1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 10. juni 1991
om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af
penge
(91/308/EØF)
(EFT L 166 af 28.6.1991, s. 77)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/97/EF af  4. december 2001  L3447628.12.2001
NB:I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra
den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s.
1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 10. juni 1991
om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle
system til hvidvaskning af penge
(91/308/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, første og tredjepunktum, samt artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
Når kredit- og finansieringsinstitutter anvendes til hvidvaskning af
økonomisk udbytte af kriminelle handlinger (i det følgende benævnt»hvidvaskning af penge«), kan de involverede institutters soliditet og
stabilitet samt det finansielle systems troværdighed som helhed blive
alvorligt svækket, således at offentligheden herved mister tilliden til det;
træffer Fællesskabet ikke foranstaltninger mod hvidvaskning af penge,
kan det føre til, at medlemsstaterne for at beskytte deres finansielle
system træffer foranstaltninger, som risikerer at være uforenelige med
gennemførelsen af enhedsmarkedet; uden en vis koordinering påfællesskabsplan kan personer, der er involveret i hvidvaskning af penge,med henblik på at fremme deres kriminelle handlinger forsøge at udnytteliberaliseringen af kapitalbevægelserne og den frie udveksling affinansielle tjenesteydelser, som det finansielt integrerede Europa
indebærer;
hvidvaskning af penge har en klar indflydelse på stigningen i organiseret
kriminalitet i almindelighed og narkotikahandel i særdeleshed; det er istadig højere grad blevet klart, at bekæmpelse af hvidvaskning af penge
er et af de mest effektive midler til at bekæmpe denne form for kriminel
handling, som udgør en særlig samfundstrussel for medlemsstaterne;
hvidvaskning af penge skal hovedsagelig bekæmpes med strafferetlige
midler og inden for et internationalt samarbejde mellem retsinstanser og
politimyndigheder som det, der er etableret på narkotikaområdet i De
Forenede Nationers konvention om bekæmpelse af ulovlig handel mednarkotika og psykotrope stoffer, vedtaget den 19. december 1988 i Wien(i det følgende benævnt »Wienerkonventionen«), og som ved Europa-rådets konvention om hæleri og efterforskning samt beslaglæggelse ogkonfiskation af udbyttet fra strafbart forhold, der blev åbnet for
undertegnelse den 8. november 1990 i Strasbourg, er blevet udvidet til
at gælde alle kriminelle handlinger;
kriminalisering må imidlertid ikke være det eneste middel til
bekæmpelse af hvidvaskning af penge, da det finansielle system kan
spille en særdeles effektiv rolle i så henseende; der skal i den forbindelse
henvises til Europarådets henstilling af 27. juni 1980 og til denprinciperklæring, der blev vedtaget i december 1988 i Basel afbanktilsynsmyndighederne i ti-landegruppen, idet disse begge markereret stort fremskridt med henblik på at forhindre, at det finansielle systemanvendes til hvidvaskning af penge;1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 106 af 28. 4. 1990, s. 6, og
EFT nr. C 319 af 19. 12. 1990, s. 9.
(2) EFT nr. C 324 af 24. 12. 1990, s. 264, og
EFT nr. C 129 af 20. 5. 1991.
(3) EFT nr. C 332 af 31. 12. 1990, s. 86.
▼B
hvidvaskning af penge foregår normalt på internationalt plan, således at
midlernes ulovlige oprindelse bedre kan skjules; foranstaltninger, somudelukkende træffes på nationalt plan uden nogen form for koordinering
og samarbejde på internationalt plan, vil kun have meget begrænset
virkning;
alle de foranstaltninger, som Fællesskabet træffer på dette område, skal
harmonere med andre forholdsregler, som vedtages i andre interna-
tionale fora; med dette for øje bør ethvert initiativ fra Fællesskabets side
navnlig tage hensyn til rekommandationerne fra Den FinansielleAktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge, som blev oprettetpå de syv vigtigste industrilandes topmøde i Paris i juli 1989;
Europa-Parlamentet har i adskillige beslutninger anmodet om, at der
bliver udarbejdet et globalt fællesskabsprogram til bekæmpelse afnarkotikahandel, herunder bestemmelser med henblik på forebyggelse afhvidvaskning af penge;
definitionen af hvidvaskning af penge bygger på definitionen i
Wienerkonventionen og er tilpasset dette direktiv; da fænomenet
hvidvaskning af penge imidlertid ikke blot vedrører det økonomiskeudbytte af kriminelle handlinger i forbindelse med narkotikahandel, menogså det økonomiske udbytte af andre former for kriminelle handlinger(som f.eks. organiseret kriminalitet og terrorisme), er det vigtigt, at
medlemsstaterne i henhold til deres lovgivning udvider dette direktivs
virkninger til også at omfatte det økonomiske udbytte af sådannehandlinger, når dette må formodes at kunne give anledning tilhvidvaskningstransaktioner, der berettiger til straf;
forbud i medlemsstaternes lovgivninger mod hvidvaskning af penge,
med støtte i passende foranstaltninger og sanktioner, er en nødvendigbetingelse for bekæmpelsen af dette fænomen;
for at undgå, at personer, der foretager hvidvaskning af penge, benytter
sig af anonymitet til at udføre deres kriminelle handlinger, er det
nødvendigt at sikre, at kredit- og finansieringsinstitutter kræver, at deres
kunder legitimerer sig, når de optager forretningsmæssig forbindelsemed dem, eller når de foretager transaktioner, der overstiger vissetærskler; sådanne bestemmelser skal også så vidt muligt udvides til atgælde for eventuelle beneficianter;
kredit- og finansieringsinstitutter skal i mindst fem år opbevare kopier af
eller oplysninger taget fra den krævede legitimation samt dokumentationog registreringer vedrørende transaktionerne bestående af originaledokumenter eller kopier med tilsvarende beviskraft i henhold til nationallovgivning, for at dette materiale kan tjene som bevis ved enhver
undersøgelse vedrørende hvidvaskning af penge;
det skal sikres, at kredit- og finansieringsinstitutter omhyggeligt
undersøger enhver transaktion, som på grund af sin karakter særligmenes at kunne have tilknytning til hvidvaskning af penge, da dette er
nødvendigt for at bevare det finansielle systems soliditet og integritet og
for at bidrage til bekæmpelsen af hvidvaskning af penge; til dette formålskal de være særlig opmærksomme på transaktioner med tredjelande, derikke anvender forebyggende regler mod hvidvaskning af penge, somsvarer til dem, der er fastsat af Fællesskabet, eller til andre lignenderegler opstillet af internationale fora og anvendt af Fællesskabet;
med henblik herpå kan medlemsstaterne anmode kredit- og finansie-
ringsinstitutterne om skriftligt at udfærdige resultaterne af denundersøgelse, som de pålægges at foretage, og at sikre, at disseresultater er tilgængelige for de myndigheder, der er ansvarlige for
bekæmpelsen af hvidvaskning af penge;
beskyttelse af det finansielle system mod hvidvaskning af penge er en
opgave, som ikke kan gennemføres af de myndigheder, der er ansvarligefor bekæmpelsen af dette fænomen, uden at kredit- og finansieringsin-
stitutterne og deres tilsynsmyndigheder samarbejder med dem;
bankhemmeligheden må hæves i disse tilfælde; en pligt til at indberettesuspekte transaktioner, som sikrer, at oplysningerne videregives tilovennævnte myndigheder, uden at de pågældende kunder advares, er detmest effektive middel til gennemførelse af et sådant samarbejde; der erbrug for en særlig beskyttelsesklausul, som fritager kredit- og1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 3
▼B
finansieringsinstitutter, deres ansatte og medlemmerne af deres ledelse
for ansvar for tilsidesættelse af tavshedspligten;
de oplysninger, myndighederne modtager i henhold til dette direktiv,
kan kun anvendes i forbindelse med bekæmpelse af hvidvaskning afpenge; medlemsstaterne kan dog bestemme, at disse oplysninger kananvendes til andre formål;
kredit- og finansieringsinstitutternes indførelse af interne kontrolproce-
durer og tilrettelæggelse af uddannelsesprogrammer på dette område er
supplerende foranstaltninger, uden hvilke de øvrige foranstaltninger i
dette direktiv risikerer at blive virkningsløse;
da hvidvaskning af penge ikke blot kan foregå via kredit- og
finansieringsinstitutter, men også via andre former for erhverv ogvirksomhedskategorier, skal medlemsstaterne udvide samtlige bestem-
melser i dette direktiv eller en del heraf til også at omfatte de erhverv og
virksomheder, hvis aktiviteter særlig kan udnyttes til hvidvaskning afpenge;
det er vigtigt, at medlemsstaterne især sørger for, at der træffes
samordnede foranstaltninger i Fællesskabet, når der er alvorlige tegn på,
at erhverv eller aktiviteter, som er blevet harmoniseret i Fællesskabet for
så vidt angår vilkårene for deres udøvelse, udnyttes til hvidvaskning afpenge;
effektiviteten af de bestræbelser, der udfoldes til bekæmpelse af
hvidvaskning af penge, afhænger hovedsageligt af en fortsat samordning
og harmonisering af de nationale gennemførelsesforanstaltninger; en
sådan samordning og harmonisering i forskellige internationale forakræver på fællesskabsplan et samråd mellem medlemsstaterne ogKommissionen i et kontaktudvalg;
hver medlemsstat må træffe egnede foranstaltninger og fastsætte
passende sanktioner for overtrædelser af de nævnte bestemmelser for
at sikre, at direktivets bestemmelser gennemføres i fuldt omfang —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
A) »kreditinstitut«:et foretagende som defineret i artikel 1, nr. 1), første
afsnit, i Rådets direktiv 2000/12/EF (1), samt en filial, som defineret i
artikel 1, stk. 3, i nævnte direktiv og beliggende i Fællesskabet, af etkreditinstitut, hvis hovedsæde er beliggende i eller uden forFællesskabet
B) »finansieringsinstitut«:
1) et foretagende, som ikke er et kreditinstitut, og hvis hoved-
aktivitet er at foretage en eller flere af de forretninger, der er
opført under punkt 2 til 12 og punkt 14 på listen i bilag I til
direktiv 2000/12/EF; dette omfatter virksomhed som vekselkon-torer (»bureaux de change«) og pengeoverførselstjenester (moneytransmission/remittance offices)
2) et forsikringsselskab, der er behørigt godkendt i henhold til
Rådets direktiv 79/267/EØF (
2), for så vidt det udfører aktiviteter,
der omfattes af nævnte direktiv
3) et investeringsselskab som defineret i artikel 1, nr. 2), i direktiv
93/22/EØF (3)1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 4
(1) EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1. Ændret ved direktiv 2000/28/EF (EFT L 275 af
27.10.2000, s. 37.
(2) EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og
Rådets direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).
(3) EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og
Rådets direktiv 97/9/EF (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22).▼M1
▼M1
4) et institut for kollektiv investering, der markedsfører sine andele
eller aktier.
Denne definition på et finansieringsinstitut omfatter også filialer, der
er beliggende i Fællesskabet, af finansieringsinstitutter, hvis hoved-sæde er beliggende i eller uden for Fællesskabet
C) »hvidvaskning af penge«:følgende forsætlige handlinger:
— konvertering eller overførsel af formuegoder — vel vidende, at
de hidrører fra en kriminel handling eller fra medvirken i ensådan handling — med det formål at fortie eller tilsløreformuegodernes ulovlige oprindelse eller at hjælpe personer,
som er involveret i en sådan handling, til at unddrage sig de
retlige konsekvenser heraf
— fortielse eller tilsløring af formuegodernes art, oprindelse,
lokalisering, placering eller bevægelser eller af den egentligeejendomsret til disse formuegoder eller dertil knyttede rettig-heder, vel vidende, at de hidrører fra en kriminel handling ellerfra medvirken i en sådan handling
— erhvervelse, besiddelse eller anvendelse af formuegoder, vel
vidende ved modtagelsen af disse goder, at de hidrører fra en
kriminel handling eller fra medvirken i en sådan handling
— medvirken i en af de handlinger, som er nævnt i de foregående
led, medvirken med henblik på at begå den nævnte handling,
forsøg på at begå den, det at hjælpe, tilskynde eller råde nogen til
at begå den eller det at lette gennemførelsen heraf.
Den viden, hensigt eller tilskyndelse, som skal foreligge i forbindelse
med handlingerne i dette led, kan fastslås på grundlag af objektive
forhold.
Der foreligger hvidvaskning af penge, også selv om de handlinger,
som har frembragt de formuegoder, der skal hvidvaskes, har fundetsted på en anden medlemsstats eller et tredjelands område.
D) »formuegoder«:aktiver af enhver art, hvad enten der er tale om
fysiske eller ikke-fysiske genstande, løsøre eller fast ejendom,materielle eller immaterielle aktiver, samt retlige dokumenter ellerinstrumenter, der tjener som bevis for ejendomsret til sådanne
aktiver eller dertil knyttede rettigheder.
E) »kriminel handling«:enhver form for kriminel deltagelse i en
alvorlig lovovertrædelse.
Alvorlige lovovertrædelser er som minimum:
— enhver af de lovovertrædelser, der er defineret i artikel 3, stk. 1,
litra a), i Wienerkonventionen
— kriminelle organisationers handlinger som defineret i artikel 1 i
fælles aktion 98/733/RIA (
1)
— svig som defineret i artikel 1, stk. 1, og artikel 2, i konventionen
om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielleinteresser (
2), i det mindste i grove tilfælde
— bestikkelse— en lovovertrædelse, der kan give betydeligt udbytte, og som kan
medføre en streng frihedsstraf efter medlemsstatens straffelov-givning.
Inden den 15. december 2004 tilnærmer medlemsstaterne
definitionen i dette led til definitionen af alvorlige strafbarehandlinger i fælles aktion 98/699/RIA. Rådet opfordrer Kommis-
sionen til inden den 15. december 2004 at fremsætte forslag til
ændring af nærværende direktiv i den henseende.
Medlemsstaterne kan udpege en hvilken som helst anden lovover-
trædelse som en kriminel handling med henblik på dette direktiv.
F) »kompetente myndigheder«:de nationale myndigheder, som i
henhold til lov eller anden bestemmelse er bemyndiget til at føre1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 5
(1) EFT L 351 af 29.12.1998, s. 1.
(2) EFT C 316 af 27.11.1995, s. 48.
▼M1
tilsyn med de af direktivet omfattede institutters og personers
aktivitet.
Artikel 2
Medlemsstaterne drager omsorg for, at hvidvaskning af penge, som
defineret i dette direktiv, forbydes.
Artikel 2a
Medlemsstaterne sørger for, at de forpligtelser, der følger af dette
direktiv, kræves opfyldt af følgende institutter:
1) kreditinstitutter som defineret i artikel 1, litra A)
2) finansieringsinstitutter som defineret i artikel 1, litra B)
samt af følgende juridiske og fysiske personer i udøvelsen af deres
erhverv:
3) revisorer, eksterne regnskabskyndige og skatterådgivere
4) ejendomsmæglere
5) notarer og andre selvstændige inden for de juridiske erhverv, når de
deltager, enten
a) ved bistand i planlægningen eller udførelsen af transaktioner for
deres klienter i forbindelse med:
i) køb og salg af fast ejendom eller virksomheder
ii) forvaltning af klienters penge, værdipapirer eller andre aktiver
iii) åbning eller forvaltning af bank-, opsparings- eller værdi-
papirkonti
iv) tilvejebringelse af nødvendig kapital til oprettelse, drift eller
ledelse af selskaber
v) oprettelse, drift eller ledelse af investeringsforeninger,
selskaber eller lignende strukturer
b) eller ved på deres klients vegne og for dennes regning at foretage
en hvilken som helst finansiel transaktion eller transaktionvedrørende fast ejendom
6) forhandlere af genstande af høj værdi, såsom ædelstene eller -
metaller, eller af kunst, og auktionsholdere, når der betales kontantog med et beløb på 15 000 EUR eller derover
7) kasinoer.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne sørger for, at de af direktivet omfattede institutter
og personer kræver, at deres kunder legitimerer sig ved hjælp af etretskraftigt dokument, når der optages forretningsmæssig forbindelsemed dem, for institutternes vedkommende, navnlig når der åbnes enbank- eller opsparingskonto eller et depot.
2. Dette krav om legitimation gælder også for enhver transaktion med
andre kunder end dem, der er omhandlet i stk. 1, vedrørende et beløb på
15 000 EUR eller derover, hvad enten den udføres i en enkelt eller i flere
operationer, hvis der synes at være indbyrdes forbindelse mellem dem.Hvis beløbet ikke kendes på det tidspunkt, hvor transaktionenpåbegyndes, skal det pågældende institut eller den pågældende personkræve legitimation, så snart instituttet eller personen får kendskab hertilog konstaterer, at tærsklen er nået.1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 6
▼B
▼M1
▼M1
3. Uanset stk. 1 og 2 kræves der ikke legitimation i forbindelse med
forsikringsaftaler, der indgås af forsikringsvirksomheder, som ergodkendt i henhold til Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november
1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
direkte livsforsikringsvirksomhed (tredje livsforsikringsdirektiv) (
1), og
hvis virksomhed er omfattet af nævnte direktiv, når beløbet af den ellerde periodiske præmier, der skal indbetales i løbet af et år, er på1 000 EUR eller derunder, eller ved indbetaling af en engangspræmie på
2 500 EUR eller derunder. Hvis den eller de periodiske præmier, der
skal indbetales i løbet af et år, forhøjes, således at tærsklen på 1 000 EURoverstiges, skal der kræves legitimation.
4. Medlemsstaterne kan foreskrive, at legitimation ikke er obligato-
risk for pensionsforsikringsaftaler, der indgås i medfør af enarbejdskontrakt eller den forsikredes erhvervsmæssige virksomhed,forudsat at disse aftaler ikke indeholder en tilbagekøbsklausul og ikkekan anvendes som sikkerhed for et lån.
5. Uanset ovennævnte stykker kræves der legitimation for alle
kasinokunder, der køber eller ombytter spillejetoner til en værdi af
1 000 EUR eller derover.
6. Kasinoer, som er underlagt statskontrol, opfylder under alle
omstændigheder identifikationskravet i dette direktiv, hvis kunden
registreres og skal legitimere sig allerede ved indgangen, uafhængigt
af hvor store beløb der ombyttes.
7. Er der tvivl om, hvorvidt de i de foregående stykker nævnte kunder
handler for egen regning, eller er der vished for, at de ikke handler foregen regning, skal de af direktivet omfattede institutter og personertræffe rimelige foranstaltninger til at indhente oplysninger om denfaktiske identitet af de personer, for hvis regning disse kunder handler.
8. De af direktivet omfattede institutter og personer skal kræve denne
legitimation, selv om transaktionsbeløbet er lavere end ovennævntetærskler, så snart de har mistanke om hvidvaskning af penge.
9. De af direktivet omfattede institutter og personer er ikke underlagt
legitimationskravene i denne artikel, hvis kunden er et kredit- eller etfinansieringsinstitut, der er omfattet af dette direktiv eller et kredit- eller
finansieringsinstitut beliggende i et tredjeland, der efter de relevante
medlemsstaters opfattelse stiller krav svarende til, hvad der følger afdette direktiv.
10. Medlemsstaterne kan foreskrive, at legitimationskravene vedrø-
rende de transaktioner, der er omhandlet i stk. 3 og 4, er opfyldt, når detkonstateres, at transaktionsbeløbet skal debiteres en konto, der er åbnet ikundens navn i et kreditinstitut omfattet af dette direktiv i overens-
stemmelse med kravene i stk. 1.
11. Medlemsstaterne sørger under alle omstændigheder for, at de af
direktivet omfattede institutter og personer træffer sådanne specifikke,
relevante foranstaltninger, som er nødvendige for at råde bod på den
øgede risiko for hvidvaskning af penge, der opstår, når der optagesforretningsmæssig forbindelse eller påbegyndes en transaktion med enkunde, som ikke fysisk er til stede med henblik på at legitimere sig(»transaktioner uden direkte kontakt«). Sådanne foranstaltninger bør
sikre, at kundens identitet fastslås, f.eks. ved at omfatte krav om
supplerende dokumentation eller supplerende foranstaltninger medhenblik på at kontrollere eller certificere de leverede dokumenter ellerbekræftende attestering fra en institution, der er omfattet af dettedirektiv, eller ved at kræve, at den første betaling i forbindelse medtransaktionerne foretages via en konto åbnet i kundens navn i et
kreditinstitut, der er omfattet af dette direktiv. De interne kontrol-
procedurer, der er fastsat i artikel 11, stk. 1, bør tage særlig højde fordisse foranstaltninger.1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 7
(1) EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1. Senest ændret ved Europa-Parlamentets og
Rådets direktiv 2000/64/EF (EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27).
▼B
Artikel 4
Medlemsstaterne drager omsorg for, at ►M1de af direktivet omfattede
institutter og personer ◄opbevarer følgende materiale, for at det kan
tjene som bevis ved enhver undersøgelse vedrørende hvidvaskning af
penge:
— for så vidt angår legitimationen opbevares kopier af eller oplysninger
taget fra de krævede dokumenter i mindst 5 år, efter at et
kundeforhold er ophørt
— for så vidt angår transaktionerne opbevares dokumentation og
registreringer bestående af originale dokumenter eller kopier medtilsvarende beviskraft i henhold til national lovgivning i mindst 5 årfra transaktionernes gennemførelse.
Artikel 5
Medlemsstaterne drager omsorg for, at ►
M1de af direktivet omfattede
institutter og personer ◄omhyggeligt undersøger enhver transaktion,
som på grund af sin karakter særlig menes at kunne have tilknytning tilhvidvaskning af penge.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne sørger for, at de af direktivet omfattede personer
og institutter samt medlemmer af disses ledelse og deres ansatte til fulde
samarbejder med de myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen afhvidvaskning af penge:
a) ved på eget initiativ at underrette disse myndigheder om ethvert
forhold, som kunne være tegn på hvidvaskning af penge
b) ved på opfordring at give disse myndigheder alle nødvendige
oplysninger i henhold til procedurerne i den relevante lovgivning.
2. De i stk. 1 nævnte oplysninger fremsendes til de myndigheder, der
er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af penge i denmedlemsstat, på hvis område det institut eller den person, der
fremsender oplysningerne, befinder sig. Fremsendelsen varetages
normalt af den eller de personer, som er udpeget af institutterne ellerpersonerne i henhold til procedurerne i artikel 11, stk. 1, litra a).
3. For så vidt angår notarer og selvstændige inden for de juridiske
erhverv som omhandlet i artikel 2a, nr. 5), kan medlemsstaterne som den
myndighed, der skal underrettes om de i stk. 1, litra a), omhandlede
forhold, udpege et relevant selvregulerende organ for det pågældendeerhverv, og medlemsstaterne fastlægger i så fald reglerne for samar-bejdet mellem det pågældende selvregulerende organ og demyndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning afpenge.
Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at anvende de krav, der følger af
stk. 1, på notarer og selvstændige inden for de juridiske erhverv,revisorer, eksterne regnskabssagkyndige og skatterådgivere for så vidtangår de oplysninger, som de modtager fra en klient eller om en klient iforbindelse med, at de vurderer den pågældende klients retsstilling, elleri forbindelse med, at de forsvarer eller repræsenterer denne under eller i
forbindelse med en retssag, herunder at de rådgiver om iværksættelse
eller undgåelse af et sagsanlæg, uanset om oplysningerne er modtageteller indhentet før, under eller efter retssagen.
Artikel 7
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede
institutter og personer afholder sig fra at udføre en transaktion, som de
ved har, eller som de mistænker for at have forbindelse med
hvidvaskning af penge, så længe de ikke har underrettet de i artikel 6nævnte myndigheder herom. Disse myndigheder kan under betingelser,der fastsættes i deres nationale forskrifter, give pålæg om, attransaktionen ikke må gennemføres. Såfremt der er mistanke om, atden pågældende transaktion vil kunne føre til hvidvaskning af penge, og1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 8
▼M1
▼M1
det ikke er muligt at undlade at udføre transaktionen, eller en sådan
undladelse vil kunne forhindre retsforfølgningen af de personer, derdrager fordel af en formodet hvidvaskningstransaktion, foretager de
pågældende institutter og personer den fornødne underretning af
myndighederne umiddelbart derefter.
Artikel 8
►
M11.◄►M1De af direktivet omfattede institutter og
personer ◄, medlemmer af deres ledelse og deres ansatte må ikke
meddele den pågældende kunde eller tredjemand, at der i medfør afartikel 6 og 7 er sendt oplysninger til myndighederne, eller at der eriværksat en undersøgelse om hvidvaskning af penge.
2. Medlemsstaterne er ikke i henhold til dette direktiv forpligtet til at
anvende stk. 1, på de i artikel 6, stk. 3, andet afsnit, nævnte erhverv.
Artikel 9
Det forhold, at en person eller et institut, der er omfattet af direktivet,
eller en ansat eller et medlem af ledelsen i et sådant i god tro meddelerde myndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning afpenge, de i artikel 6 og 7 nævnte oplysninger, betragtes ikke som brudpå den tavshedspligt, som gælder i henhold til kontrakt eller love eller
administrative bestemmelser, og påfører ikke personen eller instituttet,
medlemmerne af dets ledelse eller dets ansatte nogen form for ansvar.
Artikel 10
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de kompetente myndigheder,
hvis disse under kontrolbesøg i ►
M1de af direktivet omfattede
institutter og personer ◄eller på anden måde opdager forhold, som
giver formodning om hvidvaskning af penge, meddeler dette til demyndigheder, der er ansvarlige for bekæmpelsen af hvidvaskning af
penge.
Medlemsstaterne drager omsorg for, at de tilsynsorganer, som i henhold
til lov eller anden bestemmelse er bemyndiget til at overvåge aktie-,
valuta- og finansderivatmarkeder, underretter de myndigheder, der er
ansvarlige for bekæmpelse af hvidvaskning af penge, hvis de opdagerforhold, som giver formodning om hvidvaskning af penge.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede
institutter og personer
a) indfører passende interne kontrolprocedurer og kommunikations-
procedurer med henblik på at forebygge og forhindre gennemførelseaf transaktioner, der er knyttet til hvidvaskning af penge
b) træffer passende foranstaltninger for at gøre deres ansatte bekendt
med bestemmelserne i dette direktiv. Disse foranstaltninger skal bl.a.bestå i særlige uddannelsesprogrammer for deres ansatte, således atdisse får bedre forudsætninger for at genkende aktiviteter, som kan
være forbundet med hvidvaskning af penge, og kan blive instrueret
om, hvorledes de skal forholde sig i sådanne tilfælde.
Hvis en fysisk person, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 2a, nr.
3-7, udøver sit erhverv som ansat hos en juridisk person, skalforpligtelserne i nærværende artikel gælde den juridiske person og
ikke den fysiske person.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de af direktivet omfattede
institutter og personer har adgang til aktuelle oplysninger om demetoder, som anvendes ved hvidvaskning af penge, og om forhold, dergør det muligt at opspore mistænkelige transaktioner.1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 9
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
Artikel 12
Medlemsstaterne drager omsorg for at udvide samtlige eller en del af
dette direktivs bestemmelser til ud over ►M1de institutter og personer,
der er nævnt i artikel 2a ◄, at omfatte andre erhverv og kategorier af
virksomheder, som udøver aktiviteter, der særlig vil kunne udnyttes tilhvidvaskning af penge.
Artikel 13
1. Der nedsættes et kontaktudvalg under Kommissionen, i det
følgende benævnt »udvalget«, med den opgave:
a) med forbehold af Traktatens artikel 169 og 170 at lette en
harmoniseret iværksættelse af dette direktiv ved regelmæssigt samråd
om konkrete problemer, som måtte opstå i forbindelse med detsgennemførelse, og som det måtte anses for relevant at drøfte
b) at lette samråd mellem medlemsstaterne med hensyn til de strengere
eller supplerende betingelser og forpligtelser, som de indfører pånationalt plan
c) om nødvendigt at råde Kommissionen vedrørende tillæg til eller
ændringer af dette direktiv eller med hensyn til sådanne tilpasninger
af det, som særlig med henblik på en harmonisering af virkningerneaf artikel 12 måtte findes nødvendige
d) at undersøge, om et erhverv eller en kategori af virksomheder bør
inddrages under artikel 12's anvendelsesområde, når det er konsta-teret, at dette erhverv eller denne kategori af virksomheder i enmedlemsstat har været udnyttet til hvidvaskning af penge.
2. Udvalget har ikke til opgave at bedømme berettigelsen af de
afgørelser, som de kompetente myndigheder træffer i individuelle sager.
3. Udvalget består af personer, der udpeges af medlemsstaterne, og af
repræsentanter for Kommissionen. Kommissionens tjenestegrene vare-tager udvalgets sekretariatsforretninger. En repræsentant forKommissionen er formand for udvalget, og dette mødes enten på
formandens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats
delegation.
Artikel 14
Hver medlemsstat træffer passende foranstaltninger til at sikre fuld-
stændig anvendelse af alle dette direktivs bestemmelser og fastsætternavnlig, hvilke sanktioner der skal benyttes i tilfælde af overtrædelse afde bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv.
Artikel 15
Medlemsstaterne kan på det område, der er omfattet af dette direktiv,
vedtage eller opretholde strengere bestemmelser for at forhindrehvidvaskning af penge.
Artikel 16
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. januar1993.
2. Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative
bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, ellerde skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Denærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 17
Kommissionen udfærdiger et år efter den 1. januar 1993 og derefter efter
behov — dog mindst hvert tredje år — en rapport om gennemførelsen af
dette direktiv og forelægger denne for Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1991L0308 — DA — 28.12.2001 — 001.001 — 11