02021R0947 — DA — 14.06.2021 — 000.002

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2021/947 af 9. juni 2021 om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde – et globalt Europa, og om ændring og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 466/2014/EU og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1601 og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009 (EØS-relevant tekst) (EUT L 209 af 14.6.2021, s. 1)





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2021/947

af 9. juni 2021

om oprettelse af instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde – et globalt Europa, og om ændring og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 466/2014/EU og ophævelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1601 og Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009

(EØS-relevant tekst)







AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand

Denne forordning opretter instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde — et globalt Europa (»instrumentet«), herunder Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus (»EFSD+«) og garantien for foranstaltninger udadtil, for perioden for FFR for 2021-2027.

Den fastsætter instrumentets mål, budgettet for perioden 2021-2027, formerne for EU-finansiering og reglerne for ydelsen af sådan finansiering.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »vejledende landeprogram«: et vejledende program, der omfatter et land

2) »vejledende flerlandeprogram«: et vejledende program, der omfatter mere end et land

3) »vejledende regionalt program«: et vejledende flerlandeprogram, der omfatter mere end et tredjeland inden for samme geografiske område, jf. artikel 4, stk. 2

4) »vejledende tværregionalt program«: et vejledende flerlandeprogram, der omfatter mere end et tredjeland inden for forskellige geografiske områder, jf. artikel 4, stk. 2

5) »grænseoverskridende samarbejde«: samarbejde mellem en eller flere medlemsstater og et eller flere tredjelande og territorier langs Unionens ydre tilstødende land- og søgrænser, som også omfatter tværnationalt samarbejde hen over større tværnationale territorier eller omkring havområder samt interregionalt samarbejde som fastsat i en forordning vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet om særlige bestemmelser for målet om europæisk territorialt samarbejde (Interreg), der støttes af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og de eksterne finansieringsinstrumenter (»Interreg-forordningen«)

6) »juridisk enhed«: en fysisk person eller en efter EU-retten, national ret eller folkeretten oprettet og anerkendt juridisk person, der har status som juridisk person og evne til at handle i eget navn, udøve rettigheder og være pålagt forpligtelser, eller en enhed, der ikke er en juridisk person, som omhandlet i finansforordningens artikel 197, stk. 2, litra c)

7) »civilsamfundsorganisation«: en bred vifte af aktører med mange roller og mandater, der kan variere over tid og på tværs af institutioner og lande, og omfatter alle ikkestatslige, almennyttige uafhængige og ikkevoldelige strukturer, hvorigennem folk organiserer sig for at forfølge fælles mål og idealer, herunder politiske, kulturelle, religiøse, miljømæssige, sociale eller økonomiske mål og idealer, og som opererer på lokalt, nationalt, regionalt eller internationalt plan og som omfatter formelle og uformelle organisationer i byer og landdistrikter

8) »lokal myndighed«: offentlige institutioner med status som juridisk person, som er en del af statsstrukturen, under niveauet for centralregeringer, såsom landsbyer, kommuner, distrikter, amter, provinser eller regioner, og som er ansvarlige over for borgerne, og sædvanligvis er sammensat af et deliberativt eller beslutningstagende organ såsom et råd eller en forsamling, og et udøvende organ, såsom borgmesteren eller en anden administrerende direktør, der er direkte eller indirekte valgt eller udpeget på lokalt plan

9) »investeringsvindue«: et udpeget område, hvortil der ved hjælp af garantien for foranstaltninger udadtil under EFSD+ kan ydes støtte til investeringsporteføljer i bestemte regioner, lande eller sektorer

10) »additionalitet«: det princip, baseret på artikel 209, stk. 2, i finansforordningen, i henhold til hvilket støtten fra garantien for foranstaltninger udadtil under EFSD+, inden for rammerne af denne forordning og IPA III-forordningen, bidrager til bæredygtig udvikling ved hjælp af transaktioner, der ikke kunne have været gennemført uden den pågældende garanti, eller hvorved der opnås positive resultater, der går ud over, hvad der ville have kunnet opnås uden støtte. Ved additionalitetsprincippet forstås også, at de transaktioner, der støttes under garantien for foranstaltninger udadtil, tiltrækker finansiering fra den private sektor og afhjælper markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold samt forbedrer en investerings kvalitet, bæredygtighed, effekt eller øger dens omfang. Princippet sikrer desuden, at transaktioner, der er omfattet af garantien for foranstaltninger udadtil, ikke erstatter støtte fra en medlemsstat, privat finansiering eller andre finansielle tiltag fra Unionens eller international side og ikke fortrænger andre offentlige eller private investeringer, medmindre det begrundes behørigt i overensstemmelse med instrumentets mål og principper. Projekter, der støttes af garantien for foranstaltninger udadtil, har typisk en højere risikoprofil end den portefølje af investeringer, der støttes af de støtteberettigede modparter inden for rammerne af deres normale investeringspolitikker uden garantien for foranstaltninger udadtil

11) »transaktioner med statslige modparter og ikkekommercielle ikkestatslige modparter«: enhver transaktion, hvor modparten direkte er enten en stat eller en offentlig enhed, som er fuldt dækket af en eksplicit statsgaranti, fordi den ikke har rets- og handleevne eller finansiel autonomi eller mulighed for at drage fordel af den nødvendige direkte finansiering

12) »transaktion med kommercielle ikkestatslige modparter«: enhver transaktion, hvor modparten er en offentlig enhed, som ikke er dækket af en eksplicit statsgaranti, og som finansielt er i stand til at låne på egen risiko og har rets- og handleevne til at gøre det

13) »bidragyder«: en international finansieringsinstitution, en medlemsstat eller en offentlig institution i en medlemsstat, et offentligt organ eller en anden offentlig eller privat enhed, der bidrager til den fælles hensættelsesfond

14) »partnerland«: et land eller territorium, der kan modtage EU-støtte fra instrumentet i henhold til artikel 4.

Når der i denne forordning henvises til menneskerettigheder, omfatter dette også de grundlæggende frihedsrettigheder.

Artikel 3

Mål for instrumentet

1. De generelle mål for instrumentet er: a) at opretholde og fremme Unionens værdier, principper og grundlæggende interesser i hele verden med henblik på at forfølge målene og principperne for Unionens optræden udadtil som fastsat i artikel 3, stk. 5, og artikel 8 og 21 i TEU og således bidrage til at mindske og på lang sigt udrydde fattigdom, at konsolidere, styrke og fremme demokrati, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettighederne, bæredygtig udvikling og bekæmpelse af klimaændringer samt håndtere irregulær migration og tvangsfordrivelse, herunder de grundlæggende årsager hertil b) at bidrage til at fremme multilateralisme og opfylde de internationale forpligtelser og mål, som Unionen har tilsluttet sig, navnlig SDG'erne, 2030-dagsordenen og Parisaftalen c) at fremme stærkere partnerskaber med tredjelande, herunder med lande omfattet af den europæiske naboskabspolitik, med udgangspunkt i gensidige interesser og ejerskab med henblik på at fremme stabilisering, god regeringsførelse og opbygning af modstandsdygtighed.

2. De specifikke mål for instrumentet er: ▼C1 a) at støtte og fremme dialog og samarbejde med lande og regioner uden for Unionen i naboskabet, Afrika syd for Sahara, Asien, Stillehavet, Nord-, Syd- og Mellemamerika og Caribien ▼B b) at udvikle særlige styrkede partnerskaber og et udvidet politisk samarbejde med lande omfattet af den europæiske naboskabspolitik, som er baseret på samarbejde, fred og stabilitet og et fælles engagement i de universelle værdier demokrati, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettighederne, og som sigter mod et velforankret og bæredygtigt demokrati og en gradvis socioøkonomisk integration samt mellemfolkelige kontakter c) på verdensplan: i) at beskytte og fremme demokrati, retsstatsprincippet, herunder ansvarlighedsmekanismer, og menneskerettighederne, herunder ligestilling mellem kønnene og beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere, også under de vanskeligste forhold og i hastesituationer ii) at støtte civilsamfundsorganisationer iii) at fremme stabilitet og fred og forebygge konflikter og derved bidrage til beskyttelse af civile og iv) at håndtere andre verdensomspændende udfordringer såsom klimaændringer, beskyttelse af biodiversitet og miljøet samt migration og mobilitet d) hurtigt at reagere på i) krise-, ustabilitets- og konfliktsituationer, herunder situationer, der kan opstå som følge af migrationsstrømme, tvangsfordrivelser og hybride trusler ii) modstandsdygtighedsudfordringer, herunder naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer, og sammenkobling af humanitær bistand og udviklingsforanstaltninger, og iii) Unionens udenrigspolitiske behov og prioriteter.

3. Opfyldelsen af de i denne artikels stk. 1 og 2 omhandlede mål måles ved hjælp af relevante indikatorer, jf. artikel 41.

4. Mindst 93 % af udgifterne i henhold til instrumentet skal opfylde de kriterier for ODA, der er fastsat af Komitéen for Udviklingsbistand i OECD, og således bidrage til de kollektive tilsagn vedrørende ODA, herunder i forhold til LDC 'er. Der skal tages hensyn til den særlige karakter af udgifterne vedrørende de partnerlande og -territorier, der er opført i bilag I.

Artikel 4

Anvendelsesområde og struktur

1. EU-finansiering i henhold til instrumentet gennemføres ved hjælp af: a) geografiske programmer b) tematiske programmer c) tiltag vedrørende hurtig reaktion.

2. De geografiske programmer omfatter samarbejde med et eller flere lande i følgende områder: a) naboskab b) Afrika syd for Sahara c) Asien og Stillehavet d) Nord-, Syd- og Mellemamerika og Caribien. Geografiske programmer kan omfatte alle tredjelande, undtagen kandidatlande og potentielle kandidatlande som defineret i IPA III-forordningen og oversøiske lande og territorier. Der kan også oprettes geografiske programmer med et kontinentalt eller tværregionalt anvendelsesområde, navnlig et panafrikansk program, som omfatter afrikanske lande i henhold til første afsnits litra a) og b), ►C1 og et program, som omfatter lande i Afrika, Caribien og Stillehavsområdet i henhold til første afsnits litra b), c) og d). ◄ Geografiske programmer i naboskabsområdet kan omfatte alle lande eller territorier, der er opført i bilag I. For at opfylde målene for instrumentet baseres de geografiske programmer på de samarbejdsområder, der er fastsat i bilag II.

3. De tematiske programmer omfatter tiltag med tilknytning til opfyldelsen af SDG'erne på globalt niveau på følgende områder: a) menneskerettigheder og demokrati b) civilsamfundsorganisationer c) fred, stabilitet og konfliktforebyggelse d) globale udfordringer. Tematiske programmer kan omfatte alle tredjelande samt oversøiske lande og territorier. For at opfylde målene for instrumentet baseres de tematiske programmer på de interventionsområder, der er fastsat i bilag III.

4. Tiltagene vedrørende hurtig reaktion skal muliggøre en hurtig indsats med henblik på at: a) bidrage til fred, stabilitet og konfliktforebyggelse i hastesituationer, situationer med begyndende krise samt krise- og efterkrisesituationer, herunder situationer, der kan opstå som følge af migrationsstrømme og tvangsfordrivelse b) bidrage til at styrke staters, samfunds, lokalsamfunds og enkeltpersoners modstandsdygtighed og til at knytte forbindelser mellem humanitær bistand og udviklingsforanstaltninger og, hvor det er relevant, fredsopbygning c) imødekomme Unionens udenrigspolitiske behov og prioriteter. Tiltag vedrørende hurtig reaktion kan omfatte alle tredjelande samt oversøiske lande og territorier. For at opfylde målene for instrumentet baseres tiltag vedrørende hurtig reaktion på de interventionsområder, der er fastsat i bilag IV.

5. Tiltag i henhold til instrumentet gennemføres primært ved hjælp af geografiske programmer. Tiltag, der gennemføres ved hjælp af tematiske programmer, skal supplere tiltag, der finansieres i henhold til geografiske programmer, og støtte globale og tværregionale initiativer, der sigter mod at opfylde internationalt vedtagne mål, navnlig SDG'erne og Parisaftalen, samt beskytte globale offentlige goder eller tackle globale udfordringer. Tiltag, der gennemføres ved hjælp af tematiske programmer, kan også foretages, hvis: a) der ikke findes et geografisk program b) det geografiske program er blevet suspenderet c) der ikke findes nogen aftale om tiltag med det pågældende partnerland, eller d) tiltaget ikke kan håndteres hensigtsmæssigt ved hjælp af geografiske programmer. Tiltag vedrørende hurtig reaktion supplerer geografiske og tematiske programmer. Tiltag vedrørende hurtig reaktion udformes og gennemføres, således at de, hvis det er relevant, kan videreføres under geografiske eller tematiske programmer.

6. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at ændre bilag II, III og IV.

7. Kommissionen tillægges beføjelser til senest den 31. december 2021 at vedtage en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at supplere denne forordning med bestemmelser, der fastsætter: a) specifikke mål og prioriterede samarbejdsområder ud fra de fælles samarbejdsområder for de geografiske programmer i bilag II, herunder en prioritering, for underregionerne: naboskab Syd, naboskab Øst, Vestafrika, Øst- og Centralafrika, det sydlige Afrika ►C1 og Det Indiske Ocean, Mellemøsten, Centralasien, Sydasien, Nord- og Sydøstasien, Stillehavsområdet, Nord-, Syd- og Mellemamerika og Caribien ◄ b) vejledende tematiske mål for den geografiske søjle, og c) vejledende finansielle tildelinger til Vestafrika, Øst- og Centralafrika, det sydlige Afrika og Det Indiske Ocean. Den i dette stykkes første afsnit omhandlede delegerede retsakt tages op til revision ved den i artikel 42, stk. 2, omhandlede midtvejsevaluering.

Artikel 5

Overensstemmelse, sammenhæng, synergier og komplementaritet

1. Der skal i forbindelse med instrumentets gennemførelse sikres overensstemmelse, sammenhæng, synergier og komplementaritet med alle områder af Unionens optræden udadtil, herunder andre eksterne finansieringsinstrumenter, og med andre relevante EU-politikker og -programmer samt udviklingsvenlig politikkohærens.

Unionen tager med henblik herpå højde for alle interne og eksterne politikkers indvirkning på bæredygtig udvikling og bestræber sig på at fremme større synergivirkninger og komplementaritet, navnlig med handelspolitikken, økonomisk samarbejde og andet sektorsamarbejde.

2. Tiltag, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1257/96, finansieres ikke i henhold til instrumentet.

3. Hvis det er relevant, kan et tiltag, der har modtaget et bidrag i henhold til instrumentet, også modtage et bidrag fra et andet EU-program, forudsat at bidragene ikke dækker de samme omkostninger. Der kan også i henhold til instrumentet ydes bidrag til tiltag, der er fastsat i henhold til et andet EU-program, forudsat at bidragene ikke dækker de samme omkostninger. Reglerne for det relevante EU-program finder anvendelse på det tilsvarende bidrag til tiltaget. Den kumulative finansiering må ikke overstige de samlede støtteberettigede omkostninger ved tiltaget. Støtten fra de forskellige EU-programmer kan beregnes forholdsmæssigt i overensstemmelse med de dokumenter, hvori støttebetingelserne er fastsat.

Artikel 6

Budget

1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af instrumentet for perioden fra den 1. januar 2021 til den 31. december 2027 udgør 79 462 000 000 EUR i løbende priser.

2. Den i stk. 1 omhandlede finansieringsramme bevilges som følger: a) 60 388 000 000 EUR til geografiske programmer: — naboskab: mindst 19 323 000 000 EUR — Afrika syd for Sahara: mindst 29 181 000 000 EUR — Asien og Stillehavsområdet: 8 489 000 000 EUR ▼C1 — Nord-, Syd- og Mellemamerika og Caribien: 3 395 000 000 EUR ▼B b) 6 358 000 000 EUR til tematiske programmer: — menneskerettigheder og demokrati: 1 362 000 000 EUR — civilsamfundsorganisationer: 1 362 000 000 EUR — fred, stabilitet og konfliktforebyggelse: 908 000 000 EUR — globale udfordringer: 2 726 000 000 EUR c) 3 182 000 000 EUR til tiltag vedrørende hurtig reaktion.

3. Stødpuden til nye udfordringer og prioriteter på 9 534 000 000 EUR skal øge de beløb, der er omhandlet i denne artikels stk. 2, litra a), b) og c), i overensstemmelse med artikel 17.

4. Den i stk. 2, litra a), omhandlede finansieringsramme skal svare til mindst 75 % af den i stk. 1 omhandlede finansieringsramme.

5. Tiltag i henhold til artikel 9 finansieres med et beløb på op til 270 000 000 EUR. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at ændre dette beløb.

Artikel 7

Politikramme

De associeringsaftaler, partnerskabs- og samarbejdsaftaler og multilaterale aftaler, som Unionen er part i, og andre aftaler, der etablerer et retligt bindende forhold mellem Unionen og partnerlande, samt Det Europæiske Råds konklusioner, Rådets konklusioner, topmødeerklæringer eller konklusioner fra møder med partnerlande på stats- og regeringschefniveau eller ministerniveau, Europa-Parlamentets beslutninger og meddelelser fra Kommissionen og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) udgør den overordnede politikramme for gennemførelsen af instrumentet.

Artikel 8

Generelle principper

1. Unionen skal gennem dialog og samarbejde med partnerlande, regioner og civilsamfundet, herunder gennem foranstaltninger i multilaterale fora, tilstræbe at fremme, udvikle og konsolidere de demokratiske principper, god regeringsførelse, retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne, herunder deres universalitet og udelelighed, og de grundlæggende frihedsrettigheder samt respekt for den menneskelige værdighed og principperne om lighed og solidaritet, som Unionen bygger på.

2. Instrumentet anvender en rettighedsbaseret tilgang, som omfatter alle menneskerettigheder, uanset om de er borgerlige og politiske eller økonomiske, sociale og kulturelle, med henblik på at indarbejde menneskerettighedsprincipper, hjælpe rettighedshaverne med at gøre deres rettigheder gældende, idet der fokuseres på fattige, marginaliserede og sårbare personer og grupper, herunder personer med handicap, og på at bistå partnerlandene med at gennemføre deres internationale forpligtelser på menneskerettighedsområdet. Denne tilgang bygger på principperne om 'ikke at lade nogen i stikken', lighed og bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling.

3. Instrumentet skal gennem målrettede og integrerede foranstaltninger fremme ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders og pigers rettigheder og indflydelse og status samt bekæmpelsen af enhver form for forskelsbehandling. Det skal endvidere lægge særlig vægt på barnets rettigheder og styrkelse af unges indflydelse og status.

4. Instrumentet gennemføres i fuld overensstemmelse med Unionens tilsagn om at fremme, beskytte og opfylde alle menneskerettigheder og sikre den fulde og effektive gennemførelse af Beijinghandlingsprogrammet og handlingsprogrammet fra ICPD samt resultaterne af deres gennemgangskonferencer, og om fortsat at beskytte seksuel og reproduktiv sundhed og rettigheder, i denne forbindelse. Med henblik herpå støtter instrumentet Unionens tilsagn om at fremme, beskytte og opfylde alle personers ret til at have fuld kontrol over og frit og ansvarligt at kunne bestemme i spørgsmål vedrørende deres seksualitet og seksuelle og reproduktive sundhed uden forskelsbehandling, tvang eller vold. Det støtter også behovet for universel adgang til omfattende god og økonomisk overkommelig information om seksuel og reproduktiv sundhed samt god og økonomisk overkommelig uddannelse, herunder omfattende seksualundervisning, og sundhedsydelser.

5. Unionen støtter, i det omfang det er relevant, gennemførelsen af samarbejde og dialog på bilateralt, regionalt og multilateralt plan, associerings- og handelsaftaler, partnerskabsaftaler og trepartssamarbejde.

Unionen fremmer en multilateral og regel- og værdibaseret tilgang til globale goder og udfordringer og samarbejder med dette for øje med medlemsstater, partnerlande, internationale organisationer og andre donorer.

Unionen fremmer effektiv multilateralisme med henblik på at fremme samarbejde med internationale organisationer og andre donorer.

I forbindelse med den regelmæssige politiske dialog med partnerlande tager Unionen deres resultater med hensyn til gennemførelsen af forpligtelser og tilsagn, herunder 2030-dagsordenen, internationale menneskerettighedskonventioner og andre konventioner, herunder konventioner om nukleare sikkerhedsstandarder, internationale aftaler, navnlig Parisaftalen, og kontraktuelle forbindelser med Unionen, navnlig associeringsaftaler, partnerskabs- og samarbejdsaftaler og handelsaftaler, i betragtning og drøfter disse.

6. Samarbejdet mellem Unionen og dens medlemsstater på den ene side og partnerlandene på den anden side skal bygge på og fremme alle former for principper om udviklingseffektivitet, hvor det er relevant, nemlig: partnerlandenes ejerskab af udviklingsprioriteter, fokus på resultater, inklusive udviklingspartnerskaber, gennemsigtighed og gensidig ansvarlighed. Unionen fremmer effektiv mobilisering og anvendelse af midler.

I overensstemmelse med princippet om inklusive partnerskaber og gennemsigtighed sikrer Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, at relevante interessenter fra modtagerlandene, herunder civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, bliver behørigt hørt og har rettidig adgang til relevante oplysninger, således at de er i stand til at blive tilstrækkeligt inddraget og spille en meningsfuld rolle i forbindelse med udformningen, gennemførelsen og den dertil hørende overvågning af programmer. Kommissionen sikrer også, hvor det er hensigtsmæssigt, at der etableres en styrket dialog med den private sektor.

I overensstemmelse med princippet om ejerskab vælger Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, at anvende partnerlandenes institutioner og systemer til gennemførelsen af programmer.

7. Unionen og medlemsstaterne sikrer koordinering af deres politikker og konsulterer jævnligt hinanden om deres bistandsprogrammer, herunder i internationale organisationer og på internationale konferencer, således at komplementariteten og effektiviteten af deres indsats og initiativer styrkes.

Unionen og medlemsstaterne koordinerer deres respektive støtteprogrammer med sigte på at øge effektiviteten og virkningen.

Unionen fremmer inklusiviteten i gennemførelsen af instrumentet og samarbejdet med medlemsstater med henblik på at maksimere merværdien og under hensyntagen til erfaring og kapaciteter og derved styrker fælles interesser, værdier og mål. Unionen tilskynder til udveksling af bedste praksis og videndeling mellem medlemsstaternes organer og eksperter.

8. Programmer og tiltag i henhold til instrumentet skal integrere bekæmpelse af klimaændringer, miljøbeskyttelse, menneskerettigheder, demokrati, ligestilling mellem kønnene og, hvor det er relevant, reduktion af katastroferisici og omhandle de indbyrdes sammenhænge med SDG'erne for at fremme integrerede tiltag, der kan skabe sidegevinster og opfylde flere mål på en koordineret måde. Disse programmer og tiltag skal bygge på en omfattende tværfaglig analyse af kontekst, kapaciteter, risici og sårbarheder, indeholde en strategi for modstandsdygtighed og være konfliktfølsomme under hensyntagen til konfliktforebyggelse og fredsopbygning. De skal bygge på principperne om ikke at gøre skade og ikke at lade nogen i stikken.

9. Instrumentet skal fremme anvendelsen af digitalisering som en stærk katalysator for bæredygtig udvikling og inklusiv vækst.

10. Der skal tilstræbes en mere koordineret, helhedsorienteret og struktureret tilgang til migration med partnere, som tager hensyn til betydningen af at håndtere de grundlæggende årsager til irregulær migration og tvangsfordrivelse. Den skal skabe størst mulig synergi og føre til omfattende partnerskaber, samtidig med at der lægges særlig vægt på oprindelses- og transitlande. Denne tilgang skal kombinere alle passende redskaber og den nødvendige løftestangseffekt gennem en fleksibel incitativ tilgang med, hvor det er relevant i denne sammenhæng, eventuelle ændringer i tildelingen af midler relateret til migration i overensstemmelse med programmeringsprincipperne for instrumentet. Tilgangen skal tage hensyn til effektivt samarbejde og effektiv gennemførelse af EU-aftaler og -dialoger om migration. Disse tiltag gennemføres med fuld respekt for folkeretten, herunder den internationale menneskerettigheds- og flygtningeret, samt Unionens og medlemsstaternes kompetencer. Effektiviteten af denne tilgang vurderes årligt eller efter behov. Migrationsrelaterede tiltag i henhold til instrumentet gennemføres til støtte for Unionens migrationspolitikmål gennem en fleksibel finansieringsmekanisme.

11. Kommissionen sikrer, at de tiltag, der vedtages i henhold til instrumentet, og som vedrører terrorisme og organiseret kriminalitet, cybersikkerhed og bekæmpelse af cyberkriminalitet samt kapacitetsopbygning hos militære aktører til støtte for udvikling og sikkerhed for udvikling, gennemføres i overensstemmelse med folkeretten, herunder internationale menneskerettigheder og humanitær folkeret. Kommissionen indfører med henblik herpå en passende risikovurderings- og overvågningsramme. Inden for disse rammer udarbejder Kommissionen praktisk vejledning for at sikre, at der tages hensyn til menneskerettigheder ved udformningen og gennemførelsen af disse tiltag.

Sådanne tiltag skal bygge på en regelmæssig og solid konfliktanalyse for at sikre konfliktfølsomhed og for at gennemføre en tilgang baseret på sikkerhedssektorreform, som bidrager til demokratisk regeringsførelse, ansvarlighed og menneskers sikkerhed, herunder fordele for lokalbefolkningen. Disse tiltag integreres, hvor det er relevant, i forbindelse med langsigtet bistand, der har til formål at reformere sikkerhedssektoren.

12. Kommissionen underretter regelmæssigt Europa-Parlamentet og Rådet og udveksler på initiativ af enhver af disse tre institutioner synspunkter med dem, herunder om den incitamentsbaserede tilgang som reaktion på resultater på centrale områder, jf. artikel 20. Europa-Parlamentet kan regelmæssigt udveksle synspunkter med Kommissionen om sine egne bistandsprogrammer, om spørgsmål såsom kapacitetsopbygning, herunder relateret mægling og dialog, og valgobservation.

13. Kommissionen udveksler regelmæssigt oplysninger med civilsamfundet.

14. Kommissionen udarbejder og følger, hvor det er relevant, rammer for risikostyring, herunder foranstaltninger til vurdering og modvirkning.

15. EU-midler i henhold til instrumentet må ikke anvendes til at finansiere anskaffelse af våben og ammunition eller til operationer, der har indvirkning på militær- eller forsvarsområdet.

Artikel 9

Kapacitetsopbygning hos militære aktører til støtte for udvikling og sikkerhed for udvikling

1. For at bidrage til bæredygtig udvikling, hvilket forudsætter, at der opnås stabile, fredelige og inklusive samfund, kan EU-bistand i henhold til instrumentet anvendes som led i en bredere reform af sikkerhedssektoren eller til at opbygge kapaciteten hos militære aktører i partnerlande under de ekstraordinære omstændigheder, der er fastsat i stk. 3, med henblik på gennemførelse af udviklingsaktiviteter og aktiviteter, der skaber sikkerhed for udvikling.

2. Bistand i henhold til denne artikel kan navnlig omfatte levering af kapacitetsopbygningsprogrammer til støtte for udvikling og sikkerhed for udvikling, herunder uddannelse, mentorordninger og rådgivning, såvel som tilvejebringelse af udstyr, infrastrukturforbedringer og tjenester, der er direkte knyttet til denne bistand.

3. Bistand i henhold til denne artikel må kun ydes: a) hvis forudsætningerne for i tilstrækkelig grad at nå Unionens mål i henhold til instrumentet ikke kan opfyldes af ikkemilitære aktører, og der er en trussel mod de fungerende statslige institutioners eksistens eller beskyttelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, og de statslige institutioner ikke kan håndtere denne trussel, og b) hvis der er konsensus mellem det pågældende partnerland og Unionen om, at militære aktører er afgørende for bevarelse, etablering eller genetablering af de betingelser, der er afgørende for bæredygtig udvikling, herunder i krisesituationer og skrøbelige eller destabiliserede sammenhænge og situationer.

4. EU-bistand i henhold til denne artikel må ikke anvendes til at finansiere kapacitetsopbygning hos militære aktører til andre formål end gennemførelse af udviklingsaktiviteter og aktiviteter, der skaber sikkerhed for udvikling. Den må navnlig ikke anvendes til at finansiere nogen af følgende: a) faste militærudgifter b) anskaffelse af våben og ammunition eller andet dødbringende udstyr c) uddannelse, der har til formål direkte at styrke de væbnede styrkers kampkapacitet.

5. Kommissionen fremmer partnerlandets ejerskab ved udformningen og gennemførelsen af foranstaltninger i henhold til denne artikel. Den udvikler ligeledes de nødvendige elementer og den gode praksis, der kræves for at sikre bæredygtighed og ansvarlighed på mellemlang og lang sigt, og fremmer retsstatsprincippet og etablerede folkeretlige principper.







AFSNIT II

GENNEMFØRELSE AF INSTRUMENTET







KAPITEL I

Programmering

Artikel 10

Anvendelsesområde for de geografiske programmer

1. For at opfylde målene for instrumentet udarbejdes der geografiske programmer inden for følgende samarbejdsområder: a) god regeringsførelse, demokrati, retsstatsprincippet og menneskerettighederne, herunder ligestilling mellem kønnene b) udryddelse af fattigdom, bekæmpelse af ulighed og forskelsbehandling samt fremme af menneskelig udvikling c) migration, tvangsfordrivelse og mobilitet d) miljø og klimaændringer e) inklusiv og bæredygtig økonomisk vækst og anstændig beskæftigelse f) fred, stabilitet og konfliktforebyggelse g) partnerskab.

2. Yderligere oplysninger om hver af de i stk. 1 omhandlede samarbejdsområder er fastsat i bilag II.

Artikel 11

Anvendelsesområde for de tematiske programmer

1. For at opfylde målene for instrumentet omfatter de tematiske programmer følgende interventionsområder: a) menneskerettigheder og demokrati: fremme i) de grundlæggende demokratiske værdier ii) retsstatsprincippet iii) menneskerettighedernes universalitet, udelelighed og indbyrdes afhængighed iv) respekt for den menneskelige værdighed v) principperne om ikkeforskelsbehandling, lighed og solidaritet vi) respekt for principperne i FN-pagten og international menneskeret b) civilsamfundsorganisationer: i) et inklusivt, deltagerorienteret, stærkt og uafhængigt civilsamfund og demokratisk rum i partnerlande ii) en inklusiv og åben dialog med og mellem civilsamfundsaktører iii) europæiske borgeres bevidsthed om, forståelse af, viden om og engagement i udviklingsspørgsmål c) fred, stabilitet og konfliktforebyggelse: i) bistand til konfliktforebyggelse, fredsopbygning og kriseberedskab ii) bistand til håndtering af globale og tværregionale trusler og nye trusler d) globale udfordringer: i) sundhed ii) uddannelse iii) ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders og pigers indflydelse og status iv) børn og unge v) migration, tvangsfordrivelse og mobilitet vi) anstændigt arbejde, social beskyttelse, uligheder og inklusion vii) kultur viii) sikring af et sundt miljø og håndtering af klimaændringer ix) bæredygtig energi x) bæredygtig og inklusiv vækst, anstændige job og inddragelse af den private sektor xi) fødevare- og ernæringssikkerhed xii) styrkelse af de lokale myndigheders rolle som udviklingsaktører xiii) fremme af inklusive samfund og flerpartsinitiativer, forsvarlig økonomisk forvaltning, herunder fair og inklusiv mobilisering af indenlandske indtægter xiv) støtte til vurderingen og dokumentationen af fremskridt med gennemførelsen af principperne for partnerskab og effektivitet.

2. Yderligere oplysninger om hver af de i stk. 1 omhandlede samarbejdsområder er fastsat i bilag III.

Artikel 12

Generelle programmeringsprincipper

1. Samarbejde og interventioner i henhold til instrumentet programmeres med undtagelse af tiltag vedrørende hurtig reaktion som omhandlet i artikel 4, stk. 4.

2. På grundlag af artikel 7 bygger programmering i henhold til instrumentet på følgende: a) programmeringsdokumenter skaber en sammenhængende ramme for samarbejdet mellem Unionen og partnerlande eller -regioner i overensstemmelse med denne forordnings overordnede formål, anvendelsesområde, mål og principper b) når der udarbejdes programmeringsdokumenter for partnerlande og -regioner, der er i krisesituationer, efterkrisesituationer eller skrøbelige og udsatte situationer, gennemføres der en konfliktanalyse for at sikre konfliktfølsomhed, og der tages behørigt hensyn til de berørte partnerlandes eller -regioners samt deres befolkningers særlige behov og forhold; hvis partnerlande eller -regioner er direkte involveret i eller berørt af en krisesituation, en efterkrisesituation eller en skrøbelig situation, lægges der særlig vægt på at forbedre koordineringen blandt alle relevante aktører for at hjælpe med overgangen fra nødsituation til bæredygtig udvikling og stabil fred, herunder forebyggelse af vold c) Unionen og medlemsstaterne sikrer inklusive konsultationer med hinanden på et tidligt tidspunkt i og gennem hele programmeringsprocessen for at fremme sammenhængen, komplementariteten og overensstemmelsen i deres samarbejde; fælles programmering er den foretrukne metode til landeprogrammering, og gennemførelsen heraf skal være fleksibel, inklusiv og styret på landeniveau; fælles programmering skal være åben for andre relevante donorer og aktører, hvis Unionen og medlemsstaterne vurderer, at dette er relevant; Unionen og dens medlemsstater skal desuden så vidt muligt tilstræbe at støtte partnerlandene gennem fælles gennemførelse d) Unionen tilskynder på et tidligt tidspunkt i og gennem hele programmeringsprocessen til en regelmæssig og inklusiv flerpartsdialog med andre donorer og aktører, herunder lokale myndigheder, repræsentanter for civilsamfundet, fonde og den private sektor, hvor det er relevant, med henblik på at lette deres respektive bidrag, når det er relevant, og sikre, at de spiller en meningsfuld rolle i programmeringsprocessen e) der ydes gennem det tematiske program for menneskerettigheder og demokrati og det tematiske program for civilsamfundsorganisationer, der er omhandlet i henholdsvis artikel 4, stk. 3, litra a) og b), bistand, uafhængigt af om regeringen og andre offentlige myndigheder i det pågældende tredjeland giver deres samtykke; disse tematiske programmer støtter hovedsagelig civilsamfundsaktører på alle niveauer under hensyntagen til gennemførelsesformerne og -metoderne, jf. artikel 27, stk. 3. Europa-Parlamentet og Rådet informeres om udfaldet af de konsultationer, der er forudset i første afsnit, litra c) og d).

3. Programmeringsdokumenterne skal være resultatbaserede og så vidt muligt indeholde klare mål og indikatorer. Indikatorerne baseres, hvor det er relevant, på internationalt fastsatte mål og indikatorer, navnlig dem, der gælder for SDG'erne, samt nationale resultatrammer, med henblik på at vurdere og videreformidle Unionens bidrag til output, resultater og virkninger.

Artikel 13

Programmeringsprincipper for geografiske programmer

1. Programmeringen af geografiske programmer bygger på følgende principper: a) foranstaltningerne udarbejdes så vidt muligt på grundlag af en tidlig, løbende og inklusiv dialog mellem Unionen, medlemsstaterne og de pågældende partnerlande, herunder nationale, regionale og lokale myndigheder, og sker med inddragelse af civilsamfundsorganisationer, nationale, regionale og lokale parlamenter og andre interessenter for at øge det demokratiske ejerskab over processen og for at øge støtten til nationale og regionale strategier, jf. dog stk. 5 b) programmeringsperioden synkroniseres med og tilpasses til partnerlandenes strategicyklusser, hvor det er relevant c) programmeringen kan omfatte samarbejdsaktiviteter, der finansieres af andre bevillinger, jf. artikel 6, stk. 2, og af andre EU-programmer i henhold til deres basisretsakter.

2. Programmeringen af geografiske programmer skal udgøre et specifikt, skræddersyet ramme for samarbejde, der bygger på: a) partnernes behov, som fastlægges på grundlag af specifikke kriterier, idet der tages hensyn til befolkningen, fattigdom, ulighed, menneskelig udvikling, økonomisk og miljømæssig sårbarhed og statens og samfundets modstandsdygtighed samt følgerne af langvarige og tilbagevendende kriser b) partnernes kapacitet og vilje til at fremme fælles værdier, principper og interesser, herunder menneskerettigheder, grundlæggende frihedsrettigheder, demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, bekæmpelse af korruption, åbent civilt råderum og ligestilling mellem kønnene, og til at støtte fælles mål og multilaterale alliancer og multilateralt samarbejde, et regelbaseret internationalt system samt fremme af Unionens prioriteter c) partnernes forpligtelser, herunder dem, der er aftalt i fællesskab med Unionen, og resultater, som fastlægges på grundlag af kriterier som politisk reform og økonomisk og social udvikling, miljømæssig bæredygtighed og effektiv anvendelse af bistanden under hensyntagen til partnerlandenes særlige forhold og udviklingsniveau d) den potentielle virkning af EU-midlerne i partnerlande og -regioner e) partnernes kapacitet til at mobilisere og gøre effektiv brug af nationale midler og til at få adgang til finansielle midler, forvalte midlerne på en gennemsigtig måde til støtte for de nationale udviklingsprioriteter og evnen til at anvende midlerne.

3. Ved tildelingen af midler gives højest prioritet til de lande, der er i størst nød, navnlig LDC'erne, lavindkomstlandene og lande, der er i en krisesituation, en efterkrisesituation eller en skrøbelig og udsat situation, herunder små østater, der er udviklingslande, og udviklingslande, der er indlandsstater.

4. Desuden tager Unionen fat på de specifikke udfordringer i mellemindkomstlande og navnlig i lande, der rykker op fra lavindkomststatus.

5. Samarbejdet med industrialiserede lande fokuserer på at fremme Unionens og fælles interesser og værdier samt fælles aftalte mål og multilateralisme.

6. Instrumentet bidrager til tiltag, der gennemføres i henhold til forordning (EU) 2021/817. Der udarbejdes et enhedsprogrammeringsdokument på grundlag af nærværende forordning gældende for syv år, herunder for midlerne fra IPA III-forordningen. Forordning (EU) 2021/817 gælder for anvendelsen af disse midler.

Artikel 14

Programmeringsdokumenter for geografiske programmer

1. Gennemførelsen af instrumentet foretages for geografiske programmers vedkommende gennem flerårige vejledende landeprogrammer og flerlandeprogrammer.

2. I de flerårige vejledende programmer angives de prioriterede områder, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, de specifikke mål, de forventede resultater, klare og specifikke resultatindikatorer og de vejledende finansielle tildelinger, både samlet set og pr. prioriteret område, og, hvis det er relevant, gennemførelsesmetoderne.

3. De flerårige vejledende programmer omfatter: a) en national eller regional strategi i form af en udviklingsplan eller et lignende dokument, som Kommissionen har godkendt som grundlag for det tilhørende flerårige vejledende program på tidspunktet for vedtagelsen af sidstnævnte dokument b) et rammedokument om fastlæggelse af Unionens politik over for den eller de pågældende partnere, herunder et fælles dokument mellem Unionen og medlemsstaterne c) Unionens og den eller de pågældende partneres fælles dokument, som fastlægger de fælles prioriteter og gensidige forpligtelser.

4. For at få større virkning af Unionens kollektive samarbejde erstatter et fælles programmeringsdokument Unionens og medlemsstaternes programmeringsdokumenter, hvor det er muligt og relevant. Et sådant fælles programmeringsdokument må dog kun erstatte Unionens flerårige vejledende program, hvis det godkendes i en gennemførelsesretsakt vedtaget i overensstemmelse med artikel 16, overholder kravene i artikel 12 og 13, indeholder de elementer, der er fastsat i stk. 2 i nærværende artikel, og fastlægger arbejdsdelingen mellem Unionen og medlemsstaterne.

Artikel 15

Programmeringsdokumenter for tematiske programmer

1. Gennemførelsen af instrumentet foretages for tematiske programmers vedkommende gennem flerårige vejledende programmer.

2. I de flerårige vejledende programmer for tematiske programmer fastlægges Unionens strategi, de prioriteter, der er udvalgt med henblik på EU-finansiering, de specifikke mål, de forventede resultater, klare og specifikke resultatindikatorer, den internationale situation og de vigtigste partneres aktiviteter vedrørende det pågældende tema.

Der afsættes midler til og foretages en prioritering af interventioner med henblik på deltagelse i globale initiativer, hvor det er relevant.

3. I de flerårige vejledende programmer for tematiske programmer angives den samlede vejledende finansielle tildeling pr. samarbejdsområde og pr. prioritet. Den vejledende finansielle tildeling kan tage form af en beløbsramme.

Artikel 16

Vedtagelse og ændring af flerårige vejledende programmer

1. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter de i artikel 14 og 15 omhandlede flerårige vejledende programmer. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 45, stk. 2. Denne procedure gælder også de revisioner, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 3 og 4, og som har den virkning, at de ændrer det flerårige vejledende programs indhold væsentligt.

2. Ved vedtagelsen af fælles flerårige programmeringsdokumenter, jf. artikel 14, finder Kommissionens afgørelse kun anvendelse på Unionens bidrag til det fælles flerårige programmeringsdokument.

3. Flerårige vejledende programmer for geografiske programmer revideres efter midtvejsevalueringen, jf. artikel 42, stk. 2, og på ad hoc-basis, hvis det er nødvendigt for en effektiv gennemførelse, navnlig hvis der er væsentlige ændringer i politikrammen, jf. artikel 7, eller som følge af en krise- eller efterkrisesituation.

4. Flerårige vejledende programmer for tematiske programmer revideres efter midtvejsevalueringen, jf. artikel 42, stk. 2, og på ad hoc-basis, hvis det er nødvendigt for en effektiv gennemførelse, navnlig hvis der er væsentlige ændringer i politikrammen, jf. artikel 7.

5. I behørigt begrundede særligt hastende tilfælde, såsom kriser eller umiddelbare trusler mod freden, demokratiet, retsstatsprincippet, menneskerettigheder eller grundlæggende frihedsrettigheder, kan Kommissionen ændre flerårige vejledende programmer, jf. artikel 14 og 15, ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter hasteproceduren, jf. artikel 45, stk. 4.

Artikel 17

Stødpude til nye udfordringer og prioriteter

1. Det beløb, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, bruges der, hvor det er mest tiltrængt, og hvor det er behørigt begrundet, bl.a. til: a) at sikre, at Unionen kan reagere hensigtsmæssigt i tilfælde af uforudsete omstændigheder b) at håndtere nye behov eller nye udfordringer såsom dem ved Unionens eller dens naboers grænser i forbindelse med kriser, uanset om de er naturlige eller menneskeskabte, voldelige konflikter og efterkrisesituationer eller migrationspres og tvangsfordrivelse c) at fremme nye EU-ledede eller internationale initiativer eller prioriteter.

2. Der træffes afgørelse om brugen af disse midler i overensstemmelse med procedurerne i artikel 16 og 25.







KAPITEL II

Særlige bestemmelser for naboskabsområdet

Artikel 18

Særlige mål for naboskabsområdet

I overensstemmelse med artikel 3 og 4 er de specifikke mål for Unionens støtte i henhold til instrumentet for naboskabsområdet at:

a) fremme et udvidet politisk samarbejde og styrke og konsolidere et velforankret og bæredygtigt demokrati, stabilitet, god regeringsførelse, retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne

b) støtte gennemførelsen af associeringsaftaler eller andre gældende og kommende aftaler og i fællesskab aftalte associeringsdagsordener og partnerskabsprioriteter eller tilsvarende dokumenter, herunder ved institutionelt samarbejde og kapacitetsopbygning

c) fremme et styrket partnerskab med samfund mellem Unionen og partnerlandene og blandt partnerlandene, herunder ved mellemfolkelige kontakter, og en bred vifte af aktiviteter med særligt fokus på unge

d) styrke det regionale og grænseoverskridende samarbejde, navnlig inden for rammerne af Det Østlige Partnerskab, Middelhavsunionen og hele det europæiske naboskabsområde samt det regionale samarbejde i Sortehavsområdet, det arktiske samarbejde og den nordlige dimension, herunder på områderne energi og sikkerhed

e) sikre en gradvis integration i Unionens indre marked og et øget sektorsamarbejde og samarbejde på tværs af sektorer, herunder gennem en tilnærmelse af lovgivning og harmonisering af reglerne hen imod EU-normer og -standarder og andre relevante internationale normer og standarder, og forbedret markedsadgang, herunder gennem vidtgående og brede frihandelsområder med hertil knyttet institutionsopbygning og investeringer

f) styrke partnerskaber om velforvaltet og sikker migration og mobilitet og, hvor det er relevant, og forudsat at betingelserne for velforvaltet og sikker mobilitet er til stede, støtte gennemførelsen af eksisterende visumfrie ordninger i overensstemmelse med den reviderede mekanisme til suspension af visumfritagelsen, visumliberaliseringsdialoger og bilaterale eller regionale aftaler og ordninger med tredjelande, herunder mobilitetspartnerskaber

g) støtte tillidsskabende foranstaltninger og andre foranstaltninger, der bidrager til sikkerhed og til at forebygge og løse konflikter, herunder støtte til berørte befolkningsgrupper og genopbygning.

Artikel 19

Programmeringsdokumenter og tildelingskriterier

1. For de partnerlande, der er opført i bilag I, udvælges de prioriterede områder med henblik på EU-finansiering primært blandt dem, der indgår i associerings-, partnerskabs- og samarbejdsaftaler, i fællesskab aftalte associeringsdagsordener og partnerskabsprioriteter eller andre relevante gældende og kommende i fællesskab aftalte dokumenter, jf. artikel 14, stk. 3, litra c), mellem Unionen og partnerlandene i bilaterale og multilaterale formater, herunder, hvor det er relevant, inden for det østlige partnerskab og den europæiske naboskabspolitiks sydlige dimension, i overensstemmelse med de specifikke mål fastsat i artikel 18 og samarbejdsområderne for de geografiske programmer fastsat i bilag II.

2. Uanset artikel 13, stk. 2 og 3, skal Unionens støtte i henhold til geografiske programmer i naboskabsområdet differentieres i form og i størrelse, idet der tages hensyn til partnerlandets: a) behov på grundlag af indikatorer såsom befolkning, ulighed og udviklingsniveau b) engagement i og fremskridt med gennemførelsen af de i fællesskab aftalte politiske, økonomiske, miljømæssige og sociale reformmål c) engagement i og fremskridt med opbygningen af et velforankret og bæredygtigt demokrati, retsstatsprincippet, god regeringsførelse, menneskerettigheder og bekæmpelse af korruption d) partnerskab med Unionen, herunder ambitionsniveauet for dette partnerskab e) absorptionskapacitet og de potentielle virkninger af EU-støtten i henhold til instrumentet.

3. Den i denne artikels stk. 2 omhandlede EU-støtte afspejles i de programmeringsdokumenter for de i artikel 14 omhandlede geografiske programmer.

Artikel 20

Incitamentsbaseret tilgang

1. Vejledende 10 % af den finansieringsramme, der er fastsat i artikel 6, stk. 2, litra a), første led, til at supplere de vejledende finansielle landebevillinger omhandlet i artikel 14, tildeles partnerlandene og -territorierne anført i bilag I som et incitament til reformer. Sådanne bevillinger fastsættes på grundlag af deres resultater og fremskridt hen imod demokrati, god regeringsførelse og retsstatsprincippet, herunder samarbejde med civilsamfundet, menneskerettigheder, herunder ligestilling mellem kønnene, samarbejde om migration, økonomisk forvaltning og reformer, navnlig de reformer, der er blevet aftalt i fællesskab. Partnerlandenes fremskridt vurderes regelmæssigt, navnlig ved hjælp af fremskridtsrapporter, der omfatter tendenser sammenlignet med tidligere år.

2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på støtte til civilsamfundet, konfliktforebyggelse og fredsopbygning, mellemfolkelige kontakter, herunder samarbejde mellem lokale myndigheder, støtte til fremme af menneskerettigheder eller kriserelaterede støtteforanstaltninger. I tilfælde af alvorlig eller vedvarende forringelse med hensyn til demokrati, menneskerettigheder eller retsstatsprincippet eller en øget risiko for konflikt øges støtten til disse tiltag, hvor det er muligt og relevant.

Artikel 21

Vejledende flerlandeprogrammer

Vejledende flerlandeprogrammer i naboskabsområdet håndterer udfordringer, der er fælles for alle eller en række partnerlande, på grundlag af prioriteterne for det østlige partnerskab og den reviderede europæiske naboskabspolitiks sydlige dimension og under hensyntagen til det arbejde, der er udført i forbindelse med Middelhavsunionen, og regionalt, tværregionalt og subregionalt samarbejde, hovedsagelig mellem to eller flere partnerlande, herunder også inden for rammerne af regionalt samarbejde i den nordlige dimension og Sortehavssynergien.

Artikel 22

Grænseoverskridende samarbejde

1. Grænseoverskridende samarbejde, jf. definitionen i artikel 2, stk. 1, nr. 5), omfatter samarbejde langs ydre tilstødende land- og søgrænser, tværnationalt samarbejde hen over større tværnationale territorier eller omkring havområder samt interregionalt samarbejde.

2. Naboskabsområdet bidrager til grænseoverskridende samarbejdsprogrammer, jf. stk. 1, som medfinansieres af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling inden for rammerne af Interreg-forordningen. Op til 5 % af finansieringsrammen for naboskabsområdet tildeles foreløbigt til støtte til disse programmer.

3. Bidrag til grænseoverskridende samarbejdsprogrammer fastlægges og anvendes i henhold til artikel 10, stk. 3, i Interreg-forordningen.

4. Unionens medfinansieringssats må højst udgøre 90 % af et grænseoverskridende samarbejdsprograms støtteberettigede udgifter.

5. Forfinansiering til grænseoverskridende samarbejdsprogrammer kan overstige den sats, der er omhandlet i artikel 51 i Interreg-forordningen. På forvaltningsmyndighedens anmodning kan forfinansieringssatsen for hvert regnskabsår være på op til 80 % af de årlige forpligtelser til programmet.

6. Der vedtages i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, i Interreg-forordningen et flerårigt strategidokument for grænseoverskridende samarbejde, som fastsætter de elementer, der er omhandlet i artikel 14, stk. 2, i nærværende forordning.

7. Hvis grænseoverskridende samarbejdsprogrammer afbrydes i henhold til artikel 12 i Interreg-forordningen kan støtte fra finansieringsrammen i naboskabsområdet til det afbrudte program, som fortsat er til rådighed, fortrinsvis anvendes til at finansiere andre grænseoverskridende samarbejdsprogrammer eller andre aktiviteter under denne finansieringsramme, hvor det er relevant.







KAPITEL III

Handlingsplaner, foranstaltninger og gennemførelsesmetoder

Artikel 23

Handlingsplaner og foranstaltninger

1. Kommissionen vedtager årlige eller flerårige handlingsplaner og foranstaltninger. Foranstaltningerne kan bestå af individuelle foranstaltninger, særlige foranstaltninger, støtteforanstaltninger eller ekstraordinære bistandsforanstaltninger. I handlingsplanerne og foranstaltningerne tages der hensyn til den specifikke kontekst, og for hvert tiltag angives mål, de forventede resultater og vigtigste aktiviteter, gennemførelses-, overvågnings- og evalueringsmetoderne samt budgettet og eventuelle udgifter til støttefunktioner.

2. Handlingsplanerne bygger på programmeringsdokumenter, undtagen i de tilfælde, der er omhandlet i stk. 5 og 6. Handlingsplanerne udarbejdes på en inklusiv og gennemsigtig måde og rettidigt. Når det er relevant, drøftes handlingsplanerne sammen med medlemsstaterne som led i »et bedre samarbejde«.

3. Om nødvendigt kan et tiltag vedtages som en individuel foranstaltning før eller efter vedtagelsen af handlingsplaner. Individuelle foranstaltninger bygger på programmeringsdokumenter, undtagen i de tilfælde, der er omhandlet i stk. 5 og i andre behørigt begrundede tilfælde.

4. I tilfælde af uforudsete behov eller omstændigheder, og når finansiering fra mere egnede kilder ikke er mulig, kan Kommissionen vedtage særlige foranstaltninger, der ikke er fastsat i programmeringsdokumenterne.

5. Der kan anvendes årlige eller flerårige handlingsplaner og individuelle foranstaltninger til at gennemføre tiltag vedrørende hurtig reaktion omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra b) og c).

6. Kommissionen kan vedtage ekstraordinære bistandsforanstaltninger i forbindelse med tiltag vedrørende hurtig reaktion som omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra a).

En ekstraordinær bistandsforanstaltning kan være af en varighed på op til 18 måneder, som kan forlænges to gange med op til yderligere seks måneder, op til en samlet varighed på højst 30 måneder, hvis der ligger objektive og uforudsete hindringer i vejen for dens gennemførelse, forudsat at foranstaltningens finansielle beløb ikke stiger.

I tilfælde af langvarige kriser og konflikter kan Kommissionen vedtage en anden ekstraordinær bistandsforanstaltning af en varighed på op til 18 måneder. I behørigt begrundede tilfælde kan der vedtages yderligere foranstaltninger, hvis videreførelsen af Unionens tiltag er væsentlig og ikke kan sikres på anden vis.

Artikel 24

Støtteforanstaltninger

1. EU-finansiering kan dække udgifter til støttefunktioner til instrumentets gennemførelse og virkeliggørelsen af dens mål, herunder administrativ støtte i forbindelse med forberedelses-, opfølgnings-, overvågnings-, kontrol-, revisions- og evalueringsaktiviteter, som er nødvendige for en sådan gennemførelse, samt udgifter i hovedsæderne og i Unionens delegationer til den administrative og koordineringsmæssige støtte, der er nødvendig i forbindelse med instrumentet og for at forvalte de transaktioner, der finansieres i henhold til instrumentet, herunder informations- og kommunikationstiltag, og til interne IT-systemer.

2. Hvor udgifterne til støttefunktioner ikke er medtaget i de i artikel 23 omhandlede handlingsplaner eller foranstaltninger vedtager Kommissionen støtteforanstaltninger, hvor det er relevant. EU-finansiering kan i forbindelse med støtteforanstaltninger omfatte: a) undersøgelser, møder, information, bevidstgørelse, uddannelse, forberedelse og udveksling af erhvervede erfaringer og bedste praksis, publikationsaktiviteter og eventuelle andre udgifter til administrativ eller teknisk bistand, der er nødvendig for tiltagenes programmering og forvaltning, herunder aflønning af eksterne eksperter b) forsknings- og innovationsaktiviteter og undersøgelser af relevante spørgsmål og videreformidling heraf c) udgifter i forbindelse med informations- og kommunikationstiltag, herunder udvikling af kommunikationsstrategier og kommunikation om og synliggørelse af Unionens politiske prioriteter.

Artikel 25

Vedtagelse af handlingsplaner og foranstaltninger

1. Handlingsplaner og foranstaltninger vedtages ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 45, stk. 2.

2. Den procedure, der er omhandlet i stk. 1, er ikke påkrævet i forbindelse med: a) individuelle foranstaltninger, for hvilke EU-finansieringen ikke overstiger 5 000 000 EUR b) særlige foranstaltninger og støtteforanstaltninger samt handlingsplaner, der er vedtaget for at gennemføre tiltag vedrørende hurtig reaktion, for hvilke EU-finansieringen ikke overstiger 10 000 000 EUR ▼C2 c) ekstraordinære bistandsforanstaltninger, jf. artikel 23, stk. 6, for hvilke EU-finansieringen ikke overstiger 20 000 000 EUR ▼B d) tekniske ændringer af handlingsplaner og foranstaltninger, såfremt sådanne ændringer ikke væsentligt påvirker målene for den pågældende handlingsplan eller foranstaltning, såsom: i) ændring af gennemførelsesmetode ii) forlængelse af gennemførelsesperioden iii) omfordeling af midler mellem tiltag i et handlingsprogram iv) forøgelse eller reduktion af budgettet for handlingsplaner og foranstaltninger med højst 20 % af det oprindelige budget, men ikke over 10 000 000 EUR. I tilfælde af flerårige handlingsplaner og foranstaltninger gælder de tærskler, der er omhandlet i stk. 2, første afsnit, litra a), b) og c) samt litra d), nr. iv), på årsbasis. Handlingsplaner og foranstaltninger, der vedtages i overensstemmelse med dette stykke, med undtagelse af ekstraordinære bistandsforanstaltninger, og tekniske ændringer meddeles Europa-Parlamentet og medlemsstaterne gennem det i artikel 45 omhandlede relevante udvalg senest en måned efter deres vedtagelse.

3. Inden Kommissionen vedtager eller forlænger ekstraordinære bistandsforanstaltninger, for hvilke udgifterne ikke overstiger 20 000 000 EUR, underretter den Europa-Parlamentet og Rådet om foranstaltningernes art og mål og om de planlagte finansielle beløb. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet, inden den foretager betydelige væsentlige ændringer af ekstraordinære bistandsforanstaltninger, der allerede er vedtaget. Af hensyn til sammenhængen i Unionens optræden udadtil tager Kommissionen højde for den relevante politiktilgang ved planlægningen og den efterfølgende gennemførelse af sådanne foranstaltninger.

4. Hvor behørigt begrundede særligt hastende tilfælde såsom kriser, herunder naturkatastrofer eller menneskeskabte katastrofer, eller umiddelbare trusler mod demokratiet, retsstatsprincippet, menneskerettigheder eller grundlæggende frihedsrettigheder kræver det, kan Kommissionen vedtage handlingsplaner og foranstaltninger eller ændringer af eksisterende handlingsplaner og foranstaltninger som umiddelbart gældende gennemførelsesretsakter efter den procedure, der er omhandlet i artikel 45, stk. 4.

5. Navnlig for store nye infrastrukturer foretages der på tiltagsniveau en passende miljøscreening, herunder for klimaændringer og indvirkning på biodiversitet, i overensstemmelse med gældende lovgivningsmæssige EU-retsakter, herunder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU ( 1 ) og Rådets direktiv 85/337/EØF ( 2 ), som, hvor det er relevant, omfatter en vurdering af miljøvirkninger, herunder indvirkningen på klimaændringer, økosystemer og biodiversitet, hvis der er tale om miljøfølsomme tiltag.

Der foretages andre passende forudgående vurderinger, som står i et rimeligt forhold til målene og beløbene for de planlagte tiltag og foranstaltninger med henblik på at fastslå disse tiltags og foranstaltningers mulige følger og risici for så vidt angår menneskerettigheder, adgang til naturressourcer såsom jord og sociale standarder, herunder i form af konsekvensanalyser af større tiltag og foranstaltninger, der forventes at have en betydelig indvirkning på disse områder.

Der anvendes strategiske miljøvurderinger, herunder af indvirkningen på klimaændringer, ved gennemførelsen af sektorprogrammer, hvor det er relevant. Det sikres, at interesserede parter inddrages i miljøvurderinger, og at der er offentlig adgang til resultaterne af sådanne vurderinger.

Artikel 26

Samarbejdsmetoder

1. Som fastsat i finansforordningen gennemfører Kommissionen finansiering i henhold til instrumentet, enten direkte af Kommissionen, gennem EU-delegationer og gennemførelsesorganer eller indirekte gennem en af de enheder, der er opført i nævnte forordnings artikel 62, stk. 1, litra c).

2. Finansiering i henhold til instrumentet kan også gennemføres ved hjælp af bidrag til internationale, regionale eller nationale fonde såsom dem, der er oprettet eller forvaltes af EIB, medlemsstater, partnerlande og partnerregioner, af internationale organisationer eller af andre donorer.

3. De enheder, der er opført i finansforordningens artikel 62, stk. 1, litra c), og støtteberettigede modparter, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 35, stk. 4, opfylder rapporteringsforpligtelserne i finansforordningens artikel 155 hvert år. Rapporteringskravene for alle disse enheder er fastlagt i rammeaftalen om finansielt partnerskab, bidragsaftalen, aftalen om budgetgarantier eller finansieringsaftalen.

4. Tiltag, der finansieres i henhold til instrumentet, kan gennemføres ved hjælp af parallel eller fælles medfinansiering.

5. I tilfælde af parallel medfinansiering opdeles et tiltag i et antal tydeligt identificerbare dele, der hver især finansieres af de forskellige partnere, der deltager i medfinansieringen, således at finansieringsmidlernes endelige anvendelse altid kan identificeres, og der undgås dobbeltfinansiering.

6. I tilfælde af fælles medfinansiering fordeles de samlede omkostninger ved et tiltag mellem de partnere, der deltager i medfinansieringen, og midlerne lægges sammen, således at det ikke længere er muligt at identificere finansieringskilden for en specifik aktivitet under tiltaget.

7. Samarbejdet mellem Unionen og dens partnere kan f.eks. tage form af: a) trepartsordninger, hvorved Unionen med et tredjeland koordinerer sin bistand til et partnerland eller en partnerregion b) administrative og tekniske samarbejdsforanstaltninger samt kapacitetsopbygning, herunder udveksling af erfaringer mellem medlemsstaterne vedrørende gennemførelse i en overgangsperiode eller gennemførelse af reformer, såsom decentralt samarbejde gennem partnerskaber eller twinning mellem offentlige institutioner, herunder lokale myndigheder, offentligretlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget ansvaret for offentlige tjenesteydelsesopgaver i en medlemsstat, og de tilsvarende enheder i et partnerland eller en partnerregion, samt samarbejdsforanstaltninger, der omfatter eksperter fra den offentlige sektor, der er udsendt fra medlemsstaterne og deres regionale og lokale myndigheder c) bidrag, så vidt muligt fra civilsamfundsorganisationer, til afholdelse af omkostninger, der er nødvendige for at oprette og administrere et offentligt-privat partnerskab, herunder bidrag til uafhængige vurderinger og overvågning d) støtteprogrammer for sektorpolitikker, hvorved Unionen yder støtte til et partnerlands sektorprogram e) bidrag til de omkostninger, der er forbundet med landenes deltagelse i Unionens programmer, og til tiltag, som gennemføres af EU-agenturer og -organer, samt til organer eller personer, der har fået overdraget ansvaret for gennemførelsen af specifikke tiltag under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i henhold til afsnit V i TEU.

Artikel 27

Former for EU-finansiering

1. EU-finansiering kan ydes gennem de former for finansiering, der er anført i finansforordningen, navnlig: a) tilskud b) offentlige kontrakter vedrørende tjenesteydelser, varer eller bygge- og anlægsarbejder c) budgetstøtte d) bidrag til trustfonde, som Kommissionen har oprettet i overensstemmelse med finansforordningens artikel 234 e) finansielle instrumenter f) budgetgarantier g) blandingstransaktioner h) gældslettelse i forbindelse med internationalt aftalte programmer om gældslettelse i) finansiel bistand j) aflønning af eksterne eksperter.

2. Når Kommissionen arbejder med interessenter i partnerlande såsom civilsamfundsorganisationer og lokale myndigheder, tager den ved fastlæggelsen af finansieringsformer, bidragstype, tildelingsmetoder og de administrative bestemmelser for forvaltning af tilskud hensyn til deres særlige forhold, herunder deres behov og den relevante kontekst, med henblik på at nå ud til og bedst muligt imødekomme så mange interessenter som muligt. Specifikke metoder skal fremmes i overensstemmelse med finansforordningen såsom partnerskabsaftaler, tilladelse til finansiel støtte til tredjeparter, direkte tildeling eller begrænset adgang til indkaldelse af forslag eller faste beløb, enhedsomkostninger og finansiering efter fast takst samt finansiering, som ikke er knyttet til omkostninger, jf. finansforordningens artikel 125, stk. 1.

3. Ud over de tilfælde, der er omhandlet i finansforordningens artikel 195, kan proceduren for direkte tildeling anvendes på: a) små tilskud til menneskerettighedsforkæmpere til finansiering af presserende beskyttelsestiltag og -behov, herunder gennem mekanismer til beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere, der er i fare, samt mæglere og andre civilsamfundsaktører, der er involveret i dialog om kriser og væbnede konflikter og i konfliktløsning, forsoning og fredsopbygning, når det er relevant, uden behov for medfinansiering b) tilskud, hvor det er relevant, uden behov for medfinansiering til finansiering af tiltag under meget vanskelige vilkår, hvor en offentliggørelse af indkaldelse af forslag ville være uhensigtsmæssig, herunder i situationer, hvor der er en alvorlig mangel på grundlæggende frihedsrettigheder, herunder krænkelse af menneskerettigheder, trusler mod demokratiske institutioner, eskalering af kriser eller væbnede konflikter, hvor menneskers sikkerhed er mest truet, eller hvor menneskerettighedsorganisationer og menneskerettighedsforkæmpere, mæglere og andre civilsamfundsaktører, der er involveret i dialog om kriser og væbnede konflikter og i forsoning og fredsopbygning, arbejder under meget vanskelige vilkår; sådanne tilskud må ikke overstige 1 000 000 EUR og deres varighed må ikke overstige 18 måneder, som kan forlænges med yderligere 12 måneder i tilfælde af objektive og uforudsete hindringer for gennemførelsen c) tilskud til FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder samt til Global Campus of Human Rights, det fælleseuropæiske universitetscenter for menneskerettigheder og demokratisering, som tilbyder en europæisk mastergrad i menneskerettigheder og demokratisering, og det hertil knyttede netværk af universiteter, der tilbyder ph.d.-studier i menneskerettigheder, herunder stipendier til studerende og menneskerettighedsforkæmpere fra tredjelande d) små tilskud til civilsamfundsorganisationer, der i videst muligt omfang anvender forenklede finansieringsformer i overensstemmelse med finansforordningens artikel 125. Budgetstøtte, herunder i form af resultatorienterede kontrakter om sektorreform, skal bygge på landenes ejerskab, gensidig ansvarlighed og partnerlandenes engagement i universelle værdier, demokrati, menneskerettigheder og retsstatsprincippet, idet der tages hensyn til partnerlandenes resultater og fremskridt, og har til formål at styrke partnerskaber mellem Unionen og partnerlandene. Den omfatter øget politisk dialog, kapacitetsopbygning og bedre forvaltning og skal supplere partnernes bestræbelser på at tilvejebringe flere midler og anvende dem bedre med henblik på at støtte bæredygtig og inklusiv vækst, skabelse af anstændige job, herunder til unge, fattigdomsudryddelse, mindskelse af ulighed og skabe og konsolidere demokratier og fredelige samfund. Budgetstøtte skal også bidrage til ligestilling mellem kønnene. Enhver afgørelse om at yde budgetstøtte skal bygge på Unionens budgetstøttepolitikker, et klart sæt kriterier for støtteberettigelse og en omhyggelig vurdering af risici og fordele.

4. Budgetstøtte differentieres på en sådan måde, at den svarer bedst til den politiske, økonomiske, sociale og miljømæssige situation i partnerlandet, idet der tages hensyn til sårbare situationer.

Når Kommissionen yder budgetstøtte i overensstemmelse med finansforordningens artikel 236, fastlægger den klare betingelser for budgetstøtten, herunder fremskridt med reformer og gennemsigtighed, og overvåger overholdelsen heraf, og den støtter udviklingen af parlamentarisk kontrol, national revisionskapacitet og øget gennemsigtighed og offentlig adgang til information.

5. Udbetaling af budgetstøtten skal bygge på indikatorer, der viser, at der gøres tilfredsstillende fremskridt med at opfylde de mål, der er aftalt med partnerlandet.

6. I overensstemmelse med finansforordningens artikel 193, stk. 2, andet afsnit, litra a), kan aktiviteter, der støttes i henhold til instrumentet, og de underliggende omkostninger, der er påløbet i 2021, i behørigt begrundede tilfælde, som er angivet i finansieringsafgørelsen, betragtes som støtteberettigede fra den 1. januar 2021, selv om disse aktiviteter er gennemført, og disse omkostninger er påløbet, inden ansøgningen om tilskud blev indgivet.

7. Finansielle instrumenter, budgetgarantier og blandingstransaktioner i henhold til instrumentet gennemføres i overensstemmelse med principperne i finansforordningens artikel 209, stk. 1, og så vidt muligt under ledelse af EIB, en multilateral europæisk finansieringsinstitution såsom Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling eller en bilateral europæisk finansieringsinstitution såsom udviklingsbanker, eventuelt kombineret med andre former for finansiel støtte både fra medlemsstater og tredjeparter.

Bidrag til finansielle instrumenter i henhold til instrumentet kan ydes af medlemsstater og af enhver enhed, der er omhandlet i finansforordningens artikel 62, stk. 1, litra c).

8. De i stk. 7 omhandlede finansielle instrumenter kan opdeles i faciliteter med henblik på gennemførelse og rapportering.

9. EU-finansiering genererer eller foranlediger ikke opkrævning af særlige skatter, særlig told eller særlige afgifter.

10. Skatter, told og afgifter, som partnerlande pålægger, kan være berettiget til finansiering i henhold til instrumentet.

Artikel 28

Støtteberettigede personer og enheder

1. Deltagelse i udbuds-, tilskuds- og pristildelingsprocedurer for tiltag, der finansieres som led i geografiske programmer, det tematiske program for civilsamfundsorganisationer og det tematiske programfor globale udfordringer, er åben for internationale organisationer og alle andre juridiske enheder, herunder civilsamfundsorganisationer, som har hjemsted i, og for så vidt angår juridiske personer, som også reelt er etableret i følgende lande: a) medlemsstater, støttemodtagere på listen i det relevante bilag til IPA III-forordningen og kontraherende parter i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde b) naboskabspartnerlande og Den Russiske Føderation, hvis den pågældende procedure finder sted i forbindelse med de programmer, der er omhandlet i bilag I, hvori den deltager c) udviklingslande og -territorier, jf. fortegnelsen over modtagere af ODA, der er fastsat af OECD's Komite for Udviklingsbistand, og som ikke er medlemmer af G20-gruppen, og oversøiske lande og territorier d) udviklingslande, jf. fortegnelsen over modtagere af ODA, som er medlemmer af G20-gruppen, og andre lande og territorier, hvis den pågældende procedure finder sted i forbindelse med et tiltag, der finansieres af Unionen i henhold til instrumentet, og som de deltager i e) lande, for hvilke Kommissionen har truffet afgørelse om gensidig adgang til ekstern finansiering; denne adgang kan gives for en begrænset periode på mindst et år, når et land giver enheder fra Unionen og fra lande, der er støtteberettigede i henhold til instrumentet, ret til støtte på samme vilkår; Kommission træffer afgørelse om den gensidige adgang og varigheden heraf efter høring af det eller de pågældende modtagerlande f) lande, der er medlemmer af OECD, i tilfælde af kontrakter, der gennemføres i et af LDC'erne eller et højt forgældet fattigt land, som er opført på listen over modtagere af ODA.

2. Med forbehold af de begrænsninger, der skyldes tiltagets art og mål, er deltagelsen i udbuds- tilskuds- og pristildelingsprocedurer for tiltag, som finansieres som led i det tematiske program for menneskerettigheder og demokrati og det tematiske program for fred, stabilitet og konfliktforebyggelse, samt tiltag vedrørende hurtig reaktion åben uden begrænsninger.

3. Alle varer og materialer, der finansieres i henhold til instrumentet, kan have oprindelse i et hvilket som helst land.

4. Reglerne for støtteberettigelse fastlagt i denne artikel anvendes ikke på og skaber ikke statsborgerskabsbegrænsninger for fysiske personer, der er beskæftiget eller på anden måde lovligt ansat af en støtteberettiget leverandør eller, hvor det er relevant, underleverandør.

5. Tiltag, der finansieres ved hjælp af fælles medfinansiering af en enhed eller gennemføres ved direkte eller indirekte forvaltning med enheder, der er omhandlet i finansforordningens artikel 62, stk. 1, litra c), nr. ii)-viii), er også omfattet af disse enheders regler om støtteberettigelse.

6. Når donorer yder finansiering til en trustfond, der er oprettet af Kommissionen, eller gennem eksterne formålsbestemte indtægter, anvendes reglerne om støtteberettigelse i akten om oprettelse af trustfonden eller, hvis der er tale om eksterne formålsbestemte indtægter, i aftalen med donorerne.

7. Når der er tale om tiltag, der finansieres i henhold til instrumentet og i henhold til et andet EU-program, anses enheder, som er støtteberettigede i henhold til et af disse EU-programmer, for at være støtteberettigede.

8. Når der er tale om flerlandetiltag, kan juridiske enheder, som har hjemsted i, og juridiske personer, som også reelt er etableret i de lande og territorier, der er omfattet af tiltaget, anses for støtteberettigede.

9. Der kan være begrænsninger for reglerne om støtteberettigelse fastlagt i denne artikel med hensyn til statsborgerskab, geografisk placering eller arten af ansøgere, hvis sådanne begrænsninger er nødvendige på grund af tiltagets særlige art og mål, og hvis de er en forudsætning for dets effektive gennemførelse.

10. Tilbudsgivere, ansøgere og kandidater fra lande, der ikke er støtteberettigede, kan accepteres som støtteberettigede, hvis sagens hastende karakter eller manglen på tjenester på de pågældende landes eller territoriers markeder eller andre behørigt begrundede forhold betyder, at anvendelsen af reglerne om støtteberettigelse ville gøre det umuligt eller ekstremt vanskeligt at gennemføre et tiltag.

11. Med henblik på at fremme lokale kapaciteter, markeder og indkøb, og hvis finansforordningen giver mulighed for tildeling på grundlag af et enkelt bud, prioriteres lokale og regionale kontrahenter. I alle andre tilfælde fremmes lokale og regionale kontrahenters deltagelse i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i nævnte forordning. Bæredygtigheds- og due diligence-kriterier fremmes.

12. Ifølge det tematiske program for menneskerettigheder og demokrati er en enhed, som ikke er omfattet af definitionen af juridisk enhed i artikel 2, stk. 1, nr. 6), støtteberettiget, hvis det er nødvendigt for at forfølge dette programs interventionsområder.

Artikel 29

Udelukkede aktiviteter

EU-finansiering i henhold til instrumentet må ikke støtte tiltag eller foranstaltninger, som:

a) kan føre til krænkelse af menneskerettighederne i partnerlande

b) er uforenelige med modtagerlandets nationalt bestemte bidrag (NDC) i henhold til Parisaftalen, eller som fremmer investeringer i fossile brændsler, eller som ifølge miljøscreeningen og konsekvensanalysen har væsentlige negative virkninger for miljøet eller klimaet, medmindre sådanne tiltag eller foranstaltninger er strengt nødvendige for at nå målene for instrumentet, og de ledsages af passende foranstaltninger til at undgå, forebygge eller reducere og om muligt opveje disse virkninger, herunder støtte til udfasning af miljøskadelige subsidier til fossile brændsler.

Artikel 30

Fremførsler, årlige trancher, forpligtelsesbevillinger, tilbagebetalinger og indtægter fra finansielle instrumenter og budgetgarantier

1. Ud over finansforordningens artikel 12, stk. 4, fremføres uudnyttede forpligtelses- og betalingsbevillinger i henhold til instrumentet automatisk, og der kan enten indgås forpligtelser for disse beløb, eller de kan anvendes, frem til den 31. december i det følgende regnskabsår. Det fremførte beløb anvendes først i det følgende regnskabsår.

Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om fremførte forpligtelsesbevillinger, jf. finansforordningens artikel 12, stk. 6.

2. Ud over reglerne fastlagt i finansforordningens artikel 15 om genopførelse af bevillinger genopføres forpligtelsesbevillinger, der svarer til det beløb af frigørelser, der er foretaget som følge af manglende eller ufuldstændig gennemførelse af et tiltag i henhold til instrumentet, på den oprindelige budgetpost.

3. Budgetmæssige forpligtelser for tiltag, der strækker sig over mere end et regnskabsår, kan opdeles i årlige trancher over flere regnskabsår, jf. finansforordningens artikel 112, stk. 2.

Finansforordningens artikel 114, stk. 2, tredje afsnit, finder ikke anvendelse på de i nærværende stykkes første afsnit omhandlede flerårige tiltag. Kommissionen frigør automatisk enhver del af en budgetmæssig forpligtelse for et tiltag, som den 31. december i det femte år efter året for indgåelsen ikke er blevet anvendt til formålet med forfinansieringen eller til mellemliggende betalinger, eller for hvilken der ikke er indgivet en attesteret udgiftserklæring eller en betalingsanmodning.

Nærværende artikels stk. 2 anvendes også på årlige trancher.

4. Uanset finansforordningens artikel 209, stk. 3, stilles tilbagebetalinger og indtægter fra et finansielt instrument og budgetgarantier til rådighed på den oprindelige budgetpost som internt formålsbestemt indtægt efter fradrag af forvaltningsomkostninger og -gebyrer. Hvert femte år undersøger Kommissionen, hvilket bidrag der er ydet fra de eksisterende finansielle instrumenter for at nå Unionens mål, og hvor effektive de eksisterende finansielle instrumenter er.







KAPITEL IV

EFSD+, garantien for foranstaltninger udadtil, budgetgarantier og finansiel bistand til tredjelande

Artikel 31

Anvendelsesområde og finansiering

1. Den finansieringsramme, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, litra a), dækker Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling Plus (EFSD+) og garantien for foranstaltninger udadtil.

2. Formålet med EFSD+ som en integreret finansiel pakke, der yder finansiel kapacitet i form af tilskud, teknisk bistand, finansielle instrumenter, budgetgarantier og blandingstransaktioner som omhandlet i denne forordnings artikel 27, stk. 1, er at støtte investeringer og øge adgangen til finansiering som en metode til at bidrage til at nå de mål og generelle principper fastsat i denne forordnings artikel 3 og 8, og, hvor det er relevant, målene i IPA III-forordningen og samtidig maksimere additionalitet og udviklingseffekt og levere innovative produkter, herunder til SMV'er.

EFSD+ fremmer navnlig en bæredygtig og inklusiv økonomisk, miljømæssig og social udvikling, omstillingen til en bæredygtig økonomi med merværdi og et stabilt investeringsmiljø. Den skal også fremme den socioøkonomiske og miljømæssige modstandsdygtighed i partnerlande med særlig fokus på fattigdomsudryddelse. EFSD+ bidrager således til at mindske de socioøkonomiske uligheder, bæredygtig og inklusiv vækst, tilpasning til og modvirkning af klimaændringer, miljøbeskyttelse og -forvaltning, skabelse af anstændige job på grundlag af ILO's grundlæggende arbejdsstandarder, økonomiske muligheder, færdigheder og iværksætteri, socioøkonomiske sektorer, herunder sociale virksomheder og kooperativer, SMV'er, bæredygtig konnektivitet, støtte til sårbare grupper, fremme af menneskerettigheder, ligestilling mellem kønnene og styrkelse af kvinders og unges indflydelse og status samt tackler specifikke socioøkonomiske grundlæggende årsager til irregulær migration og grundlæggende årsager til tvangsfordrivelse i overensstemmelse med de prioriterede områder, der er skitseret i bilag V, og relevante vejledende programmeringsdokumenter.

Der lægges særlig vægt på skrøbelige eller konfliktramte lande, LDC'er og højt forgældede fattige lande, herunder ved at yde støtte til institutionel kapacitetsopbygning, økonomisk forvaltning og teknisk bistand.

3. Garantien for foranstaltninger udadtil støtter transaktioner under EFSD+, som er omfattet af budgetgarantier, jf. denne forordnings artikel 32-39. Garantien for foranstaltninger udadtil støtter også makrofinansiel bistand og lån til tredjelande, jf. artikel 10, stk. 2, i forordning (Euratom) 2021/948.

4. Unionen kan i henhold til garantien for foranstaltninger udadtil stille garanti for foranstaltninger under garantiaftaler, der er undertegnet mellem den 1. januar 2021 og den 31. december 2027, med op til 53 449 000 000 EUR.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at ændre det maksimale beløb for garantien for foranstaltninger udadtil med op til 20 %.

5. Tilførselssatsen er på mellem 9 % og 50 %, afhængigt af transaktionens art.

Et maksimalt beløb på 10 000 000 000 EUR fra Unionens budget kan anvendes til at tilføre midler til garantien for foranstaltninger udadtil. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at ændre dette maksimale beløb for at sikre, at tilførselsbeløbet afspejler tilførselssatserne for garantien for foranstaltninger udadtil under hensyntagen til typen af garanterede transaktioner.

Tilførselssatsen for garantien for foranstaltninger udadtil er på 9 % for Unionens makrofinansielle bistand og for budgetgarantier, der omfatter risici forbundet med statslige låntagere i forbindelse med långivningstransaktioner.

Tilførselssatserne revideres mindst hvert tredje år fra datoen for denne forordnings anvendelse, jf. artikel 51. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 44 med henblik på at ændre tilførselssatserne.

6. Garantien for foranstaltninger udadtil skal betragtes som en enkelt garanti i den fælles hensættelsesfond, der er oprettet ved artikel 212 i finansforordningen.

7. Der kan fra EFSD+ og garantien for foranstaltninger udadtil ydes støtte til finansierings- og investeringstransaktioner i partnerlande i de geografiske områder, der er omhandlet i artikel 4, stk. 2. Hensættelser til garantien for foranstaltninger udadtil finansieres over budgettet for de relevante geografiske programmer, der er oprettet i henhold til artikel 6, stk. 2, litra a), og overføres til den fælles hensættelsesfond. EFSD+ og garantien for foranstaltninger udadtil kan også yde støtte til transaktioner hos de støttemodtagere, på listen i det relevante bilag til IPA III-forordningen. Finansieringen af disse transaktioner under EFSD+ og af hensættelserne til garantien for foranstaltninger udadtil sker fra IPA III-forordningen. Hensættelser til garantien for foranstaltninger udadtil til lån til tredjelande, jf. artikel 10, stk. 2, i forordning (Euratom) 2021/948, finansieres fra nævnte forordning.

8. Den tilførsel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 211, stk. 2, fastlægges på grundlag af Unionens samlede forpligtelser, der er godkendt i henhold til nærværende forordning. Det nødvendige årlige tilførselsbeløb kan fastlægges over en periode, der ikke overstiger syv år. Hensættelser til garantier, der er godkendt i henhold til forordning (EU) 2017/1601, og til garantier, finansiel bistand og Euratomlån til tredjelande, der er godkendt i henhold til basisretsakter, hvori hensættelserne er omfattet af forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009, fortsætter med at følge bestemmelserne i disse forordninger.

9. Nettoaktiverne pr. den 31. juli 2021, for EFSD-garantifonden og garantifonden for aktioner i forhold til tredjeland, som er oprettet ved henholdsvis forordning (EU) 2017/1601 og forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009, skal overføres til den fælles hensættelsesfond med henblik på at tilføre midler til budgetgarantier, der er godkendt i henhold til forordning (EU) 2017/1601, og garantier, finansiel bistand og Euratomlån til tredjelande, der er godkendt i henhold til basisretsakter, hvori hensættelserne er omfattet af forordning (EF, Euratom) nr. 480/2009.

Artikel 32

Strukturen for EFSD+

1. EFSD+ består af regionale investeringsplatforme i de regionale områder, som er fastsat i denne forordnings artikel 4, stk. 2, og i IPA III-forordningen, og som oprettes på grundlag af de arbejdsmetoder, procedurer og strukturer, der gælder for Unionens eksisterende eksterne blandingsfaciliteter, som kan kombinere deres blandingstransaktioner og transaktioner, som er omfattet af garantien for foranstaltninger udadtil under EFSD+.

2. Kommissionen sikrer forvaltningen af EFSD+.

Artikel 33

Det strategiske udvalg for EFSD+

1. I forbindelse med sikringen af forvaltningen af EFSD+ bistås Kommissionen af et strategisk udvalg, medmindre der er tale om transaktioner, som dækker støttemodtagere på Vestbalkan på listen i det relevante bilag til IPA III-forordningen, og for hvilke der findes et særligt strategisk udvalg.

2. Det strategiske udvalg for EFSD+ rådgiver Kommissionen om de strategiske retningslinjer og prioriteter for investeringer, der foretages med støtte fra garantien for foranstaltninger udadtil under EFSD+, herunder inden for de investeringsvinduer, der er omhandlet i artikel 36, og bidrager til at sikre deres overensstemmelse med de vejledende principper og mål for Unionens optræden udadtil, Unionens udviklingspolitik, den europæiske naboskabspolitik samt målene fastsat i artikel 3 og formålet med EFSD+, jf. artikel 31. Det strategiske udvalg for EFSD+ bistår også Kommissionen med at fastlægge de overordnede investeringsmål for anvendelsen af garantien for foranstaltninger udadtil med henblik på at støtte EFSD+-transaktioner og overvåger, at der er en passende og varieret geografisk og tematisk dækning for investeringsvinduer.

3. Det strategiske udvalg for EFSD+ støtter ligeledes den overordnede koordinering, komplementaritet og sammenhæng mellem de regionale investeringsplatforme, mellem den eksterne investeringsplans tre søjler, mellem den eksterne investeringsplan og Unionens øvrige indsats med hensyn til migration og gennemførelse af 2030-dagsordenen, herunder bekæmpelse af klimaændringer, samt med Unionens eksterne programmer og finansieringsinstrumenter.

4. Det strategiske udvalg for EFSD+ består af repræsentanter for Kommissionen, den højtstående repræsentant, alle medlemsstater og EIB. Europa-Parlamentet har observatørstatus. Bidragydere, støtteberettigede modparter, partnerlande, relevante regionale organisationer og andre interessenter kan tildeles observatørstatus, hvor det er relevant. Det strategiske udvalg for EFSD+ høres, inden eventuelle nye observatører inddrages. Det strategiske udvalg for EFSD+ ledes af Kommissionen og den højtstående repræsentant i fællesskab.

5. Det strategiske udvalg for EFSD+ mødes mindst to gange om året og vedtager om muligt udtalelser ved konsensus. Yderligere møder kan til enhver tid arrangeres af formanden eller på anmodning af en tredjedel af dets medlemmer. Såfremt der ikke kan opnås konsensus, anvendes stemmerettighederne som vedtaget på det første møde i det strategiske udvalg for EFSD+ og fastlagt i dets forretningsorden. I forretningsordenen fastsættes rammerne for observatørernes rolle. Referaterne fra og dagsordenerne for møderne i det strategiske udvalg for EFSD+ offentliggøres, efter at de er blevet vedtaget.

6. Kommissionen aflægger årligt rapport til det strategiske udvalg for EFSD+ om de fremskridt, der er gjort med hensyn til gennemførelsen af EFSD+. Det strategiske udvalg, der dækker Vestbalkan, oplyser, hvilke fremskridt der er gjort med gennemførelsen af garantiinstrumentet for den pågældende region, for at supplere ovennævnte rapportering. Det strategiske udvalg gennemgår de evalueringsrapporter, der er omhandlet i artikel 42, stk. 5, og tager dem i betragtning.

Det strategiske udvalg for EFSD+ organiserer regelmæssigt en høring af relevante interessenter om de strategiske retningslinjer for og gennemførelsen af EFSD+.

7. At der findes et strategisk udvalg for EFSD+ og et strategisk udvalg, der dækker Vestbalkan, har ikke indflydelse på behovet for en fælles EFSD+-ramme for risikostyring.

8. Risikostyringsfunktionen for garantier inden for rammerne af EFSD+ tager hensyn til målene og principperne for instrumentet. Den risikovurdering og de aflønningsmetoder, der er omfattet af EFSD+, finder konsekvent anvendelse på alle investeringsvinduer, herunder dem, der er omhandlet i artikel 36. Kommissionen nedsætter en gruppe til teknisk risikovurdering. Kommissionen sikrer, at gruppen til teknisk risikovurdering er velfungerende og uafhængig, upartisk og inklusiv. Kommissionen sikrer også at oplysninger og analyser deles rettidigt og på en gennemsigtig og inklusiv måde med alle medlemsstaterne under behørig hensyntagen til fortrolighed. Sammensætningen af og forretningsordenen og arbejdsmetoderne for gruppen til teknisk risikovurdering skal være inklusive, tilgængelige for eksperter fra EIB, andre støtteberettigede modparter og interesserede medlemsstater og forelægges for det strategiske udvalg for EFSD+. Kommissionen offentliggør sammensætningen af, mandatet og forretningsordenen for gruppen til teknisk risikovurdering for Europa-Parlamentet og Rådet og sikrer upartiskhed og fravær af interessekonflikter for gruppens medlemmer.

9. Det strategiske udvalg for EFSD+ vedtager og offentliggør så hurtigt som muligt i anvendelsesperioden for EFSD+ retningslinjer, der indeholder en beskrivelse af, hvordan det skal sikres, at transaktionerne under EFSD+ er i overensstemmelse med det formål og de mål og kriterier for støtteberettigelse, der er fastsat i artikel 31 og 35.

Artikel 34

Regionale administrative udvalg

De administrative udvalg for regionale investeringsplatforme, som tager hensyn til rådgivningen fra det berørte strategiske udvalg og relevante risikovurderinger, bistår på gennemførelsesniveauet Kommissionen med at opstille regionale og sektorspecifikke investeringsmål og fastlægge regionale, sektorspecifikke og tematiske investeringsvinduer og afgiver udtalelser om blandingsoperationer og om anvendelsen af garantien for foranstaltninger udadtil, som dækker de foreslåede investeringsprogrammer under EFSD+.

Artikel 35

Støtteberettigelse og udvælgelse af transaktioner og modparter for garantien for foranstaltninger udadtil under EFSD+

1. De finansierings- og investeringstransaktioner, der er berettigede til støtte fra garantien for foranstaltninger udadtil, skal være i overensstemmelse med og afstemt efter såvel Unionens politikker, de relevante programmeringsdokumenter som partnerlandenes strategier og politikker. De skal navnlig støtte målene, de generelle principper og politikrammen for instrumentet og, hvor det er relevant, IPA III-forordningen under behørig hensyntagen til de prioriterede områder i bilag V til nærværende forordning.

2. Garantien for foranstaltninger udadtil støtter finansierings- og investeringstransaktioner, som opfylder betingelserne i finansforordningens artikel 209, stk. 2, litra a)-e), som navnlig vedrører behovet for at opnå additionalitet, herunder ved at afhjælpe markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold, afstemme interesser mellem de støtteberettigede modparter, undgå konkurrenceforvridning og, hvor det er relevant, maksimere private investeringer, og som: a) i overensstemmelse med finansforordningens artikel 34 skal underkastes forudgående evalueringer, som skal stå i forhold til målsætningerne og beløbene for de planlagte transaktioner med henblik på at fastslå eventuelle følger og risici ved disse transaktioner for menneskerettigheder, miljømæssige, arbejdsmæssige og sociale standarder, herunder i form af konsekvensanalyser af større programmer, der forventes at have en betydelig virkning på disse områder, i overensstemmelse med formålet med EFSD+, jf. artikel 31, stk. 2, i nærværende forordning, og under behørig hensyntagen til princippet om frit, forudgående informeret samtykke fra de berørte samfund i forbindelse med jordrelaterede investeringer b) sikrer komplementaritet inden for de forskellige søjler i den eksterne investeringsplan og med andre initiativer c) er økonomisk og finansielt bæredygtige under behørig hensyntagen til eventuel støtte fra og medfinansiering fra private og offentlige partnere i projektet, idet der tages hensyn til det specifikke operationelle miljø og kapaciteten i skrøbelige eller konfliktramte lande, LDC'er, små udviklingsøstater, udviklingslande, der er indlandsstater, og højt forgældede fattige lande, som kan få gavn af mere fordelagtige vilkår d) teknisk set er levedygtige og ud fra et miljømæssigt og socialt synspunkt er bæredygtige og maksimerer udviklingseffekten e) ikke forvrider markederne i partnerlande og -regioner og ikke udsætter lokale aktører for illoyal konkurrence f) gennemføres i overensstemmelse med den politikramme, der er omhandlet i artikel 7, gældende miljømæssige, sociale og arbejdsretlige forpligtelser og standarder og internationalt aftalte retningslinjer, principper og konventioner om investeringer, navnlig dem, som FN og OECD har vedtaget, med fuld respekt for den internationale menneskerettighedslovgivning samt i overensstemmelse med målene og de generelle principper, jf. artikel 3 og 8.

3. Garantien for foranstaltninger udadtil anvendes til at dække risici for følgende instrumenter: a) lån, herunder lån i lokal valuta b) garantier c) modgarantier d) kapitalmarkedsinstrumenter e) enhver anden form for finansiering eller kreditforbedring, forsikring og indskud af egenkapital eller kvasiegenkapital.

4. De støtteberettigede modparter er med henblik på garantien for foranstaltninger udadtil dem, der er anført i finansforordningens artikel 208, stk. 4, herunder dem fra partnerlande og tredjelande, der bidrager til garantien for foranstaltninger udadtil, og som godkendes af Kommissionen, jf. artikel 37 i nærværende forordning. Derudover og uanset finansforordningens artikel 62, stk. 1, litra c), er privatretlige organer i en medlemsstat, et partnerland eller et tredjeland, der har bidraget til garantien for foranstaltninger udadtil i overensstemmelse med artikel 37 i nærværende forordning, og som giver tilstrækkelig sikkerhed for deres finansielle kapacitet, støtteberettigede med henblik på garantien for foranstaltninger udadtil.

5. Støtteberettigede modparter skal overholde reglerne og opfylde betingelserne i finansforordningens artikel 62, stk. 1, litra c). I tilfælde af privatretlige organer i en medlemsstat, et partnerland eller et tredjeland, der har bidraget til garantien for foranstaltninger udadtil, jf. denne forordnings artikel 37, gives der fortrinsret til de organer, der angiver oplysninger om kriterier inden for miljø, sociale og skattemæssige forhold og god virksomhedsledelse.

Kommissionen sikrer en effektiv og retfærdig anvendelse af de midler, der er til rådighed, blandt de støtteberettigede modparter, herunder små og mellemstore modparter, samtidig med at den fremmer samarbejdet mellem dem og tager behørigt hensyn til deres kapacitet, merværdi og erfaring.

Kommissionen sikrer i overensstemmelse med artikel 27, stk. 7, retfærdig behandling af alle støtteberettigede modparter, og at der ikke opstår interessekonflikter i løbet af EFSD+-gennemførelsesperioden. Med henblik på at sikre komplementaritet kan Kommissionen anmode støtteberettigede modparter om alle relevante oplysninger om de af deres transaktioner, der ikke henhører under EFSD+.

6. Betingelserne i artikel 219, stk. 4, i finansforordningen vedrørende bidrag med egne ressourcer finder anvendelse på hver enkelt støtteberettiget modpart, som har fået tildelt en budgetgaranti på porteføljebasis i henhold til instrumentet.

7. Kommissionen udvælger de støtteberettigede modparter i overensstemmelse med finansforordningens artikel 154 under behørig hensyntagen til: a) rådgivningen fra de strategiske og de regionale administrative udvalg b) målene for investeringsvinduet c) erfaringen og risikostyringskapaciteten hos den støtteberettigede modpart d) beløbet for egne og yderligere midler samt den private sektors medfinansiering, som den støtteberettigede modpart er villig til at mobilisere til investeringsvinduet under behørig hensyntagen til investeringens størrelse e) de støtteberettigede modparters sektorspecifikke eller geografiske ekspertise f) fordelene ved at fremme samarbejde mellem de støtteberettigede modparter.

8. På grundlag af de flerårige vejledende programmer og rådgivningen fra det strategiske udvalg for EFSD+ og det strategiske udvalg, der dækker Vestbalkan, fastsætter Kommissionen efter høring af de regionale administrative udvalg og orientering af Europa-Parlamentet og Rådet investeringsvinduer for regioner eller specifikke partnerlande eller begge, for specifikke sektorer eller for specifikke projekter eller specifikke kategorier af slutmodtagere eller begge, som skal finansieres i henhold til instrumentet og vil blive dækket af garantien for foranstaltninger udadtil op til et bestemt beløb. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet og Rådet om, hvordan investeringsvinduerne er i overensstemmelse med denne artikel, og om de detaljerede finansieringsprioriteter i forbindelse hermed. Alle anmodninger om finansiel støtte inden for investeringsvinduerne sendes til Kommissionen.

Valget af investeringsvinduer skal være behørigt begrundet ud fra en analyse af markedssvigt eller suboptimale investeringsforhold og en vurdering af dens overensstemmelse med prioriteterne i denne forordning og, hvor det er relevant, IPA III-forordningen. Kommissionen gennemfører denne analyse i samarbejde med potentielle støtteberettigede modparter og interessenter.

Støtteberettigede modparter kan udstede de i stk. 3 omhandlede instrumenter inden for et investeringsvindue eller til individuelle projekter, der forvaltes af en støtteberettiget modpart. Disse instrumenter kan udstedes til fordel for partnerlande, herunder skrøbelige eller konfliktramte lande eller lande, som står over for udfordringer med hensyn til genopbygning og genopbygning efter konflikter, til gavn for disse partnerlandes institutioner, herunder deres offentlige nationale og private lokale banker og finansieringsinstitutioner, samt til gavn for enheder i den private sektor, herunder SMV'er, i disse partnerlande. Disse instrumenter må ikke være til gavn for virksomheder, der kontrolleres af den militære eller statslige sikkerhedssektor, undtagen i behørigt begrundede tilfælde.

9. Kommissionen vurderer de transaktioner, der støttes af garantien for foranstaltninger udadtil, i forhold til kriterierne for støtteberettigelse i stk. 1, 2 og 3, om muligt på baggrund af de eksisterende systemer til resultatmåling i Unionen og hos støtteberettigede modparter. Kommissionen udarbejder en tjekliste over de kriterier for støtteberettigelse,