.3. Under styrkeafprøvningen fjernes alle aftagelige vinduer, døre,
paneler og løse dele, således at de ikke forøger førerværnets styrke.
1.3.4. Sporvidde
Sporvidden indstilles således, at førerværnet så vidt muligt ikke
støttes af dækkene under styrkeafprøvningen. Hvis afprøvningen
foretages efter den statiske fremgangsmåde, kan hjulene fjernes.
1.4. Traktorens referencemasse
Referencemassen mt, som bruges i formlen (se bilag III-A og III-B)
til beregning af pendulklodsens faldhøjde, belastningsenergi og tryk-
kraft, må ikke være mindre end den masse, der er omhandlet i punkt
2.4 i Bilag I til direktiv 74/150/EØF (d. v. s. uden ekstraudstyr, men
med kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj og fører) med
tillæg af førerværnets vægt og minus 75 kg. Massen af ekstravægt
for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene, ophængte redskaber
eller udstyr eller andet særligt udstyr medregnes ikke.
2. AFPRØVNINGER2.1. Afprøvningernes rækkefølge
Afprøvningernes rækkefølge er, med forbehold af de ekstra dyna-
miske og statiske afprøvninger (bilag III-A og bilag III-B) følgende:
2.1.1. Slagprøve (dynamiskprøve) eller belastningsprøve (statiskprøve)
bagtil (se punkt 1.1 i bilag III-A og III-B)1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 9
▼B
2.1.2. Trykprøve bagtil (dynamisk eller statisk prøve) (se punkt 1.4 i bilag
III-A og III-B)
2.1.3. Slagprøve (dynamiskprøve) eller belastningsprøve (statiskprøve)
fortil (se punkt 1.2 i bilag III-A og III-B)
2.1.4. Slagprøve (dynamiskprøve) eller belastningsprøve (statiskprøve) på
siden (se punkt 1.3 i bilag III-A og III-B)
2.1.5. Trykprøve fortil (dynamisk eller statisk prøve (se punkt 1.5 i bilag
III-A og III-B)
2.2. Genrelle krav
2.2.1. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker
eller flytter sig under afprøvningen, skal denne gentages.
2.2.2. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller
førerværn under afprøvningen.
2.2.3. Under afprovningerne skal traktorens gearkasse være i neutral posi-
tion og traktoren være ubremset.
2.2.4. Er traktoren udstyret med et affjedringssystem mellen traktorkrop og
hjul, skal dette system blokeres under afprøvningen.
2.2.5. Den første slagprøve bagtil (ved dynamiskafprøvning) eller den
første belastningsprøve bagtil (ved statiskafprøvning) udføres på
den side, som afprøvningsmyndighederne mener vil give de slag
eller belastninger, der er mest ufordelagtige for førerværnet. Slag-
prøven eller belastningsprøven på siden og slagprøven eller
belastningsprøven bagtil udføres fra forskellige sider af førerværnets
midterplan i længderetningen. Slagprøven eller belastningsprøven
fortil udføres på samme side af førerværnets midterplan i længderet-
ningen som slagprøven eller belastningsprøven på siden.
2.3. Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner: ± 3 mm
bortset fra — dækkenes deformation: ± 1 mm
— førerværnets deformation under vandret belastning:
±1m m
— mål i forbindelse med pendulklodsens faldhøjde:
±m m
2.3.2. Masse: ± 1 %2.3.3. Kræfter: ± 2 %
2.3.4. Vinkler: ± 2º
3. GODKENDELSESKRAV
3.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse,
skal betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til
styrke, hvis det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
3.1.1. Efter hver dynamisk delprøve må der ikke forekomme brud eller
revner som beskrevet i bilag III, afsnit A, punkt 3.1.
Hvis der under en dynamisk prøve opstår ikke uvæsentlige brud eller
revner, skal der udføres en ekstra slag- eller trykprøve som beskrevet
i bilag III, afsnit A, punkt 1.6. umiddelbart efter den slag- eller tryk-
prøve, der forårsagede bruddene eller revnerne.
3.1.2. Ved den statiske prøve skal kraften når den krævede energi nås ved
hver foreskreven vandret belastningsprøve eller overbelastningsprøve
(se bilag IV, figur 10a, 10b og 10c), være større end 0,8 F maks.
3.1.3. Hvis der under den statiske prøve opstår brud eller revner efter
påføring af trykkraften, kan der udføres en ekstra trykprøve, som
beskrevet i punkt 1.7 i bilag III-B umiddelbart efter den trykprøve,
der forårsagede bruddene eller revnerne.
3.1.4. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller mangel på
beskyttelse af det frie område er tilladt under overbelastningsprøven.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 10
▼M1
▼B
▼B
3.1.5. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i det frie område
beskrevet i punkt 2 i bilag III-A og III-B under prøverne, bortset
fra overbelastningsprøven.
3.1.6. Ingen del af det frie område må have været ubeskyttet af førerværnet
ifølge punkt 3.2.2 i bilag III-A og III-B under prøverne, bortset fra
overbelastningsprøven.
3.1.7. Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets opbyg-
ning.
3.1.8. Den elastiske deformation, som måles ifølge punkt 3.3 i bilag III-A
og III-B, må ikke overstige 250 mm.
3.2. Der må ikke være noget udstyr, som frembyder nogen fare for
føreren. Der må ikke være fremspringende dele eller tilbehør somvil kunne såre føreren, hvis traktoren vælter, eller dele eller tilbehør,
som vil kunne fastklemme ham — f.eks. om benet eller foden —
som følge af førerværnets deformationer.
4. AFPRØVNINGSRAPPORT
4.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesatte-
sten, der er vist i bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V.
Rapporten skal indeholde:
4.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (ved
hjælp af tegninger i målestoksforholdet 1:20 for generelle tegninger
og forholdet 1:2,5 for detaljetegninger af fastgørelsen), herunder
materialer og tilbehør, ydre mål for traktoren udstyret med føre-
rværn, de vigtigste indre mål og detaljer vedrørende de normale
adgangsforhold og eventuelle nødudgange samt detaljer vedrørende
varme- og ventilationsanlæg, hvor dette måtte forekomme.
4.1.2. Oplysninger om særlige indretninger, f.eks. beregnet til at forhindre,
at traktoren fortsætter med at rulle.
4.1.3. En kortfattet beskrivelse af alle indvendige polstringer.4.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale.4.2. Rapporten skal klart identificere den traktor (fabrikat, type, handels-
betegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de andre
traktorer, som førerværnet er beregnet til.
4.3. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegod-
kendelse til andre traktorer, skal rapporten indeholde en nøjagtig
henvisning til rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttype-
godkendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i punkt
3.4 i bilag I.
A.HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR TIL DE DYNAMISKE PRØVER
1. PENDULKLODS
1.1. Pendulklodsen skal være ophængt i to kæder eller ståltove i omdrej-
ningspunkter, som er mindst 6 meter over underlaget.
Det skal være muligt at foretage indstilling af klodsens højde og af
vinklen mellem klodsen og kæderne eller ståltovene, hvori den er
ophængt.
1.2. Klodsens masse skal være 2000 kg ± 20 kg, idet massen af kæder
eller ståltove ikke medregnes; denne masse må ikke overstige 100 kg.
Længden af slagfladens sider skal være 680 mm ± 20 mm (se bilag
IV, figur 4). Klodsen skal være således udført, at dens tyngdepunkt
ikke forskydes, men falder sammen med parallelepipedumets geome-
triske midtpunkt.
1.3. Parallelepipedumet skal være forbundet med den anordning, der
trækker det bagud, med en momentan udløsningsmekanisme, der er
således udformet og placeret, at den udløser pendulklodsen, uden at
parallelepipedumet kommer i uheldige svingninger.
2. PENDULOPHÆNG
Pendulklodsens ophæng skal være solidt fastgjort, således at dets
forskydning ikke i nogen retning overstiger 1 % af afstanden, til
hvilken klodsen løftes før slaget.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 11
▼B
3. FORANKRINGER
3.1. Traktoren forankres ved hjælp af en fastgørings- og strækmekanisme
til skinner, der er solidt fastgjort til et brudsikkert underlag. Skin-
nerne placeres sådan at traktoren kan forankres i
overensstemmelsemed bilag IV, figut 5, 6 og 7. Ved alle prøver
skal traktorhjulene og akselunderstøtningerne hvile på et brudsikkert
underlag.
3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af runde ståltove af
konstruktion 6 × 19 tråde med hampesjæl i overensstemmelse med
ISO 2408 og med en nominel diameter på 13 mm. Metalkordelerne
skal have en brudstyrke på 1770 MPa.
3.3. På knækstyrede traktorer skal drejningspunktet understøttes og
forankres som beskrevet for alle prøver. Under slagprøven på siden
skal drejningspunktet tillige afstives på den side, som er modsat
slaget. For- og baghjul behøver ikke at ligge på linie, hvis afstiv-
ningen herved lettes.
4. AFSTIVNING AF HJULENE OG BJÆLKEN
4.1. Ved slagprøverne skal til afstivning af hjulene anvendes en bjælke af
nåletræ på 150 × 150 mm (se figur 5, 6 og 7 i bilag IV).
4.2. En bjælke af nåletræ skal som støtte for hjulfælgene fastspændes til
underlaget på den side, som er medsat slaget, som vist på figur 7 i
bilag IV.
5. AFSTIVNING OG STÅLTOVE TIL FORANKRING AF KNÆK-
STYREDE TRAKTORER
5.1. Ved prøvning af knækstyrede traktorer skal anvendes ekstra afstiv-
ninger og forankringer.
Deres formål er at sikre, at den del af traktoren, på hvilken føre-
rværnet er monteret, fastholdes som på en traktor med stiv krop.
5.2. Særlige tillægsbestemmelser er givet i bilag III-A for slag- og belast-
ningsprøverne.
6. DÆKTRYK FOR DEFORMATION
6.1. Dækkene må ikke være væskefyldte og skal oppumpes til det tryk,
som fabrikanten har foreskrevet til markarbejde.
6.2. Forankringerne skal i hvert enkelt tilfælde spændes så stramt, at
dækkene deformeres med 12 % af dækhojden (afstanden mellem
underlaget og fælgens laveste punkt) inden fastspændingen.
7. BELASTNINGSUDSTYR
Et udstyr som vist i figur 8 i bilag IV skal kunne udøve en lodret
nedadrettet belastning på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke,
som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem
kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde,
således at dækkene ikke påvirkes af belastningen.
8. MÅLEUDSTYR
8.1. En anordning som vist på figur 9 i bilag IV til måling af den
elastiske deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige
deformation og den blivende deformation).
8.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie
område, og at det frie område hele tiden under afprøvningen har
været beskyttet af førerværnet (se punkt 3.2.2 i bilag III-A).
B.HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR TIL DE STATISKE PRØVER
1. UDSTYR TIL STATISK AFPRØVNING
1.1. Med dette udstyr skal førerværnet kunne udsættes for vandrette tryk
eller kræfter.
1.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles
jævnt, vinkelret på kraftens retning og langs en bom på mindst
250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm
mellem disse længder.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 12
▼B
Den stive bom skal have en anlægsflade med en hojde på 150 mm.
Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en
radius på maksimalt 50 mm.
1.3. Bommens anlægsflade skal kunne indstille sig til enhver vinkel på
kraftens retning, således at den kan følge vinkeldrejningerne i føre-
rværnets bærende overflade, når førerværnet deformeres.
1.4. Kraftens retning (afvigelse fra vandret og lodret):
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2º
— under afprøvningen, under belastning 10º over vandret og 20º
under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
1.5. Deformationen må kun ske langsomt (under 5 mm/sek.), så belast-
ningen hele tiden kan betragtes som »statisk«.
2. APPARATER TIL MÅLING AF DEN ENERGI, DER ABSOR-
BERES AF FØRERVÆRNET
2.1. Kurven for deformationens afhængighed af kraften afsættes for at
bestemme, hvor meget energi, der absorberes af førerværnet. Det er
ikke nødvendigt at måle kraften og deformationen på det sted, hvor
førerværnet udsættes for kraften; »kraften« og »deformation« skal
imidlertid måles samtidigt og colineært.
2.2. Begyndelsespunktet for deformationsmålingen vælges, således at kun
den energi, der absorberes af førerværnet og/eller ved deformation af
visse af traktorens dele tages i betragtning. Der tages ikke hensyn til
den energi, der absorberes ved forankringens deformation og/eller
glidning.
3. FORANKRING AF TRAKTOREN TIL UNDERLAGET
3.1. Traktoren forankres ved hjælp af en fastgørings- og strækmekanisme
til skinner, der er solidt fastgjort til et brudsikkert underlag. Skin-
nerne placeres sådan, at traktoren kan forankres. Ved alle prøver
skal hjulene og akselunderstøtningerne hvile på underlaget.
3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af dertil egnede midler
(plader, kiler, ståltove, donkrafte osv.), således at den ikke kan
bevæge sig under prøverne. Dette krav kontrolleres under belastnin-
gerne ved hjælp af det sædvanlige udstyr til længdemåling. Hvis
traktoren flytter sig, gentages hele afprøvningen, medmindre det
system til måling af deformationerne, der benyttes ved afsætningen
af kurven for deformationens afhængighed af kraften, er forbundet
med traktoren.
4. BELASTNINGSUDSTYR
Et udstyr som vist i figur 8 i bilag IV skal kunne udøve en lodret
nedadrettet belastning på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke,
som er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem
kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde,
således at dækkene ikke påvirkes af belastningen.
5. ANDET MÅLEUDSTYR
5.1. En anordning som vist på figur 9 i bilag IV til måling af den
elastiske deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige
deformation og den blivende deformation).
5.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie
område, og at det frie område hele tiden under afprøvningen har
været beskyttet af førerværnet (se punkt 3.2.2 i bilag III-B).
C.SYMBOLER
mt(kg) = traktorens referencemasse som defineret i punkt 1.4 i bilag II
H (mm) = pendulklodsens faldhøjdeH′(mm) = pendulklodsens faldhøjde ved ekstra prøve
L (mm) = traktorens referenceakselafstand
I (kgm
2) = traktorens referenceinertimoment i forhold til baghjulakslen
uanset baghjulenes masse
D (mm) = førerværnets deformation på det sted, hvor slaget rammer (dyna-
miskafprøvning), eller på det sted og i den retning, belastningen
er påført (statiskafprøvning)1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 13
▼B
D′(mm) = førerværnets deformation for den beregnede påkrævede energi
F(N) = statiskbelastningsk raftF
max(N) = maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres,
undtagen overbelastning
F′(N) = kraft svarende til den beregnede påkrævede energi
F-D = diagram kraft/deformation
Eis(J) = den absorberede energi under belastning fra siden
Eil(J) = den absorberede energi under belastning i længderetningen
Fv(N) = lodret trykkraft1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 14
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
A.Dynamiske prøver
1. SLAG- OG TRYKPRØVER
1.1. Slagprøve bagtil
1.1.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel
med det lodrette plan påmt
100med 20º som maksimum, medmindre
førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har en større vinkel
med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning
i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophæng-
skæden fortsat er i ovennævnte vinkel.
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne
foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer
omkring slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant.
Klodsens tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af 1/6 af
førerværnets bredde foroven inden for et lodret plan, som er parallelt
med traktorens længdeplan, og som går gennem førerværnets yderste
øvre punkt.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på
dette sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på
dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes
derved.
1.1.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved
hver ende af begge aksler anbragt som vist på figur 5 i bilag IV.
De forreste og bageste forankringspunkter skal befinde sig i en
sådan afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på
under 30º. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således,
at de to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngde-
punktsplan.
Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som
angivet i punkt 6.2 i bilag II-A.
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken foran og tæt
imod baghjulene, hvorpå den fæstnes til underlaget.
1.1.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes
af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast
til underlaget.
1.1.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt enten er:
H¼2;165/C210/C08mtL2eller H ¼5;73/C210/C02I
Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.
1.2. Slagprøve fortil
1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel
med det lodrette plan påmt
100med 20º som maksimum, medmindre
førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har en større vinkel
med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning
i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophæng-
skæden fortsat er i ovennævnte vinkel.
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne
foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer
omkring slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns under fremadgående
kørsel, og er normalt den øverste kant. Klodsens tyngdepunkt skal-
være beliggende i en afstand af 1/6 af førerværnets bredde foroven1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 15
▼B
inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens længdeplan,
og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på
dette sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på
dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes
derved.
1.2.2. Traktoren forankres til underlaget ved hjælp af fire ståltove, et ved
hver ende af begge aksler, anbragt som vist på figur 6 i bilag IV.
De forreste og bageste forankringspunkter skal befinde sig i en
sådan afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på
under 30º. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således,
at de to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngde-
punktsplan.
Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver som
angivet i punkt 6.2 i bilag II-A.
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken som støtte
bagved baghjulene, hvorpå den fæstnes til underlaget.
1.2.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes
af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast
til underlaget.
1.2.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt, afhængig af den afprøvede traktors
referencemasse, er:
H = 25 + 0,07 mtfor traktorer med en referencemasse på under
2 000 kg;
H = 125 + 0,02 mtfor traktorer med en referencemasse på over
2 000 kg.
Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.
1.3. Slagprøven på siden
1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er lodret,
medmindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet danner
en vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade
ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førervær-
nets hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation,
og ophængskæden fortsat er lodret på slagfladen.
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne
foranstaltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer
omkring slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først, såfremt traktoren vælter, og er normalt den øverste
kant. Medmindre det er sikkert, at en anden del af denne kant vil
ramme jorden først, skal slagpunktet ligge i det plan, som er
vinkelret på traktorens længdesymmetriplan, og som passerer
200 mm foran sædets referencepunkt, når sædet er indstillet i læng-
deretningens midterstilling.
1.3.2. Traktorens hjul i den side, på hvilken slaget rammer, forankres til
underlaget ved hjælp af ståltove over de tilsvarende ender af for-
og bagakslerne. Ståltovene tilspændes, således at dækkenes deforma-
tion bliver som angivet i punkt 6.2 i bilag II-A i den side, på hvilken
slaget rammer.
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken på underlaget
og skubbes tæt ind imod dækkene i den modsatte side af den, på
hvilken slaget rammer, hvorpå den fæstnes til underlaget. Det kan
eventuelt blive nødvendigt at anvende to bjælker eller kiler, såfremt
ydersiden af for- og bagdækkene ikke ligger i samme lodrette plan.
Støttebjælken anbringes derpå som anvist i figur 7 i bilag IV mod
hjulfælgen i den modsatte side af den, på hvilken slaget rammer,
skubbes stramt mod fælgen og fastspændes så ved foden.
Støttebjælkens længde vælges således, at den, når den er anbragt
mod fælgen, danner en vinkel på 30º ± 3º med underlaget. Dens
længde skal om muligt være 20 - 25 gange dens tykkelse og dens
bredde 2 - 3 gange dens tykkelse. Bjælkeenderne skal være udformet
som vist på detaljetegningerne i figur 7 i bilag IV.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 16
▼B
1.3.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes
af en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm, som til siden
understøttes af en anordning som beskrevet i punkt 1.3.2. Drejnings-
punktet forankres derefter fast til underlaget.
1.3.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt, afhængig af den afprøvede traktors
referencemasse er:
H = 25 + 0,20 mtfor traktorer med en referencemasse på under
2 000 kg,
H = 125 + 0,15 mtfor traktorer med en referencemasse på over
2 000 kg.
Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.
1.4. Trykprøve bagtil
Bjælken skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af
førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i
traktorens midterplan.
Der påføres en kraft Fv=2 0mt.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
kraft, skal kraften vedvare, indtil taget er deformeret, så det falder
sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet
med den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære trakto-
rens vægt, hvis den vælter.
Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes, således at
bjælken er over det sted på førerværnet, som ville støtte traktoren,
når den vælter helt rundt.
Herefter påføres kraften Fv.
Kraften skal påføres i mindst fem sekunder, efter at synlige deforma-
tioner er ophørt.
1.5. Trykprøve fortil
Bjælken skal være anbragt på den forreste, øverste del af føre-
rværnet; resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i
traktorens midterplan.
Der påføres en kraft Fv=2 0mt.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
kraft, skal kraften vedvare, indtil taget er deformeret, så det falder
sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet
med den del af traktorens bagende, som er i stand til at bære trakto-
rens vægt, hvis den vælter.
Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes, således at
bjælken er over det sted på førerværnet, som ville støtte traktoren,
når den vælter helt rundt.
Herefter påføres kraften Fv.
Kraften skal påføres i mindst fem sekunder, efter at synlige deforma-
tioner er ophørt.
1.6. Supplerende prøver
1.6.1. Hvis der under en slagprøve opstår ikke uvæsentlige brud eller
revner, skal der udføres en ny lignende slagprøve, men fra en fald-
højde på
H0¼H
10/C212þ4a
1þ2a
umiddelbart efter den slagprøve, der forårsagede bruddene eller
revnerne, idet »a« angiver forholdet mellem den blivende deforma-
tion og den elastiske deformation (a = Dp/De) målt i slagpunktet.
Den øgede blivende deformation, der forårsages af det andet slag,
må ikke overstige 30 % af den blivende deformation, der forårsa-
gedes af det første slag.
For at kunne udføre den ekstra prøve skal den elastiske deformation
måles under samtlige slagprøver.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 17
▼M1
▼M1
1.6.2. Hvis der under en trykprøve opstår ikke uvæsentlige brud eller
revner, skal der udføres en ny lignende trykprøve, men med en kraft
på 1,2 Fv, umiddelbart efter den trykprøve, der forårsagede bruddene
eller revnerne.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i figur 1, 2a, 2b, 2c, 2d og 2e i bilag IV.
Det frie område er fastlagt på grundlag af et lodret referenceplan,
som almindeligvis ligger i traktorens længderetning, og som går
gennem sædets referencepunkt og rattets centrum. Dette plan skal
kunne bevæge sig vandret med sædet og rattet under slag, men
forblive vinkelret på traktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis
dette er fjedrende ophængt.
2.2. Det frie område afgrænses af følgende planer, når traktoren står på
en vandret flade, og rattet, såfremt det kan indstilles, er indstillet til
kørsel i normal siddestilling.
2.2.1. Et vandret plan — A1B1B2A2— 900 mm over sædets reference-
punkt.
2.2.2. Et skråt plan — H1H2G2G1— som er vinkelret på det lodrette refe-
renceplan og omfatter et punkt, som ligger 900 mm lodret over
sædets referencepunkt, og ryglænets bageste punkt.
2.2.3. En cylinderflade — A1A2H2H1— som er vinkelret på reference-
planet, har en radius på 120 mm og møder de i punkt 2.2.1 og
2.2.2 definerede planer langs en frembringer.
2.2.4. En cylinderflade — B1C1C2B2— er vinkelret på referenceplanet, har
en radius på 900 mm, strækker sig 400 mm fremad med det i punkt
2.2.1 definerede plan, som den møder langs en frembringer, og
følger en vandret linie 150 mm foran sædets referencepunkt.
2.2.5. Et skråt plan — C1D1D2C2— som er vinkelret på referenceplanet,
forlænger den i punkt 2.2.4 definerede flade og passerer gennem et
punkt 40 mm foran rattets yderste kant.
2.2.6. Et lodret plan — D1K1E1E2K2D2— som er vinkelret på reference-
planet og passerer 40 mm foran rattets yderste kant.
2.2.7. Et vandret plan — E1F1P1N1N2P2F2E2— som passerer gennem sædets
referencepunkt.
2.2.8. En krum flade — G1L1M1N1N2M2L2G2— som er vinkelret på refe-
renceplanet og følger ryglænets bagside.
2.2.9. To lodrette planer — K1I1F1E1og K2I2F2E2— som er parallelle med
referenceplanet, 250 mm på hver side af dette plan, og som strækker
sig fra det vandrette plan, der går gennem sædets referencepunkt, til
300 mm over dette plan.
2.2.10. To skrå og parallelle planer — A1B1C1D1K1I1L1G1H1og
A2B2C2D2K2I2L2G2H2— som udgår fra den øverste kant af de i punkt
2.2.9 definerede planer og støder til det i punkt 2.2.1 definerede
vandrette plan mindst 100 mm fra referenceplanet i den side, på
hvilken slaget rammer.
2.2.11. To lodrette planer — Q1P1N1M1og Q2P2N2M2— som er parallelle
med referenceplanet, 200 mm på hver side af dette plan, og som
strækker sig fra det vandrette plan, der går gennem sædets reference-
punkt, til 300 mm over dette plan.
2.2.12. To dele — I1Q1P1F1og I2Q2P2F2— af et lodret plan, som er vinkelret
på referenceplanet og passerer 350 mm foran sædets referencepunkt.
2.2.13. To dele — I1Q1M1L1og I2Q2M2L2— af det vandrette plan, som
passerer 300 mm over sædets referencepunkt.
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Sædets referencepunkt
2.3.1.1. Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordningen vist i figur
3a og 3b i bilag IV. Anordningen består af en sædeplade og ryglæns-
plader. Den nederste ryglænsplade sammenføjes med sædepladen
ved hjælp af led placeret i sæderegionen (A) og i lænderegionen
(B). Leddet i (B) skal give mulighed for justering i højden.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 18
▼B
▼B
2.3.1.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i
længderetningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant af
ryglænet og et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette plan
skærer den nedre overflade af sædefladen i et punkt 150 mm foran
den ovenfor nævnte tangent.
2.3.1.3. Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft
på 550 N i et punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader
presses med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.1.4. Når det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område
på ryglænet (over og under lænderegionen), foretages følgende:
2.3.1.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste
del: den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.1.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste
del: leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædepla-
dens nederste flade, når ryglænspladen står vinkelret på sædepladen.
Herefter presses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet
efter tangenten.
2.3.2. Sædets indstilling med henblik på bestemmelse afsædets ref erence-
punkt
2.3.2.1. Hvis sædet kan indstilles, anbringes det i bageste og højeste position2.3.2.2. Hvis ryglænets og sædets hældning kan indstilles, skal de indstilles,
således at referencepunktet befinder sig i bageste og højeste posti-
tion.
2.3.2.3. Hvis sædet er udstyret med sædeophæng, skal dette blokeres midt-
vejs, medmindre dette er i modstrid med sædefabrikantens
udtrykkelige anvisninger.
3. MÅLINGER
3.1. Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
fastgøringssystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses
bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
Der tages ikke hensyn til revner, som er fremkaldt af pendulklodsens
kanter.
3.2. Det frie område
3.2.1. Under hver afprøvning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet
er trængt ind i det frie område omkring førersædet som defineret i
punkt 2.
3.2.2. Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område befinder
sig uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette betragtes
som værende tilfældet, dersom nogen del af det ville være kommet
i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet mod
slagets retning. Herunder forudsættes for- og bagdækkenes dimensi-
oner og sporvidde at være de mindste, som anbefales af fabrikanten.
3.3. Elastisk deformation (ved slagprøve på siden)
Den elastiske deformation måles 900 mm over referencepunktet i det
lodrette plan, der går gennem slagpunktet. Til denne måling
anvendes anordninger som i figur 9 i bilag IV.
3.4. Blivende deformation
Efter den sidste trykprøve noteres den blivende deformation af føre-
rværnet. Med dette for øje noteres placeringen af førerværnets
hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 19
▼B
B.Statistiske prøver
1. BELASTNINGS- OG TRYKPRØVER
1.1. Belastningsprøve bagtil
1.1.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens
midterplan.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste
kant. Det lodrette plan, i hvilket belastningen påføres, skal være
beliggende i en afstand af 1/3 af førerværnets ydre bredde foroven
fra midterplanet.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på
dette sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøven kan
udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke
styrkes derved.
1.1.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til under-
laget som beskrevet i punkt 3 i bilag II-B.
1.1.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal
mindst være på
Eil¼2;165/C210/C07mtL2eller E il¼0;574/C2I
1.2. Belastningsprøve fortil
1.2.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan parallelt med traktorens
midterplan.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns under fremad-
kørsel, og er normalt den øverste kant. Belastningens påføringspunkt
er beliggende i en afstand af 1/6 af førerværnets bredde foroven
inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens midterplan,
og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på
dette sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøven kan
udføres på dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke
styrkes derved
1.2.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til under-
laget som beskrevet i punkt 3 i bilag II-B.
1.2.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal
mindst være på
Eil¼500þ0;5mt
1.3. Belastningsprøve på siden
1.3.1. Belastningen påføres vandret i et lodret plan, som er vinkelret på
traktorens midterplan, og passerer i en afstand af 200 mm sædets
referencepunkt, idet sædet er indstillet i midterpositionen i læng-
deaksen.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først, såfremt traktoren vælter, og er normalt den
øverste kant.
1.3.2. Den i bilag II, punkt 1.3.1, definerede montage forankres til under-
laget som beskrevet i punkt 3 bilag II-B.
1.3.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denn prøve, skal
mindst være på
Eis¼1;75 mt
1.4. Trykprøve bagfra
Alle bestemmelserne er de samme som anført i punkt 1.4 i bilag III-
A.
1.5. Trykprøve forfra
Alle bestemmelserne er de samme som anført i punkt 1.5 i bilag III-
A.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 20
▼B
1.6. Overbelastningsprøve
1.6.1. En overbelastningsprøve kræves under alle omstændigheder, såfremt
kraften aftager med mere end 3 % i løbet af de sidste 5 % af den
deformation, der opnås ved absorption af den påkrævede energi (se
bilag IV, figur 10b).
1.6.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette
belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil
i alt 20 % mere end den påkrævede energi (se bilag IV, figur 10c).
1.6.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter
påførsel af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med
mindre end 3 % for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver
højere end 0,8 F maks.
1.6.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver
over 0,8 F maks,, efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere
energi.
1.6.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende
beskyttelse af det frie område på grund af en elastisk deformation
er tilladt under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen
må førerværnet ikke trænge ind i området, og området skal være
fuldstændig beskyttet.
1.7. Trykprøve med overbelastning
Hvis der under en trykprøve opstår brud eller revner, der ikke kan
betragtes som uvæsentlige, skal der udføres en ny trykprøve, men
med en kraft på 1,2 Fv, umiddelbart efter den prøve, der forårsagede
bruddene eller revnerne.
2. DET FRIE OMRÅDE
Som det frie område, der er beskrevet i punkt 2 i bilag III-A, bortset
fra, at ordet »slaget rammer« erstattes med »belastningen påføres« i
sidste linje af punkt 2.2.10.
3. MÅLINGER
3.1. Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
fastgøringssystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses
bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
3.2. Det frie område
Under hver afprøfning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet
er trængt ind i det frie område som defineret i punkt 2.
Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område befinder
sig uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette betragtes
som værende tilfældet, dersom nogen del af det ville være kommet
i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet mod
belastningens retning. Herunder forudsættes for- og bagdækkenes
dimensioner og sporvidde at være de mindste, som anbefales af
fabrikanten.
3.3. Elastisk deformation (ved belastningsprøve på siden)
Den elastiske deformation måles 900 mm over referencepunktet i det
lodrette plan, hvor belastningen påføres. Til denne måling kan der
anvendes anordninger som i figur 9 i bilag IV.
3.4. Blivende deformation
Efter afprøvningens slutning noteres den blivende deformation af
førerværnet. Med dette for øje noteres placeringen af førerværnets
hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 21
▼B
BILAG IV
FIGURER
Figur 1
Det frie område, perspektivafbildning set ¾bagfra1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 22
▼B
Figur 2a
Det frie område
Snit i referenceplanet1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 23
▼B
Figur 2b
Det frie område set fra siden
Figur 2c
Det frie område set bagfra
DET FRIE OMRÅDE
Figur 2d
Det frie område set fra oven
Figur 2e
Den nederste del af det frie område set ¾bagfra1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 24
▼B
Figur 3a
Anordning til bestemmelse af sædets referencepunkt1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 25
▼B
Figur 3b
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 26
▼B
Figur 4
Pendulklods med ophængskæder eller ståltove1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 27
▼B
Figur 5
Slagprøve bagtil
Bemærkning:
Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne. Den angiver ikke
krav til førerværnets konstruktion.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 28
▼B
Figur 6
Slagprøve fortil
Bemærkning:
Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne. Den angiver ikke
krav til førerværnets konstruktion.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 29
▼B
Figur 7
Slagprøve på siden
Bemærkning:Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne. Den angiver ikke
krav til førerværnets konstruktion.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 30
▼B
Figur 8
Trykprøve
Bemærkning:
Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne. Den angiver ikke
krav til førerværnets konstruktion.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 31
▼B
Figur 9
Eksempel på apparat til måling af den elastiske deformation1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 32
▼B
Figur 10a
Kraft/deformationskurve
Overbelastningsprøve er ikke nødvendig1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 33
▼B
Figur 10b
Kraft/deformationskurve
Overbelastningsprøve nødvendig1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 34
▼B
Figur 10c
Kraft/deformationskurve
Overbelastningsprøven skal fortsættes1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 35
▼B
BILAG V
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKEN-
DELSE AF FØRERVÆRN (BAGTIL MONTERET BESKYTTELSESBØJLE ELLER
FØRERHUS) MED HENSYN TIL STYRKEN AF DETTE OG AF DETS FASTGØRELSE PÅ
TRAKTOREN
1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 36
▼B
1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 37
▼B
►(1)M11986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 38
▼B
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af:
— et rektangel, i hvilket der er anbragt et bogstav »e« fulgt af kendingsnummer
eller en gruppe bogstaver for det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyksland,
2 for Frankrig,3 for Italien,
4 for Nederlandene,
6 for Belgien,9 for Spanien,
11 for Det forenede Kongerige,
13 for Luxembourg,18 for Danmark,
IRL for Irland,
EL for Grækenland,
P for Portugal,
12 for Østrig,
17 for Finland,
5 for Sverige;
— et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets
styrke og styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt
sted og i nærheden af rektanglet;
— bogstaverne V eller SV, alt efter om det drejer sig om en dynamisk(V) eller
statiskafprøvning (SV), efterfulgt af tallet 1, der viser, at der er tale om et
førerværn i henhold til dette direktiv.
Eksempel på EØF-typegodkendelsesmærke
Tegnforklaring:
Den anordning, som bærer det viste EØF-typegodkendelsesmærke, er et styrtsik-
kert førerværn (bagtil monteret beskyttelsesbøjle eller førerhus), som har
undergået en dynamiskprøve, og som er bestemt til en smalsporet trak tor
(V1), der er EØF-typegodkendt i Frankrig (e2) under nummer 431.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 39
▼A1
▼B
▼B
BILAG VII
EKSEMPEL PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSES-ATTEST
1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 40
▼B
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktor med
hensyn til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren
skal indsendes af traktorfabrikanten eller af dennes befuldmætigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for stan-
dardtypegodkendelse, indleveres en traktor med behørigt godkendt
førerværn og tilhørende fastgørelse; denne traktor skal være repræ-
sentativ for den traktortype, som søges godkendt.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standard-
typegodkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er
beregnet til montering på den type traktor, for hvilken der begæres
standardtypegodkendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets
fastgørelse svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse
med EØF-komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvi-
delse af denne til at gælde for andre førerværnstyper.
5. De kompetente myndigheder udsteder denne udvidelse på følgende
vilkår:
5.1. den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet
EØF-komponenttypegodkendt;
5.2. det nye førerværn er konstrueret til montering på den type traktor,
hvortil udvidelse af EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3. fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet
kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegod-
kendelsesskema for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af
standardtypegodkendelse, som udstedes eller nægtes udstedt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype
indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodken-
delse af en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der
begæres EØF-standardtypegodkendelse, finder punkt 2 og 3 ikke
anvendelse.1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 41
▼B
BILAG IX
EKSEMPEL
1986L0298 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 42