02016R2031 — DA — 14.12.2019 — 001.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2016/2031

af 26. oktober 2016

om beskyttelsesforanstaltninger mod planteskadegørere og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013, (EU) nr. 652/2014 og (EU) nr. 1143/2014 og om ophævelse af Rådets direktiv 69/464/EØF, 74/647/EØF, 93/85/EØF, 98/57/EF, 2000/29/EF, 2006/91/EF og 2007/33/EF







KAPITEL I

Genstand, anvendelsesområde og definitioner

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. Denne forordning fastsætter regler vedrørende plantesundhedsmæssige risici, som udgøres af enhver art, stamme eller biotype af patogener, dyr eller parasitplanter, der er skadelige for planter eller planteprodukter (»skadegørere«), og foranstaltninger til at begrænse disse risici til et acceptabelt niveau.

2. Når der er dokumentation for, at andre ikkeparasitære planter end dem, der er reguleret i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1143/2014, udgør plantesundhedsrisici med alvorlige økonomiske, sociale og miljømæssige konsekvenser for Unionens område, kan disse ikkeparasitære planter betragtes som skadegørere i henhold til denne forordning.

3. I denne forordning skal omtale af tredjelande læses som omtale af tredjelande, Ceuta, Melilla og de områder, der er omhandlet i artikel 355, stk. 1, i TEUF, bortset fra Madeira og Azorerne.

I denne forordning skal omtale af Unionens område læses som omtale af Unionens område uden Ceuta, Melilla og de områder, der er omhandlet i artikel 355, stk. 1, i TEUF, bortset fra Madeira og Azorerne.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »planter« : levende planter og følgende levende plantedele: a) frø i botanisk forstand, bortset fra sådanne, som ikke er bestemt til brug som såsæd b) frugter i botanisk forstand c) grøntsager d) rod- og stængelknolde, løg, jordstængler, rødder, grundstammer og stoloner e) skud, stængler og udløbere f) afskårne blomster g) grene med eller uden løv h) fældede træer med løv i) blade, løv j) plantevævskulturer, herunder cellekulturer, kimplasma, meristemer, kimæriske kloner og materiale produceret ved mikroformering k) levende pollen og sporer l) knopper, okuleringsmateriale, stiklinger, podekviste og podninger

2) »planteprodukter« : produkter af uforarbejdet materiale af vegetabilsk oprindelse og de forarbejdede produkter, der i kraft af deres natur eller deres forarbejdning kan udgøre en risiko for spredning af karantæneskadegørere. Medmindre andet angives i de i henhold til artikel 28, 30 og 41 vedtagne gennemførelsesretsakter, betragtes træ kun som et »planteprodukt«, hvis det opfylder mindst en af følgende betingelser: a) Det har helt eller delvis bevaret sin naturlige runde form med eller uden bark. b) Det har ikke bevaret sin naturlige runde form som følge af savning, skæring eller kløvning. c) Det har form af flis, spåner, savsmuld, træaffald, høvlspåner eller skrot af træ og har ikke undergået en behandling, som indebærer anvendelse af lim, varme eller tryk eller en kombination heraf til at producere pellets, briketter, krydsfiner eller spånplader. d) Det anvendes eller er bestemt til anvendelse som emballagemateriale, uanset om det faktisk anvendes til transport af varer

3) »plantning« : enhver aktivitet, hvorved planter placeres i et vækstmedium, eller podning eller lignende aktiviteter med henblik på at sikre efterfølgende vækst, reproduktion eller formering heraf

4) »planter til plantning« : planter, som er bestemt til at forblive plantet, blive plantet eller blive genplantet

5) »andet objekt« : materiale eller objekt, bortset fra planter eller planteprodukter, med hvilket der kan indslæbes eller spredes skadegørere, herunder jord eller vækstmedier

▼M1

6) »kompetent myndighed« : kompetente myndigheder som defineret i artikel 3, nr. 3), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ ( 1 )

▼B

7) »parti« : et antal enheder af samme vare, som er kendetegnet ved ensartethed med hensyn til sammensætning, oprindelse og andre relevante elementer, og som indgår i en sending

8) »handelsenhed« : den mindste kommercielle eller anden brugbare enhed, der er anvendelig i det relevante afsætningsled, og som kan være en delmængde af eller et helt parti

9) »professionel operatør« : enhver offentligretlig eller privatretlig person, der er erhvervsmæssigt involveret i og juridisk ansvarlig for en eller flere af følgende aktiviteter vedrørende planter, planteprodukter og andre objekter: a) plantning b) avl c) produktion, herunder dyrkning, opformering og vedligeholdelse d) indførelse på og flytning inden for og ud af Unionens område e) markedsføring f) opbevaring, indsamling, forsendelse og forarbejdning

10) »registreret operatør« : en professionel operatør, der er registreret i overensstemmelse med artikel 65

11) »godkendt operatør« : en registreret operatør, som af den kompetente myndighed er godkendt til at udstede plantepas i overensstemmelse med artikel 89, foretage mærkning i overensstemmelse med artikel 98 eller udstede attesteringer i overensstemmelse med artikel 99

12) »slutbruger« : enhver person, der ikke handler som led i sin handelsmæssige eller erhvervsmæssige virksomhed, og som erhverver planter eller planteprodukter til egen brug

13) »test« : en officiel ikkevisuel undersøgelse med henblik på at konstatere, om skadegørere forekommer, eller identificere skadegørere

14) »behandling« : en officiel eller uofficiel procedure, hvorved skadegørere dræbes, inaktiveres eller fjernes, eller hvorved skadegørere steriliseres, eller hvorved planter eller planteprodukter devitaliseres

15) »incidens« : andelen eller antallet af enheder, hvori en skadegører forekommer i en prøve eller sending, på en mark eller i en anden defineret population

16) »etablering« : fastholdelse af en skadegørers forekomst i et område i en overskuelig fremtid efter dens indtrængen

17) »udryddelse« : anvendelse af plantesundhedsforanstaltninger for at eliminere en skadegører fra et område

18) »inddæmning« : anvendelse af plantesundhedsforanstaltninger i og omkring et angrebet område for at hindre spredning af en skadegører

19) »karantænestation« : enhver officiel station, hvor skadegørere, planter, planteprodukter eller andre objekter holdes i karantæne

20) »indeslutningsfacilitet« : enhver facilitet, bortset fra karantænestationer, hvor skadegørere, planter, planteprodukter eller andre objekter opbevares under indesluttende forhold

21) »sporbarhedskode« : en bogstav-, tal- eller bogstav- og talkode, der identificerer en sending, et parti eller en handelsenhed, og som anvendes til sporbarhedsformål, herunder koder, der henviser til et parti, et hold, en serie, en produktionsdato eller dokumenter fra professionelle operatører

22) »plantesundhedsforanstaltning« : en offentlig foranstaltning, der har til formål at forebygge introduktion eller spredning af karantæneskadegørere eller at begrænse de økonomiske konsekvenser af regulerede ikkekarantæneskadegørere.







KAPITEL II

Karantæneskadegørere







Afdeling 1

Karantæneskadegørere

Artikel 3

Definition af karantæneskadegører

En skadegører er en »karantæneskadegører« i forhold til et afgrænset område, hvis den opfylder alle følgende betingelser:

a) Dens identitet er fastslået, jf. bilag I, afsnit 1, punkt 1.

b) Den forekommer ikke i området, jf. bilag I, afsnit 1, punkt 2, litra a), eller, hvis den forekommer, er ikke vidt udbredt i det pågældende område, jf. bilag I, afsnit 1, punkt 2, litra b) og c).

c) Den kan trænge ind, etablere sig og sprede sig i området eller, hvis den forekommer i området, men ikke er vidt udbredt, kan trænge ind, etablere sig og sprede sig i de dele af det pågældende område, hvor den ikke forekommer, jf. bilag I, afsnit 1, punkt 3.

d) Dens indtrængen, etablering og spredning vil som omhandlet i bilag I, afsnit 1, punkt 4, have uacceptable økonomiske, miljømæssige eller sociale konsekvenser for det pågældende område eller, hvis den forekommer, men ikke er vidt udbredt, for de dele af området, hvor den ikke forekommer.

e) Der findes gennemførlige og effektive foranstaltninger til at hindre indtrængen, etablering eller spredning af den pågældende skadegører i dette område og afbøde de risici og konsekvenser, der er forbundet med den.







Afdeling 2

EU-karantæneskadegørere

Artikel 4

Definition af EU-karantæneskadegører

En karantæneskadegører er en »EU-karantæneskadegører«, hvis det afgrænsede område som omhandlet i den indledende tekst i artikel 3 er Unionens område, og hvis det er opført på den i artikel 5, stk. 2, omhandlede liste.

Artikel 5

Forbud mod indslæbning, flytning, opbevaring, opformering og frigivelse af EU-karantæneskadegørere

1. En EU-karantæneskadegører må ikke indslæbes, flyttes inden for eller opbevares, opformeres eller frigives på Unionens område.

2. Kommissionen opstiller ved en gennemførelsesretsakt en liste over skadegørere, der opfylder de betingelser, der er opregnet i artikel 3 for så vidt angår Unionens område(»liste over EU-karantæneskadegørere«).

Denne liste over EU-karantæneskadegørere skal omfatte de skadegørere, der er opført i del A i bilag I til direktiv 2000/29/EF og del A, kapitel I, i bilag II til dette direktiv.

Skadegørere, som er hjemmehørende eller etableret i en del af Unionens område, enten naturligt eller som følge af indslæbning fra områder uden for Unionens område, betegnes i listen over EU-karantæneskadegørere som skadegørere, der vides at forekomme på Unionens område.

Skadegørere, der ikke er hjemmehørende eller etableret i nogen del af Unionens område, betegnes i listen over EU-karantæneskadegørere som skadegørere, der ikke vides at forekomme på Unionens område.

3. Hvis en vurdering viser, at en skadegører, der ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere, opfylder de betingelser, der er opregnet i artikel 3 for så vidt angår Unionens område, eller at en skadegører, der er opført på listen over EU-karantæneskadegørere, ikke længere opfylder en eller flere af disse betingelser, ændrer Kommissionen ved en gennemførelsesretsakt den i stk. 2 omhandlede gennemførelsesretsakt ved at opføre den pågældende skadegører på eller fjerne den fra nævnte liste.

Kommissionen gør denne vurdering tilgængelig for medlemsstaterne.

Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter erstatte den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, med henblik på at konsolidere ændringer.

4. De gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 2 og 3, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

Artikel 6

Prioriterede skadegørere

1. EU-karantæneskadegørere er »prioriterede skadegørere«, hvis de opfylder alle følgende betingelser:

a) De opfylder for så vidt angår Unionens område en af betingelserne i bilag I, afsnit 1, punkt 2.

b) Deres potentielle økonomiske, miljømæssige eller sociale konsekvenser er de mest alvorlige for Unionens område, jf. afsnit 2 i bilag I.

c) De er opført på listen i overensstemmelse med stk. 2 i denne artikel.

2. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning ved at opstille en liste over prioriterede skadegørere (»liste over prioriterede skadegørere«).

Hvis resultaterne af en vurdering viser, at en EU-karantæneskadegører opfylder betingelserne omhandlet i stk. 1 i denne artikel, eller at en skadegører ikke længere opfylder en eller flere af disse betingelser, bemyndiges Kommissionen til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 om ændring af listen omhandlet i første afsnit ved at opføre den pågældende skadegører på listen eller fjerne den herfra.

Kommissionen gør straks denne vurdering tilgængelig for medlemsstaterne.

Når det i forbindelse med en alvorlig skadegørerrisiko er påkrævet af særlig hastende årsager, finder proceduren i artikel 106 anvendelse på delegerede retsakter vedtaget i henhold til denne artikel.

Artikel 7

Ændring af afsnit 1 i bilag I

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 105 vedrørende ændring af afsnit 1 i bilag I med henblik på at tilpasse disse kriterier til udviklingen i videnskabelig og teknisk viden og relevante internationale standarder.

Artikel 8

EU-karantæneskadegørere, der anvendes til officielle testmæssige, videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling eller avl

1. Uanset artikel 5, stk. 1, kan medlemsstaterne efter anmodning midlertidig tillade indførsel i, flytning inden for samt opbevaring og opformering på deres område af EU-karantæneskadegørere eller skadegørere, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1, til officielle testmæssige, videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling eller avl.

En sådan tilladelse til den pågældende aktivitet gives kun, hvis der er pålagt passende restriktioner for at sikre, at indførsel, flytning, opbevaring, opformering eller anvendelse af den pågældende skadegører ikke fører til etablering eller spredning heraf på Unionens område, idet der tages hensyn til skadegørerens identitet, biologi og spredningsmåde, den påtænkte aktivitet, samspillet med miljøet og andre relevante faktorer i forbindelse med den risiko, som den pågældende skadegører udgør.

2. En tilladelse, som gives i henhold til stk. 1, skal omfatte følgende betingelser:

a) Skadegøreren skal opbevares på et sted og under forhold, som:

i) anses for hensigtsmæssige af de kompetente myndigheder, og som

ii) er nævnt i tilladelsen.

b) Den aktivitet, hvori skadegøreren indgår, skal udføres på en karantænestation eller indeslutningsfacilitet, der er udpeget af den kompetente myndighed i henhold til artikel 60, og som er nævnt i tilladelsen.

c) Den aktivitet, hvori skadegøreren indgår, skal udføres af personale,

i) som af den kompetente myndighed anses for at have passende videnskabelige og tekniske kompetencer, og

ii) som er omhandlet i tilladelsen.

d) Skadegøreren skal være ledsaget af tilladelsen ved indførsel, flytning inden for eller opbevaring eller opformering på Unionens område.

3. En tilladelse, som gives i henhold til stk. 1, skal være begrænset med hensyn til det omfang, hvori skadegøreren må indføres, flyttes, opbevares, opformeres eller anvendes, og til den varighed, der er passende for den pågældende aktivitet. Tilladelsen må ikke overstige den udpegede karantænestations eller indeslutningsfacilitets kapacitet.

Tilladelsen skal omfatte de restriktioner, der er nødvendige for i tilstrækkelig grad at eliminere risikoen for etablering og spredning af den pågældende EU-karantæneskadegører eller skadegører, der er omfattet af foranstaltningerne i henhold til artikel 30, stk. 1.

4. Den kompetente myndighed fører tilsyn med, at betingelserne i stk. 2 og de begrænsninger og restriktioner, der er omhandlet i stk. 3, overholdes, og træffer de nødvendige foranstaltninger i tilfælde af manglende overholdelse. Disse foranstaltninger kan om nødvendigt være inddragelse af tilladelsen omhandlet i stk. 1.

5. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning med udførlige regler for:

a) udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende indførsel i, flytning inden for og opbevaring, opformering og anvendelse på Unionens område af de pågældende skadegørere

b) proceduren og betingelserne for at give den i stk. 1 omhandlede tilladelse og

c) tilsyn med overholdelse af bestemmelserne og de foranstaltninger, der skal træffes i tilfælde af manglende overholdelse, jf. stk. 4.

Artikel 9

Anmeldelse af overhængende farer

1. Hvis en medlemsstat har dokumentation for, at der er overhængende fare for indtrængen af en EU-karantæneskadegører til Unionens område eller en del heraf, hvor den endnu ikke forekommer, giver medlemsstaten straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater skriftlig anmeldelse herom.

2. Stk. 1 finder også anvendelse på skadegørere, som ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere, hvis:

a) den pågældende skadegører er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1, eller hvis

b) den pågældende medlemsstat mener, at skadegøreren kan opfylde betingelserne for optagelse på listen over EU-karantæneskadegørere.

3. Professionelle operatører skal straks underrette de kompetente myndigheder om enhver dokumentation, som de måtte have vedrørende en overhængende fare, jf. stk. 1, i forbindelse med EU-karantæneskadegørere eller skadegørere, jf. stk. 2.

▼M1

Artikel 10

De kompetente myndigheders officielle bekræftelse på forekomst af en EU-karantæneskadegører

Hvis en kompetent myndighed har mistanke om eller har modtaget dokumentation for forekomst af en EU-karantæneskadegører eller en skadegører, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1, på en del af den pågældende medlemsstats område, hvor den pågældende skadegørers forekomst ikke tidligere var kendt, eller i en sending af planter, planteprodukter eller andre objekter, der er indført eller skal indføres på eller flyttes inden for Unionens område, træffer den straks de nødvendige foranstaltninger for på grundlag af en diagnosticering fra et officielt laboratorium som omhandlet i artikel 37 i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ at bekræfte, at den pågældende skadegører forekommer eller ikke forekommer (»officiel bekræftelse«).

Mens der ventes på officiel bekræftelse af forekomst af skadegøreren, skal de berørte medlemsstater, når det er relevant, træffe plantesundhedsforanstaltninger for at eliminere risikoen for spredning af skadegøreren.

Den mistanke eller dokumentation, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, kan bygge på enhver oplysning, der modtages i medfør af artikel 14 og 15, eller fra enhver anden kilde.

▼B

Artikel 11

Medlemsstaters anmeldelse af EU-karantæneskadegørere til Kommissionen og de øvrige medlemsstater

En medlemsstat underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater tilfælde, hvor dens kompetente myndighed officielt bekræfter en af følgende situationer:

a) forekomsten på sit område af en EU-karantæneskadegører, hvis forekomst ikke var kendt der

b) forekomsten af en EU-karantæneskadegører i en del af medlemsstatens område, hvor den tidligere ikke forekom

c) forekomsten på sit område af en EU-karantæneskadegører i en sending af planter, planteprodukter eller andre objekter, der er indført eller skal indføres på eller flyttes inden for Unionens område.

▼M1

Anmeldelser efter stk. 1 foretages af den berørte medlemsstats centrale myndighed, jf. artikel 4, stk. 2, i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ og via det elektroniske anmeldelsessystem, der er omhandlet i artikel 103.

▼B

Artikel 12

Oplysninger om EU-karantæneskadegørere til professionelle operatører fra de kompetente myndigheder

1. Hvis en af situationerne i artikel 11 er officielt bekræftet, sørger den kompetente myndighed for, at professionelle operatører, hvis planter, planteprodukter eller andre objekter kan være berørt, øjeblikkeligt underrettes om forekomsten af den pågældende EU-karantæneskadegører.

2. Kommissionen opstiller og ajourfører en offentligt tilgængelig liste over alle anmeldelser, den har modtaget over nye skadegørere i tredjelande, der kan udgøre en risiko for plantesundheden på Unionens område.

Denne liste kan være del af det elektroniske system omhandlet i artikel 103.

Artikel 13

Oplysninger om prioriterede skadegørere til offentligheden fra de kompetente myndigheder

Hvis en af situationerne i artikel 11, stk. 1, litra a) eller b), er officielt bekræftet for så vidt angår en prioriteret skadegører, underretter den kompetente myndighed offentligheden om de foranstaltninger, der er truffet eller påtænkes truffet, og om foranstaltninger, der om nødvendigt skal træffes af relevante kategorier af professionelle operatører eller andre personer.

Artikel 14

Foranstaltninger, der skal træffes øjeblikkeligt af professionelle operatører

1. Hvis en professionel operatør har mistanke om eller får kendskab til, at en EU-karantæneskadegører eller en skadegører, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1, forekommer på planter, planteprodukter eller andre objekter, som denne har kontrol med, skal operatøren straks underrette den kompetente myndighed herom, således at den kompetente myndighed kan træffe foranstaltninger i henhold til artikel 10. Den professionelle operatør skal også om nødvendigt straks træffe forholdsregler for at hindre etablering og spredning af den pågældende skadegører.

2. Den kompetente myndighed kan beslutte, at den i stk. 1 omhandlede anmeldelse ikke er påkrævet, hvis en specifik skadegører vides at forekomme i et område. I sådanne tilfælde underretter den de pågældende professionelle operatører om denne beslutning.

3. Hvis en professionel operatør modtager en officiel bekræftelse af forekomst af EU-karantæneskadegørere på planter, planteprodukter eller andre objekter, som denne har kontrol med, skal operatøren høre den kompetente myndighed om, hvilke foranstaltninger der skal træffes, og derefter træffe de relevante foranstaltninger, jf. stk. 4-7.

4. Den professionelle operatør skal straks træffe de nødvendige foranstaltninger til at hindre spredning af den pågældende skadegører. Hvis den kompetente myndighed har givet instrukser vedrørende foranstaltningerne, skal den professionelle operatør handle i overensstemmelse hermed.

5. Hvis den kompetente myndighed pålægger det, skal den professionelle operatør træffe de nødvendige foranstaltninger til at eliminere skadegøreren fra de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter og fra sine anlæg, arealer, jord, vand eller andre angrebne elementer, som denne har kontrol med.

6. Medmindre den professionelle operatør har modtaget andre instrukser fra den kompetente myndighed, skal den pågældende straks trække de planter, planteprodukter og andre objekter, som denne har kontrol med, og hvorpå skadegøreren kan forekomme, tilbage fra markedet.

Hvis disse planter, planteprodukter eller andre objekter ikke længere er under den professionelle operatørs kontrol, skal den professionelle operatør, medmindre denne har modtaget andre instrukser fra den kompetente myndighed, straks:

a) underrette de personer i handelskæden, til hvem disse planter, planteprodukter og andre objekter er blevet leveret, om forekomsten af skadegøreren

b) give disse personer retningslinjer for de nødvendige foranstaltninger, der skal træffes under forsendelsen af de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter for at begrænse risikoen for den pågældende skadegørers spredning eller flugt

c) tilbagekalde disse planter, planteprodukter eller andre objekter.

7. Når stk. 1, 3, 4, 5 eller 6 i denne artikel finder anvendelse, skal den professionelle operatør efter anmodning meddele den pågældende kompetente myndighed alle oplysninger, der er relevante for offentligheden. Uden at det berører artikel 13, underretter denne myndighed hurtigst muligt offentligheden, hvis der skal træffes foranstaltninger med hensyn til planter, planteprodukter eller andre objekter, hvorpå den pågældende skadegører kan forekomme.

Artikel 15

Foranstaltninger, der skal træffes af andre personer end professionelle operatører

1. Hvis en person, der ikke er professionel operatør, får kendskab til forekomst af en EU-karantæneskadegører eller har begrundet mistanke om en sådan forekomst, skal den pågældende straks underrette den kompetente myndighed. Hvis anmeldelsen ikke er skriftlig, skal den kompetente myndighed officielt registrere den. På den kompetente myndigheds anmodning skal den pågældende person give myndigheden de oplysninger om den pågældende forekomst, som vedkommende er i besiddelse af.

2. Den kompetente myndighed kan beslutte, at den i stk. 1 omhandlede anmeldelse ikke er påkrævet, hvis en specifik skadegører vides at forekomme i et område.

3. Den person, som har afgivet den i stk. 1 omhandlede anmeldelse, skal høre den kompetente myndighed om, hvilke foranstaltninger der skal træffes, og skal i overensstemmelse med den kompetente myndigheds instrukser træffe de nødvendige foranstaltninger til at hindre spredning af den pågældende skadegører og fjerne den fra de berørte planter, planteprodukter eller andre objekter og i givet fald fra sine anlæg.

Artikel 16

Undtagelser fra anmeldelsesforpligtelser

De i artikel 14 og 15 omhandlede anmeldelsesforpligtelser finder ikke anvendelse i følgende tilfælde:

a) forekomst af EU-karantæneskadegørere er konstateret i den angrebne zone i et afgrænset område, der er etableret med henblik på inddæmning af den pågældende skadegører, jf. artikel 18, stk. 2

b) forekomst af EU-karantæneskadegørere er konstateret i den angrebne zone i et afgrænset område, som er omfattet af udryddelsesforanstaltninger i mindst otte år, i løbet af disse første otte år.

Artikel 17

Udryddelse af EU-karantæneskadegørere

1. Hvor en af de situationer, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra a) og b), er officielt bekræftet, træffer den kompetente myndighed omgående alle nødvendige plantesundhedsforanstaltninger for at udrydde den relevante EU-karantæneskadegører fra det pågældende område. Disse foranstaltninger skal træffes i overensstemmelse med bilag II.

Udryddelsesforpligtelsen finder ikke anvendelse, såfremt andet er fastsat i en gennemførelsesretsakt, som vedrører den pågældende skadegører, og som er vedtaget i henhold til artikel 28, stk. 2.

2. Den kompetente myndighed undersøger straks kilden til forekomst af den pågældende EU-karantæneskadegører, navnlig hvis denne forekomst kan være forbundet med flytning af planter, planteprodukter eller andre objekter, og muligheden for, at skadegøreren er blevet spredt til flere planter, planteprodukter eller andre objekter som følge af sådan flytning.

3. Hvis de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger vedrører indførelse på eller flytning inden for Unionens område af planter, planteprodukter og andre objekter, underretter den berørte medlemsstat straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om disse foranstaltninger.

4. Foranstaltningerne i stk. 1 træffes og undersøgelserne i stk. 2 foretages, hvad enten skadegøreren forekommer i offentlige eller private anlæg.

Artikel 18

Etablering af afgrænsede områder

1. Hvor en af de situationer, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1, litra a) og b), er officielt bekræftet, etablerer den kompetente myndighed omgående et eller flere områder, hvor udryddelsesforanstaltningerne, omhandlet i artikel 17, stk. 1, skal træffes (»afgrænset område«).

Det afgrænsede område består af en angrebet zone, og en stødpudezone.

2. Den angrebne zone skal omfatte, alt efter hvad der er relevant:

a) alle planter, der vides at være angrebet af den pågældende skadegører

b) alle planter, der udviser tegn eller symptomer på muligt angreb af denne skadegører

c) alle andre planter, der kan have været eller kan blive kontamineret eller angrebet af denne skadegører, herunder planter, der kan være angrebet på grund af deres modtagelighed over for skadegøreren og tætte placering på de angrebne planter eller fælles produktionssted, hvis det kendes, sammen med angrebne planter eller planter, der stammer fra disse

d) arealer, jord, vandløb eller andre elementer, der er angrebet eller kan være angrebet af den pågældende skadegører.

3. Stødpudezonen skal grænse op til den angrebne zone og omgive denne.

Dens udstrækning skal være hensigtsmæssig i forhold til risikoen for, at den pågældende skadegører spredes naturligt uden for den angrebne zone eller som følge af menneskelige aktiviteter i den angrebne zone og dens omgivelser, og fastlægges i overensstemmelse med de principper, der er fastlagt i afsnit 2 i bilag II.

Hvis risikoen for spredning af skadegøreren uden for den angrebne zone er fjernet eller reduceret til et acceptabelt niveau ved hjælp af naturlige eller kunstige barrierer, kræves en stødpudezone dog ikke etableret.

4. Uanset stk. 1 kan den kompetente myndighed, dersom den ved en foreløbig undersøgelse på grundlag af arten af skadegøreren, de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter og stedet, hvor skadegøreren blev konstateret, konkluderer, at skadegøreren umiddelbart kan elimineres, beslutte ikke at etablere et afgrænset område.

I så fald foretager den en undersøgelse for at afgøre, hvorvidt eventuelle yderligere planter eller planteprodukter er blevet angrebet. På grundlag af denne undersøgelse vurderer den kompetente myndighed, om der er behov for at etablere et afgrænset område.

5. Hvis et afgrænset område i henhold til stk. 2 og 3 skal udvides til en anden medlemsstats område, kontakter den medlemsstat, hvor den pågældende skadegører blev konstateret, straks den medlemsstat, til hvis område det afgrænsede område skal udvides, således at denne medlemsstat kan træffe alle nødvendige foranstaltninger som omhandlet i stk. 1-4.

6. Senest den 30. april hvert år underretter medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater om antallet og placeringen af de etablerede afgrænsede områder, de pågældende skadegørere og de respektive foranstaltninger, der er truffet i det foregående kalenderår.

Dette stykke finder anvendelse med forbehold af en eventuel forpligtelse til at anmelde afgrænsede områder, der er fastsat i de i artikel 104 omhandlede gennemførelsesretsakter.

Artikel 19

Undersøgelser og ændringer af afgrænsede områder og ophævelse af restriktioner

1. De kompetente myndigheder foretager mindst hvert år på passende tidspunkter en undersøgelse af de enkelte afgrænsede områder for så vidt angår udviklingen i forekomsten af den pågældende skadegører.

Disse undersøgelser skal foretages i overensstemmelse med artikel 22, stk. 2.

2. Hvis en kompetent myndighed konstaterer, at den pågældende skadegører forekommer i stødpudezonen, hvad enten det sker på grundlag af en undersøgelse som omhandlet i stk. 1 eller ej, meddeler den pågældende medlemsstat straks dette til Kommissionen og de øvrige medlemsstater.

3. De kompetente myndigheder ændrer afgrænsningen af de angrebne zoner, stødpudezoner og afgrænsede områder, hvis det er relevant, på baggrund af de i stk. 1 omhandlede undersøgelsesresultater.

4. De kompetente myndigheder kan ophæve et afgrænset område og bringe de respektive udryddelsesforanstaltninger til ophør, såfremt det pågældende områdes status som skadegørerfrit er blevet bekræftet. Det vil være tilfældet, når de følgende to betingelser er opfyldt:

a) den i stk. 1 omhandlede undersøgelse viser, at området er konstateret frit for den pågældende skadegører

b) forekomst af den pågældende skadegører er ikke konstateret i det afgrænsede område i en tilstrækkelig lang periode.

5. Når der træffes beslutning om de i stk. 3 omhandlede ændringer eller ophævelse af det afgrænsede område som omhandlet i stk. 4, tager den pågældende kompetente myndighed som minimum hensyn til følgende faktorer:

a) den pågældende skadegørers og vektors biologi

b) forekomsten af værtsplanter

c) de økoklimatiske forhold og

d) sandsynligheden for, at udryddelsesforanstaltningerne er lykkedes.

6. Uanset denne artikels stk. 1 er det ikke nødvendigt at foretage årlige undersøgelser i afgrænsede områders angrebne zone, når de er etableret på grund af:

a) skadegørere, der er omfattet af udryddelsesforanstaltninger, der kræver mindst otte år

b) skadegørere, der er omfattet af de i artikel 28, stk. 2, omhandlede inddæmningsforanstaltninger.

7. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 med henblik på at supplere denne forordning ved at præcisere de skadegørere, der er omhandlet i denne artikels stk. 6, litra a), og i artikel 16, litra b), yderligere og at fastsætte betingelser for anvendelsen af disse undtagelser.

Artikel 20

Rapporter om foranstaltninger truffet i henhold til artikel 17, 18 og 19

1. Når en medlemsstat træffer foranstaltninger i henhold til artikel 17, 18 og 19 i et område, der støder op til grænsen til en anden medlemsstat, skal der forelægges en rapport for denne anden medlemsstat.

2. Hvis Kommissionen eller en anden medlemsstat anmoder om det, forelægger en medlemsstat en rapport om særlige foranstaltninger truffet i henhold til artikel 17, 18 og 19.

Artikel 21

Ændring af bilag II

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 105 om ændring af bilag II med henblik på at tilpasse det til udviklingen i videnskabelig og teknisk viden eller relevante internationale standarder.

Artikel 22

Undersøgelser om EU-karantæneskadegørere og skadegørere, der midlertidigt kan betegnes som EU-karantæneskadegørere

1. Medlemsstaterne foretager risikobaserede undersøgelser i specifikke perioder, hvor de som minimum kontrollerer:

a) forekomst af EU-karantæneskadegørere og

b) tegn eller symptomer på skadegørere, der er omfattet af foranstaltningerne i artikel 29 eller foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1.

Undersøgelserne skal finde sted i alle områder, hvor den pågældende skadegørers forekomst ikke var kendt.

Det er ikke nødvendigt at foretage sådanne undersøgelser for skadegørere, hvorom det utvetydigt er konkluderet, at de ikke kan etablere eller sprede sig i den pågældende medlemsstat på grund af de økoklimatiske forhold eller fravær af værtsarten.

2. Udformningen af de undersøgelser, der er omhandlet i stk. 1, baseres på risikoen for, at skadegøreren forekommer i det område, der er dækket af den enkelt undersøgelse. Undersøgelserne skal som et minimum bestå af visuelle undersøgelser foretaget af den kompetente myndighed og, hvis det er relevant, indsamling af prøver og gennemførelse af test. Undersøgelserne foretages på alle hensigtsmæssige steder og omfatter om nødvendigt anlæg, køretøjer, maskiner og emballage anvendt af professionelle operatører og andre personer. De skal baseres på solide videnskabelige og tekniske principper og foretages på passende tidspunkter med hensyn til muligheden for at påvise den pågældende skadegører.

I disse undersøgelser skal der tages hensyn til videnskabeligt og teknisk materiale og alle andre relevante oplysninger vedrørende forekomst af den pågældende skadegører.

3. Senest den 30. april hvert år indberetter medlemsstaterne resultaterne af de undersøgelser, der er omhandlet i stk. 1, fra det foregående kalenderår til Kommissionen og de øvrige medlemsstater. Disse rapporter omfatter oplysninger om, hvor undersøgelserne blev foretaget, tidspunktet for undersøgelserne, skadegørerne, de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter, antallet af inspektioner, prøveudtagninger og forekomsten for hver berørt skadegører.

Ved hjælp af gennemførelsesretsakter kan Kommissionen fastlægge formatet for disse rapporter samt vejledning til at udfylde det. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

Artikel 23

Flerårige undersøgelsesprogrammer og indsamling af oplysninger

1. Medlemsstaterne udarbejder flerårige undersøgelsesprogrammer med fastlæggelse af indholdet af de undersøgelser, der skal foretages i henhold til artikel 22. Programmerne skal omfatte indsamling og registrering af det videnskabelige og tekniske materiale og andre oplysninger som omhandlet i artikel 22, stk. 2, andet afsnit.

De flerårige undersøgelsesprogrammer skal indeholde følgende elementer i overensstemmelse med artikel 22, stk. 2:

a) det specifikke mål for hver enkelt undersøgelse

b) undersøgelsens omfang for så vidt angår det berørte område og omhandlede tidsperiode samt de skadegørere, planter og varer, som undersøgelsen vedrører

c) undersøgelsesmetoder og kvalitetsstyring, herunder en beskrivelse af procedurerne for visuel undersøgelse, prøveudtagning og test og den tilhørende tekniske dokumentation

d) tidspunkterne for og hyppigheden og antallet af planlagte visuelle undersøgelser, prøver og test og

e) metoder til registrering og rapportering af de indsamlede oplysninger.

De flerårige undersøgelsesprogrammer skal omfatte en periode på fem til syv år.

2. Efter anmodning underretter medlemsstaterne Kommissionen og de øvrige medlemsstater om deres flerårige undersøgelsesprogrammer, når de er udarbejdet.

3. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter om fastlæggelse af formatet for flerårige undersøgelsesprogrammer og de praktiske ordninger for anvendelse af elementerne i stk. 1 på de specifikke skadegørerrisici.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

Artikel 24

Undersøgelser af prioriterede skadegørere

1. For hver enkelt prioriteret skadegører foretager medlemsstaterne en gang om året en undersøgelse, jf. artikel 22, stk. 1 og 2. Disse undersøgelser skal omfatte et tilstrækkeligt stort antal visuelle undersøgelser, prøveudtagninger og test i forhold til hver enkelt prioriteret skadegører for med en høj grad af vished at sikre, at disse skadegørere opdages i tide, så vidt som det er muligt i forhold til den pågældende skadegørers biologi eller de økoklimatiske forhold.

Det er ikke nødvendigt at foretage sådanne undersøgelser for skadegørere, hvorom det utvetydigt er konkluderet, at de ikke kan etablere eller sprede sig i den pågældende medlemsstat på grund af de økoklimatiske forhold eller fravær af værtsarten.

2. Senest den 30. april hvert år indberetter medlemsstaterne resultaterne af de undersøgelser, der er omhandlet i stk. 1, fra det foregående kalenderår til Kommissionen og de øvrige medlemsstater.

Artikel 25

Beredskabsplaner for prioriterede skadegørere

1. De enkelte medlemsstater udarbejder og ajourfører for hver enkelt prioriteret skadegører, som er i stand til at trænge ind og etablere sig på deres område eller en del heraf, en særskilt plan med information om beslutningsprocesser, procedurer og protokoller, der skal følges, og det minimum af ressourcer, der skal stilles til rådighed, samt procedurer med henblik på at stille yderligere ressourcer til rådighed med henblik på tilfælde, hvor den skadegørers forekomst er officielt bekræftet, eller der er mistanke om dens forekomst (»beredskabsplan«).

Medlemsstaterne konsulterer på et passende tidspunkt alle relevante aktører i forbindelse med udarbejdelsen og ajourføringen af beredskabsplaner.

Det er ikke nødvendigt at udarbejde beredskabsplaner for skadegørere, hvorom det utvetydigt er konkluderet, at de ikke kan etablere eller sprede sig i den pågældende medlemsstat på grund af de økoklimatiske forhold eller fravær af deres værtsarter.

2. Hver beredskabsplan skal omfatte følgende:

▼M1

a) roller for og ansvarsfordeling mellem de organer, der skal deltage i planens udførelse i tilfælde af bekræftet forekomst eller mistanke om forekomst af den pågældende prioriterede skadegører, samt kommandovejen og procedurer for koordinering af de tiltag, der skal iværksættes af de kompetente myndigheder, andre offentlige myndigheder som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ , involverede organer med delegerede opgaver eller fysiske personer som omhandlet i nævnte forordnings artikel 28, stk. 1, laboratorier og professionelle operatører, herunder koordinering med nabomedlemsstater og tilgrænsende tredjelande, hvis det er relevant

▼B

b) adgang for de kompetente myndigheder til anlæg tilhørende professionelle operatører, andre relevante operatører og fysiske personer

c) adgang for de kompetente myndigheder, hvis det er nødvendigt, til laboratorier, udstyr, personale, ekstern ekspertise og ressourcer, som er nødvendige for en hurtig og effektiv udryddelse eller, hvis det er relevant, inddæmning af den pågældende prioriterede skadegører

d) foranstaltninger, der skal træffes vedrørende underretning af Kommissionen, de øvrige medlemsstater, de berørte professionelle operatører og offentligheden om forekomst af den pågældende prioriterede skadegører og de foranstaltninger, der er truffet mod den, såfremt forekomst af den pågældende skadegører er officielt bekræftet, eller der er mistanke herom

e) ordninger for registrering af forekomst af den pågældende prioriterede skadegører

f) de foreliggende vurderinger, jf. artikel 6, stk. 2, og enhver vurdering foretaget af medlemsstaten af den risiko, som den pågældende prioriterede skadegører udgør for dens område

g) de risikostyringsforanstaltninger, der skal træffes for den pågældende prioriterede skadegører i overensstemmelse med afsnit 1 i bilag II, og de procedurer, der skal følges

h) principper for geografisk afgrænsning af afgrænsede områder

i) protokoller, der beskriver metoder til visuel undersøgelse, prøveudtagning og laboratorietestning, og

j) principper for uddannelse af personalet ved de kompetente myndigheder og, hvis det er relevant, ved de i litra a) omhandlede organer, offentlige myndigheder, laboratorier, professionelle operatører og andre personer.

Indholdet af første afsnit, litra d)-j),udformes, hvis det findes passende, som instruktionsvejledninger.

3. Beredskabsplanerne kan kombineres for flere prioriterede skadegørere med lignende biologi og værtsarter. I så fald består beredskabsplanen af en generel del, der omfatter alle planens prioriterede skadegørere, og specifikke dele for hver enkelt af de pågældende prioriterede skadegørere.

4. Senest fire år efter datoen for udarbejdelse af listen over prioriterede skadegørere udarbejder medlemsstaterne en beredskabsplan for de prioriterede skadegørere på denne liste.

Senest et år efter den dato, hvor en eventuel yderligere skadegører optages på listen over prioriterede skadegørere, udarbejder medlemsstaterne en beredskabsplan for denne prioriterede skadegører.

Medlemsstaterne revurderer og opdaterer regelmæssigt deres beredskabsplaner, i det omfang det er relevant.

5. Medlemsstaterne sender efter anmodning deres beredskabsplaner til Kommissionen og de øvrige medlemsstater og informerer alle relevante professionelle operatører gennem offentliggørelse på internettet.

Artikel 26

Simuleringsøvelser vedrørende prioriterede skadegørere

1. Medlemsstaterne gennemfører simuleringsøvelser vedrørende gennemførelse af beredskabsplanerne i intervaller, som fastsættes i henhold til den eller de pågældende prioriterede skadegøreres biologi og de risici, som skadegøreren eller skadegørerne udgør.

Disse øvelser skal gennemføres for alle berørte prioriterede skadegørere inden for en rimelig tidsfrist og med inddragelse af de relevante aktører.

Det er ikke nødvendigt at gennemføre disse øvelser, hvis den pågældende medlemsstat for nylig allerede har truffet foranstaltninger til udryddelse af den relevante skadegører.

2. Simuleringsøvelser vedrørende prioriterede skadegørere, hvis forekomst i en medlemsstat kan få konsekvenser for nabomedlemsstater, kan gennemføres i fællesskab af disse medlemsstater på grundlag af deres respektive beredskabsplaner.

Medlemsstaterne kan, hvis det findes passende, gennemføre disse simuleringsøvelser sammen med tilgrænsende tredjelande.

3. Medlemsstaterne forelægger efter anmodning en rapport om resultaterne af hver simuleringsøvelse for Kommissionen og de øvrige medlemsstater.

Artikel 27

Handlingsplaner for prioriterede skadegørere

1. Hvis forekomsten af en prioriteret skadegører på en medlemsstats område i henhold til artikel 10 er officielt bekræftet, vedtager den kompetente myndighed straks en plan (»handlingsplanen«) over foranstaltninger til udryddelse af skadegøreren, jf. artikel 17, 18 og 19, eller dens inddæmning, jf. artikel 28, stk. 2, såvel som en tidsplan for gennemførelse af disse foranstaltninger.

Handlingsplanen skal indeholde en beskrivelse af udformningen og tilrettelæggelsen af de undersøgelser, der skal foretages, og fastlægge antallet af visuelle undersøgelser, prøveudtagninger og laboratorietest, som skal udføres, samt hvilken metode der skal anvendes til disse undersøgelser, prøveudtagninger og test.

Handlingsplanen skal baseres på den relevante beredskabsplan, og omgående meddeles af den kompetente myndighed til de berørte professionelle operatører.

2. Den enkelte medlemsstat forelægger efter anmodning Kommissionen og de øvrige medlemsstater sin vedtagne handlingsplan.

Artikel 28

EU-foranstaltninger for specifikke EU-karantæneskadegørere

1. Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter fastsætte foranstaltninger mod specifikke EU-karantæneskadegørere. Disse foranstaltninger skal for hver enkelt af de pågældende skadegørere gennemføre en eller flere af følgende bestemmelser:

a) artikel 10 vedrørende foranstaltninger i tilfælde af de kompetente myndigheders mistanke og officielle bekræftelse af forekomst af den pågældende EU-karantæneskadegører

b) artikel 14 vedrørende foranstaltninger, der skal træffes øjeblikkeligt af professionelle operatører

c) artikel 15 vedrørende foranstaltninger, der skal træffes af andre personer end professionelle operatører

d) artikel 17 vedrørende udryddelse af EU-karantæneskadegørere

e) artikel 18 vedrørende etablering af afgrænsede områder

f) artikel 19 vedrørende undersøgelser, ændringer af afgrænsede områder og ophævelse af restriktioner

g) artikel 22 vedrørende undersøgelser om EU-karantæneskadegørere og skadegørere, der midlertidigt kan betegnes som EU-karantæneskadegørere

h) artikel 24 vedrørende undersøgelser om prioriterede skadegørere for så vidt angår antallet af visuelle undersøgelser, prøveudtagninger og test for bestemte prioriterede skadegørere

i) artikel 25 vedrørende beredskabsplaner for prioriterede skadegørere

j) artikel 26 vedrørende simuleringsøvelser vedrørende prioriterede skadegørere

k) artikel 27 vedrørende handlingsplaner for prioriterede skadegørere.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

2. Hvis det uanset artikel 17 på grundlag af de undersøgelser, der er omhandlet i artikel 19, eller anden dokumentation konkluderes, at udryddelse af den pågældende EU-karantæneskadegører ikke er mulig for så vidt angår et afgrænset område, vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, jf. denne artikels stk. 1, som fastsætter foranstaltninger med henblik på inddæmning.

Med henblik på at nå til denne konklusion træffer Kommissionen straks de nødvendige foranstaltninger efter den pågældende medlemsstats eller enhver anden kildes forelæggelse af den relevante dokumentation.

3. Hvis Kommissionen konkluderer, at forebyggende foranstaltninger i områder uden for afgrænsede områder er nødvendige for at beskytte den del af Unionens område, hvor den pågældende EU-karantæneskadegører ikke forekommer, kan den vedtage gennemførelsesretsakter, jf. stk. 1, der fastsætter sådanne foranstaltninger.

4. De foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, 2 og 3, skal træffes i overensstemmelse med bilag II, idet der tages hensyn til de specifikke risici, der er forbundet med de pågældende EU-karantæneskadegørere, de specifikke økoklimatiske forhold og risici for de pågældende medlemsstater samt behovet for at gennemføre de nødvendige risikobegrænsende foranstaltninger på en ensartet måde i Unionen.

5. Så længe Kommissionen ikke har vedtaget nogen foranstaltning, kan medlemsstaterne opretholde enhver foranstaltning, som de har truffet.

6. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, som vedrører alvorlige skadegørerrisici, vedtager Kommissionen umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 107, stk. 3. Disse retsakter vedtages i overensstemmelse med bilag II, idet der tages hensyn til de specifikke risici, der er forbundet med de pågældende EU-karantæneskadegørere, de specifikke økoklimatiske forhold og risici for de pågældende medlemsstater samt behovet for at gennemføre de nødvendige risikobegrænsende foranstaltninger på en ensartet måde i Unionen.

7. Medlemsstaterne underretter via det elektroniske anmeldelsessystem, jf. artikel 103, Kommissionen og de øvrige medlemsstater om ethvert tilfælde, hvor foranstaltninger vedtaget i henhold til denne artikel ikke overholdes, hvilket udgør en risiko for spredning af EU-karantæneskadegørere.

Artikel 29

Medlemsstaternes foranstaltninger mod skadegørere, der ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere

1. Hvis forekomst på en medlemsstats område af en skadegører, som ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere, er officielt bekræftet, og medlemsstaten mener, at den pågældende skadegører kan opfylde betingelserne for optagelse på listen over EU-karantæneskadegørere, vurderer medlemsstaten straks, om denne skadegører opfylder kriterierne i afsnit 3, underafsnit 1, i bilag I. Hvis medlemsstaten konkluderer, at disse kriterier er opfyldt, træffer den øjeblikkeligt udryddelsesforanstaltninger i overensstemmelse med bilag II. Artikel 17-20 finder anvendelse.

Hvis det på baggrund af de i artikel 19 omhandlede undersøgelser eller anden dokumentation konkluderes, at det ikke er muligt at udrydde en skadegører i et givet afgrænset område, finder artikel 28, stk. 2, tilsvarende anvendelse.

Hvis forekomst af en skadegører, der opfylder kriterierne i første afsnit, er officielt bekræftet i en sending af planter, planteprodukter eller andre objekter, der indføres på eller flyttes inden for Unionens område, træffer medlemsstaten de nødvendige foranstaltninger for at hindre indtrængen, etablering og spredning af den pågældende skadegører på Unionens område.

Hvis en medlemsstat har mistanke om forekomst på sit område af en skadegører, der opfylder kriterierne i første afsnit, finder artikel 10 tilsvarende anvendelse.

Mens der ventes på en officiel bekræftelse af forekomsten af den pågældende skadegører, skal medlemsstaten, hvis det er relevant, træffe plantesundhedsforanstaltninger for at begrænse risikoen for spredning af skadegøreren.

2. Efter at have truffet de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, vurderer medlemsstaten, om den pågældende skadegører opfylder kriterierne for karantæneskadegørere som omhandlet i afsnit 1 i bilag I.

3. Den pågældende medlemsstat underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater om forekomsten af den skadegører, der er omhandlet i stk. 1. Den underretter endvidere Kommissionen og de øvrige medlemsstater om den i nævnte stykke omhandlede vurdering, de trufne foranstaltninger og den dokumentation, som ligger til grund for disse foranstaltninger.

Medlemsstaten meddeler Kommissionen resultaterne af den vurdering, der er omhandlet i stk. 2, senest to år efter den officielle bekræftelse af skadegørerens forekomst.

Anmeldelser om forekomst af skadegøreren skal indgives via det elektroniske anmeldelsessystem omhandlet i artikel 103.

Artikel 30

Unionens foranstaltninger mod skadegørere, der ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere

1. Hvis Kommissionen modtager en anmeldelse som omhandlet i artikel 29, stk. 3, første afsnit, eller har andre oplysninger om forekomst på eller overhængende fare for indtrængen af en skadegører, som ikke er opført på listen over EU-karantæneskadegørere, til Unionens område eller spredning herindenfor, og Kommissionen mener, at denne skadegører kan opfylde betingelserne for optagelse på denne liste, vurderer den straks, om skadegøreren opfylder kriterierne i afsnit 3, underafsnit 2, i bilag I for så vidt angår Unionens område.

Hvis Kommissionen konkluderer, at kriterierne er opfyldt, vedtager den straks ved hjælp af gennemførelsesretsakter foranstaltninger for en begrænset periode for så vidt angår de risici, der er forbundet med den pågældende skadegører. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

Hvis det er relevant, skal foranstaltningerne for hver enkelt af de pågældende skadegørere gennemføre en eller flere af bestemmelserne omhandlet i artikel 28, stk. 1, første afsnit, litra a)-g).

2. Efter vedtagelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, vurderer Kommissionen, om den pågældende skadegører for så vidt angår Unionens område opfylder kriterierne for karantæneskadegørere omhandlet i afsnit 1 i bilag I.

3. Hvis det på grundlag af de undersøgelser, der er omhandlet i artikel 19 og 22, eller anden dokumentation konkluderes, at udryddelse af den pågældende skadegører i et afgrænset område ikke er mulig, kan de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit i denne artikel, omfatte foranstaltninger med henblik på inddæmning af denne skadegører.

4. Hvis det konkluderes, at forebyggende foranstaltninger i områder uden for afgrænsede områder er nødvendige for at beskytte den del af Unionens område, hvor den pågældende skadegører ikke forekommer, kan de i stk. 1 omhandlede gennemførelsesretsakter fastsætte sådanne foranstaltninger.

5. De foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, 3 og 4, vedtages i overensstemmelse med bilag II, idet der tages hensyn til de særlige risici, der er forbundet med de pågældende skadegørere, og behovet for at gennemføre de nødvendige risikobegrænsende foranstaltninger på en ensartet måde i Unionen.

6. Så længe Kommissionen ikke har vedtaget foranstaltninger, kan medlemsstaterne opretholde de foranstaltninger, som de har truffet i henhold til artikel 29.

7. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, som vedrører alvorlige skadegørerrisici, vedtager Kommissionen umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 107, stk. 3. Disse retsakter vedtages i overensstemmelse med bilag II, idet der tages hensyn til de særlige risici, der er forbundet med de pågældende skadegørere, og behovet for at gennemføre de nødvendige risikobegrænsende foranstaltninger på en ensartet måde i Unionen.

8. Medlemsstaterne underretter via det elektroniske anmeldelsessystem, jf. artikel 103, til Kommissionen og de øvrige medlemsstater ethvert tilfælde, hvor foranstaltninger vedtaget i henhold til denne artikel ikke overholdes, hvilket udgør en risiko for spredning af de i denne artikels stk. 1 omhandlede skadegørere.

Artikel 31

Medlemsstaternes indførelse af strengere krav

1. Medlemsstaterne kan på deres område anvende strengere foranstaltninger end dem, der er vedtaget i henhold til artikel 28, stk. 1, 2 og 3, og artikel 30, stk. 1, 3 og 4, hvis det er begrundet i målet om plantesundhedsbeskyttelse og er i overensstemmelse med principperne i afsnit 2 i bilag II.

De strengere foranstaltninger må ikke påføre eller resultere i forbud mod eller restriktioner for indførelse på eller flytning inden for og gennem Unionens område af planter, planteprodukter og andre objekter ud over dem i artikel 40-58 og 71-102.

2. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen og de øvrige medlemsstater om foranstaltninger, der er truffet i overensstemmelse med stk. 1.

Medlemsstaterne forelægger efter anmodning Kommissionen og de øvrige medlemsstater en årlig rapport om foranstaltninger, der er truffet i overensstemmelse med stk. 1.







Afdeling 3

Beskyttet zone-karantæneskadegørere

Artikel 32

Anerkendelse af beskyttede zoner

1. Hvis en karantæneskadegører forekommer på Unionens område, men ikke forekommer på en medlemsstat område eller en del deraf og ikke er en EU-karantæneskadegører, kan Kommissionen efter anmodning fra den pågældende medlemsstat i henhold til stk. 4 anerkende denne medlemsstats område eller en del deraf som en beskyttet zone i overensstemmelse med stk. 3 for så vidt angår karantæneskadegører (»beskyttet zone-karantæneskadegører«).

2. En beskyttet zone-karantæneskadegører må ikke introduceres i, flyttes inden for eller opbevares, opformeres eller frigives i den pågældende beskyttede zone.

Artikel 8 finder tilsvarende anvendelse på introduktion i, flytning inden for, opbevaring og opformering inden for beskyttede zoner af beskyttet zone-karantæneskadegørere.

3. Kommissionen fastsætter ved hjælp af en gennemførelsesretsakt en liste over beskyttede zoner og de respektive beskyttet zone-karantæneskadegørere. Denne liste skal omfatte de beskyttede zoner, der er anerkendt i henhold til artikel 2, stk. 1, litra h), første afsnit, i direktiv 2000/29/EF, de respektive skadegørere, som er anført i del B i bilag I og del B i bilag II til direktiv 2000/29/EF, samt koder, der er specifikt tildelt disse skadegørere.

Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter om ændring af den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i første afsnit, anerkende yderligere beskyttede zoner, såfremt betingelserne i denne artikels stk. 1 er opfyldt.

Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter erstatte den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i denne artikels første afsnit med henblik på at konsolidere ændringer.

De gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i dette stykke, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

4. Sammen med den anmodning, der er omhandlet i stk. 1, indgiver den berørte medlemsstat:

a) en beskrivelse af grænserne for den foreslåede beskyttede zone, herunder kort

b) undersøgelsesresultater, der viser, at den pågældende karantæneskadegører i mindst tre år forud for anmodningen ikke forekom i det pågældende område og

c) bevis for, at den pågældende karantæneskadegører opfylder de betingelser, der er fastsat i artikel 3, i forhold til den foreslåede beskyttede zone.

5. De undersøgelser, der er omhandlet i stk. 4, litra b), skal foretages på hensigtsmæssige tidspunkter og være af passende intensitet for så vidt angår muligheden for at påvise forekomst af den pågældende karantæneskadegører. De skal være baseret på solide videnskabelige og tekniske principper og tage hensyn til de relevante internationale standarder.

Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning med nærmere regler for disse undersøgelser. Disse retsakter vedtages i overensstemmelse med den udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden og de relevante internationale standarder.

6. Kommissionen kan anerkende midlertidige beskyttede zoner. I denne forbindelse finder betingelserne fastsat i stk. 1 og 4 og stk. 5, første afsnit, tilsvarende anvendelse. Uanset kravet i stk. 4, litra b), skal en undersøgelse være foretaget i løbet af en periode på mindst et år forud for anmodningen.

Anerkendelse af en midlertidig beskyttet zone må ikke vare længere end tre år efter anerkendelsestidspunktet og udløber automatisk efter tre år.

7. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater og informerer, via offentliggørelse på den kompetente myndigheds officielle websted, de professionelle operatører om grænserne for de beskyttede zoner på deres område, herunder ved hjælp af kort.

Artikel 33

Generelle forpligtelser vedrørende beskyttede zoner

1. Med hensyn til en beskyttet zone finder de forpligtelser, der er fastlagt i artikel 9 til 19, tilsvarende anvendelse på respektive beskyttede zone-karantæneskadegørere:

2. Planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i et afgrænset område, som er etableret i en beskyttet zone for den pågældende beskyttet zone-karantæneskadegører, må ikke flyttes fra dette afgrænsede område til den resterende del af denne beskyttede zone eller til en anden beskyttet zone, der er etableret for denne beskyttet zone-karantæneskadegører.

Uanset første afsnit må planter, planteprodukter eller andre objekter kun flyttes ud af dette afgrænsede område gennem og ud af den pågældende beskyttede zone, hvis de emballeres og flyttes på en sådan måde, at der ikke er risiko for spredning af den pågældende beskyttede zone-karantæneskadegører inden for den beskyttede zone.

3. Afgrænsede områder, der er etableret i en beskyttet zone, og udryddelsesforanstaltninger, der træffes i disse områder i henhold til artikel 17, 18 og 19, skal straks meddeles Kommissionen og de øvrige medlemsstater.

Artikel 34

Undersøgelser af beskyttet zone-karantæneskadegørere

1. De kompetente myndigheder foretager årlige undersøgelser af hver beskyttet zone for så vidt angår forekomst af den pågældende beskyttet zone-karantæneskadegører. Artikel 22, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse på disse undersøgelser.

Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning med detaljerede regler for udarbejdelsen og indholdet af disse undersøgelser.

2. Senest den 30. april hvert år indgiver medlemsstaterne resultaterne af de undersøgelser, jf. stk. 1, der er foretaget det foregående kalenderår, til Kommissionen og de øvrige medlemsstater.

Artikel 35

Ændring af udstrækningen og ophævelse af anerkendelsen af beskyttede zoner

1. Kommissionen kan ændre udstrækningen af en beskyttet zone efter anmodning fra den medlemsstat, hvis område er berørt.

Hvis ændringen vedrører udvidelse af en beskyttet zone, finder artikel 32 tilsvarende anvendelse.

2. Efter anmodning fra den medlemsstat, der er omhandlet i stk. 1, ophæver Kommissionen anerkendelsen af en beskyttet zone eller reducerer dens udstrækning.

3. Kommissionen ophæver anerkendelsen af en beskyttet zone, hvis undersøgelserne omhandlet i artikel 34 ikke er foretaget i overensstemmelse med nævnte artikel.

4. Kommissionen ophæver anerkendelsen af en beskyttet zone, hvis det er konstateret, at den pågældende beskyttet zone-karantæneskadegører forekommer i den pågældende zone, og en af følgende betingelser er opfyldt:

a) der er ikke blevet etableret et afgrænset område i henhold til artikel 33, stk. 1, senest tre måneder efter den officielle bekræftelse af forekomsten af denne skadegører

b) de udryddelsesforanstaltninger, der er truffet i et afgrænset område i henhold til artikel 33, stk. 1, er ikke lykkedes senest 24 måneder efter den officielle bekræftelse af forekomsten af denne skadegører, eller inden for en periode, der er længere end 24 måneder, hvis skadegørerens biologi gør det berettiget, og denne periode er fastsat i den gennemførelsesretsakt, der er vedtaget i henhold til artikel 32, stk. 3

c) de oplysninger, som er tilgængelige for Kommissionen, viser, at der med hensyn til anvendelsen af de i artikel 17, 18 og 19 fastsatte foranstaltninger, jf. artikel 33, stk. 1, er udvist grov forsømmelighed i forhold til forekomsten af denne skadegører i den pågældende beskyttede zone.

5. Kommissionen ophæver anerkendelsen af en beskyttet zone eller begrænser dens udstrækning i henhold til stk. 2, 3 eller 4 ved hjælp af gennemførelsesretsakter om ændring af den gennemførelsesretsakt, som er omhandlet i artikel 32, stk. 3. Den nævnte gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.







KAPITEL III

EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere

Artikel 36

Definition af EU-regulerede ikkekarantæne skadegørere

En skadegører er en »EU-reguleret ikkekarantæneskadegører«, hvis den opfylder alle følgende betingelser og er opført på listen omhandlet i artikel 37:

a) Dens identitet er fastslået i overensstemmelse med afsnit 4, punkt 1, i bilag I.

b) Den forekommer på Unionens område.

c) Den er ikke en EU-karantæneskadegører eller en skadegører, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1.

d) Den overføres hovedsagelig via bestemte planter til plantning i overensstemmelse med afsnit 4, punkt 2, i bilag I.

e) Dens forekomst på de pågældende planter til plantning har uacceptable økonomiske konsekvenser for så vidt angår den påtænkte anvendelse af disse planter til plantning i overensstemmelse med afsnit 4, punkt 3, i bilag I.

f) Der findes gennemførlige og effektive foranstaltninger til forebyggelse af skadegørerens forekomst på de pågældende planter til plantning.

Artikel 37

Forbud mod indslæbning og flytning af EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere på planter til plantning

1. Professionelle operatører må ikke indslæbe en EU-reguleret ikkekarantæneskadegører i eller flytte denne skadegører inden for Unionens område på de planter til plantning, hvormed den overføres, jf. den i stk. 2 omhandlede liste.

Forbuddet i første afsnit gælder ikke i følgende tilfælde:

a) flytning af planter til plantning inden for eller mellem den pågældende professionelle operatørs anlæg

b) flytning af planter til plantning, der er nødvendig med henblik på desinfektion.

2. Kommissionen opstiller ved hjælp af en gennemførelsesretsakt en liste over EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere og de specifikke planter til plantning, som er omhandlet i artikel 36, litra d), hvis det er relevant med de i denne artikels stk. 7 omhandlede kategorier og de i denne artikels stk. 8 omhandlede tærskelværdier.

3. Den i stk. 2 omhandlede liste skal omfatte de skadegørere og respektive planter til plantning, som er anført i bestemmelserne i:

a) del A, kapitel II, i bilag II til direktiv 2000/29/EF

b) punkt 3 og 6 i bilag I og punkt 3 i bilag II til direktiv 66/402/EØF

c) bilag I til direktiv 68/193/EØF

d) de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 5, i Rådets direktiv 98/56/EF ( 2 )

e) bilag II til direktiv 2002/55/EF

f) bilag I og punkt B i bilag II til direktiv 2002/56/EF samt de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 18, litra c), i nævnte direktiv

g) punkt 4 i bilag I og punkt 5 i bilag II til direktiv 2002/57/EF

h) de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 4 i direktiv 2008/72/EF

i) de retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 4 i direktiv 2008/90/EF.

Skadegørere, der er opført i bilag I og i afsnit I i del A og i del B i bilag II til direktiv 2000/29/EF, og som er opført som en EU-karantæneskadegører i henhold til denne forordnings artikel 5, stk. 2, såvel som skadegørere, der er omfattet af de foranstaltninger, der vedtages efter denne forordnings artikel 30, stk. 1, medtages ikke på denne liste.

4. Kommissionen fastlægger ved hjælp af en gennemførelsesretsakt, hvis det er relevant, foranstaltninger for at hindre forekomst af EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere på de pågældende planter til plantning som omhandlet i denne forordnings artikel 36, litra f). Disse foranstaltninger skal, hvis det er relevant, vedrøre indførelse i og flytning inden for Unionen af disse planter. Foranstaltningerne vedtages efter de principper, der er fastsat i afsnit 2 i bilag II til denne forordning. Disse foranstaltninger finder anvendelse, uden at det berører foranstaltningerne vedtaget i henhold til direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF og 98/56/EF, Rådets direktiv 1999/105/EF ( 3 ), og direktiv 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF, 2002/57/EF, 2008/72/EF og 2008/90/EF.

5. Kommissionen ændrer ved hjælp af gennemførelsesretsakter de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i denne artikels stk. 2 og 4, hvis resultaterne af en vurdering viser, at:

a) en skadegører, der ikke er opført i den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, opfylder de betingelser, der er omhandlet i artikel 36

b) en skadegører, der er opført i den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, ikke længere opfylder en eller flere af de betingelser, der er omhandlet i artikel 36

c) der er behov for ændringer af den pågældende liste for så vidt angår de i denne artikels stk. 7 omhandlede kategorier eller de i denne artikels stk. 8 omhandlede tærskelværdier, eller

d) der er behov for ændringer af de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til denne artikels stk. 4.

Kommissionen gør straks denne vurdering tilgængelig for medlemsstaterne.

Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter erstatte de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i denne artikels stk. 2 og 4 med henblik på at konsolidere ændringer.

6. De gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 2, 4 og 5, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

7. Hvis betingelsen i artikel 36, litra e), kun er opfyldt for en eller flere kategorier af kerneplanter, basismateriale eller certificeret materiale, frø eller læggekartofler, standard- eller CAC-materiale eller -frø, som er omhandlet i direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 68/193/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF, 2002/56/EF, 2002/57/EF, 2008/72/EF og 2008/90/EF, skal den i denne artikels stk. 2 omhandlede liste fastsætte disse kategorier med angivelse af, at forbuddet mod indslæbning og flytning, jf. stk. 1, kun gælder for disse kategorier.

8. Hvis betingelsen i artikel 36, litra e), kun er opfyldt, når den pågældende skadegører forekommer med en incidens på over en bestemt tærskelværdi, der er højere end nul, skal den i denne artikels stk. 2 omhandlede liste fastsætte denne tærskelværdi med angivelse af, at forbuddet mod indslæbning og flytning, jf. stk. 1, kun gælder over denne tærskelværdi.

Der fastsættes kun en sådan tærskelværdi, hvis følgende litraer begge er opfyldt:

a) Det er muligt for professionelle operatører at sikre, at incidensen af denne EU-regulerede ikkekarantæneskadegører på de pågældende planter til plantning ikke overstiger denne tærskelværdi.

b) Det er muligt at verificere, om denne tærskelværdi overskrides i partier af de pågældende planter til plantning.

Principperne for risikostyring i forbindelse med skadegørere, jf. afsnit 2 i bilag II, finder anvendelse.

9. Artikel 31 finder tilsvarende anvendelse på de foranstaltninger, som skal træffes af medlemsstaterne vedrørende regulerede ikkekarantæneskadegørere og de respektive planter til plantning.

Artikel 38

Ændring af afsnit 4 i bilag I

Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 105 om ændring af afsnit 4 i bilag I, med henblik på at tilpasse det til udviklingen i videnskabelig og teknisk viden og de relevante internationale standarder.

Artikel 39

EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere, der anvendes til videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling, avl eller udstillinger

Det forbud, der er fastsat i artikel 37, finder ikke anvendelse på EU-regulerede ikkekarantæneskadegørere, der forekommer på planter til plantning, som anvendes til videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling, avl eller udstillinger.







KAPITEL IV

Foranstaltninger vedrørende planter, planteprodukter og andre objekter







Afdeling 1

Foranstaltninger vedrørende hele Unionens område

Artikel 40

Forbud mod indførelse af planter, planteprodukter og andre objekter på Unionens område

1. Visse planter, planteprodukter og andre objekter må ikke indføres på Unionens område, hvis de stammer fra alle eller visse tredjelande eller områder i tredjelande.

2. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter en liste, der omfatter planter, planteprodukter og andre objekter omhandlet i stk. 1, som det er forbudt at indføre på Unionens område, samt tredjelande, grupper af tredjelande eller specifikke områder i tredjelande, som forbuddet finder anvendelse på.

Den første gennemførelsesretsakt skal omfatte planter, planteprodukter og andre objekter samt deres oprindelsesland som opført på listen i del A i bilag III til direktiv 2000/29/EF.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i denne forordnings artikel 107, stk. 2.

På den liste, der opstilles i gennemførelsesretsakterne, identificeres planter, planteprodukter og andre objekter også ved deres respektive kode i den kombinerede nomenklatur, som er fastlagt ved Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 ( 4 ) (»KN-kode«), hvis en sådan kode findes. Der henvises desuden til andre koder, der er fastsat i EU-lovgivningen, hvis de yderligere specificerer den gældende KN-kode for bestemte planter, planteprodukter eller andre objekter.

3. Hvis planter, planteprodukter eller andre objekter, der har oprindelse i eller afsendes fra et tredjeland, udgør en uacceptabel skadegørerrisiko, fordi de formodes at være vært for EU-karantæneskadegørere, og denne skadegørerrisiko ikke kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af en eller flere af de foranstaltninger, der er fastsat i afsnit 1, punkt 2 og 3, i bilag II, ændrer Kommissionen i overensstemmelse hermed den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i stk. 2, med henblik på medtagelse af disse planter, planteprodukter eller andre objekter og de berørte tredjelande, grupper af tredjelande eller specifikke områder i tredjelande.

Hvis planter, planteprodukter eller andre objekter, som er omfattet af gennemførelsesretsakten, ikke udgør en uacceptabel skadegørerrisiko eller indebærer en sådan risiko, som imidlertid kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af en eller flere af de foranstaltninger, der er fastsat i afsnit 1, punkt 2 og 3, i bilag II, ændrer Kommissionen gennemførelsesretsakten i overensstemmelse hermed.

Det vurderes i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i afsnit 2 i bilag II, hvis det er relevant i forhold til et eller flere bestemte tredjelande, i hvilket omfang denne skadegørerrisiko er acceptabel.

Disse ændringer vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, som vedrører alvorlige skadegørerrisici, vedtager Kommissionen disse ændringer ved hjælp af umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 107, stk. 3.

4. Medlemsstaterne underretter via det elektroniske anmeldelsessystem omhandlet i artikel 103 Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvis planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført på Unionens område i strid med stk. 1.

Denne anmeldelse skal også angive det tredjeland, hvorfra de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført på Unionens område.

Artikel 41

Planter, planteprodukter og andre objekter, som er omfattet af særlige eller ækvivalente krav

1. Visse planter, planteprodukter eller andre objekter må kun indføres på eller flyttes inden for Unionens område, hvis særlige eller ækvivalente krav er opfyldt. Disse planter, planteprodukter eller andre objekter kan stamme fra tredjelande eller fra Unionens område.

2. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter en liste, der omfatter de planter, planteprodukter og andre objekter og særlige krav svarende til dem, som er omhandlet i stk. 1. Denne liste omfatter i givet fald det berørte tredjeland, gruppen af tredjelande eller specifikke områder i de berørte tredjelande.

De første af disse gennemførelsesretsakter skal omfatte de planter, planteprodukter og andre objekter, de særlige krav og i givet fald deres oprindelsestredjeland som opført på listen i del A i bilag IV til direktiv 2000/29/EF.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i denne forordnings artikel 107, stk. 2.

På den liste, der opstilles i disse gennemførelsesretsakter, identificeres disse planter, planteprodukter og andre objekter også ved deres respektive KN-kode, hvis en sådan kode findes. Andre koder, der er fastsat i EU-lovgivningen, nævnes desuden, hvis de yderligere specificerer den gældende KN-kode for bestemte planter, planteprodukter eller andre objekter.

3. Hvis planter, planteprodukter eller andre objekter udgør en uacceptabel skadegørerrisiko, fordi de formodes at være vært for EU-karantæneskadegørere, og denne risiko kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af en eller flere af de foranstaltninger, der er fastsat i afsnit 1, punkt 2 og 3, i bilag II, ændrer Kommissionen den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i stk. 2, med henblik på medtagelse af disse planter, planteprodukter eller andre objekter og de foranstaltninger, der skal anvendes herpå, i retsakten. Disse foranstaltninger og de i stk. 2 omhandlede krav er »særlige krav«.

De foranstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, kan tage form af specifikke krav vedtaget i overensstemmelse med artikel 44, stk. 1, til indførelse på Unionens område af bestemte planter, planteprodukter eller andre objekter, som er ækvivalente med de særlige krav til indførelse på og flytning inden for Unionens område af disse planter, planteprodukter eller andre objekter (»ækvivalente krav«).

Hvis planter, planteprodukter eller andre objekter, som er omfattet af denne gennemførelsesretsakt, ikke udgør en uacceptabel skadegørerrisiko eller indebærer en sådan risiko, som imidlertid ikke kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af de særlige krav, ændrer Kommissionen gennemførelsesretsakten i overensstemmelse hermed ved at fjerne de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter fra listen eller ved at medtage dem på den liste, der er omhandlet i artikel 40, stk. 2.

Det vurderes, i hvilket omfang denne skadegørerrisiko er acceptabel, og der skal vedtages foranstaltninger til mindskelse af denne risiko til et acceptabelt niveau i overensstemmelse med de principper, der er fastsat i afsnit 2 i bilag II, hvis det er relevant for så vidt angår et eller flere bestemte tredjelande eller dele heraf.

Disse ændringer vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, der vedrører alvorlige skadegørerrisici, vedtager Kommissionen umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 107, stk. 3.

▼M1

4. I tilfælde af, at planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført på eller flyttet inden for Unionens område i strid med denne artikels stk. 1, vedtager medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger, jf. artikel 66, stk. 3, i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ , og underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater via det elektroniske anmeldelsessystem, der er omhandlet i artikel 103.

Den nævnte underretning skal i givet fald også ske til det tredjeland, hvorfra de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført på Unionens område.

▼B

Artikel 42

Restriktioner på grundlag af en foreløbig vurdering for indførelse af højrisikoplanter, -planteprodukter og andre objekter på Unionens område

1. Planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i et tredjeland, der ikke er listeopført i henhold til artikel 40 eller ikke i tilstrækkelig grad er omfattet af de krav, der er omhandlet i artikel 41 eller ikke er underlagt de midlertidige foranstaltninger i artikel 49, og som ifølge en foreløbig vurdering udgør en uacceptabel skadegørerrisiko for Unionens område, er »højrisikoplanter«, »højrisikoplanteprodukter« eller »andre højrisikoobjekter« (»højrisikoplanter, -planteprodukter eller andre -objekter«).

Denne foreløbige vurdering skal tage hensyn til de kriterier, der er fastsat i bilag III, som er relevante for de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter.

2. Højrisikoplanter, -planteprodukter eller andre -objekter, der er listeopført i den i stk. 3 omhandlede gennemførelsesretsakt, må ikke indføres på Unionens område fra de oprindelsestredjelande, grupper af oprindelsestredjelande og specifikke områder i oprindelsestredjelande, som listen finder anvendelse på.

3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der på passende taksonomisk niveau midlertidigt listeopfører de højrisikoplanter, -planteprodukter eller andre -objekter, der er omhandlet i stk. 1, i afventning af risikovurderingen i stk. 4, og, hvis det er relevant, og de berørte tredjelande, grupper af tredjelande eller specifikke områder i tredjelande.

Den første af disse gennemførelsesretsakter vedtages senest den 14. december 2018.

På den liste, der opstilles i disse gennemførelsesretsakter, identificeres disse planter, planteprodukter og andre objekter i givet fald også ved deres respektive KN-kode, hvis en sådan kode findes. Andre koder, der er fastsat i EU-lovgivningen, nævnes desuden, hvis de yderligere specificerer den gældende KN-kode for bestemte planter, planteprodukter eller andre objekter.

4. Hvis det på grundlag af en risikovurdering konkluderes, at de planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i det tredjeland, de grupper af tredjelande eller de specifikke områder i det berørte tredjeland, der er omhandlet i stk. 2, på det taksonomiske niveau som listeopført i de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 3, eller under dette niveau ikke udgør en uacceptabel risiko på grund af sandsynlighed for at være vært for en EU-karantæneskadegører, vedtager Kommissionen en gennemførelsesretsakt, der fjerner de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter fra den liste, der er omhandlet i nævnte stykke, for de pågældende tredjelande.

Hvis det på grundlag af en risikovurdering konkluderes, at de planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i det pågældende tredjeland, de grupper af tredjelande eller de specifikke områder i det berørte tredjeland, der er omhandlet i stk. 2, udgør en uacceptabel risiko, fordi de formodes at være vært for en EU-karantæneskadegører, og denne skadegørerrisiko ikke kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af en eller flere af de foranstaltninger, der er fastsat i afsnit 1, punkt 2 og 3, i bilag II, vedtager Kommissionen en gennemførelsesretsakt, der fjerner de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter og de pågældende tredjelande fra den i stk. 2 omhandlede liste og tilføjer dem på den liste, der er omhandlet i artikel 40.

Hvis det på grundlag af en risikovurdering konkluderes, at de planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i det pågældende tredjeland, de grupper af tredjelande eller de specifikke områder i det berørte tredjeland, der er omhandlet i stk. 2, udgør en uacceptabel risiko, men at denne risiko kan reduceres til et acceptabelt niveau ved hjælp af en eller flere af de foranstaltninger, der er fastsat i afsnit 1, punkt 2 og 3, i bilag II, vedtager Kommissionen en gennemførelsesretsakt, der fjerner de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter og det pågældende tredjeland, de grupper af tredjelande eller de specifikke områder i det berørte tredjeland fra den i stk. 2 omhandlede liste og tilføjer dem på den liste, der er omhandlet i artikel 41.

5. Hvis der konstateres efterspørgsel efter import af planter, planteprodukter eller andre objekter, der er listeopført i den i stk. 3 omhandlede gennemførelsesretsakt, foretages den risikovurdering, der er omhandlet i stk. 4, inden for et passende og rimeligt tidsrum.

Denne vurdering kan, hvor det er relevant, afgrænses til planter, planteprodukter eller andre objekter fra et bestemt oprindelses- eller afsendelsestredjeland eller en gruppe af oprindelses- eller afsendelsestredjelande.

6. Kommissionen kan ved hjælp af en gennemførelsesretsakt fastsætte særlige regler om den procedure, der skal følges for at foretage den risikovurdering, som er omhandlet i stk. 4.

7. De gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i stk. 3, 4 og 6, vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

Artikel 43

Særlige importbetingelser for indførelse af emballagemateriale af træ på Unionens område

1. Emballagemateriale af træ må, hvad enten det faktisk anvendes til transport af objekter af enhver art eller ej, kun indføres på Unionens område, hvis det opfylder alle følgende krav:

a) Det har været genstand for en eller flere af de godkendte behandlinger og opfylder de gældende krav, som er fastsat i bilag 1 til den internationale standard for plantesundhedsforanstaltninger nr. 15 Regulation of Wood Packaging Material in International Trade (»ISPM15«)

b) Det er forsynet med det mærke, der er omhandlet i bilag 2 til ISPM15, der attesterer, at det har været genstand for den behandling, der er omhandlet i litra a).

Dette stykke finder ikke anvendelse på emballagemateriale af træ, der er omfattet af undtagelserne i ISPM15.

2. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 105 med henblik på at ændre de krav, der er fastsat i stk. 1 i denne artikel, for at tage hensyn til udviklingen inden for internationale standarder, navnlig ISPM15.

Disse delegerede retsakter kan også fastsætte, at emballagemateriale af træ, der ikke er omfattet af undtagelserne i ISPM15 er undtaget fra kravene i stk. 1 i denne artikel eller er underlagt mindre strenge krav.

Artikel 44

Fastsættelse af ækvivalente krav

1. Kommissionen fastsætter ækvivalente krav ved hjælp af gennemførelsesretsakter efter anmodning fra et bestemt tredjeland, hvis følgende betingelser begge er opfyldt:

a) Det pågældende tredjeland sikrer gennem offentligt kontrolleret anvendelse af en eller flere specificerede foranstaltninger et plantesundhedsmæssigt beskyttelsesniveau, der er ækvivalent med de særlige krav til flytning inden for Unionens område af de berørte planter, planteprodukter og andre objekter.

b) Det pågældende tredjeland påviser over for Kommissionen, at de specificerede foranstaltninger, der er omhandlet i litra a), sikrer det plantesundhedsmæssige beskyttelsesniveau, der er omhandlet i nævnte litra.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

▼M1

2. Hvis det er relevant, foretager Kommissionen undersøgelser i det pågældende tredjeland og i overensstemmelse med artikel 120 i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ for at verificere, om betingelserne i nærværende artikels stk. 1, første afsnit, litra a) og b), er overholdt.

▼B

Artikel 45

Information til rejsende og posttjenestekunder

1. Medlemsstaterne, søhavne, lufthavne og internationale transportoperatører stiller oplysninger til rådighed for passagerer om forbud omhandlet i artikel 40, stk. 2, krav omhandlet i artikel 41, stk. 2, og artikel 42, stk. 3, og den undtagelse, der er omhandlet i artikel 75, stk. 2, for så vidt angår indførelse af planter, planteprodukter og andre objekter på Unionens område.

De formidler disse oplysninger ved hjælp af plakater og brochurer og, hvor det er relevant, på deres websted.

Posttjenester og professionelle operatører, der er involveret i salg via fjernsalgsaftaler, skal stille information om planter, planteprodukter og andre objekter, jf. første afsnit, til rådighed for deres kunder i det mindste på internettet.

Kommissionen kan ved hjælp af en gennemførelsesretsakt fastsætte ordninger for forevisning og anvendelse af disse plakater og brochurer. Denne gennemførelsesretsakt vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

2. Medlemsstaterne forelægger efter anmodning Kommissionen en rapport, der sammenfatter de oplysninger, der er givet i henhold til denne artikel.

Artikel 46

Undtagelser fra forbud og krav vedrørende grænseområder

1. Uanset artikel 40, stk. 1, artikel 41, stk. 1, og artikel 42, stk. 2, kan medlemsstaterne tillade indførsel på Unionens område af planter, planteprodukter og de andre objekter, der opfylder alle følgende betingelser:

a) De dyrkes eller produceres i områder i tredjelande i nærheden af deres landegrænser til medlemsstater (»tredjelandes grænseområder«).

b) De indføres på områder i medlemsstater, som støder direkte op til den pågældende grænse (»medlemsstaters grænseområder«).

c) De skal i disse medlemsstaters grænseområder forarbejdes på en sådan måde, at enhver skadegørerrisiko fjernes.

d) De må ikke udgøre nogen risiko for spredning af EU-karantæneskadegørere eller skadegørere, der er omfattet af foranstaltninger, som er vedtaget i medfør af artikel 30, stk. 1, på grund af flytning inden for grænseområdet.

Disse planter, planteprodukter og andre objekter må kun flyttes til og inden for medlemsstatens grænseområder og kun under den kompetente myndigheds kontrol.

2. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning ved at fastsætte følgende:

a) den maksimale udstrækning af tredjelandes grænseområder og medlemsstaters grænseområder, sådan som det findes passende for de enkelte specifikke planter, planteprodukter og andre objekter

b) den maksimale afstand, som de pågældende planter, planteprodukter og andre objekter må flyttes inden for tredjelandes grænseområder og medlemsstaters grænseområder

c) procedurer for tilladelse til indførelse i og flytning inden for medlemsstaternes grænseområder af planter, planteprodukter og andre objekter som omhandlet i stk. 1 i denne artikel.

Områdernes udstrækning skal sikre, at indførelse på og flytning inden for Unionens område af de pågældende planter, planteprodukter og andre objekter ikke udgør en skadegørerrisiko for Unionens område eller dele heraf.

3. Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter fastsætte særlige betingelser eller foranstaltninger vedrørende indførelse i medlemsstaternes grænseområder af bestemte planter, planteprodukter og andre objekter og udpege specifikke tredjelande, som er omfattet af denne artikel.

Disse retsakter vedtages i overensstemmelse med bilag II og, hvis det er relevant, under hensyntagen til udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden og internationale standarder.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

4. Medlemsstaterne underretter via det elektroniske anmeldelsessystem omhandlet i artikel 103 Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvis planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført i eller flyttet inden for medlemsstatsgrænseområder eller tredjelandes grænseområder i strid med stk. 1, 2 og 3 i denne artikel.

Denne anmeldelse skal også omfatte det tredjeland, hvorfra disse planter, planteprodukter eller andre objekter er blevet indført i det pågældende grænseområde.

Artikel 47

Krav vedrørende plantesundhedsrelevant transit

1. Uanset artikel 40, stk. 1, artikel 41, stk. 1, artikel 42, stk. 2, artikel 72, stk. 1, og artikel 73 kan planter, planteprodukter og andre objekter indføres på og passere gennem Unionens område til et tredjeland i form af enten transit eller omladning (»plantesundhedsrelevant transit«), hvis de opfylder begge følgende betingelser:

a) De ledsages af en erklæring underskrevet af den professionelle operatør, som har kontrol med de pågældende planter, planteprodukter og andre objekter, med angivelse af, at disse planter, planteprodukter eller andre objekter er underlagt plantesundhedsrelevant transit

b) de er pakket og flyttes på en sådan måde, at der ikke er risiko for spredning af EU-karantæneskadegørere under indførelsen på og passagen gennem Unionens område.

2. De kompetente myndigheder forbyder plantesundhedsrelevant transit, hvis de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter ikke overholder, eller der er rimeligt belæg for, at de ikke vil overholde stk. 1.

Artikel 48

Planter, planteprodukter og andre objekter, der anvendes til officielle testmæssige, videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling eller avl

1. Uanset artikel 40, stk. 1, artikel 41, stk. 1, og artikel 42, stk. 2, kan medlemsstaterne efter anmodning midlertidigt tillade indførelse på og flytning inden for deres område af planter, planteprodukter og andre objekter, der anvendes til officielle testmæssige, videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling eller avl.

En sådan tilladelse til den pågældende aktivitet gives kun, hvis der er pålagt passende restriktioner for at sikre, at forekomst af de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter ikke medfører en uacceptabel risiko for spredning af en EU-karantæneskadegører eller en skadegører, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1, idet der tages hensyn til de pågældende skadegøreres identitet, biologi og spredningsmåde, den påtænkte aktivitet, samspillet med miljøet og andre relevante faktorer i forbindelse med den skadegørerrisiko, som disse planter, planteprodukter eller andre objekter udgør.

2. En tilladelse, der gives i henhold til stk. 1, skal omfatte følgende betingelser:

a) De pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter opbevares på et sted og under forhold, som anses for hensigtsmæssige af de kompetente myndigheder, og som er nævnt i tilladelsen.

b) Den aktivitet, hvori disse planter, planteprodukter eller andre objekter indgår, skal foregå på en karantænestation eller en indeslutningsfacilitet, der er udpeget i henhold til artikel 60 af den kompetente myndighed, og som er nævnt i tilladelsen.

c) Den aktivitet, hvori disse planter, planteprodukter eller andre objekter indgår, skal udføres af personale, hvis videnskabelige og tekniske kompetence er godkendt af den kompetente myndighed, og som er nævnt i tilladelsen.

d) Disse planter, planteprodukter eller andre objekter skal ledsages af tilladelsen ved indførelse på eller flytning inden for Unionens område.

3. Tilladelsen omhandlet i stk. 1 skal være begrænset til det omfang og den varighed, der er passende for den pågældende aktivitet, og må ikke overstige den udpegede karantænestations eller indeslutningsfacilitets kapacitet.

Den skal omfatte de restriktioner, der er nødvendige for i tilstrækkelig grad at eliminere risikoen for spredning af de relevante EU-karantæneskadegørere eller skadegørere, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1.

4. Den kompetente myndighed fører tilsyn med, at betingelserne i stk. 2 og de begrænsninger og restriktioner, der er omhandlet i stk. 3, overholdes, og træffer de nødvendige foranstaltninger i tilfælde af, at disse betingelser, begrænsninger eller restriktioner ikke overholdes.

Disse foranstaltninger kan om nødvendigt være inddragelse af tilladelsen omhandlet i stk. 1.

5. Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 for at supplere denne forordning med udførlige regler for:

a) udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen vedrørende indførelse på og flytning inden for Unionens område af de pågældende planter, planteprodukter og andre objekter

b) procedurer og betingelser for at give den i stk. 1 i denne artikel omhandlede tilladelse

c) krav til tilsyn med overholdelse af bestemmelserne og de foranstaltninger, der skal træffes i tilfælde af manglende overholdelse, jf. stk. 4 i denne artikel.

Artikel 49

Midlertidige foranstaltninger vedrørende planter, planteprodukter og andre objekter, der sandsynligvis vil udgøre nyligt identificerede skadegørerrisici eller andre formodede plantesundhedsmæssige risici

1. Kommissionen kan ved hjælp af gennemførelsesretsakter vedtage midlertidige foranstaltninger vedrørende indførelse på og flytning inden for Unionens område af planter, planteprodukter og andre objekter fra tredjelande, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) Planterne, planteprodukterne eller de andre objekter vil sandsynligvis udgøre nyligt identificerede skadegørerrisici, som ikke er tilstrækkeligt omfattet af EU-foranstaltninger og ikke er forbundet eller endnu ikke kan forbindes med de EU-karantæneskadegørere eller skadegørere, der er omfattet af foranstaltninger vedtaget i henhold til artikel 30, stk. 1.

b) Der er utilstrækkelige plantesundhedsmæssige erfaringer, såsom med hensyn til nye plantearter eller overførselsveje, hvad angår handel med de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter med oprindelse i eller afsendt fra de pågældende tredjelande.

c) Der er ikke foretaget en vurdering af de nyligt identificerede skadegørerrisici for Unionens område for så vidt angår disse planter, planteprodukter eller andre objekter fra de pågældende tredjelande.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 107, stk. 2.

2. De midlertidige foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, vedtages under hensyntagen til afsnit 2 i bilag II og bilag IV.

De skal omfatte en eller flere af følgende forholdsregler, som måtte være nødvendige i det pågældende tilfælde:

a) systematiske og intensive inspektioner og prøveudtagning på indførelsesstedet af hvert parti af planter, planteprodukter og andre objekter, der indføres på Unionens område, og testning af prøver

b) en karantæneperiode på en karantænestation eller indeslutningsfacilitet, jf. artikel 60, til bekræftelse af, at der ikke er nogen nyligt identificeret skadegørerrisiko i forbindelse med de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter

c) et forbud mod indførelse af disse planter, planteprodukter eller andre objekter på Unionens område.

I tilfælde omfattet af andet afsnit, litra a) og b), kan den gennemførelsesretsakt, der er omhandlet i stk. 1, også fastsætte særlige foranstaltninger, der skal træffes inden indførelsen på Unionens område af disse planter, planteprodukter eller andre objekter.

3. De midlertidige foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, skal gælde for en passende og rimelig tid i afventning af karakterisering af skadegørere, der kan være forbundet med de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter fra de pågældende tredjelande, og fuld vurdering af de risici, som disse skadegørere udgør, i overensstemmelse med afsnit 1 i bilag I.

4. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, som vedrører alvorlige, nyligt identificerede skadegørerrisici, vedtager Kommissionen umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter proceduren i artikel 107, stk. 3. Disse retsakter vedtages i overensstemmelse med principperne i afsnit 2 i bilag II.

5. Uanset de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til stk. 1 i denne artikel, finder artikel 48 anvendelse på indførelse på og flytning inden for Unionens område af planter, planteprodukter og andre objekter, der anvendes til officielle testmæssige, videnskabelige eller uddannelsesmæssige formål, forsøg, planteforædling eller avl.

6. Senest den 30. april hvert år forelægger medlemsstaterne en rapport for Kommissionen og de øvrige medlemsstater om anvendelsen af de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra a) eller b), i løbet af det foregående kalenderår.

Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater, når der efter anvendelse af de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, andet afsnit, litra a) eller b), er konstateret forekomst af skadegørere, der kan indebære nyligt identificerede skadegørerrisici.

▼M1

Medlemsstaterne underretter via det elektroniske anmeldelsessystem, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 103, Kommissionen og de øvrige medlemsstater om ethvert tilfælde, hvor indførelse af planter, planteprodukter eller andre objekter på Unionens område afvises, eller hvor det forbydes at flytte disse inden for Unionens område, fordi der ifølge den pågældende medlemsstat er tale om en overtrædelse af forbuddet i nærværende artikels stk. 2, andet afsnit, litra c). En sådan underretning skal i givet fald omfatte de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaten vedrørende de pågældende planter, planteprodukter eller andre objekter i henhold til artikel 66, stk. 3, i forordning ►C1 (EU) 2017/625 ◄ .

▼B

Det tredjeland, hvorfra disse planter, planteprodukter eller andre objekter er afsendt med henblik på indførelse på Unionens område, underrettes i givet fald ligeledes.

Artikel 50

Rapport fra Kommissionen om håndhævelsen og effektiviteten af foranstaltninger vedrørende indførsel til Unionens område

Senest den 14. december 2021 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om håndhævelsen og effektiviteten af foranstaltninger vedrørende indførsel til Unionens område, herunder en cost-benefit-analyse, og forelægger, hvor det er relevant, et lovgivningsforslag.

Artikel 51

Ændring af bilag III og IV

Kommissionen bemyndiges til at vedtage delegerede retsakter i henhold til artikel 105 om ændring af bilag III og IV for at tilpasse dem til udviklingen i den videnskabelige og tekniske viden og relevante internationale standarder.

Artikel 52

Midlertidige foranstaltninger i medlemsstaterne vedrørende overhængende fare

1. Hvis en medlemsstat finder, at indførelse på eller flytning inden for dens område af planter