1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 881/92
af 26. marts 1992
om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som udføres fra eller til en medlems-
stats område eller gennem en eller flere medlemsstaters områder
(EFT L 95 af 9.4.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentetsog Rådetsforordning (EF) nr. 484/2002 af 1. marts
2002L 76 1 19.3.2002
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
►A2Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken
Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken
Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelseog tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-iske UnionL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 881/92
af 26. marts 1992
om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som
udføres fra eller til en medlemsstats område eller gennem en eller
flere medlemsstaters områder
RÅDET FOR DE EUROPÆISKEFÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 75,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Indførelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a. fastsættelse af
fælles regler om adgang til markedet for international vejgodstransport
på Fællesskabets område; disse regler bør udformes på en måde, så debidrager til gennemførelsen af det indre marked på transportområdet;
en sådan ensartet ordning for adgang til markedet indebærer ligeledes,
at der indføres fri udveksling af tjenesteydelser gennem fjernelse af allede begrænsninger for tjenesteydere, der er begrundet i de pågældendesnationalitet eller i det forhold, at de er etableret i en anden medlemsstatend den, hvor tjenesteydelsen skal leveres;
for så vidt angår transport fra en medlemsstat til et tredjeland og
omvendt skal bestemmelserne om fri udveksling af tjenesteydelser på
den strækning, der tilbagelægges på den medlemsstats område, hvor
læsning eller aflæsning finder sted, først finde anvendelse, når der erindgået passende aftaler med de berørte tredjelande, eller når sådanneaftaler er blevet tilpasset med henblik på at sikre overholdelsen af prin-cippet om, at der ikke må ske forskelsbehandling, og at EF-
transportvirksomhederne skal have lige konkurrencevilkår;
som følge af Domstolens dom af 22. maj 1985 i sag 13/83 (
4) samt de
konklusioner, der den 28. og 29. juni 1985 blev vedtaget af Det Euro-
pæiske Råd om Kommissionens meddelelse om gennemførelsen af detindre marked, vedtog Rådet den 21. juni 1988 forordning (EØF) nr.1841/88 (
5) om ændring af forordning (EØF) nr. 3164/76 (6) om adgang
til markedet for international vejgodstransport;
i henhold til artikel 4a i forordning (EØF) nr. 3164/76, indsat ved
forordning (EØF) nr. 1841/88, skal fællesskabskontingenterne, de bila-terale kontingenter mellem mellemsstaterne og kontingenterne for
vejgodstransport i transit til og fra tredjelande ophæves fra den 1.
januar 1993 for den transport, der omhandles i nævnte artikel, og derskal indføres en ordning for adgang til markedet uden kvantitativebegrænsninger, men baseret på visse kvalitative kriterier, som vejgods-transportvirksomhederne skal opfylde;
disse kvalitative kriterier fastsættes navnlig i Rådets direktiv 74/561/
EØF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransportad landevej i indenlandsk og international transport (
7);1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 238 af 13. 9. 1991, s. 2.
(2) EFT nr. C 39 af 17. 2. 1992.
(3) EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 15.
(4) Samling 1985, s. 1513.
(5) EFT nr. L 163 af 30. 6. 1988, s. 1.
(6) EFT nr. L 357 af 29. 12. 1976, s. 1. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 3914/90 (EFT nr. L 375 af 31. 12. 1990, s. 7).
(7) EFT nr. L 308 af 19. 11. 1974, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Rådets
forordning (EØF) nr. 3572/90 (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 12).
▼B
i henhold til artikel 4b i forordning (EØF) nr. 3164/76, indsat ved
forordning (EØF) nr. 1841/88, er Rådet forpligtet til at vedtage denødvendige foranstaltninger til gennemførelse af nævnte artikel 4a;
for så vidt angår den nærmere udformning af ordningen for markedsad-
gang bør der for udførelsen af international vejgodstransport gælde enordning med udstedelse af ikke-kontingenterede fællesskabstilladelser;
for øjeblikket er en række former for transport i henhold til Rådets
første direktiv af 23. juli 1962 om indførelse af fælles regler for visseformer for godstransport ad landevej mellem medlemsstaterne (
1)
fritaget for enhver ordning med kontingenter og tilladelser; som led i
den nye organisering af markedet, som indføres ved denne forordning,bør der for nogle af de pågældende former for transport på grund afderes særlige egenart bibeholdes en ordning med fritagelse for fælles-skabstilladelsen og for enhver anden transporttilladelse;
det er nødvendigt at fastlægge betingelserne for udstedelse og inddra-
gelse af disse tilladelser samt fastlægge, hvilke former for transport de
omfatter, deres gyldighedsperiode og betingelserne for deresanvendelse —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Denne forordning gælder for international vejgodstransport for
fremmed regning på de strækninger, der tilbagelægges på Fællesskabets
område.
2. I forbindelse med transport fra en medlemsstat til et tredjeland og
omvendt finder denne forordning anvendelse på den strækning, dertilbagelægges på den medlemsstats område, hvor læsning eller aflæs-ning finder sted, så snart den nødvendige aftale mellem Fællesskabetog det pågældende tredjeland er indgået.
3. Indtil der er indgået aftaler mellem Fællesskabet og de pågæl-
dende tredjelande, berører denne forordning ikke:
— bestemmelser vedrørende den i stk. 2 omhandlede transport, som
henhører under bilaterale aftaler mellem en medlemsstat og depågældende tredjelande; medlemsstaterne bestræber sig dog på at
justere disse aftaler med henblik på overholdelse af princippet om,
at der ikke må ske forskelsbehandling af transportvirksomheder iFællesskabet
— bestemmelser vedrørende den i stk. 2 omhandlede transport, som
henhører under bilaterale aftaler mellem medlemsstater, og somenten i form af bilaterale tilladelser eller i form af en ordning medfri erhvervsudøvelse tillader, at læsning og aflæsning i en medlems-
stat foretages af transportvirksomheder, der ikke er etableret i den
pågældende medlemsstat.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
— køretøj: et motorkøretøj, som er indregistreret i en medlemsstat,
eller et sammenkoblet vogntog, hvoraf i det mindste motorkøretøjet
er indregistreret i en medlemsstat, og som udelukkende er beregnettil godstransport
— international transport:
— kørsel med et køretøj, som kører fra en medlemsstat til en
anden, med eller uden transit gennem en eller flere medlems-
stater eller et eller flere tredjelande
— kørsel med et køretøj fra en medlemsstat til et tredjeland og
omvendt, med eller uden transit gennem en eller flere medlems-stater eller et eller flere tredjelande1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 3
(1) EFT nr. 70 af 6. 8. 1962, s. 2005/62. Direktivet er senest ændret ved direktiv
84/647/EØF (EFT nr. L 335 af 22. 12. 1984, s. 72).
▼B
— kørsel med et køretøj mellem tredjelande med transit gennem en
eller flere medlemsstaters område
— kørsel uden last i forbindelse med denne transport
— fører: den person, som fører et køretøj, eller som transporteres i
dette køretøj for i givet fald at kunne føre køretøjet.
Artikel 3
1. International transport udføres på grundlag af en fællesskabstilla-
delse og, såfremt føreren er statsborger i et tredjeland, en førerattest.
2. Fællesskabstilladelsen udstedes i overensstemmelse med artikel 5
og 7 af en medlemsstat til enhver transportvirksomhed, der udfører
vejgodstransport for fremmed regning, og som:
— er etableret i en medlemsstat, i det følgende benævnt »etablerings-
medlemsstat«, i overensstemmelse med denne stats lovgivning
— i overensstemmelse med Fællesskabets og medlemsstatens rets-
forskrifter om adgang til transporterhvervet har ret til at udføreinternational vejgodstransport.
3. Førerattesten udstedes af en medlemsstat i overensstemmelse med
artikel 6 til en transportvirksomhed, som:
— har en fællesskabstilladelse
— lovligt beskæftiger førere, der er statsborgere i et tredjeland, i den
pågældende medlemsstat eller lovligt benytter førere, der er stats-
borgere i et tredjeland, og som er stillet til virksomhedensrådighed i henhold til de betingelser for beskæftigelse og erhvervs-mæssig uddannelse af førere, der i denne medlemsstat er fastsat
— i love og administrative bestemmelser, og
— i givet fald i kollektive aftaler, efter de regler der gælder i denne
medlemsstat.
Artikel 4
►
M11.◄Den i artikel 3 omhandlede fællesskabstilladelse træder
i stedet for det dokument, der er udstedt af de kompetente myndighederi etableringsmedlemsstaten, og som attesterer, at transportvirksomheden
har tilladelse til at udføre international vejgodstransport.
For transport, der hører under denne forordnings anvendelsesområde,
træder den ligeledes i stedet for dels fællesskabstilladelserne, dels debilaterale tilladelser, som medlemsstaterne har udvekslet, og som ernødvendige, indtil denne forordning træder i kraft.
2. Den i artikel 3 nævnte førerattest attesterer, at en fører, der er
statsborger i et tredjeland, og som udfører vejtransport i medfør af enfællesskabstilladelse, er beskæftiget i den medlemsstat, hvor transpor-
tvirksomheden er etableret, i overensstemmelse med de relevante love
og administrative bestemmelser og i givet fald kollektive aftaler idenne medlemsstat om betingelserne for beskæftigelse og erhvervs-mæssig uddannelse af førere, med henblik på at udføre vejtransporter.
Artikel 5
1. Den i artikel 3 omhandlede fællesskabstilladelse udstedes af de
kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten.
2. Medlemsstaterne overdrager indehaveren originaldokumentet med
fællesskabstilladelsen, som opbevares af transportvirksomheden, samtet antal bekræftede genparter, der svarer til antallet af køretøjer, somindehaveren af fællesskabstilladelsen råder over i kraft af fuld ejen-1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 4
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
domsret eller på et andet grundlag, navnlig i kraft af en afbetalingsaf-
tale eller en leje- eller leasingkontrakt.
3. Fællesskabstilladelsen skal være i overensstemmelse med
modellen i bilag I. I dette bilag fastsættes endvidere betingelserne for
anvendelsen af fællesskabstilladelsen.
4. Fællesskabstilladelsen udfærdiges i transportvirksomhedens navn.
Transportvirksomheden må ikke overføre den til tredjemand. En
bekræftet genpart af fællesskabstilladelsen skal opbevares i køretøjetog forevises kontrolpersonalet på forlangende.
5. Fællesskabstilladelsen udstedes for en periode på fem år og kan
fornyes.
Artikel 6
1. Den i artikel 3 omhandlede førerattest udstedes af de kompetente
myndigheder i etableringsmedlemsstaten.
2. Førerattesten udstedes af medlemsstaten på anmodning af indeha-
veren af fællesskabstilladelsen for hver fører, der er statsborger i et
tredjeland, og som er lovligt beskæftiget eller lovligt stillet til rådighedfor indehaveren i overensstemmelse med den pågældende medlemsstatsrelevante nationale love og administrative bestemmelser og i givet fald,efter de regler der gælder i denne medlemsstat, kollektive aftaler ombetingelserne for beskæftigelse og erhvervsmæssig uddannelse af
førere. Hver enkelt førerattest attesterer, at den deri nævnte fører er
beskæftiget på de i artikel 4 fastsatte betingelser.
3. Førerattesten skal være i overensstemmelse med modellen i bilag
III. I dette bilag fastsættes endvidere betingelserne for anvendelsen afførerattesten. Medlemsstaterne træffer hensigtsmæssige foranstaltningertil at undgå risiko for, at førerattester forfalskes. De underretterKommissionen herom.
4. Førerattesten tilhører den transportvirksomhed, som stiller den til
rådighed for den deri beskrevne fører, når føreren fører et køretøj, der
foretager transport i henhold til en fællesskabstilladelse, der er udstedt
til den pågældende transportvirksomhed. En bekræftet genpart af føre-rattesten opbevares i transportvirksomhedens lokaler. Tilladelsen skalpå forlangende forevises kontrolpersonalet.
5. Førerattesten udstedes for en periode, der fastsættes af udstedel-
sesmedlemsstaten, med en gyldighed på højst fem år. Førerattesten erkun gyldig så længe de betingelser, i henhold til hvilke den blevudstedt, stadig er opfyldt. Medlemsstaterne træffer de nødvendige
foranstaltninger til at sikre, at disse attester øjeblikkeligt returneres af
transportvirksomheden til den udstedende myndighed, hvis disse betin-gelser ikke længere foreligger.
Artikel 7
►
M11.◄I forbindelse med indgivelse af ansøgning om tilladelse
og højst fem år efter udstedelse af tilladelsen samt herefter mindsthvert femte år kontrollerer de kompetente myndigheder i etablerings-medlemsstaten, om transportvirksomheden opfylder eller stadigopfylder betingelserne i artikel 3, stk. 2.
2. De kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten kontrol-
lerer regelmæssigt, om de i artikel 3, stk. 3, nævnte betingelser forudstedelse af førerattesten stadig er opfyldt, idet de hvert år kontrol-
lerer mindst 20 % af de gyldige attester, som er udstedt i denne
medlemsstat.
Artikel 8
1. Hvis betingelserne i artikel 3, stk. 2 eller 3, ikke er opfyldt, giver
etableringsmedlemsstatens kompetente myndigheder et begrundet1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
afslag på udstedelse eller fornyelse af fællesskabstilladelsen eller føre-
rattesten.
2. De kompetente myndigheder inddrager fællesskabstilladelsen eller
førerattesten, hvis indehaveren:
— ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 2 eller 3
— har afgivet unøjagtige oplysninger vedrørende data, der var nødven-
dige for udstedelsen af fællesskabstilladelsen eller førerattesten.
3. Hvis en transportvirksomhed begår alvorlige eller mindre og
gentagne overtrædelser af forskrifterne vedrørende transport, kan dekompetente myndigheder i den pågældende etableringsmedlemsstatbl.a. midlertidigt eller delvisinddrage de bekræftede genparter affællesskabstilladelsen og inddrage førerattesterne. Sanktionerne fast-sættes ud fra, hvor alvorlig en overtrædelse indehaveren af
fællesskabstilladelsen har begået, og ud fra, hvor mange bekræftede
genparter af tilladelsen vedkommende råder over i alt med henblik påsin internationale transport.
4. Hvis en transportvirksomhed begår alvorlige eller mindre og
gentagne overtrædelser eller på en eller anden måde misbruger førerat-tester, kan de kompetente myndigheder i den pågældendeetableringsstat bl.a.:
— suspendere udstedelse af førerattester
— inddrage førerattester
— gøre udstedelse af førerattester betinget af yderligere betingelser for
at forhindre misbrug
— midlertidigt eller delvisinddrage de bekræftede genparter af fælles -
skabstilladelsen.
Sanktionerne fastsættes ud fra, hvor alvorlig en overtrædelse indeha-
veren af fællesskabstilladelsen har begået.
Artikel 9
►
M11.◄Medlemsstaterne sikrer, at ansøgeren eller indehaveren
af en fællesskabstilladelse har mulighed for at gøre indsigelse mod enbeslutning, som etableringsmedlemsstatens kompetente myndighederhar truffet om at give afslag på eller inddrage en tilladelse.
2. Medlemsstaten garanterer, at indehaveren af en fællesskabstilla-
delse kan anke enhver beslutning, som etableringsmedlemsstatenskompetente myndigheder måtte træffe om at afslå eller inddrage enførerattest eller om at gøre udstedelse af førerattest betinget af yderli-
gere betingelser.
Artikel 10
Senest den 31. januar hvert år underretter medlemsstaterne Kommis-
sionen om antallet af transportvirksomheder, der er indehavere af enfællesskabstilladelse pr. 31. december det foregående år, og om antalletaf bekræftede genparter, der svarer til antallet af køretøjer, som er ibrug på det pågældende tidspunkt.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne yder hinanden bistand med henblik på gennem-
førelsen af denne forordning og kontrollen dermed.
2. Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat har kendskab
til, at en transportvirksomhed fra en anden medlemsstat har overtrådt
denne forordning, underretter den medlemsstat, på hvis område over-
trædelsen er konstateret, myndighederne i den medlemsstat, hvortransportvirksomheden er etableret, og kan anmode etableringsmed-lemsstatens myndigheder om at iværksætte sanktioner ioverensstemmelse med denne forordning.1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼B
▼M1
▼B
▼B
3. I tilfælde af alvorlig overtrædelse eller af mindre og gentagne
overtrædelser af forskrifterne vedrørende transport undersøger dekompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksom-
heden er etableret, bestemmelserne for iværksættelse af sanktionerne
►
M1i artikel 8, stk. 3 og 4 ◄, og underretter de kompetente
myndigheder i den medlemsstat, på hvis område overtrædelserne erkonstateret, om deres afgørelse.
Artikel 11a
Kommissionen undersøger konsekvenserne af, at forpligtelsen til at
være i besiddelse af en førerattest kun skal gælde for førere, som erstatsborgere i et tredjeland, og forelægger et forslag om ændring afdenne forordning, hvis der er tilstrækkeligt begrundelse for det.
Artikel 12
Følgende retsforskrifter ophæves:
— Rådetsforordning (EØF) nr. 3164/76
— artikel 4 i Rådetsdirektiv 75/130/EØF af 17. februar 1975 om
indførelse af fælles regler for visse former for kombineret gods-
transport mellem medlemsstaterne (
1)
— Rådetsdirektiv 65/269/EØF af 13. maj 1965 om gennemførels e af
visse regler for tilladelse til godstransport ad landevej mellem
medlemsstaterne (2)
— Rådets beslutning 80/48/EØF af 20. december 1979 om tilpasning
af kapaciteten for godstransport ad landevej for fremmed regning
mellem medlemsstaterne (3).
Artikel 13
I Rådetsførs te direktiv af 23. juli 1962 foretagesfølgende ændringer:1) Titlen affattes således: »Rådets første direktiv af 23. juli 1962 om
fælles regler for visse former for vejgodstransport«.
2) Artikel 1 affattes således:
»Artikel 1
1. Medlemsstaterne liberaliserer på de i stk. 2 nævnte betingelser
de former for international vejgodstransport for tredjemands elleregen regning, som er anført i bilaget, og som udføres til eller fraderesområde eller gennem deresområde i trans it.
2. Transport og kørsel uden last i forbindelse med de i bilaget
anførte former for transport skal fritages for enhver ordning medfællesskabstilladelse og andre former for transporttilladelse.«
3) Bilag II udgår, og teksten i bilag I erstattes af teksten i bilag II til
denne forordning.
Artikel 14
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de foranstaltninger, der
træffes i forbindelse med anvendelsen af denne forordning.1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 7
(1) EFT nr. L 48 af 22. 2. 1975, s. 31. Direktivet er senest ændret ved direktiv
91/224/EØF (EFT nr. L 103 af 23. 4. 1991, s. 1).
(2) EFT nr. 88 af 24. 5. 1965, s. 1469/65. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 85/505/EØF (EFT nr. L 309 af 21. 11. 1985, s. 27).
(3) EFT nr. L 18 af 24. 1. 1980, s. 21.▼M1
▼B
▼B
Artikel 15
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendesfra den 1. januar 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼B
BILAG I
»BILAG
►(1)A1
►(2)A21992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼B
«1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 10
▼B
BILAG II
»BILAG
Transport, der er fritaget for enhver ordning med fællesskabstilladelse og
andre former for transporttilladelse
1. Transport af postforsendelser som led i en offentlig tjenesteydelse.
2. Transport af beskadigede køretøjer, der er ude af drift.3. Transport af gods med motorkøretøjer, hvis tilladte totalvægt inklusive
påhængskøretøjer ikke overstiger 6 tons, eller hvis tilladte nyttelast, inklusive
påhængskøretøjers nyttelast, ikke overstiger 3,5 tons.
4. Transport af gods med motorkøretøjer, såfremt nedenstående betingelser er
opfyldt:
a) det befordrede gods skal være virksomhedens ejendom eller være blevet
solgt, købt, udlånt, udlejet eller lejet, fremstillet, udvundet, bearbejdet
eller repareret af denne
b) transporten skal tjene til at bringe godset til virksomheden, at bringe det
bort fra virksomheden, at flytte det enten inden for virksomhedens område
eller uden for virksomhedens område til eget brug
c) motorkøretører, der anvendes til sådan transport, skal føres af virksomhe-
denseget pers onale
d) de køretøjer, der transporterer godset, skal tilhøre virksomheden eller
være købt af denne på kredit eller være lejet, i sidstnævnte tilfælde
forudsat at de opfylder betingelserne i Rådets direktiv 84/647/EØF af 19.
december 1984 om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til gods-
transport ad landevej (
1)
Denne bestemmelse gælder ikke for anvendelse af et reservekøretøj i
tilfælde, hvor det normalt anvendte køretøj er ude af drift for kortere tid
e) transporten må kun være en underordnet aktivitet i forhold til virksomhe-
denss amlede aktiviteter.
5. Transport af lægemidler, lægeligt apparatur og udstyr samt andre artikler, der
er nødvendige i tilfælde af udrykning, særlig i tilfælde af naturkatastrofer.«1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 11
(1) EFT nr. 335 af 22. 12. 1984, s. 72.
▼M1
BILAG III
►(1)A21992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 12
▼M1
1992R0881 — DA — 01.05.2004 — 003.001 — 13