Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 3950/92
af 28. december 1992
om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
(EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EØF) nr. 748/93 af 17. marts 1993 L 77 16 31.3.1993
"M2 Rådets forordning (EØF) nr. 1560/93 af 14. juni 1993 L 154 30 25.6.1993
"M3 Kommissionens forordning (EF) nr. 647/94 af 23. marts 1994 L 80 16 24.3.1994
"M4 Rådets forordning (EF) nr. 1883/94 af 27. juli 1994 L 197 25 30.7.1994
"M5 Kommissionens forordning (EF) nr. 630/95 af 23. marts 1995 L 66 11 24.3.1995
"M6 Rådets forordning (EF) nr. 1552/95 af 29. juni 1995 L 148 43 30.6.1995
"M7 Kommissionens forordning (EF) nr. 635/96 af 10. april 1996 L 90 17 11.4.1996
"M8 Kommissionens forordning (EF) nr. 1109/96 af 20. juni 1996 L 148 13 21.6.1996
"M9 Kommissionens forordning (EF) nr. 614/97 af 8. april 1997 L 94 4 9.4.1997
"M10 Kommissionens forordning (EF) nr. 903/98 af 28. april 1998 L 127 8 29.4.1998
"M11 Rådets forordning (EF) nr. 551/98 af 9. marts 1998 L 73 1 12.3.1998
"M12 Kommissionens forordning (EF) nr. 751/1999 af 9. april 1999 L 96 11 10.4.1999
Ændret ved:
"A1 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 231 af 28.9.1995, s. 60 (3950/92)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1.
januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) ogRådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 3950/92
af 28. december 1992
om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:Ved Rådets forordning (EØF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring
af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk
og mejeriprodukter (
3) er der fra den 2. april 1984 indført en ordning med
en tillægsafgift i sektoren; formålet med ordningen, der blev indført for
en periode på ni år med ophør den 31. marts 1993, var at formindske
uligevægten mellem udbud og efterspørgsel for mælk og mejeriprodukter
og at nedbringe det heraf følgende strukturoverskud; ordningen er fortsat
nødvendig i fremtiden, hvis der skal opnås en bedre markedsligevægt;
den bør derfor videreføres for yderligere syv tolvmånedersperioder fra
den 1. april 1993;
for at udnytte den indvundne erfaring og for at forenkle ordningen og
gøre den klarere, således at retssikkerheden for producenter og andre
berørte sikres, bør den videreførte ordnings grundregler fastlægges ved
en selvstændig forordning, dog således at deres omfang og deres
mangfoldighed af aspekter reduceres; Rådets forordning (EØF) nr.
2074/92 af 30. juni 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeri-
produkter (4), der blev vedtaget af Rådet som en retsbevarende
foranstaltning, og Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984
om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning
(EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter (5), bør
derfor ophæves; dette berører ikke forpligtelser og tilsagn i henhold til
nævnte forordning;
den metode, der blev vedtaget i 1984, og som indebærer en garantitær-
skel og en afgift på de indsamlede eller direkte solgte mælkemængder,
der ligger over denne garantitærskel, bør bevares; tærsklen udtrykkes for
hver medlemsstat ved en samlet garantimængde, som summen af de
individuelt tildelte mængder ikke må overstige, hvilket gælder både for
leverancer og for direkte salg; mængderne fastlægges for de syv
tolvmånedersperioder, der løber fra den 1. april 1993, og der tages ved
fastlæggelsen hensyn til forskellige forhold, der har forbindelse med de
tidligere ordninger;
navnlig blev der straks fra begyndelsen oprettet en fællesskabsreserve,
for at der kunne tages hensyn til, at det for visse medlemsstater var
vanskeligt at iværksætte ordningen med produktionsstyring i mælkesek-
toren; reserven er blevet forhøjet gentagne gange af hensyn til nogle
medlemsstaters og producenters særlige behov; det vil være hensigts-
mæssigt at drage de endelige konsekvenser og integrere de forskellige
dele af fællesskabsreserven i de samlede garantimængder, og fælles-
skabsreserven afskaffes hermed;!B
(1) EFT nr. C 337 af 31. 12. 1991, s. 35.
(2) EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992, s. 101.
(3) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 10.
(4) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 69.
(5) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 817/92 (EFT nr. nr. L 86 af 1. 4. 1992, s. 85).1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 2
i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspoliitk har Rådet
besluttet at nå til en endelig afgørelse om niveauet for de samlede
mængder, der skal anvendes i den første af de to tolvmåneders perioder,
navnlig på baggrund af en rapport om markedssituationen, der skal
forelægges af Kommissionen før hver af disse perioder;
overskrides en af de samlede garantimængder, medfører dette for
medlemsstaten, at afgiften skal betales af de producenter, der har
medvirket til overskridelsen; for levering og direkte salg skal afgiften
sættes til 115 % af indikativprisen for mælk; der er nemlig ikke længere
grund til at have forskellige afgifter, når producenter befinder sig i en
tilsvarende situation;
for at bevare en så smidig form for forvaltning af ordningen som muligt
bør der gives mulighed for udligning af overskridelserne over alle de
individuelle referencemængder af samme art inden for en medlemsstats
område; hvad angår leverancerne, som udgør næsten hele den markeds-
førte mængde, gør nødvendigheden af at sikre, at afgiften pålægges i
fuldt omfang i hele Fællesskabet det i princippet berettiget, at
medlemsstaterne fortsat har mulighed for at vælge mellem to metoder
til udligning af overskridelserne af de individuelle referencemængder, da
strukturerne for produktion og indsamling af mælk er forskellige; i denne
henseende bør medlemsstaterne bemyndiges til ved periodens slutning
ikke at genuddele ubrugte referencemængder på nationalt niveau eller
mellem opkøbere og til at anvende den del af det inddrevne beløb, som
ligger ud over den skyldige afgift, til finansiering af nationale
omstruktureringsprogrammer, og/eller at tilbagebetale beløbet til pro-
ducenter i bestemte kategorier eller producenter, der befinder sig i en
ekstraordinær situation;
for at undgå tidligere tiders betydelige forsinkelser i opkrævning og
betaling af afgiften, hvilket er uforeneligt med ordningens mål, bør det
fastsættes, at opkøberne, der synes at være bedst egnet til at udføre de
nødvendige transaktioner, skal betale afgiften, og der bør gives
opkøberne de nødvendige midler til at sikre opkrævningen hos de
afgiftspligtige producenter;
den individuelle referencemængde bør defineres som den mængde, der
uden hensyn til de mængder, som måtte være afstået midlertidigt, er til
rådighed den 31. marts 1993, hvor afgiftsordningens første ni anven-
delsesperioder udløber; og det bør nærmere fastlægges, efter hvilke
principper eller ud fra hvilke bestemmelser mængden skal eller kan
nedsættes eller forhøjes under den forlængede ordning;
ved reglerne om de individuelle referencemængders fastlæggelse bør der
tages hensyn til de producenter, som har fået tildelt en særlig mængde på
foreløbig basis under den tidligere ordning;
på denne baggrund bør størrelsen af de pågældende mængder fastsættes
for hver medlemsstat; der er enighed om, at ordningen til styring af
mælkeproduktionen ikke må bringe omstruktureringen af landbrugs-
bedrifterne på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område i
fare; de vanskeligheder, der er opstået, gør det nødvendigt at videreføre
de lempelser, der er foretaget i ordningen for dette områdes
vedkommende, i yderligere en periode, idet det samtidig skal sikres, at
kun dette område er omfattet heraf;
referencemængderne for leverancer og direkte salg bør tilpasses de
økonomiske realiteter, og det er derfor hensigtsmæssigt, at producenterne
får ret til at forhøje eller etablere en referencemængde ved tilsvarende
nedsættelse eller afskaffelse af den anden, når anmodningen er behørigt
begrundet, fordi producenten står over for ændringer i afsætnings-
behovet;
erfaringen har vist, at gennemførelsen af denne ordning forudsætter, at
der findes en national reserve, som tilføres alle de mængder, for hvilke
der af den ene eller anden grund ikke er sket eller ikke længere findes en
individuel tildeling; medlemsstaten kan have behov for at råde over
referencemængder for at imødekomme særlige situationer ifølge
objektive kriterier; det må derfor være tilladt at tilføre mængder til
den nationale reserve, navnlig som følge af en lineær nedskæring af alle
referencemængderne under ét;!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 3
en midlertidig afståelse af en del af den individuelle referencemængde
har været en forbedring af ordningen i de medlemsstater, som har tilladt
dette; muligheden bør derfor udvides til principielt at gælde alle
producenter; gennemførelsen af dette princip bør dog ikke stå i vejen for
videreførelsen af den strukturelle udvikling og tilpasning, ligesom de
administrative vanskeligheder forbundet hermed ikke må undervurderes;
ved indførelsen af tillægsafgiftsordningen i 1984 blev der opstillet det
princip, at den referencemængde, der svarer til en given bedrift,
overføres til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes
eller overdrages ved arv; det vil ikke være hensigtsmæssigt at ændre
dette princip; det bør dog fastsættes, at de nationale bestemmelser, der er
nødvendige for at beskytte parternes legitime interesser, finder anven-
delse, hvis der ikke kan opnås enighed mellem parterne;
med henblik på at fortsætte omstruktureringen af mælkeproduktionen og
forbedre miljøet bør visse undtagelser fra princippet om referencemæng-
dens tilknytning til bedriften udvides, og medlemsstaterne bør bemyn-
diges til at bevare muligheden for at gennemføre nationale omstruktu-
reringsprogrammer og indføre en vis mobilitet for referencemængder
inden for et bestemt geografisk område og på grundlag af objektive
kriterier;
afgiften, der er fastsat i denne forordning, skal regulere og stabilisere
mælkemarkedet, og provenuet bør derfor anvendes til finansiering af
udgifterne i mælkesektoren —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
For yderligere syv på hinanden følgende tolvmånedersperioder, der
begynder den 1. april 1993, indføres der en tillægsafgift, som skal
erlægges af producenter af komælk, for de mængder mælk eller
mælkeækvivalenter, der er leveret til en opkøber eller solgt direkte til
konsum i den pågældende tolvmånedersperiode, og som overstiger en
nærmere fastsat mængde.
Afgiften fastsættes til 115 % af indikativprisen for mælk.
Artikel 2
1. Afgiften skal erlægges for alle de mængder mælk eller mælkeækvi-
valenter, der afsættes i den pågældende tolvmånedersperiode, og som
overstiger en af de mængder, der er omhandlet i artikel 3. Den betales af
de producenter, der har bidraget til overskridelsen.
Alt efter medlemsstatens afgørelse, fastsættes producenternes bidrag til
betalingen af afgiften efter eventuel ekstratildeling af de uudnyttede
referencemængder enten på opkøberniveau på grundlag af den overskri-
delse, der tilbagestår, efter at de uudnyttede referencemængder er blevet
fordelt i forhold til hver producents referencemængde, eller på nationalt
niveau på grundlag af overskridelsen af den referencemængde, som hver
producent råder over.
2. For så vidt angår leverancer betaler den opkøber, der skal erlægge
afgiften, inden en dato og efter regler, som skal fastsættes nærmere, der
skyldige beløb til medlemsstatens kompetente organ; beløbet fratrækkes
i den mælkepris, der betales til de afgiftspligtige producenter, og hvis
dette ikke er muligt, opkræves det på anden passende vis.
Hvis en opkøber helt eller delvis træder i stedet for en eller flere
opkøbere, tages der hensyn til producenternes individuelle reference-
mængder ved afslutningen af den løbende tolvmånedersperiode, med
fradrag af de mængder, der allerede er leveret, og under hensyn til
fedtindholdet. De samme bestemmelser gælder, hvis en producent
overgår fra en opkøber til en anden.!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 4
Når de mængder, som en producent har leveret, overstiger hans
referencemængde, har opkøberen ret til på vilkår, der bestemmes af
medlemsstaten, som forskud på den afgift, der skal betales, at fratrække
et beløb i mælkeprisen for alle leverancer fra denne producent, der
overskrider hans referencemængde.
3. For så vidt angår direkte salg erlægger producenten inden en bestemt
dato og efter nærmere fastsatte regler den afgift, der skal betales, til
medlemsstatens kompetente organ.
4. Når det opkrævede beløb er højere end den afgift, der skal betales,
kan medlemsstaten anvende saldoen til finansiering af de foranstaltnin-
ger, som er omhandlet i artikel 8, første led, og/eller til fordeling blandt
producenter inden for de prioriterede kategorier, der er etableret af
medlemsstaten på grundlag af objektive kriterier, der skal fastsættes
nærmere, eller producenter, som er ramt af en ekstraordinær situation
som følge af en national foranstaltning, der er uden forbindelse med
denne ordning.
Artikel 3
1. Summen af de individuelle referencemængder af samme art må ikke
overstige de samlede tilsvarende mængder for hver medlemsstat.
2.
Følgende samlede mængder fastsættes med forbehold af en eventuel
revision i lyset af den generelle markedssituation og særlige forhold i
visse medlemsstater.
Medlemsstat Leverancer Direkte salg
Belgien 3 140 696 169 735
Danmark 4 454 640 708
Tyskland (1) 27 767 036 97 780
Grækenland 629 817 696
Spanien 5 457 564 109 386
Frankrig 23 793 932 441 866
Irland 5 236 575 9 189
Italien 9 698 399 231 661
Luxembourg 268 098 951
Nederlandene 10 991 900 82 792
Østrig 2 393 979 355 422
Portugal 1 835 461 37 000
Finland 2 394 528 10 000
Sverige 3 300 000 3 000
Det Forenede Kongerige 14 373 969 216 078
(1) Heraf 6 242 180 tons for leverancer fra producenterne i de nye Länder og 11 187 tons
for direkte salg i de nye Länder.
Forhøjelsen af de samlede mængder for Belgien, Danmark, Tyskland,
Frankrig, Irland, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige
foretages for at gøre det muligt at yde supplerende referencemængder til:
— producenter, som i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet led, i
forordning (EØF) nr. 857/84 (1), var blevet udelukket fra tildeling af
en specifik referencemængde!B
(1) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13.!M2
!M6
!M12
!M61992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 5
— producenter i bjergområder som defineret i artikel 3, stk. 3, i direktiv
75/268/EØF (1), eller producenter som omhandlet i artikel 5 i
nærværende forordning, eller til samtlige producenter.
Forhøjelsen af den samlede mængde for Portugal foretages fortrinsvis for
at bidrage til at opfylde behovet for supplerende referencemængder hos
de producenter, hvis produktion i referenceåret 1990 blev kraftigt
påvirket af de usædvanlige begivenheder i perioden 1988 til 1990 eller
hos de i artikel 5 omhandlede producenter.
Forhøjelsen af de samlede leverancemængder for perioden 1993/94 for
Grækenland, Spanien og Italien stadfæstes for Spanien og videreføres for
perioden 1994/95 for Grækenland og Italien. Den samlede leverance-
mængde for Italien omfatter en reserve på 347 701 tons for efter behov
og efter aftale med Kommissionen at tildele producenter, som har anlagt
sag mod den nationale forvaltning efter at have fået deres reference-
mængde inddraget uden at have fået medhold.
Den forhøjelse af de samlede leverancer, der blev indrømmet
Grækenland og Italien for perioden 1994/95, stadfæstes fra perioden
1995/96.
For Østrig kan, for at kompensere østrigske SLOM-producenter, den
samlede mængde af leverancer forhøjes til maksimalt 180 000 tons, som
skal fordeles i henhold til fællesskabslovgivningen. Denne reserve kan
ikke overdrages og må kun anvendes i forhold til producenter, hvis ret til
at genoptage produktionen vil blive påvirket af tiltrædelsen.
For Finland kan, for at kompensere finske SLOM-producenter, den
samlede mængde af leverancer forhøjes til maksimalt 200 000 tons, som
skal fordeles i henhold til fællesskabslovgivningen. Denne reserve kan
ikke overdrages og må kun anvendes i forhold til producenter, hvis ret til
at genoptage produktionen vil blive påvirket af tiltrædelsen.
Forhøjelsen af de samlede mængder og betingelserne for tildelingen af de
individuelle referencemængder, der er omhandlet i de tre foregående
afsnit, besluttes efter fremgangsmåden i artikel 11.
3. Når Rådet beslutter at tilpasse ovennævnte samlede mængder til
markedssituationen, udtrykkes tilpasningerne ved en procentsats af de
samlede mængder, der skal overholdes for den foregående periode.
Artikel 4
1. Den individuelle referencemængde, der er til rådighed på bedriften,
er lig med den mængde, der er til rådighed den 31. marts 1993 og
tilpasset, eventuelt for hver af de pågældende perioder, så summen af de
individuelle referencemængder af samme art ikke overstiger den
tilsvarende samlede mængde i artikel 3, idet der tages højde for
eventuelle nedsættelser med henblik på at forsyne den nationale reserve,
der er nævnt i artikel 5.
Datoen den 31. marts 1993 i første afsnit erstattes dog for Finland og
Østrig med den 31. marts 1995 og for Sverige med den 31. marts 1996.
2. Den individuelle refrencemængde forhøjes eller etableres på
behørigt begrundet anmodning fra producenten, for at der kan tages
hensyn til ændringer, der påvirker producentens leverancer og/eller
direkte salg. Forhøjelse eller etablering af en referencemængde
forudsætter, at den anden referencemængde, som producenten råder
over, nedsættes tilsvarende eller bortfalder. Disse tilpasninger må for den
pågældende medlemsstat ikke føre til en forøgelse af de i artikel 3
omhandlede samlede mængder for leverancer og direkte salg.!M6
(1) EFT nr. L 128 af 19. 5. 1975, s. 1.!M2
!B
!A1
!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 6
Ved definitive ændringer af de individuelle referencemængder tilpasses
de mængder, der er omhandlet i artikel 3, tilsvarende efter fremgangs-
måden i artikel 11.
3. Såfremt en producent, der på foreløbig basis har modtaget en
specifik individuel referencemængde i medfør af artikel 3a, stk. 1, sidste
afsnit, i forordning (EØF) nr. 857/84, inden den 1. juli 1993 over for den
kompetente myndighed kan godtgøre, at han faktisk har genoptaget
direkte salg og/eller leverancer, og at dette direkte salg og/eller disse
leverancer i de sidste tolv måneder er nået op på mindst 80 % af den
foreløbige referencemængde, tildeles den specifikke referencemængde
ham endeligt. I modsat fald er den referencemængde, der tildeles
endeligt, lig med den faktisk leverede eller direkte solgte mængde.
Størrelsen af den faktiske direkte salg og/eller de faktiske leverancer
bestemmes på baggrund af udviklingen i produktionsrytmen på
producentens bedrift, sæsonbestemte forhold og eventuelle ekstra-
ordinære omstændigheder.
"C14.3For så vidt angår bedrifter på den tidligere Tyske Demo-
kratiske Republiks område kan referencemængden tildeles foreløbigt for
perioden 1. april 1993 til 31. marts 1994, på betingelse af at den således
tildelte mængde ikke ændres i løbet af perioden.
For at gennemføre omstruktureringen af ovennævnte bedrifter finder
første afsnit fortsat anvendelse indtil slutningen af perioden 1997/98.
Med henblik på en endelig løsning af problemerne i forbindelse med
ovennævnte omstrukturering anvendes første afsnit i yderligere to
tolvmånedersperioder fra udløbet af den periode, der er omhandlet i
andet afsnit.
Artikel 5
Inden for de mængder, der er omhandlet i artikel 3, kan medlemsstaten
foretage overførsler til den nationale reserve på baggrund af en lineær
reduktion af samtlige individuelle referencemængder, således at der kan
tildeles bestemte producenter supplerende eller specifikke mængder efter
objektive kriterier, der fastsættes efter aftale med Kommissionen, jf. dog
artikel 3, stk. 2, andet og tredje afsnit.
De referencemængder, som producenter, der ikke har afsat mælk eller
andre mejeriprodukter i en tolvmånedersperiode, råder over, jf. dog
artikel 6, stk. 1, overgår til den nationale reserve og vil kunne genuddeles
i overensstemmelse med stk. 1. Såfremt producenten genoptager
produktionen af mælk eller andre mejeriprodukter, inden for en frist,
der fastsættes af medlemsstaten, får han senest den 1. april, som følger
efter datoen for anmodningen, tildelt en referencemængde i henhold til
artikel 4, stk. 1.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne tillader inden en dato, som de fastlægger nærmere,
dog senest den 31. december, for et tidsrum svarende til den pågældende
tolvlmånedersperiode, midlertidig afståelse af den del af den individuelle
referencemængde, som ikke er bestemt til at blive udnyttet at den
producent, som råder over den. De referencemængder, der er nævnt i
artikel 4, stk. 3, kan dog ikke omfattes af en sådan midlertidig afståelse
indtil den 31. marts 1995.
Medlemsstaterne kan regulere afståelserne efter producentkategori eller
mælkeproduktionens struktur og begrænse dem på opkøberniveau eller
inden for regionerne og fastsætte, i hvilket omfang mælkeproducenten
igen kan foretage afståelse.!B
!M4
!M11
!B
!M2
!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 7
2. Hver medlemsstat kan beslutte ikke at iværksætte stk. 1 på grundlag
af et eller flere af følgende kriterier:
— nødvendigheden af at lette strukturudviklingen og strukturtilpas-
ninger
— bydende nødvendige administrative hensyn.
Artikel 7
1. Den referencemængde, der er til rådighed på en bedrift, overdrages
sammen med bedriften ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved
arv til de producenter, som overtager den, efter regler, som medlems-
staterne fastsætter under hensyn til de arealer, der anvendes til
mælkeproduktionen, eller under hensyn til andre objektive kriterier og
eventuelt til en aftale mellem parterne. Den del af referencemængden,
der eventuelt ikke overdrages sammen med bedriften overgår til den
nationale reserve.
De samme bestemmelser gælder for andre overdragelser, der har
lignende juridiske følger for producenterne.
Dog gælder følgende:
a) indtil den 30. juni 1994 overgår den referencemængde, der er nævnt i
artikel 4, stk. 3, til den nationale reserve ved salg eller bort-
forpagtning af bedriften
b) hvis der overdrages jord til de offentlige myndigheder og/eller til
offentlig brug, eller overdragelsen sker til ikke-landbrugsmæssige
formål, fastsætter medlemsstaterne, at der iværksættes de nødven-
dige bestemmelser til beskyttelse af parternes legitime interesser,
herunder at der gives den hidtidige producent mulighed for at
fortsætte med mælkeproduktion, hvis han agter at gøre det.
2. Såfremt der ikke findes nogen aftale mellem parterne, eller hvis
forpagtningskontrakter udløber uden at kunne fornyes på tilsvarende
betingelser, eller i situationer, der har tilsvarende retsvirkninger,
overdrages de referencemængder, der er til rådighed på de pågældende
bedrifter, helt eller delvis til de producenter, der overtager dem, efter
bestemmelser, som medlemsstaterne har fastsat eller skal fastsætte, under
hensyntagen til parternes legitime interesser.
Artikel 8
For at gennemføre omstruktureringen af mælkeproduktionen på nationalt
plan, i regionerne eller i indsamlingsområderne eller for at forbedre
miljøet kan medlemsstaterne iværksætte en eller flere af følgende
bestemmelser efter nærmere regler, som de fastsætter under hensyntagen
til parternes legitime interesser:
— yde de producenter, der forpligter sig til definitivt at opgive hele
deres mælkeproduktion eller en del af den, en godtgørelse der
udbetales i én eller flere årsrater, og overføre de således frigivne
referencemængder til den nationale reserve
— på grundlag af objektive kriterier fastsætte, på hvilke betingelser
producenterne ved begyndelsen af en tolvmånedersperiode, mod
forudbetaling, fra den kompetente myndighed eller det af den
udpegede organ kan opnå en ekstratildeling af de referencemængder,
der ved udgangen af den foregående tolvmånedersperiode er endeligt
frigivet af andre producenter mod ydelse i én eller flere årlige rater
af en godtgørelse svarende til ovennævnte betaling
— ved overdragelse af jord med henblik på miljøforbedring, at
bestemme, at den referencemængde, der er til rådighed på den
pågældende bedrift, stilles til rådighed for den hidtidige producent,
hvis denne agter at fortsætte med mælkeproduktion
— på grundlag af objektive kriterier fastsætte, i hvilke regioner og
indsamlingsområder overdragelser af referencemængder mellem
producenter fra bestemte kategorier uden overdragelser af den!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 8
tilsvarende jord er tilladt med henblik på at forbedre mælke-
produktionens struktur
— efter anmodning fra producenten til den kompetente myndighed eller
til den organisation, som myndigheden har udpeget, tillade
overdragelse af referencemængder uden tilsvarende overdragelse af
jord eller omvendt med henblik på at forbedre mælkeproduktionens
struktur på bedriftsniveau eller at muliggøre ekstensivering af
produktionen.
Indtil den 30. juni 1994 kan producenter, der råder over en
referencemængde som nævnt i artikel 4, stk. 3, dog ikke benytte sig af
nærværende artikels bestemmelser, med undtagelse af stk. 1, tredje led.
Med henblik på iværksættelsen i perioden 1993/94 af et omstrukture-
ringsprogram i hver medlemsstat og om nødvendigt for at tilføre
mængder til den nationale reserve for at kunne tildele de supplerende
mængder, der er nævnt i artikel 3, stk. 2, andet afsnit, første led, ydes der
en fællesskabsfinansiering på højst de beløb i ecu, der er anført nedenfor,
og idet gennemførelsesbestemmelserne, herunder det maksimale bidrag,
fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 11:
(i ECU)
Belgien 1 106 613
Danmark 1 678 207Tyskland 10 460 461Grækenland 235 842Spanien 1 959 115Frankrig 8 854 814Irland 1 970 627Italien 3 470 719Luxembourg 101 007Nederlandene 4 133 772Portugal 679 994Det Forenede Kongerige 5 348 829
Disse beløb konverteres til national valuta efter de kurser, der anvendes
for opførsel af udgifter på De Europæiske Fællesskabers almindelige
budget pr. 20. juli 1993.
Finansieringen af betalingen inden for dette program anses som en
intervention i henhold til artikel 3 i forordning (EØF) nr. 729/70 (1).
Udgiftsforpligtelserne skal indgås på bevillingerne for regnskabsåret
1993 efter anmodning fra medlemsstaterne og senest den 30. september
1993. Betalinger fra betalingsorganerne skal foretages inden den 15.
oktober 1994.
Artikel 9
I denne forordning forstås ved:
a)mælk : det produkt, der fremkommer ved malkning af en eller flere
køer
b)andre mejeriprodukter: navnlig fløde, smør og ost
c)producent : landmand, fysisk eller juridisk person eller sammenslut-
ning af fysiske eller juridiske personer, hvis bedrift ligger på
"M2en medlemsstats geografiske område 3,o g
— som sælger mælk eller andre mejeriprodukter direkte til
forbrugeren
— og/eller leverer til opkøberen!B
(1) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.!M2
!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 9
d)bedrift : samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af pro-
ducenten, og som ligger på "M2en medlemsstats geografiske
område 3
e)opkøber : en virksomhed eller en sammenslutning, der opkøber mælk
eller andre mejeriprodukter hos producenten
— for at behandle eller forarbejde dem— for at sælge dem videre til en eller flere virksomheder, der
behandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Som opkøber betragtes imidlertid også en sammenslutning af
opkøbere fra samme geografiske område, der for medlemsstaternes
regning udfører de nødvendige administrative og regnskabsmæssige
opgaver i forbindelse med betaling af afgiften. I forbindelse med
denne bestemmelses anvendelse betragtes Grækenland som ét
geografisk område, hvor et offenligt organ kan sidestilles med
ovennævnte sammenslutning af opkøbere
f)virksomhed, der behandler eller forarbejder mælk eller andre
mejeriprodukter: en virksomhed eller en sammenslutning, der
foretager indsamling, emballering, oplagring, afkøling og forarbejd-
ning af mælk, eller som begrænser sin mejerivirksomhed til en af
disse processer
g)leverance : enhver leverance af mælk eller andre mejeriprodukter,
uanset om transporten besørges af producenten, af opkøberen, af den
virksomhed, der behandler eller forarbejder disse produkter, eller af
tredjemand
h)mælk eller mælkeækvivalent, der sælges direkte til konsum: mælk
eller mejeriprodukter omregnet til mælkeækvivalent, der sælges eller
afstås gratis uden mellemkomst af en virksomhed, der behandler
eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Artikel 10
Afgiften betragtes som en del af de interventioner, der er bestemt til
regulering af landbrugsmarkederne, og den anvendes til finansiering af
udgifter i mejerisektoren.
Artikel 11
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, navnlig de kende-
tegn ved mælk, herunder fedtindholdet, der betragtes som repræsentative
ved fastsættelsen af de mælkemængder, der er leveret eller opkøbt,
vedtages efter fremgangsmåden i artikel 30 i forordning (EØF) nr.
804/68 (
1).
For Finlands, Sveriges og Østrigs vedkommende er de repræsentative
kendetegn ved mælk dog dem, der gælder for kalenderåret 1992, og det
gennemsnitlige repræsentative nationale fedtindhold for leveret mælk
fastsættes til 4,03 % for Østrig, 4,34 % for Finland og 4,33 % for
Sverige.
Artikel 12
Forordning (EØF) nr. 857/84 og (EØF) nr. 2074/92 ophæves.
Artikel 13
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .!B
(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 13. Forordningen er senest ændret ved forordning (EØF)
nr. 2071/92 (EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 64).!A1
!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 10
Den anvendes fra den 1. april 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.!B1992R3950 — DA — 01.04.1998 — 008.001 — 11