1989R1576 — DA — 01.01.2007 — 006.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

Ændret ved:

Berigtiget ved:

▼B

RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1576/89

af 29. maj 1989

om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43 og 100 A,

under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ),

i samarbejde med Europa-Parlamentet ( 2 ),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og

ud fra følgende betragtninger:

På nuværende tidspunkt findes der ingen særlige fællesskabsbestemmelser for spiritus, blandt andet for så vidt angår definitionen af disse produkter og forskrifter vedrørende deres betegnelse og præsentation; i betragtning af disse produkters økonomiske betydning bør der vedtages fællesbestemmelser på dette område for at bidrage til det fælles markeds funktion;

spiritus er et vigtigt landbrugsprodukt i Fællesskabet på grund af dets afsætningsmuligheder; disse afsætningsmuligheder skyldes for en stor del det gode omdømme, som disse produkter har vundet i Fællesskabet og på verdensmarkedet; omdømmet er forbundet med de traditionelle produkters kvalitetsniveau; for at afsætningen kan opretholdes, må de pågældende produkter fortsat svare til et vist kvalitetsniveau; bevarelsen af dette kvalitetsniveau sker bedst ved at definere produkterne under hensyntagen til de traditionelle sædvaner, som ligger til grund for omdømmet; endvidere bør de således definerede betegnelser forbeholdes produkter, hvis kvalitetsniveau svarer til de traditionelle produkters, så det undgås, at betegnelserne devalueres;

det bør i fællesskabsbestemmelserne bestemmes, at brugen af geografiske betegnelser, der henviser til visse områder, som undtagelsesvis kan være visse lande, forbeholdes disse områder, for så vidt den produktionsfase for færdigvaren, i hvilke denne opnår sin karakter og sine endelige kvaliteter, har haft sit forløb i det pågældende geografiske område; med disse fællesskabsbestemmelser indrømmes der således de pågældende producenter visse enerettigheder, og de pågældende betegnelser bevarer deres karakter af herkomstangivelse, idet det forhindres, at de ved at blive almeneje bliver generiske betegnelser; de pågældende betegnelser har ligeledes den funktion, at de giver forbrugeren oplysninger om herkomsten af et produkt, der er karakteriseret ved de anvendte råvarer eller ved de særlige fremstillingsmetoder;

den normale og sædvanlige måde at oplyse forbrugerne på er at anbringe en række angivelser på etiketten; spiritus er, for så vidt angår mærkningen, underkastet de almindelige regler i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne ( 4 ), senest ændret ved direktiv 86/197/EØF ( 5 ); på grund af de pågældende produkters art bør der med henblik på en bedre forbrugeroplysning vedtages supplerende særlige bestemmelser til disse almindelige regler og navnlig indsættes udtryk om ældning og om minimumsalkoholindholdet for afsætning til konsum i definition af produkterne;

selv om direktiv 79/112/EØF foreskriver, at mærkningen skal indeholde visse obligatoriske angivelser, er det ret upræcist, hvad angår fremstillingsstedet; angivelsen heraf er af en ganske særlig betydning for de pågældende drikkevarer, da forbrugeren ofte forbinder drikkevaren med fremstillingsstedet; manglende angivelse heraf kan på dette område medføre risiko for, at forbrugeren opfatter oprindelsen som en anden; under disse omstændigheder bør denne risiko undgås ved i særlige tilfælde at gøre angivelse af fremstillingsstedet obligatorisk i forbindelse med mærkningen;

endvidere bør der i visse tilfælde fastsættes supplerende bestemmelser; i særdeleshed bør det ved anvendelse af ethanol kræves, at der udelukkende anvendes landbrugsethanol, således som det allerede er sædvane i Fællesskabet, for fortsat at sikre et vigtigt marked for landbrugets basisprodukter;

ved Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand ( 6 ) og Rådets direktiv 80/777/EØF af 15. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om udvinding og markedsføring af naturligt mineralvand ( 7 ), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrælse, fastlægges de egenskaber, som vand skal have for at kunne anvendes til levnedsmidler; der bør henvises hertil;

ved Rådets direktiv 88/388/EØF af 22. juni 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om aromaer, som må anvendes i levnedsmidler, og om udgangsmaterialer til fremstilling af disse ( 8 ) defineres de forskellige udtryk, som vil kunne anvendes, når der er tale om aromatisering; i nærværende forordning bør den samme terminologi finde anvendelse;

der bør vedtages særlige bestemmelser for betegnelse og præsentation af indført spiritus under hensyntagen til Fællesskabets forpligtelser i forholdet til tredjelande;

for at beskytte fællesskabsprodukternes omdømme på verdensmarkedet bør de samme regler også gælde for produkter, der udføres, medmindre andet er bestemt og under hensyntagen til traditionel skik og brug;

for at sikre en ensartet og samtidig anvendelse af de foreslåede foranstaltninger bør der udstedes en forordning;

med henblik på at forenkle og fremskynde proceduren bør det overlades til Kommissionen at vedtage gennemførelsesforanstaltninger af teknisk karakter; i så henseende bør der fastsættes hensigtsmæssige procedurer, som sikrer et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i en gennemførelseskomité;

det er nødvendigt at vedtage overgangsforanstaltninger for at lette overgangen til den ordning, der indføres ved nærværende forordning —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: