2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1346/2000
af 29. maj 2000
om konkurs
(EFT L 160 af 30.6.2000, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, RepublikkenLitauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken
Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse
og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-iske UnionL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1346/2000
af 29. maj 2000
om konkurs
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 61, litra c), og artikel 67, stk. 1,
under henvisning til Forbundsrepublikken Tysklands og Republikken
Finlandsinitiativ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)Den Europæiske Union har sat sig som mål at indføre et område
med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
(2)Det er en forudsætning for et velfungerende indre marked, atgrænseoverskridende insolvensbehandlinger kan afvikles ratio-
nelt og effektivt. Vedtagelsen af denne forordning er nødvendigfor at virkeliggøre dette mål, som henhører under det civilretligesamarbejde som omhandlet i traktatens artikel 65.
(3)Virksomhedernes aktiviteter har i stadig stigende grad grænse-overskridende virkninger og er derfor i stadig større omfangunderlagt Fællesskabets retsregler. Eftersom sådanne virksomhe-derskonkursogs å har betydning for det indre markedsfunktion,
er der behov for en fællesskasretsakt, som foreskriver en samord-
ning af de foranstaltninger, der skal træffes vedrørende eninsolvent skyldners aktiver.
(4)Det er en forudsætning for et velfungerende indre marked, atparterne ikke tilskyndes til at overføre aktiver eller tvister fraén medlemsstat til en anden for at forbedre deres retsstilling(»forum shopping«).
(5)Disse mål vil ikke i tilstrækkelig grad kunne virkeliggøres pånationalt plan, og det er derfor berettiget at gennemføre enforanstaltning på fællesskabsplan.
(6)I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet bør denneforordning begrænses til bestemmelser om kompetence tilindledning af insolvensbehandlinger og afgørelser, som følgerdirekte af insolvensbehandlingen, og som træffes i nær forbin-
delse hermed. Endvidere bør denne forordning indeholde
bestemmelser om anerkendelse af sådanne afgørelser og om denlovgivning, der finder anvendelse, og disse bestemmelser børligeledes være i overensstemmelse med ovennævnte princip.
(7)Konkurs, akkord og andre lignende ordninger er undtaget fraanvendelsesområdet for Bruxelles-konventionen af 1968 omretternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser iborgerlige sager, herunder handelssager (
3), som ændret ved
konventionerne om tiltrædelse af nævnte konvention (4).
(8)For at virkeliggøre målet at forbedre effektiviteten af insolvens-behandlinger med grænseoverskridende virkninger er det
nødvendigt og hensigtsmæssigt, at bestemmelserne om retterneskompetence, om anerkendelse og om den lovgivning, der finder2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) Udtalelse afgivet den 2. marts 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(2) Udtalelse afgivet den 26. januar 2000 (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT L 299 af 31.12.1972, s. 32.
(4) EFT L 204 af 2.8.1975, s. 28.
EFT L 304 af 30.10.1978, s. 1.
EFT L 388 af 31.12.1982, s. 1.
EFT L 285 af 3.10.1989, s. 1.
EFT C 15 af 15.1.1997, s. 1.
▼B
anvendelse på dette område, fastlægges i en fællesskabsretsakt,
som er bindende og gælder umiddelbart i medlemsstaterne.
(9)Denne forordning bør finde anvendelse på alle insolvensbehand-
linger, uanset om skyldneren er en fysisk person eller en juridisk
person, en forretningsdrivende eller en privatperson. De insol-vensbehandlinger, som er omfattet af denne forordning, eropført i bilagene. Insolvensbehandling af forsikringsselskaber ogkreditinstitutter, investeringsselskaber, som ligger inde med tred-jemands kapital eller værdipapirer, samt investeringsinstitutter
bør undtages fra denne forordnings anvendelsesområde. Sådanne
selskaber og institutter bør ikke være omfattet af forordningen,da de er underlagt særlige ordninger, og da de nationale tilsyns-myndigheder i en visgrad har meget vidtgående udøvendebeføjelser.
(10)Insolvensbehandling indebærer ikke nødvendigvis en retsligmyndighedsmedvirken. Udtrykket »ret« bør i denne forordning
fortolkes bredt og omfatte en person eller instans, som i henhold
til national lovgivning har kompetence til at indlede insolvensbe-handlinger. For at være omfattet af forordningen børbobehandlinger (herunder lovbestemte retshandlinger og formali-teter) ikke blot være i overensstemmelse med bestemmelserne i
denne forordning. De bør også være officielt anerkendt og have
retskraft i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingenindledes, og bør være kollektive behandlinger, som medfører, atskyldneren helt eller delvis mister rådigheden over sine aktiver,og at der udpegesen kurator.
(11)Denne forordning accepterer, at det som følge af store forskelle iden materielle ret ikke er hensigtsmæssigt at indføre en fælles
procedure for insolvensbehandling med generel gyldighed for
Fællesskabet som helhed. At lovgivningen i den medlemsstat,hvor insolvensbehandlingen indledes, skulle anvendes udenundtagelse ville på denne baggrund ofte give anledning tilproblemer. Dette gælder eksempelvis for de meget forskelligt
udformede sikringsrettigheder, som findes i Fællesskabet. Men
også de fortrinsrettigheder, nogle kreditorer har under insolvens-behandlingen, er i visse tilfælde udformet yderst forskelligt.Denne forordning bør søge at tage hensyn hertil på to måder.Dels bør der fastlægges særlige regler om den lovgivning, derfinder anvendelse i forbindelse med særligt betydningsfulde
rettigheder og retsforhold (f.eks. tinglige rettigheder og arbejds-
aftaler). Dels bør der parallelt med en hovedinsolvensbehandlingmed universel gyldighed åbnes mulighed for også at indledeterritorial insolvensbehandling, som kun vedrører de aktiver, derbefinder sig i den medlemsstat, hvor denne insolvensbehandling
indledes.
(12)Ved denne forordning bliver det muligt at indlede hovedinsol-
vensbehandlingen i den medlemsstat, hvor centret forskyldnerens hovedinteresser befinder sig. En sådan hovedinsol-vensbehandling har universel gyldighed og omfatter alleskyldnerens aktiver. For at beskytte de mange forskellige inte-resser gør denne forordning det muligt at indlede en sekundær
insolvensbehandling, som afvikles parallelt med hovedinsolvens-
behandlingen. Den sekundære insolvensbehandling kan indledesi den medlemsstat, hvor skyldneren har et forretningssted. Densekundære insolvensbehandling har kun virkning for de aktiver,som befinder sig på den pågældende medlemsstats område. Ufra-
vigelige regler om samordning med hovedinsolvensbehandlingen
sikrer den nødvendige ensartethed i Fællesskabet.
(13)Centret for skyldnerens hovedinteresser bør være det sted, hvorskyldneren normalt forvalter sine interesser, og det er såledesidentificerbart for tredjemand.
(14)Denne forordning finder kun anvendelse på bobehandlinger, hvorcentret for skyldnerens hovedinteresser befinder sig i Fælles-skabet.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
(15)Denne forordnings kompetenceregler fastsætter kun den interna-
tionale kompetence, dvs. de udpeger den medlemsstat, hvis retter
kan indlede insolvensbehandling. Den stedlige kompetence indenfor den pågældende medlemsstat afgøres efter denne medlems-stats nationale lovgivning.
(16)Den ret, som har kompetence til at indlede hovedinsolvensbe-handlingen, bør kunne træffe afgørelse om anvendelse afforeløbige og sikrende retsmidler fra det øjeblik, hvor der
anmodes om indledning af insolvensbehandling. For at sikre
insolvensbehandlingens effektivitet er det meget vigtigt, at derkan anvendes sikrende retsmidler både forud for og efter indled-ningen af insolvensbehandlingen. I den henseende bør denneforordning give forskellige muligheder. For det første bør den
ret, som har kompetence til at indlede hovedinsolvensbehand-
lingen, også kunne træffe afgørelse om anvendelse af foreløbigesikrende retsmidler over for aktiver, som befinder sig på andremedlemsstaters område. For det andet bør en midlertidig kurator,som er udpeget inden indledningen af hovedinsolvensbehand-lingen, kunne anmode om, at der i de medlemsstater, hvor
skyldneren har et forretningssted, anvendes de sikrende rets-
midler, som de pågældende medlemsstaters lovgivning åbnermulighed for.
(17)Forud for indledningen af hovedinsolvensbehandlingen bør rettentil at indgive begæring om indledning af insolvensbehandling iden medlemsstat, hvor skyldneren har et forretningssted,
begrænses til lokale kreditorer og til det lokale forretningssteds
kreditorer eller til tilfælde, hvor der ikke kan indledeshovedin-solvensbehandling i henhold til lovgivningen i den medlemsstat,hvor centret for skyldnerens hovedinteresser befinder sig.Grunden til denne begrænsning er, at det kun i strengt nødven-
dige tilfælde skal være muligt at indgive begæring om
indledning af territoriale insolvensbehandlinger, inden hovedin-solvensbehandlingen er indledt. Hvis der indledeshovedinsolvensbehandling, bliver den territoriale insolvensbe-handling en sekundær insolvensbehandling.
(18)Denne forordning begrænser ikke kredsen af personer med ret tilat indgive begæring om indledning af insolvensbehandling i den
medlemsstat, hvor skyldneren har et forretningssted, når først
hovedinsolvensbehandlingen er indledt. Kurator for hovedinsol-vensbehandlingen eller enhver anden, som har kompetencehertil efter lovgivningen i den pågældende medlemsstat, kanindgive begæring om indledning af en sekundær insolvensbe-
handling.
(19)Sekundære insolvensbehandlinger kan tjene forskellige formål ud
over at beskytte lokale interesser. Der kan være tilfælde, hvorskyldnerens bo er for kompliceret til at blive administreret underét, eller hvor forskellene i de berørte retssystemer er så store, atder kan opstå vanskeligheder i forbindelse med udvidelsen af
virkningerne efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor insol-
vensbehandlingen er indledt, til de øvrige medlemsstater, hvoraktiverne befinder sig. Kurator for hovedinsolvensbehandlingenkan derfor indgive begæring om indledning af sekundære insol-vensbehandlinger, når en effektiv forvaltning af boet gør detpåkrævet.
(20)Hovedinsolvensbehandlingen og de sekundære insolvensbehand-
linger vil dog kun kunne medvirke til en effektiv realisation af
konkursmassen, hvis der foretages en samordning af alle deindledte insolvensbehandlinger. En væsentlig forudsætningherfor er et tæt samarbejde mellem de forskellige kuratorer,navnlig med fyldestgørende udveksling af oplysninger. For at
sikre hovedinsolvensbehandlingens forrang bør kurator for denne
insolvensbehandling have flere muligheder for at øve indflydelsepå de samtidige sekundære insolvensbehandlinger. Han bør f.eks.kunne fremsætte forslag om en saneringsplan eller tvangsakkordeller begære udsættelse af realisationen af aktiverne under densekundære insolvensbehandling.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 4
▼B
(21)Enhver kreditor med sædvanligt opholdssted, med bopæl eller
med hjemsted i Fællesskabet bør have ret til at anmelde sine
fordringer i skyldners bo under enhver insolvensbehandling, derer indledt i Fællesskabet. Dette bør også gælde for skattemyndig-hederne og socialsikringsorganerne. For at sikre kreditorerne enensartet behandling må udlodningen af provenuet imidlertidsamordnes. Hver kreditor bør kunne beholde, hvad han har
opnået i forbindelse med en insolvensbehandling, men bør først
kunne tage del i udlodningen fra boet under en anden insolvens-behandling, når kreditorer med samme plads i konkursordenenhar opnået en tilsvarende procentvis dividende.
(22)Denne forordning bør indeholde bestemmelser om umiddelbaranerkendelse af afgørelser vedrørende indledning, afvikling og
afslutning af insolvensbehandlinger, som falder inden for denne
forordnings anvendelsesområde, og af afgørelser, der er truffet iumiddelbar tilknytning til sådanne insolvensbehandlinger. Denautomatiske anerkendelse bør således medføre, at de virkninger,der tillægges en insolvensbehandling af lovgivningen i denmedlemsstat, hvor insolvensbehandlingen indledes, udvides til
alle de øvrige medlemsstater. Anerkendelsen af de afgørelser,
der træffes af medlemsstaternes retter, bør bygge på princippetom gensidig tillid. Med henblik herpå bør grundene til ikke-aner-kendelse begrænses til det strengt nødvendige. Dette princip børogså lægges til grund ved bilæggelsen af den konflikt, der
opstår, når retterne i to medlemsstater begge anser sig for
kompetente til at indlede en hovedinsolvensbehandling. Denafgørelse, der træffes af den ret, som først indleder insolvensbe-handling, bør anerkendes i de øvrige medlemsstater, uden atdisse har beføjelse til at underkaste denne rets afgørelse enretslig kontrol.
(23)Denne forordning bør for de sagsområder, den dækker, fastlægge
ensartede lovvalgsregler, som på deres anvendelsesområde
træder i stedet for de nationale internationalprivatretlige regler.Medmindre andet er fastsat, bør lovgivningen i den medlemsstat,hvor insolvensbehandlingen indledes (lex concursus), anvendes.Denne lovvalgsregel bør gælde både for hovedinsolvensbehand-
lingen og for territoriale insolvensbehandlinger. Lex concursus
fastsætter alle insolvensbehandlingens virkninger, såvel deprocessuelle som de materielle, for de berørte personer og deberørte retsforhold. Den fastsætter alle betingelserne for en insol-vensbehandlings indledning, afvikling og afslutning.
(24)Den automatiske anerkendelse af en insolvensbehandling, somalmindeligvis er underlagt lovgivningen i den medlemsstat, hvor
insolvensbehandlingen indledes, kan kollidere med de regler,
som gælder for transaktioner, der foretages i andre medlems-stater. Til beskyttelse af berettigede forventninger ogomsætningssikkerheden i andre medlemsstater end den, hvorinsolvensbehandlingen er indledt, bør der fastsættes bestem-
melser om en række undtagelser fra denne hovedregel.
(25)I forbindelse med tinglige rettigheder er der et særligt behov for
en særbestemmelse, som afviger fra lovgivningen i denmedlemsstat, hvor insolvensbehandlingen indledes, da disserettigheder er af stor betydning for långivningen. Stiftelsen,gyldigheden og omfanget af tinglige rettigheder bør derforalmindeligvisreguleresaf lovgivningen på det s ted, hvor akti-
verne befinder sig, og bør ikke berøres af indledningen af
insolvensbehandlingen. Indehaveren af den tinglige ret børsåledes fortsat kunne gøre sin ret gældende til at udtage sikker-heden af boet. Hvis der i henhold til lex rei sitae knytter sigtinglige rettigheder til aktiver i én medlemsstat, men hovedinsol-
vensbehandlingen gennemføres i en anden medlemsstat, bør
kurator for hovedinsolvensbehandlingen kunne begære ensekundær insolvensbehandling indledt i det jurisdiktionsområde,hvor de tinglige rettigheder består, hvis skyldneren har forret-ningssted dér. Hvis der ikke indledes en sekundærinsolvensbehandling, skal det overskydende provenu ved salget2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
af de aktiver, som de tinglige rettigheder er knyttet til, over-
drages til kurator for hovedinsolvensbehandlingen.
(26)Selv om modregning ikke er tilladt i henhold til lovgivningen iden medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen indledes, bør enkreditor alligevel være berettiget til modregning, hvismodreg-ning er mulig efter den lovgivning, som gælder for deninsolvente skyldners fordring. Modregning bliver således reelten from for garanti baseret på retsforskrifter, som den pågæl-
dende kreditor kan sætte sin lid til, når fordringen opstår.
(27)Der er endvidere et særligt behov for beskyttelse i forbindelse
med betalingssystemer og finansielle markeder. Dette gælderf.eks. for mekanismer som close-out-netting og netting, somforekommer i disse systemer, samt for salg af værdipapirer og
for de garantier, der stilles til sikring af sådanne transaktioner,
jf. navnlig Europa-Parlamentetsog Rådetsdirektiv 98/26/EF af19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdi-papirafviklingssystemer (
1). For sådanne transaktioner bør derfor
alene gælde den lovgivning, der finder anvendelse på det pågæl-dende system eller marked. Formålet med denne bestemmelse er
at undgå, at de mekanismer for betaling og afvikling af transak-
tioner, som omfattes af betalings- og afregningssystemer, ellersom anvendes på medlemsstaternes organiserede finansiellemarkeder, kan ændresi tilfælde af en forretnings partnerskonkurs. Direktiv 98/26/EF indeholder særbestemmelser, som
bør have forrang for de generelle bestemmelser i nærværende
forordning.
(28)Til beskyttelse af arbejdstagere og arbejdspladser skalspørgsmålet om virkningerne af en insolvensbehandling for vide-reførelsen eller afslutningen af et ansættelsesforhold og for derettigheder og pligter, som parterne i et sådant arbejdsforhold
har, afgøresefter den lovgivning, der finder anvendels e på
aftalen i henhold til de almindelige lovvalgsregler. Andrekonkursretlige spørgsmål, f.eks. om arbejdstagernes fordringerer beskyttet som privilegerede fordringer samt om disse eventu-elle privilegerede fordringersplacering i konkurs ordenen, bør
afgøres efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor insolvensbe-
handlingen indledes.
(29)Af hensyn til erhvervslivet bør hovedindholdet af afgørelsen omindledning af insolvensbehandling på kurators anmodningbekendtgøres i de øvrige medlemsstater. En medlemsstat kan
foreskrive obligatorisk bekendtgørelse, hvis der befinder sig et
forretningssted på dens område. Bekendtgørelsen bør dog i intettilfælde være en forudsætning for anerkendelsen af den uden-landske insolvensbehandling.
(30)Det kan forekomme, at nogle af de berørte personer er uvidendeom, at der er indledt insolvensbehandling, og i god tro handler i
strid med de nye omstændigheder. Med henblik på at beskytte
sådanne personer, der som følge af ukendskab til den uden-landske insolvensbehandling opfylder en forpligtelse over forskyldneren, selv om den skulle have været opfyldt over for denudenlandske kurator, bør det fastsættes, at en sådan opfyldelse
eller betaling frigør den pågældende person.
(31)Til denne forordning bør der knyttes bilag, som vedrører insol-
vensbehandlingens afvikling. Da disse bilag udelukkendevedrører medlemsstaternes lovgivning, er der særlige og begrun-dede hensyn, som taler for, at Rådet forbeholder sig retten til atændre disse bilag, så der kan tages hensyn til eventuelle
ændringer af medlemsstaternes nationale lovgivning.
(32)Det Forenede Kongerige og Irland har i medfør af artikel 3 i
protokollen om Det Forenede Kongerigesog Irlandss tilling, derer knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union ogtil traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 6
(1) EFT L 166 af 11.6.1998, s. 45.
▼B
meddelt, at de ønsker at deltage i vedtagelsen og anvendelsen af
denne forordning.
(33)I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarkss tilling,der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Unionog til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, somderfor ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark
—
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på kollektive bobehandlinger
som følge af en skyldners insolvens, der medfører, at skyldneren helteller delvis mister rådigheden over sine aktiver, og at der udpeges en
kurator.
2. Denne forordning finder ikke anvendelse på insolvensbehandling
af forsikringsselskaber og kreditinstitutter, investeringsselskaber, der
præsterer tjenesteydelser, som indebærer, at de ligger inde med tredje-mands kapital eller værdipapirer, samt investeringsinstitutter.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »Insolvensbehandling«: de i artikel 1, stk. 1, nævnte kollektive
bobehandlinger. Disse bobehandlinger er opført i bilag A.
b) »Kurator«: en person eller et organ, som har til opgave at forvalte
eller realisere massen eller at føre tilsyn med forvaltningen af skyld-nerens forretninger. Disse personer og organer er opført i bilag C.
c) »Likvidation«: en insolvensbehandling som defineret i litra a), der
medfører, at skyldnerens aktiver realiseres, herunder også detilfælde, hvor insolvensbehandlingen afsluttes enten som følge afen tvangsakkord eller andre foranstaltninger, der bringer skyldnerensinsolvens til ophør, eller fordi aktiverne ikke er tilstrækkelige. Dissebobehandlinger er opført i bilag B.
d) »Ret«: en retsinstans eller en anden myndighed i en medlemsstat,
som har kompetence til at indlede insolvensbehandling eller træffeafgørelser under insolvensbehandlingen.
e) »Afgørelse«: i forbindelse med indledning af insolvensbehandling
eller udpegelse af kurator en beslutning truffet af en ret, som er
kompetent til at indlede en sådan behandling eller til at udpege enkurator.
f) »Tidspunktet for insolvensbehandlingens indledning«: det tidspunkt,
hvor afgørelsen om indledning af insolvensbehandling får virkning,
uanset om afgørelsen er endelig.
g) »Medlemsstat, i hvilken en formuegenstand befinder sig«:
— for fysiske genstande: den medlemsstat, på hvis område
genstanden befinder sig
— for formuegenstande og rettigheder, hvortil ejendomsretten eller
adkomsten skal noteres i et offentligt register: den medlemsstat,hvor registret føres
— for fordringer: den medlemsstat, på hvis område fordringens
debitor har centret for sine hovedinteresser som fastsat i artikel3, stk. 1.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
h) »Forretningssted«: ethvert sted, hvorfra skyldneren udøver en ikke-
forbigående økonomisk eller erhvervsmæssig aktivitet under anven-delse af menneskelige midler og reelle produktionsfaktorer.
Artikel 3
International kompetence
1. Retterne i den medlemsstat, på hvis område centret for skyldne-
rens hovedinteresser befinder sig, har kompetence til at indlede
insolvensbehandling. For selskabers og juridiske personers vedkom-mende anses det vedtægtsmæssige hjemsted for at være centret forskyldnerens hovedinteresser, medmindre andet godtgøres.
2. Befinder centret for skyldnerens hovedinteresser sig på en
medlemsstats område, har retterne i en anden medlemsstat kun kompe-
tence til at indlede insolvensbehandling mod denne skyldner, hvis hanhar et forretningssted på denne anden medlemsstats område. Denneinsolvensbehandling kan kun omfatte den del af skyldnerens aktiver,som befinder sig på sidstnævnte medlemsstats område.
3. Er der indledt insolvensbehandling i henhold til stk. 1, bliver en
insolvensbehandling, som senere indledes i henhold til stk. 2, ensekundær insolvensbehandling. Denne insolvensbehandling skal væreen likvidation.
4. En territorial insolvensbehandling som omhandlet i stk. 2 kan kun
indledes inden indledningen af en hovedinsolvensbehandling i henholdtil stk. 1, såfremt:
a) der ikke kan indledes hovedinsolvensbehandling i henhold til stk. 1
på grund af bestemmelseme i lovgivningen i den medlemsstat, på
hvis område centret for skyldnerens hovedinteresser befinder sig,eller
b) anmodningen om territorial insolvensbehandling er indgivet af en
kreditor, som har sin bopæl, sit sædvanlige opholdssted eller sithjemsted i den medlemsstat, hvor det pågældende forretningsstedbefinder sig, eller hvis fordring er opstået i forbindelse med forret-ningsstedets drift.
Artikel 4
Den lovgivning, der finder anvendelse
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er det konkurslov-
givningen i den medlemsstat, på hvis område insolvensbehandlingen
indledes, der gælder for insolvensbehandlingen og dens virkninger.
2. Lovgivningen i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen
indledes, er bestemmende for betingelserne for insolvensbehandlingensindledning og afslutning samt for dens forløb. Lovgivningen bestemmer
navnlig:
a) hvilke skyldnere der kan gøres til genstand for en insolvensbehand-
ling under hensyn til deres status
b) hvilke aktiver der indgår i konkursmassen, og hvordan der skal
forholdes med hensyn til aktiver, som skyldneren erhverver efterinsolvensbehandlingens indledning
c) skyldners og kurators respektive beføjelser
d) på hvilke betingelser der kan foretages gyldig modregning
e) insolvensbehandlingens virkning for ikke opfyldte aftaler, som
skyldneren er part i
f) hvorledes insolvensbehandlingen virker på individualforfølgnings-
foranstaltninger bortset fra verserende retssager
g) hvilke fordringer der skal anmeldes i skyldnerens bo, og hvordan
der skal forholdes med hensyn til fordringer, som er opstået efter
insolvensbehandlingens indledning
h) reglerne for anmeldelse, prøvelse og anerkendelse af fordringer2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
i) reglerne for udlodning af provenuet ved realisation af aktiverne,
konkursordenen samt hvilke rettigheder de kreditorer har, som haropnået delvis fyldestgørelse efter insolvensbehandlingens indled-
ning på grundlag af en tinglig rettighed eller ved modregning
j) betingelserne for og virkningerne af insolvensbehandlingens afslut-
ning, navnlig ved tvangsakkord
k) hvilke rettigheder kreditorerne har efter insolvensbehandlingens
afslutning
l) hvem der skal betale omkostningerne og udgifterne i forbindelse
med insolvensbehandlingen
m) reglerne for, at retshandler, som er til skade for alle kreditorerne, er
ugyldige i sig selv, kan omstødes eller kan anfægtes.
Artikel 5
Tredjemands tinglige rettigheder
1. Indledningen af insolvensbehandlingen berører ikke en kreditors
eller en tredjemands tinglige ret til fysiske eller immaterielle formue-
genstande, løsøre eller fast ejendom — såvel specifikke aktiver somen række uspecificerede aktiver under ét, der varierer fra tid til anden— som tilhører skyldneren, og som på tidspunktet for insolvensbehand-lingens indledning befinder sig på en anden medlemsstats område.
2. Rettigheder efter stk. 1 er navnlig:
a) retten til at realisere aktivet eller lade det realisere og til at lade sig
fyldestgøre af provenuet eller udbyttet heraf, navnlig ved pant, her-under pant i fast ejendom
b) eneretten til at inddrive en fordring, navnlig en ret sikret ved pant i
fordringen eller ved overdragelse til sikkerhed
c) retten til at forlange aktivet udleveret og/eller kræve erstatning af
enhver, som besidder eller anvender det mod rettighedshaverensvilje
d) den tinglige ret til at oppebære afkastet af et aktiv.
3. Retten til at opnå en tinglig rettighed som nævnt i stk. 1, som er
noteret i et offentligt register, og som kan gøres gældende over fortredjemand, betragtess om en tinglig rettighed.
4. Stk. 1 forhindrer ikke søgsmål om omstødelse, ugyldighed i
forhold til kreditorerne eller ugyldighed i sig selv som omhandlet i
artikel 4, stk. 2, litra m).
Artikel 6
Modregning
1. Indledningen af insolvensbehandlingen berører ikke en kreditors
ret til at kræve sin fordring modregnet i skyldnerens fordring, når den
lovgivning, der gælder for den insolvente skyldners fordring, tillader ensådan modregning.
2. Reglen i stk. 1 forhindrer ikke søgsmål om omstødelse, ugyl-
dighed i forhold til kreditorerne eller ugyldighed i sig selv som
omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra m).
Artikel 7
Ejendomsforbehold
1. Indledningen af insolvensbehandling mod køberen af et aktiv
berører ikke sælgerens rettigheder på grundlag af et ejendomsforbe-hold, når genstanden på tidspunktet for insolvensbehandlingens
indledning befinder sig i en anden medlemsstat end den, hvor insol-
vensbehandlingen er indledt.
2. Indledningen af insolvensbehandling mod sælgeren af et aktiv
efter levering af aktivet berettiger ikke til ophævelse eller annulleringaf salget og forhindrer ikke køberen i at erhverve ejendomsretten til2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
det solgte aktiv, når dette på tidspunktet for insolvensbehandlingens
indledning befinder sig i en anden medlemsstat end den, hvor insol-vensbehandlingen er indledt.
3. Stk. 1 og 2 forhindrer ikke søgsmål om omstødelse, ugyldighed i
forhold til kreditorerne eller ugyldighed i sig selv som omhandlet iartikel 4, stk. 2, litra m).
Artikel 8
Aftaler vedrørende fast ejendom
Insolvensbehandlingens virkninger for aftaler, som giver ret til at
erhverve fast ejendom eller brugsret hertil, afgøres udelukkende efterlovgivningen i den medlemsstat, hvor den faste ejendom er beliggende.
Artikel 9
Betalingssystemer og finansielle markeder
1. Insolvensbehandlingens virkninger for rettigheder og forpligtelser
for deltagere i et betalings- eller afregningssystem eller i et finansieltmarked afgøres udelukkende efter den medlemsstats lovgivning, somgælder for det pågældende system eller marked, jf. dog artikel 5.
2. Stk. 1 forhindrer ikke søgsmål om ugyldighed i sig selv, ugyl-
dighed eller omstødelse af betalinger eller transaktioner i henhold til
de bestemmelser, der gælder for det pågældende betalingssystem ellerfinansielle marked.
Artikel 10
Arbejdsaftaler
Insolvensbehandlingens virkninger for arbejdsaftaler og arbejdsrelati-
oner afgøres udelukkende efter den medlemsstats lovgivning, dergælder for arbejdsaftalen.
Artikel 11
Insolvensbehandlingens virkninger for rettigheder, som kræves
noteret i et offentligt register
Insolvensbehandlingens virkninger for skyldnerens rettigheder til fast
ejendom, et skib eller et luftfartøj, som kræves noteret i et offentligtregister, afgøres efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor registretføres.
Artikel 12
EF-patenter og EF-varemærker
I forbindelse med denne forordning kan et EF-patent, et EF-varemærke
eller enhver anden ved fællesskabsbestemmelserne stiftet tilsvarenderettighed kun indgå i en insolvensbehandling, som er indledt i henholdtil artikel 3, stk. 1.
Artikel 13
Skadelige handlinger
Artikel 4, stk. 2, litra m), finder ikke anvendelse, når den, der har nydt
godt af en handling, som er til skade for alle kreditorerne, kan godt-gøre:
— at nævnte handling er undergivet lovgivningen i en anden medlems-
stat end den, hvor insolvensbehandlingen er indledt, og
— at denne lovgivning i det pågældende tilfælde ikke åbner nogen
mulighed for at anfægte denne handling.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 14
Beskyttelse af en erhvervende tredjemand
Hvis skyldneren ved en retshandel efter insolvensbehandlingens indled-
ning mod modydelse afhænder:
— fast ejendom, eller
— et skib eller et luftfartøj, som kræves noteret i et offentligt register,
eller
— værdipapirer, hvis eksistens forudsætter notering i et register, der er
reguleret ved lov,
afgøres retshandelens gyldighed efter lovgivningen i den medlemsstat,
hvor registret føres, eller på hvis område den faste ejendom befindersig.
Artikel 15
Insolvensbehandlingens virkninger for verserende retssager
Insolvensbehandlingens virkninger for en verserende retssag om et
aktiv eller en rettighed i massen, afgøres udelukkende efter Iovgiv-
ningen i den medlemsstat, hvor retssagen verserer.
KAPITEL II
ANERKENDELSE AF INSOLVENSBEHANDLINGENS VIRK-
NINGER
Artikel 16
Princip
1. Enhver afgørelse om indledning af insolvensbehandling, der
træffes af en ret i en medlemsstat, som har kompetence i henhold til
artikel 3, anerkendes i alle de øvrige medlemsstater, så snart den får
virkning i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt.
Dette gælder også, hvis skyldneren på grund af sin status ikke kan
gøres til genstand for insolvensbehandling i andre medlemsstater.
2. Anerkendelsen af en insolvensbehandling, der er indledt i henhold
til artikel 3, stk. 1, er ikke til hinder for, at en anden medlemsstats ret,
som har kompetence i henhold til artikel 3, stk. 2, indleder en anden
insolvensbehandling. Denne insolvensbehandling er en sekundær insol-vensbehandling i henhold til kapitel III.
Artikel 17
Anerkendelsens virkninger
1. En afgørelse om indledning af insolvensbehandling, der træffes af
en kompetent ret i henhold til artikel 3, stk. 1, har umiddelbart desamme virkninger i enhver anden medlemsstat, som den har efterlovgivningen i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt,
medmindre andet er fastsat i denne forordning, og så længe en kompe-
tent ret i denne anden medlemsstat ikke indleder eninsolvensbehandling i henhold til artikel 3, stk. 2.
2. Virkningerne af en insolvensbehandling, der er indledt af en
kompetent ret i henhold til artikel 3, stk. 2, kan ikke anfægtes i andremedlemsstater. Begrænsninger i kreditorernes rettigheder, navnlig
henstand eller gældseftergivelse i forbindelse med insolvensbehand-
lingen, kan med hensyn til formuegenstande, som befinder sig på enanden medlemsstats område, kun gøres gældende over for dekreditorer, der har givet deress amtykke dertil.
Artikel 18
Kurators beføjelser
1. En kurator, som er udpeget af en kompetent ret i henhold til
artikel 3, stk. 1, kan på en anden medlemsstats område udøve alle de2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
beføjelser, der er tillagt ham efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor
insolvensbehandlingen er indledt, så længe der i denne anden medlems-stat hverken er indledt en anden insolvensbehandling eller er truffet
afgørelse om anvendelse af sikrende retsmidler som følge af en begæ-
ring om indledning af insolvensbehandling. Han kan navnlig fjerneskyldnerens formuegenstande fra den medlemsstats område, hvor debefinder sig, jf. dog artikel 5 og 7.
2. En kurator, som er udpeget af en kompetent ret i henhold til
artikel 3, stk. 2, kan i enhver anden medlemsstat indenretsligt og uden-retsligt gøre gældende, at løsøregenstande er blevet overført fra den
medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt, til denne anden
medlemsstats område efter indledningen af insolvensbehandlingen.Han kan ligeledes tage skridt til omstødelse, når det er i kreditorernesinteresse.
3. Ved udøvelsen af sine beføjelser skal kurator overholde lovgiv-
ningen i den medlemsstat, på hvis område han har til hensigt athandle, navnlig hvad angår bestemmelserne om realisation af formue-
genstande. Disse beføjelser omfatter ikke anvendelse af tvangsmidler
eller retten til at bilægge tvister.
Artikel 19
Bevis for kurators udpegelse
Kurators udpegelse godtgøres ved en bekræftet kopi af den afgørelse,
hvorved han er udpeget, eller ved enhver anden attest udstedt af den
kompetente ret.
Der kan kræves en oversættelse til det officielle sprog eller et af de
officielle sprog i den medlemsstat, på hvis område kurator har til
hensigt at handle. Der kræves ingen legalisering eller anden lignendeformalitet.
Artikel 20
Tilbagelevering og fradrag
1. En kreditor, som efter indledning af en insolvensbehandling i
henhold til artikel 3, stk. 1, uanset på hvilken måde, men navnlig ved
tvangsfuldbyrdelse, opnår hel eller delvis fyldestgørelse for sin fordringi skyldnerens formue, som befinder sig på en anden medlemsstatsområde, skal levere det, han har opnået, tilbage til kurator, jf. dogartikel 5 og 7.
2. Med henblik på at sikre lige behandling af kreditorerne deltager
en kreditor, som i forbindelse med en insolvensbehandling har opnået
en dividende af sin fordring, først i udlodningen i forbindelse med en
anden insolvensbehandling, når kreditorer med samme plads i konkurs-ordenen eller i samme kategori har opnået en tilsvarende dividende idenne anden insolvensbehandling.
Artikel 21
Bekendtgørelse
1. Kurator kan kræve, at hovedindholdet af afgørelsen om indled-
ning af insolvensbehandling og i givet fald af afgørelsen om kuratorsudpegelse bekendtgøres i de andre medlemsstater efter disse medlems-staters regler om bekendtgørelse. Bekendtgørelsen indeholder desudennærmere oplysning om, hvem der er udpeget til kurator, og om derforeligger kompetence i henhold til artikel 3, stk. 1, eller artikel 3,
stk. 2.
2. En medlemsstat kan dog foreskrive obligatorisk bekendtgørelse,
hvis skyldneren har et forretningssted på dens område. I så fald træfferkurator eller enhver anden myndighed, som har beføjelse hertil i denmedlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt i henhold til artikel3, stk. 1, de nødvendige foranstaltninger til, at bekendtgørelsen findersted.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
Artikel 22
Notering i et offentligt register
1. Kurator kan kræve, at en afgørelse om indledning af insolvensbe-
handling i henhold til artikel 3, stk. 1, tinglyses i tingbogen og
registreres i handelsregistret og alle andre offentlige registre, som føresi de øvrige medlemsstater.
2. En medlemsstat kan dog foreskrive obligatorisk registrering mv. I
så fald træffer kurator eller enhver anden myndighed, som har beføjelsehertil i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt ihenhold til artikel 3, stk. 1, de nødvendige foranstaltninger til, attinglysningen eller registreringen finder sted.
Artikel 23
Omkostninger
Omkostningerne i forbindelse med bekendtgørelse og notering i
henhold til artikel 21 og 22 betragtes som omkostninger og udgifter i
forbindelse med insolvensbehandlingen.
Artikel 24
Opfyldelse af en forpligtelse over for skyldneren
1. En person, som i en medlemsstat opfylder en forpligtelse over for
skyldneren i en insolvensbehandling, der er indledt i en andenmedlemsstat, selv om han skulle have gjort det over for kurator fordenne insolvensbehandling, frigøres, hvis han ikke havde kendskab til,at insolvensbehandlingen var indledt.
2. En person, som har opfyldt en sådan forpligtelse inden bekendt-
gørelsen i henhold til artikel 21, formodes ikke at have haft kendskabtil, at insolvensbehandlingen var indledt, medmindre andet godtgøres;en person, som har foretaget ovennævnte handling, efter at den i artikel
21 omhandlede bekendtgørelse har fundet sted, formodes at have haft
kendskab til, at insolvensbehandlingen var indledt, medmindre andetgodtgøres.
Artikel 25
Anerkendelse af andre retsafgørelser og deres eksigibilitet
1. Retsafgørelser, som træffes af den ret, hvis afgørelse om indled-
ning af insolvensbehandling anerkendes i overensstemmelse medartikel 16, og som vedrører gennemførelsen og afslutningen af insol-vensbehandlingen, samt en af denne ret stadfæstet tvangsakkord
anerkendesumiddelbart. Sådanne afgørels er fuldbyrdesefter artikel
31-51 (bortset fra artikel 34, stk. 2) i Bruxelles-konventionen omretternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerligesager, herunder handelssager, som ændret ved konventionerne omtiltrædelse af nævnte konvention.
Første afsnit gælder tilsvarende for retsafgørelser, der følger direkte af
insolvensbehandlingen, og som træffes i snæver forbindelse hermed,også når de er truffet af en anden ret.
Første afsnit gælder tilsvarende for retsafgørelser om sikrende rets-
midler, som er truffet efter begæringen om indledning afinsolvensbehandling.
2. Den i stk. 1 omhandlede konvention gælder for anerkendelsen og
fuldbyrdelsen af andre end de i stk. 1 omhandlede retsafgørelser, for såvidt den finder anvendelse herpå.
3. Medlemsstaterne er ikke forpligtet til at anerkende og fuldbyrde
en i stk. 1 omhandlet afgørelse, som kan medføre indskrænkninger iden personlige frihed eller krænkelse af brevhemmeligheden.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
Artikel 26 (1)
Ordre public
En medlemsstat kan nægte at anerkende en insolvensbehandling, der er
indledt i en anden medlemsstat, eller at fuldbyrde en afgørelse, der er
truffet som led i en sådan insolvensbehandling, hvis anerkendelsen ellerfuldbyrdelsen vil få virkninger, som klart strider mod grundlæggenderetsprincipper i denne medlemsstat, herunder navnlig de forfatningssi-krede individuelle rettigheder og friheder.
KAPITEL III
SEKUNDÆRE INSOLVENSBEHANDLINGER
Artikel 27
Indledning af insolvensbehandlinger
Har en medlemsstats ret i henhold til artikel 3, stk. 1, indledt en insol-
vensbehandling, som er anerkendt i en anden medlemsstat(hovedinsolvensbehanding), kan der i denne anden medlemsstat, hvoren ret har kompetence i henhold til artikel 3, stk. 2, indledes ensekundær insolvensbehandling, uden at der i denne anden medlemsstat
tages stilling til, om skyldneren er insolvent. Denne insolvensbehand-
ling skal være en af de bobehandlinger, der er nævnt i bilag B.Insolvensbehandlingen kan kun vedrøre de af skyldnerens formuegen-stande, som befinder sig på denne anden medlemsstats område.
Artikel 28
Den lovgivning, der finder anvendelse
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, er det lovgivningen i
den medlemsstat, på hvis område den sekundære insolvensbehandling
er indledt, der finder anvendelse på den sekundære insolvensbehand-ling.
Artikel 29
Ret til at indgive begæring om insolvensbehandling
Begæring om sekundær insolvensbehandling kan indgives af
a) kurator for en hovedinsolvensbehandling
b) enhver anden person eller myndighed, som har ret til at indgive
begæringen om insolvensbehandling efter lovgivningen i denmedlemsstat, på hvis område begæringen om sekundær insolvensbe-handling ønskes indgivet.
Artikel 30
Forudbetaling til dækning af omkostninger
Hvis lovgivningen i den medlemsstat, hvor der er begæret sekundær
insolvensbehandling, kræver, at massen er tilstrækkelig til helt eller
delvis at dække omkostningerne i forbindelse med insolvensbehand-lingen, kan den ret, der har modtaget begæringen, af rekvirentenkræve forudbetaling til dækning af omkostningerne eller passendesikkerhedsstillelse.
Artikel 31
Samarbejds- og oplysningspligt
1. Med forbehold af regleme om begrænsninger i videregivelsen af
oplysninger har kurator for hovedinsolvensbehandlingen og kuratorerne
for de sekundære insolvensbehandlinger en gensidig oplysningspligt.De skal straks give hinanden oplysninger om alle forhold, som kan2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 14
(1) Se erklæringen fra Portugal vedrørende anvendelsen af artikel 26 og 37
(EFT C 183 af 30.6.2000, s. 1).
▼B
være nyttige for den anden insolvensbehandling, navnlig om, hvor langt
man er nået med anmeldelsen og prøvelsen af fordringerne, og omforanstaltninger, der sigter mod at afslutte insolvensbehandlingen.
2. Med forbehold af de bestemmelser, der gælder for hver enkelt
insolvensbehandling, har kurator for hovedinsolvensbehandlingen ogkuratorerne for de sekundære insolvensbehandlinger pligt til at samar-bejde.
3. Kurator for en sekundær insolvensbehandling skal tidligt give
kurator for hovedinsolvensbehandlingen lejlighed til at fremsætteforslag vedrørende realisation eller anvendelse af aktiverne i densekundære insolvensbehandling.
Artikel 32
Udøvelse af kreditorernes rettigheder
1. Enhver kreditor kan anmelde sine fordringer i hovedinsolvensbe-
handlingen og i alle sekundære insolvensbehandlinger.
2. Kurator for hovedinsolvensbehandlingen og kurator for en
sekundær insolvensbehandling anmelder i andre insolvensbehandlinger
fordringer, der allerede er anmeldt i den insolvensbehandling, som deer udpeget til kuratorer for, hvis dette tjener kreditorerne i sidstnævnteinsolvensbehandling, idet kreditorerne dog, såfremt den lov, der finderanvendelse, giver hjemmel hertil, har ret til at modsætte sig dette ellertil at trække deresfordringer tilbage.
3. Kurator for en hovedinsolvensbehandling eller en sekundær insol-
vensbehandling har ret til at deltage i en anden insolvensbehandling påsamme måde som en kreditor, navnlig ved at deltage i skiftesamlinger.
Artikel 33
Udsættelse af likvidationen
1. Den ret, der har indledt den sekundære insolvensbehandling,
udsætter helt eller delvis likvidationen efter anmodning fra kurator for
hovedinsolvensbehandlingen, dog således at retten kan kræve, atkurator for hovedinsolvensbehandlingen i så fald træffer alle passendeforanstaltninger for at sikre kreditorernes interesser i den sekundæreinsolvensbehandling og enkelte kreditorgruppers interesser. Anmod-
ningen fra kurator i hovedinsolvensbehandlingen kan i øvrigt kun
afvises, hvis den helt klart er uden interesse for kreditorerne i hovedin-solvensbehandlingen. Udsættelsen af likvidationen kan kræves for højsttre måneder. Den kan forlænges for tidsrum af samme længde.
2. Den i stk. 1 omhandlede ret ophæver udsættelsen af likvidationen:
— på anmodning af kurator for hovedinsolvensbehandlingen
— på eget initiativ, på anmodning af en kreditor eller på anmodning af
kurator for den sekundære insolvensbehandling, hvis denne foran-staltning ikke længere forekommer berettiget, navnlig henset tilden interesse, kreditorerne i hovedinsolvensbehandlingen eller iden sekundære insolvensbehandling har heri.
Artikel 34
Foranstaltninger, som bringer den sekundære insolvensbehandling
til ophør
1. Hvis den lovgivning, der finder anvendelse på den sekundære
insolvensbehandling, åbner mulighed for at afslutte insolvensbehand-lingen uden likvidation ved hjælp af en saneringsplan, entvangsakkord eller en tilsvarende foranstaltning, har kurator for hoved-insolvensbehandlingen beføjelse til selv at foreslå en sådan
foranstaltning.
Afslutningen af den sekundære insolvensbehandling ved en af de i
første afsnit omhandlede foranstaltninger kan kun finde sted medsamtykke fra kurator for hovedinsolvensbehandlingen eller, hvis denne2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
ikke giver sit samtykke, hvis foranstaltningen ikke berører de økono-
miske interesser, som kreditorerne i hovedinsolvensbehandlingen har.
2. Begrænsninger i kreditorernes rettigheder, såsom henstand eller
gældseftergivelse i forbindelse med en foranstaltning som omhandlet istk. 1, der foreslås i forbindelse med en sekundær insolvensbehandling,kan kun få virkning over for den del af skyldnerens aktiver, som ikke
er omfattet af denne insolvensbehandling, hvis alle berørte kreditorer
giver deress amtykke.
3. Under udsættelsen af likvidationen i henhold til artikel 33 kan
kun kurator for hovedinsolvensbehandlingen eller skyldneren med
kurators samtykke foreslå foranstaltninger som omhandlet i stk. 1 i
forbindelse med den sekundære insolvensbehandling; ingen andreforslag til en sådan foranstaltning kan sættes under afstemning ellergodkendes.
Artikel 35
Overskud fra den sekundære insolvensbehandling
Hvis det ved realisationen af aktiver i den sekundære insolvensbehand-
ling er muligt at betale samtlige fordringer, som er anerkendt under
denne insolvensbehandling, skal den kurator, der er udpeget for denne
insolvensbehandling, omgående overføre overskydende aktiver tilkurator for hovedinsolvensbehandlingen.
Artikel 36
Efterfølgende indledning af hovedinsolvensbehandlingen
Indledes der insolvensbehandling i henhold til artikel 3, stk. 1, efter at
en anden insolvensbehandling i en anden medlemsstat er indledt i
henhold til artikel 3, stk. 2, finder artikel 31-35 anvendelse på den først
indledte insolvensbehandling, i det omfang gennemførelsen af denneinsolvensbehandling tillader det.
Artikel 37 (
1)
Ændring af en tidligere indledt insolvensbehandling
Kurator for hovedinsolvensbehandlingen kan anmode om, at en i bilag
A nævnt bobehandling, der tidligere er indledt i en anden medlemsstat,
ændres til en likvidation, hvis dette gavner hovedinsolvensbehandlin-
gens kreditorers interesser.
Den kompetente ret i henhold til artikel 3, stk. 2, træffer afgørelse om
denne ændring til en af de i bilag B nævnte bobehandlinger.
Artikel 38
Sikrende retsmidler
Når retten i en medlemsstat, som har kompetence i henhold til artikel
3, stk. 1, udpeger en midlertidig kurator for at sikre skyldnerensaktiver, kan denne midlertidige kurator anmode om, at der træffesalleforanstaltninger til bevarelse eller sikring af den del af skyldnerensaktiver, som befinder sig i en anden medlemsstat, i overensstemmelse
med denne anden medlemsstats lovgivning, i tidsrummet mellem indgi-
velsen af begæringen om insolvensbehandling og afgørelsen omindledning af insolvensbehandling.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 16
(1) Se erklæringen fra Portugal vedrørende anvendelsen af artikel 26 og 37
(EFT C 183 af 30.6.2000, s. 1).
▼B
KAPITEL IV
UNDERRETNING AF KREDITORER OG ANMELDELSE AF
FORDRINGER
Artikel 39
Ret til at anmelde fordringer
Kreditorer, som har deres sædvanlige opholdssted, deres bopæl eller
deres hjemsted i en anden medlemsstat end den, hvor insolvensbehand-
lingen er indledt, herunder medlemsstaternes skattemyndigheder ogsocialsikringsorganer, har ret til at anmelde deres fordringer skriftligt iforbindelse med insolvensbehandlingen.
Artikel 40
Pligt til at underrette kreditorerne
1. Så snart der indledes insolvensbehandling i en medlemsstat,
underretter retten i denne medlemsstat eller den af retten udpegede
kurator straks alle kendte kreditorer, som har deres sædvanligeopholdssted, deres bopæl eller deres hjemsted i de øvrige medlems-stater.
2. Denne underretning, som foretages ved fremsendelse af en
meddelelse til hver enkelt kreditor, skal bl.a. indeholde oplysningerom de frister, der skal overholdes, sanktionerne i tilknytning til dissefrister, det organ eller den myndighed, der har beføjelse til at modtage
anmeldelse af fordringer, og de øvrige foranstaltninger. Det skal lige-
ledesfremgå af denne meddelels e, om kreditorer med privilegeredekrav eller tinglig sikkerhed behøver at anmelde deres fordring.
Artikel 41
Oplysninger ved anmeldelse af fordringer
Kreditorerne sender kopi af eventuel dokumentation og anfører fordrin-
gens art, hvornår den er opstået og dens størrelse, samt hvorvidt de
påberåber sig, at der er tale om en privilegeret fordring, en tinglig
sikkerhed eller et ejendomsforbehold, og hvilke formuegenstande denpågældende sikkerhed omfatter.
Artikel 42
Sprog
1. Underretningen i henhold til artikel 40 finder sted på det officielle
sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor insolvens-
behandlingen er indledt. Til dette formål benyttesen formular med
overskriften »Opfordring til anmeldelse af fordringer. Vær opmærksompå fristerne« på alle Den Europæiske Unions institutioners officiellesprog.
2. Kreditorer, som har deres sædvanlige opholdssted, deres bopæl
eller deres hjemsted i en anden medlemsstat end den, hvor insolvensbe-handlingen er indledt, kan anmelde deresfordringer på det officielle
sprog eller et af de officielle sprog i denne medlemsstat. I så fald skal
anmeldelsen dog være forsynet med overskriften »Anmeldelse affordring« på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i denmedlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt. Desuden kan derkræves en oversættelse til det officielle sprog eller et af de officiellesprog i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
KAPITEL V
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEM-
MELSER
Artikel 43
Tidsmæssig anvendelse
Bestemmelserne i denne forordning finder kun anvendelse på insol-
vensbehandlinger, der indledes efter forordningens ikrafttræden.Retshandler foretaget af skyldneren inden forordningens ikrafttræden
er fortsat underlagt den lovgivning, der var gældende for dem på det
tidspunkt, hvor de blev foretaget.
Artikel 44
Forholdet til konventioner
1. Når denne forordning er trådt i kraft, træder den i forholdet
mellem medlemsstaterne, på de sagsområder den vedrører, i stedet forkonventioner, som er indgået mellem to eller flere medlemsstater, her-under især:
a) konventionen mellem Belgien og Frankrig om retterneskompetence
samt om gyldighed og fuldbyrdelse af retsafgørelser, voldgiftsken-
delser og officielt bekræftede dokumenter, undertegnet i Paris den
8. juli 1899
b) konventionen mellem Belgien og Østrig om konkurs, akkord og
betalingshenstand (med tillægsprotokol af 13. juni 1973), under-tegnet i Bruxellesden 16. juli 1969
c) konventionen mellem Belgien og Nederlandene om retterness ted-
lige kompetence, om konkurs samt om gyldighed og fuldbyrdelse
af retsafgørelser, voldgiftskendelser og officielt bekræftede doku-
menter, undertegnet i Bruxellesden 28. marts1925
d) traktaten mellem Tyskland og Østrig om konkurs og akkord, under-
tegnet i Wien den 25. maj 1979
e) konventionen mellem Frankrig og Østrig om domstolskompetence,
anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser om konkurs, under-
tegnet i Wien den 27. februar 1979
f) konventionen mellem Frankrig og Italien om fuldbyrdelse af
domme i civile og kommercielle sager, undertegnet i Rom den3. juni 1930
g) konventionen mellem Italien og Østrig om konkurs og akkord,
undertegnet i Rom den 12. juli 1977
h) konventionen mellem Kongeriget Nederlandene og Forbundsrepu-
blikken Tyskland om gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse afretsafgørelser og andre eksigible dokumenter i civile og kommerci-elle sager, undertegnet i Haag den 30. august 1962
i) konventionen mellem Det Forenede Kongerige og Kongeriget
Belgien om gensidig fuldbyrdelse af domme i civile og kommerci-
elle sager, med dertil hørende protokol, undertegnet i Bruxelles den
2. maj 1934
j) konventionen mellem Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige
om konkurs, undertegnet i København den 7. november 1933
k) den europæiske konvention om visse internationale aspekter af
konkurs, undertegnet i Istanbul den 5. juni 1990
l) konventionen mellem Folkerepublikken Jugoslavien og Kongeriget
Grækenland om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser,
undertegnet i Athen den 18. juni 1959
m) aftalen mellem Folkerepublikken Jugoslavien og Republikken
Østrig om gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af voldgiftsken-delser afsagt ved handelsvoldgift, undertegnet i Beograd den 18.marts19602000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼A1
▼A1
n) aftalen mellem Folkerepublikken Jugoslavien og Republikken
Italien om gensidigt samarbejde om civilsager og administrativesager, undertegnet i Rom den 3. december 1960
o) aftalen mellem Den Socialistiske Folkerepublik Jugoslavien og
Kongeriget Belgien om gensidigt samarbejde om civil- og handels-
retlige sager, undertegnet i Beograd den 24. september 1971
p) konventionen mellem Jugoslaviens og Frankrigs regeringer om
anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- oghandelsretlige område, undertegnet i Paris den 18. maj 1971
q) aftalen mellem Den Socialistiske Republik Tjekkoslovakiet og Den
Hellenske Republik om gensidig retshjælp i civilretlige og straffe-retlige sager, undertegnet i Athen den 22. oktober 1980 og fortsat i
kraft mellem Den Tjekkiske Republik og Grækenland
r) aftalen mellem Den Socialistiske Republik Tjekkoslovakiet og
Republikken Cypern om gensidig retshjælp i civilretlige og straffe-retlige sager, undertegnet i Nicosia den 23. april 1982 og fortsat ikraft mellem Den Tjekkiske Republik og Cypern
s) traktaten mellem Den Socialistiske Republik Tjekkoslovakiets rege-
ring og Republikken Frankrigs regering om gensidig retshjælp,anerkendelse og fuldbyrdelse af afgørelser i civilretlige, familieret-
lige og handelsretlige sager, undertegnet i Paris den 10. maj 1984
og fortsat i kraft mellem Den Tjekkiske Republik og Frankrig
t) traktaten mellem Den Socialistiske Republik Tjekkoslovakiet og
Den Italienske Republik om gensidig retshjælp i civilretlige ogstrafferetlige sager, undertegnet i Prag den 6. december 1985 ogfortsat i kraft mellem Den Tjekkiske Republik og Italien
u) aftalen mellem Republikken Letland, Republikken Estland og
Republikken Litauen om gensidig retshjælp og retsforhold, under-
tegnet i Tallinn den 11. november 1992
v) aftalen mellem Estland og Polen om gensidig retshjælp og retlige
forhold i civilretlige, arbejdsretlige og strafferetlige sager, under-tegnet i Tallinn den 27. november 1998
w) aftalen mellem Republikken Litauen og Republikken Polen om
gensidig retshjælp og retlige forhold i civilretlige, arbejdsretlige ogstrafferetlige sager, undertegnet i Warszawa den 26. januar 1993.
2. De konventioner, der er nævnt i stk. 1, bevarer deres gyldighed
for så vidt angår bobehandlinger, som er indledt inden denne forord-
ningsikrafttræden.
3. Denne forordning finder ikke anvendelse:
a) i en medlemsstat, i det omfang den er uforenelig med forpligtelser
på det konkursretlige område, som måtte følge af en konvention,som denne medlemsstat har indgået med et eller flere tredjelandeinden denne forordningsikrafttræden
b) i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, i det
omfang den er uforenelig med forpligtelser i forbindelse med
konkurs og likvidation af insolvente selskaber, som måtte følge af
aftaler med Commonwealth, der eksisterer på tidspunktet for denneforordningsikrafttræden.
Artikel 45
Ændring af bilag
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på initiativ af en
medlemsstat eller på forslag af Kommissionen, kan ændre bilagene.
Artikel 46
Rapporter
Senest den 1. juni 2012 og derefter hvert femte år forelægger Kommis-
sionen Europa-Parlamentet, Rådet og Det Økonomiske og Sociale2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼B
▼B
Udvalg en rapport om denne forordningsanvendels e. Rapporten
ledsages i givet fald af forslag om tilpasning af denne forordning.
Artikel 47
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft den 31. maj 2002.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse afDet Europæiske Fællesskab.2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
BILAG A
Bobehandlinger omhandlet i artikel 2,litra a)
BELGIE — BELGIQUE
— Het faillissement — La faillite
— Het gerechtelijk akkoord — Le concordat judiciaire— De collectieve schuldenregeling — Le règlement collectif de dettes
ČESKÁ REPUBLIKA
— Konkurs
— Nucené vyrovnání
— Vyrovnání
DEUTSCHLAND
— DasKonkurs verfahren
— Dasgerichtliche Vergleichs verfahren— Das Gesamtvollstreckungsverfahren
— DasIns olvenzverfahren
EESTI
— Pankrotimenetlus
ΕΛΛΑΣ
—Ηπτώχευση
—Ηειδικήεκκαθάριση
—Ηπροσωρινήδιαχείρισηεταιρείας.Ηδιοίκησηκαιηδιαχείρισητων
πιστωτών
—Η υπαγωγή επιχείρησης υπό επίτροπο µε σκοπό τη σύναψη συµβι-
βασµούµετουςπιστωτές
ESPAÑA
— Concurso de acreedores
— Quiebra— Suspensión de pagos
FRANCE
— Liquidation judiciaire
— Redressement judiciaire avec nomination d'un administrateur
IRELAND
— Compulsory winding-up by the Court
— Bankruptcy— The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent
— Winding-up in bankruptcy of partnerships
— Creditors' voluntary winding-up (with confirmation of a Court)— Arrangementsunder the control of the Court which involve the ves ting of all
or part of the property of the debtor in the Official Assignee for realisation
and distribution
— Company examinership
ITALIA
— Fallimento
— Concordato preventivo— Liquidazione coatta amministrativa— Amministrazione straordinaria
— Amministrazione controllata2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
ΚΥΠΡΟΣ
—Υποχρεωτική εκκαθάριση από το ∆ικαστήριο (Tvangslikvidation ved
afgørelse truffet af retten)
—Εκούσια εκκαθάριση από πιστωτές κατόπιν ∆ικαστικού ∆ιατάγµατος
(Frivillig likvidation foretaget af kreditor ved retsafgørelse)
—Εκούσιαεκκαθάρισηαπόµέλη (Frivillig likvidation foretaget af selskabet
(deltagerne)
—Εκκαθάριση µε την εποπτεία του ∆ικαστηρίου (Likvidation under
domstolstilsyn)
—Πτώχευσηκατόπιν∆ικαστικού∆ιατάγµατος (Konkurs ved retsafgørelse)
—∆ιαχείριση της περιουσίας προσώπων που απεβίωσαν αφερέγγυα
(Forvaltning af et insolvent dødsbo)
LATVIJA
— maks ātnesp ēja
LIETUVA
— Bankroto byla
— Bankroto proced ūra
— Likvidavimo proced ūra
LUXEMBOURG
— Faillite
— Gestion contrôlée— Concordat préventif de faillite (par abandon d'actif)
— Régime spécial de liquidation du notariat
MAGYARORSZÁG
—C s ődeljárás
— Felszámolási eljárás
MALTA
— Falliment
— Stral ċpermezz tal-Qorti
— Stral ċvolontarju tal-kredituri
NEDERLAND
— Het faillissement
— De surseance van betaling
— De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— DasKonkurs verfahren
— Das Ausgleichsverfahren
POLSKA
— Post ępowanie upadło ściowe
— Post ępowanie układowe
PORTUGAL
— O processo de falência
— Os processos especiais de recuperação de empresa, ou seja:
— A concordata
— A reconstituição empresarial
— A reestruturação financeira
— A gestão controlada2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
SLOVENIJA
— Ste čajni postopek
— Skrajšani ste čajni postopek
— Postopek prisilne poravnave— Prisilna poravnava v ste čaju
— Likvidacija pravne osebe pred sodiš čem
SLOVENSKO
— Konkurzné konanie
— Nútené vyrovnanie— Vyrovnanie
SUOMI — FINLAND
— Konkurssi — konkurs
— Yrityssaneeraus — företagssanering
SVERIGE
— Konkurs
— Företagsrekonstruktion
UNITED KINGDOM
— Winding-up by or subject to the supervision of the court
— Creditors' voluntary winding-up (with confirmation by the court)— Administration— Voluntary arrangements under insolvency legislation— Bankruptcy or sequestration2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
▼B
BILAG B
Bobehandlinger omhandlet i artikel 2,litra c)
BELGIE — BELGIQUE
— Het faillissement — La faillite
ČESKÁ REPUBLIKA
— Konkurs
— Nucené vyrovnání
DEUTSCHLAND
— DasKonkurs verfahren
— Das Gesamtvollstreckungsverfahren
— DasIns olvenzverfahren
EESTI
— Pankrotimenetlus
ΕΛΛΑΣ
—Πτώχευση
—Ηειδικήεκκαθάριση
ESPAÑA
— Concurso de acreedores
— Quiebra
— Suspensión de pagos basada en la insolvencia definitiva
FRANCE
— Liquidation judiciaire
IRELAND
— Compulsory winding-up
— Bankruptcy
— The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent
— Winding-up in bankruptcy of partnerships— Creditors' voluntary winding-up (with the confirmation of a Court)— Arrangementsunder the control of the Court which involve the ves ting of all
or part of the property of the debtor in the Official Assignee for realisation
and distribution
ITALIA
— Fallimento
— Liquidazione coatta amministrativa
ΚΥΠΡΟΣ
—Υποχρεωτική εκκαθάριση από το ∆ικαστήριο (Tvangslikvidation ved
afgørelse truffet af retten)
—Εκκαθάριση µε την εποπτεία του ∆ικαστηρίου (Likvidation under
domstolstilsyn)
—Εκούσια εκκαθάριση από πιστωτές (µε την επικύρωση του ∆ικαστη-
ρίου)(Frivillig likvidation foretaget af kreditor ved retsafgørelse)
—Πτώχευση (Konkurs)
—∆ιαχείριση της περιουσίας προσώπων που απεβίωσαν αφερέγγυα
(Forvaltning af et insolvent dødsbo)2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
LATVIJA
— bankrots
— likvid ācija
—sa n ācija
LIETUVA
— Likvidavimo proced ūra
LUXEMBOURG
— Faillite
— Régime spécial de liquidation du notariat
MAGYARORSZÁG
—C s ődeljárás
— Felszámolási eljárás
MALTA
— Falliment
— Stral ċpermezz tal-Qorti
— Stral ċvolontarju tal-kredituri
NEDERLAND
— Het faillissement
— De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— DasKonkurs verfahren
POLSKA
— Post ępowanie upadło ściowe
PORTUGAL
— O processo de falência
SLOVENIJA
— Ste čajni postopek
— Skrajšani ste čajni postopek
— Likvidacija pravne osebe pred sodiš čem
SLOVENSKO
— Konkurzné konanie
— Nútené vyrovnanie— Vyrovnanie
SUOMI — FINLAND
— Konkurssi — konkurs
SVERIGE
— Konkurs
UNITED KINGDOM
— Winding-up by or subject to the supervision of the court
— Creditor'svoluntary winding-up (with confirmation by the court)2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
— Bankruptcy or sequestration2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 26
▼B
BILAG C
Kuratorer omhandlet i artikel 2,litra b)
BELGIE — BELGIQUE
— De curator — Le curateur
— De commissaris inzake opschorting — Le commissaire au sursis
— De schuldbemiddelaar — Le médiateur de dettes
ČESKÁ REPUBLIKA
— Správce podstaty
—P ředběžný správce
— Vyrovnací správce
— Zvláštní správce— Zástupce správce
DEUTSCHLAND
— Konkursverwalter
— Vergleichsverwalter— Sachwalter (nach der Vergleichsordnung)— Verwalter
— Insolvenzverwalter
— Sachwalter (nach der Insolvenzordnung)— Treuhänder— vorläufiger Insolvenzverwalter
EESTI
— Pankrotihaldur
— Ajutine pankrotihaldur— Usaldusisik
ΕΛΛΑΣ
—Οσύνδικος
—Οπροσωρινόςδιαχειριστής.Ηδιοικούσαεπιτροπήτωνπιστωτών
—Οειδικόςεκκαθαριστής
—Οεπίτροπος
ESPAÑA
— Depositario-administrador
— Interventor o Interventores
— Síndicos— Comisario
FRANCE
— Représentant des créanciers
— Mandataire liquidateur— Administrateur judiciaire
— Commissaire à l'exécution de plan
IRELAND
— Liquidator
— Official Assignee
— Trustee in bankruptcy— Provisional Liquidator— Examiner2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
ITALIA
— Curatore
— Commissario
ΚΥΠΡΟΣ
—Εκκαθαριστής και Προσωρινός Εκκαθαριστής (Kurator og midlertidig
kurator)
—ΕπίσηµοςΠαραλήπτης (Midlertidig bobestyrer)
—∆ιαχειριστήςτηςΠτώχευσης (Kurator i et konkursbo)
—Εξεταστής (Undersøger)
LATVIJA
— administrators
— tiesu izpild ītājs
— likvidators
LIETUVA
—Įmon ėsadminis tratorius
—Įmon ėslikvidatorius
LUXEMBOURG
— Curateur
— Commissaire
— Liquidateur
— Conseil de gérance de la section d'assainissement du notariat
MAGYARORSZÁG
— Vagyonfelügyel ő
— Felszámoló
MALTA
— Kuratur tal-fallut
— Likwidatur
—R i ċevitur uffi ċjali
NEDERLAND
— De curator in het faillissement
— De bewindvoerder in de surseance van betaling
— De bewindvoerder in de schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— Masseverwalter
— Ausgleichsverwalter
— Sachwalter
— Treuhänder
— Besonderer Verwalter
— Vorläufiger Verwalter— dasKonkurs gericht
POLSKA
— Syndyk
— Nadzorca s ądowy
PORTUGAL
— Gestor Judicial2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 28
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
— Liquidatário Judicial
— Comissão de Credores
SLOVENIJA
— Poravnalni senat (senat treh sodnikov)
— Upravitelj prisilne poravnave
— Ste čajni senat (senat treh sodnikov)
— Ste čajni upravitelj
— Upniški odbor— Likvidacijski senat (kot ste čajni senat, če sodiš če ne odlo či druga če)
— Likvidacijski upravitelj (kot ste čajni upravitelj, če sodiš če ne odlo či druga če)
SLOVENSKO
— Predbežný správca
— Konkurzný správca— Vyrovnací správca— Osobitný správca
SUOMI — FINLAND
— Pesänhoitaja — boförvaltare
— Selvittäjä — utredare
SVERIGE
— Förvaltare
— Rekonstruktör
UNITED KINGDOM
— Liquidator
— Supervisor of a voluntary arrangement— Administrator— Official Receiver— Trustee
— Judicial factor2000R1346 — DA — 01.05.2004 — 001.001 — 29
▼A1
▼B