1972L0166 — DA — 11.06.2005 — 003.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

►B RÅDETS DIREKTIV af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (72/166/EØF) (EFT L 103, 2.5.1972, p.1)

Ændret ved:









▼B

RÅDETS DIREKTIV

af 24. april 1972

om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse

(72/166/EØF)







RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament, under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg, og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: Det er traktatens mål at skabe et fælles marked, der i det væsentlige svarer til et internt marked; en af forudsætningerne herfor er virkeliggørelsen af fri vare- og persontrafik; al grænsekontrol med overholdelsen af pligten til at holde motorkøretøjer ansvarsforsikret har som formål at varetage de personers interesser, der måtte blive ofre for en ulykke forårsaget af disse køretøjer; den er en følge af forskellen i de enkelte landes regler på dette område; disse forskelle er egnede til at hindre den frie trafik af motorkøretøjer og personer inden for Fællesskabets område og har derfor umiddelbar betydning for oprettelsen og funktionen af det fælles marked; i Kommissionens benstilling af 21. juni 1968 vedrørende toldkontrollen med rejsende ved Fællesskabets indre grænser opfordres medlemsstaterne til kun i undtagelsestilfælde at foretage kontrol med rejsende og deres køretøjer og til at fjerne bommene ved toldstederne; det er ønskeligt, at medlemsstaternes befolkning bliver sig eksistensen af der fælles marked mere bevidst, og at der til dette formål træffes foranstaltninger for yderligere at lempe reglerne om person- og motorkøretøjstrafik i samfærdslen mellem medlemsstaterne; nødvendigheden af sådanne foranstaltninger er gentagne gange blevet understreget af medlemmer af Det europæiske Parlament; sådanne lettelser i samfærdslen betyder et nyt skridt hen imod den gensidige åbning af medlemsstaternes markeder og imod oprettelsen af lignende betingelser som på et internt marked; kontrollen med grønne kort for motorkøretøjer, der hører hjemme i en af medlemsstaterne, og som indpasserer på en anden medlemsstats område, kan ophæves på grundlag af en overenskomst mellem de seks nationale forsikringsbureauer, hvorefter hvert nationalt bureau efter den nationale lovgivning garanterer for dækning af erstatningskrav, der er opstået på landets område ved skade forvoldt af et sådant køretøj, hvad enten det er forsikret eller ej; denne overenskomst om garanti bygger på den forudsætning, at ethvert i Fællesskabet hjemmehørende køretøj, der færdes på Fællesskabets område, er dækket af en forsikring; det henstilles derfor, at det i alle medlemsstaters lovgivning påbydes, at der er pligt til at holde disse køretøjer ansvarsforsikret med en forsikring, der dækker hele Fællesskabets område; de enkelte staters lovgivning kan dog gøre undtagelse herfra for bestemte personer og køretøjsarter; den i direktivet fastsatte ordning vil også kunne anvendes på køretøjer, der hører hjemme i et tredjeland, med hvis nationale forsikringsbureau de seks medlemsstater har afsluttet en lignende overenskomst, UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







Artikel 1

I dette direktiv forstås ved:

1. køretøj: ethvert motordrevet køretøj, der er bestemt til trafik til lands, og som ikke kører på skinner, såvel som påhængskøretøjer, selv om de ikke er tilkoblede;

2. skadelidte: enhver person, der har ret til erstatning for skade forvoldt af et køretøj;

3. nationalt forsikringsbureau: forening af ansvarsforsikringsselskaber, oprettet i overensstemmelse med henstilling nr. 5 af 25. januar 1949 fra arbejdsgruppen vedrørende landevejstransport under transportkomiteen i De forenede Nationers økonomiske Europakommission, og som omfatter forsikringsselskaber, der i en stat er godkendt inden for branchen: »ansvarsforsikring for motordrevne køretøjer«;

4. det område, hvor et køretøj er hjemmehørende: ▼M3 — den stats område, hvis nummerplader køretøjet er forsynet med, uanset om nummerpladen er permanent eller midlertidig, eller ▼B — i tilfælde af, at der for en bestemt køretøjsart ikke kræves registrering, men vedkommende køretøj dog er forsynet med forsikringsplade eller andet identifikationsmærke i lighed med nummerplader, den stats område, hvor denne plade eller dette mærke er udleveret, eller — i tilfælde af, at der for bestemte køretøjsarter hverken kræves registrering, forsikringsplade eller andet mærke, den stats område, hvor køretøjets bruger har sin bopæl, eller ▼M3 — i tilfælde af, at køretøjet ikke er forsynet med en nummerplade, eller er forsynet med en nummerplade, der ikke eller ikke længere svarer til køretøjet, og er involveret i en ulykke, den stats område, hvor ulykken fandt sted ved behandling af skadesager som fastsat i artikel 2, stk. 2, første led eller i artikel 1, stk. 4, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer ( 1 ); ▼B

5. grønt kort: internationalt forsikringsbevis udstedt af et nationalt forsikringsbureau på grundlag af henstilling nr. 5 af 25. januar 1959 fra arbejdsgruppen vedrørende landevejstransport under transportkomiteen i De forenede Nationers økonomiske Europakommission.

Artikel 2

▼M3

1. Medlemsstaterne fører ikke kontrol med ansvarsforsikring for køretøjer, der normalt er hjemmehørende på en anden medlemsstats område, eller for køretøjer, der normalt er hjemmehørende på et tredjelands område, når de kommer ind på deres område fra en anden medlemsstats område. De kan dog føre kontrol med forsikringer, såfremt dette ikke sker systematisk, ikke er diskriminerende og foretages som led i en kontrol, som ikke alene vedrører forsikringskontrol.

▼B

2. For køretøjer, der er hjemmehørende på en af medlemsstaternes område, træder dette direktivs bestemmelser med undtagelse af artiklerne 3 og 4 i kraft:

— ►M1 når der mellem de ni nationale forsikringsbureauer er truffet en overenskomst, hvorefter hvert nationalt bureau forpligter sig til, i overensstemmelse med det pågældende lands regler om lovpligtig ansvarsforsikring, at behandle de skadestilfælde, der forekommer på landets område og forvoldt af forsikrede eller uforsikrede køretøjer, der hører hjemme i en af de andre medlemsstater; ◄

— fra det af Kommissionen bestemte tidspunkt, efter at den i snævert samarbejde med medlemsstaterne har fastslået, at der er truffet en sådan overenskomst;

— for denne overenskomst gyldighedsperiode.

Artikel 3

1. Hver medlemsstat træffer med forbehold af artikel 4 alle formålstjenlige foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for køretøjer, der er hjemmehørende i det pågældende land, er dækket af en forsikring. Der træffes inden for rammerne af disse foranstaltninger bestemmelse om, hvilke skader der dækkes samt om forsikringens nærmere vilkår.

2. Hver medlemsstat træffer alle formålstjenlige foranstaltninger for at sikre, at forsikringskontrakten i øvrigt dækker følgende skader:

— skader, der forsårsages i andre medlemsstater, i overensstemmelse med disse staters lovgivning,

— skader, der rammer personer, som er hjemmehørende i en af medlemsstaterne, på en strækning, der direkte forbinder to områder, hvor traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab finder anvendelse, når der ikke findes et nationalt forsikringsbureau i det passerede område; i dette tilfælde skal skaden dækkes i overensstemmelse med reglerne om lovpligtig ansvarsforsikring i den medlemsstat, hvor køretøjet er hjemmehørende.

Artikel 4

Hver medlemsstat kan gøre undtagelse fra artikel 3:

a) for bestemte offentlige eller private fysiske og juridiske personer, som det pågældende land optager på en liste, der sendes til de andre medlemsstater og til Kommissionen. I sådanne tilfælde træffer den medlemsstat, der gør undtagelse fra artikel 3, de nødvendige foranstaltninger til dækning af skader forvoldt ►M3 i denne medlemsstat og ◄ i andre medlemsstater af køretøjer, der tilhører de pågældende personer. Den træffer særlig bestemmelse om, hvilken myndighed eller hvilket organ i det land, hvor skaden er forvoldt, der i overensstemmelse med dette lands lovgivning skal erstatte skadelidte tabet, hvis den i artikel 2, stk. 2, første led, fastsatte fremgangsmåde ikke kan gennemføres. ►M3 Den fremsender Kommissionen en liste over de personer, der er undtaget fra forsikringspligten, og de myndigheder eller organer, der er ansvarlige for erstatningsspørgsmål. Kommissionen offentliggør listen; ◄

b) for bestemte arter af køretøjer eller før køretøjer, der er forsynet med særligt kendemærke, og som det pågældende land optager på en liste, der sendes til de andre medlemsstater og til Kommissionen. I dette tilfælde sikrer medlemsstaterne, at køretøjer som nævnt i første afsnit behandles på samme måde som køretøjer, for hvilke den i artikel 3, stk. 1, omhandlede lovpligtige forsikring ikke er tegnet. Erstatningsorganet i den medlemsstat, hvor ulykken har fundet sted, kan herefter søge regres hos garantifonden som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i direktiv 84/5/EØF i den medlemsstat, hvor køretøjet normalt er hjemmehørende. Fem år efter ikrafttrædelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11. maj 2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer ( 2 ) aflægger medlemsstaterne rapport til Kommissionen om gennemførelsen og den praktiske anvendelse af denne bestemmelse. Når Kommissionen har gennemgået disse rapporter, fremsætter den i givet fald forslag om udskiftning eller ophævelse af denne undtagelse.

Artikel 5

Hver medlemsstat træffer foranstaltninger for at sikre, at det nationale forsikringsbureau, uanset den i artikel 2, stk. 2, første led, fastsatte forpligtelse, ved skadestilfælde forårsaget inden for dets område af et køretøj, der er hjemmehørende på en anden medlemsstats område, skaffer sig oplysning om følgende:

— det område, hvor køretøjet er hjemmehørende, og i givet fald køretøjets registreringsnummer;

— så vidt muligt de oplysninger om det pågældende køretøjs forsikring, der normalt fremgår af det grønne kort, og som måtte være i førerens besiddelse, i det omfang disse oplysninger forlanges af medlemsstaten på det område, hvor køretøjet er hjemmehørende.

Hver medlemsstat drager ligeledes omsorg for, at vedkommende bureau meddeler disse oplysninger til det nationale forsikringsbureau i den stat, hvor køretøjet er hjemmehørende.

Artikel 6

Medlemsstaterne drager omsorg for, at køretøjer, der er hjemmehørende på tredjelands område ►M3 ————— ◄ , og som indpasserer i det område, hvor traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab gælder, kun fårsadgang til at køre på dens område, hvis de skader, som forårsages ved deres kørsel, er dækket på hele det område, hvor traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab gælder, efter de enkelte landes nationale regler om lovpligtig ansvarsforsikring.

Artikel 7

1. Ethvert køretøj, der normalt befinder sig på tredjelands område ►M3 ————— ◄ , skal for indpassage på et område, hvor traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab gælder, være forsynet med et gyldigt grønt kort eller bevis for, at der er tegnet en grænseforsikring, der er i overensstemmelse med artikel 6.

2. Køretøjer, der er hjemmehørende i et tredjeland, betragtes dog som køretøjer hjemmehørende i Fællesskabet, når de nationale forsikringsbureauer i alle medlemsstaterne hver for sig garanterer for, at skadestilfælde forårsaget på deres område ved disse køretøjers deltagelse i trafikken behandles i overensstemmelse med de nationale regler om lovpligtig ansvarsforsikring.

3. Når Kommissionen i snævert samarbejde med medlemsstaterne har fastslået, at de i stk. 2 omtalte garantier er afgivet, træffer den bestemmelse om, fra hvilket tidspunkt og for hvilke køretøjsarter, medlemsstaterne ikke længere forlanger forevisning af de i stk. 1 nævnte dokumenter.

Artikel 8

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 31. december 1973 at efterkomme dette direktiv og giver straks Kommissionen meddelelse herom.

Artikel 9

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.