2011R0084 — DA — 02.02.2011 — 000.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Berigtiget ved:

▼B

▼C1

RÅDETS FORORDNING (EU) nr. 84/2011

af 31. januar 2011

om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 om indførelse af restriktive foranstaltninger over for præsident Lukashenko og visse embedsmænd i Belarus

▼B

For at sikre, at foranstaltningerne i denne forordning er effektive, bør denne forordning træde i kraft straks —

Proceduren for ændring af listerne i bilag I og IA til denne forordning bør omfatte, at begrundelserne for opførelsen på listerne meddeles de pågældende fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer for at give dem lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Når der fremsættes bemærkninger eller forelægges væsentlig ny dokumentation, bør Rådet tage sin afgørelse op til fornyet overvejelse i lyset af disse bemærkninger og underrette personen, enheden eller organet herom.

I betragtning af den konkrete trussel mod den internationale fred og sikkerhed, som situationen i Belarus udgør, og for at sikre sammenhæng med proceduren for ændring og revurdering af bilaget til afgørelse 2011/69/FUSP, bør beføjelsen til at ændre listerne i bilag I og IA til denne forordning udøves af Rådet.

Da disse foranstaltninger falder ind under anvendelsesområdet for traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er lovgivning på EU-plan nødvendig for deres gennemførelse, navnlig for at sikre, at de økonomiske aktører i alle medlemsstater anvender dem ensartet.

under henvisning til Rådets afgørelse 2010/639/FUSP af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for visse embedsmænd i Belarus ( 1 ) som ændret ved Rådets afgørelse 2011/69/FUSP af 31. januar 2011 ( 2 ),

Artikel 1

I forordning (EF) nr. 765/2006 foretages følgende ændringer:

2. Bilag I og IA indeholder også de oplysninger, som er tilgængelige, og som er nødvendige for at identificere de pågældende fysiske eller juridiske personer, enheder og organer. For så vidt angår fysiske personer kan sådanne oplysninger omfatte navne med tilhørende aliaser, fødselsdato og fødested, nationalitet, pas- og identitetskortnumre, køn, adresse, hvis denne er bekendt, og funktion eller erhverv. For så vidt angår juridiske personer, enheder og organer kan sådanne oplysninger omfatte navne, registreringssted og -dato, registreringsnummer og forretningssted.«.

3) Artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

1. Uanset artikel 2 kan medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. webstederne på listen i bilag II, tillade, at visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer frigives, eller at visse pengemidler eller økonomiske ressourcer stilles til rådighed på vilkår, som de finder passende, efter at have konstateret, at pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer:

a) er nødvendige for at dække basale behov hos de personer, der er opført på listerne i bilag I eller i bilag IA, og de familiemedlemmer, som disse har forsørgerpligt over for, herunder betaling af fødevarer, husleje eller renter eller afdrag på hypotekslån, medicin og lægebehandling, skatter, forsikringspræmier og offentlige forbrugsafgifter

b) udelukkende er bestemt til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand, eller

c) udelukkende er bestemt til betaling af afgifter eller gebyrer for rutinemæssig opbevaring eller forvaltning af indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer.

2. Uanset artikel 2 kan medlemsstaternes kompetente myndigheder, jf. webstederne på listen i bilag II, tillade, at visse indefrosne pengemidler eller økonomiske ressourcer frigives, eller at visse pengemidler eller økonomiske ressourcer stilles til rådighed på vilkår, som de finder passende, efter at have konstateret, at pengemidlerne eller de økonomiske ressourcer er nødvendige til at afholde ekstraordinære udgifter, forudsat at medlemsstaten senest to uger før tilladelsen gives har underrettet de andre medlemsstater og Kommissionen om årsagen til, at den mener, at der bør gives en særlig tilladelse.

3. Medlemsstaterne underretter de andre medlemsstater og Kommissionen om alle tilladelser, der gives i henhold til stk. 1 eller 2.«.