2007R1234 — DA — 01.07.2013 — 014.002

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1234/2007

af 22. oktober 2007

om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen)







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) For at det fælles marked for landbrugsprodukter kan fungere og udvikle sig efter hensigten, er det nødvendigt med en fælles landbrugspolitik, der navnlig omfatter en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, der kan antage forskellige former afhængigt af produktet, jf. traktatens artikel 34. (2) Siden den fælles landbrugspolitik blev indført, har Rådet vedtaget 21 fælles markedsordninger for individuelle produkter eller produktgrupper, som hver reguleres af en separat grundforordning vedtaget af Rådet: — Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter ( 2 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten ( 3 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for svinekød ( 4 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for æg ( 5 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød ( 6 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak ( 7 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer ( 8 ) — Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager ( 9 ) — Rådets Forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager ( 10 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød ( 11 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter ( 12 ) — Rådets Forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin ( 13 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1673/2000 af 27. juli 2000 om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion ( 14 ) — Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød ( 15 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn ( 16 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris ( 17 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1786/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for tørret foder ( 18 ) — Rådets Forordning (EF) Nr. 865/2004 af 29. april 2004 om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven ( 19 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1947/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for frø ( 20 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1952/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for humle ( 21 ) — Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker ( 22 ). (3) Derudover har Rådet vedtaget tre forordninger med særlige regler for visse produkter uden dog at oprette en fælles markedsordning for disse produkter: — Rådets forordning (EF) nr. 670/2003 af 8. april 2003 om specifikke foranstaltninger vedrørende landbrugsethanolmarkedet ( 23 ) — Rådets forordning (EF) nr. 797/2004 af 26. april 2004 om foranstaltninger til forbedring af betingelserne for produktion og afsætning af biavlsprodukter ( 24 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1544/2006 af 5. oktober 2006 om særlige foranstaltninger til fremme af avlen af silkeormslarver ( 25 ). (4) Ovennævnte forordninger (i det følgende benævnt »grundforordninger«) ledsages ofte af en række andre rådsforordninger. De fleste af grundforordningerne har samme struktur og en lang række bestemmelser til fælles. Det gælder især reglerne for handel med tredjelande og de almindelige bestemmelser, men også i et vist omfang reglerne for det indre marked. Grundforordningerne indeholder ofte forskellige løsninger på identiske eller tilsvarende problemer. (5) Fællesskabet har i nogen tid arbejdet på at forenkle retsforskrifterne for den fælles landbrugspolitik. Derfor blev der fastsat horisontale rammebestemmelser for alle direkte betalinger, ved at en lang række støtteordninger blev samlet i en enkeltbetalingsordning, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere ( 26 ). Grundforordningerne bør også behandles på denne måde. I den forbindelse bør deres bestemmelser samles i en enkelt retsakt, og de sektorspecifikke bestemmelser bør så vidt muligt afløses af horisontale bestemmelser. (6) Ud fra ovennævnte betragtninger bør grundforordningerne ophæves og erstattes af én fælles forordning. (7) Forenklingen bør ikke resultere i, at der sættes spørgsmålstegn ved de politiske afgørelser, der gennem årene er truffet inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik. I forbindelse med denne forordning bør der derfor hovedsagelig være tale om en teknisk forenkling. Den bør derfor ikke ophæve eller ændre bestående instrumenter, medmindre de er blevet forældede, overflødige eller på grund af deres karakter ikke bør behandles på rådsniveau, og den bør heller ikke indeholde bestemmelser om nye instrumenter eller foranstaltninger. (8) På den baggrund bør denne forordning ikke indeholde de dele af de fælles markedsordninger, der er genstand for reformer. Dette gælder de fleste dele af frugt- og grøntsagssektoren, sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager og vinsektoren. Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999 bør derfor kun indarbejdes i nærværende forordning, for så vidt de ikke er genstand for reformer. Substansbestemmelserne i disse fælles markedsordninger bør først indarbejdes, når de respektive reformer er blevet vedtaget. (9) De fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, tørrer foder, frø, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, bananer, mælk og mejeriprodukter og silkeorme indeholder bestemmelser om produktionsår, der primært er afpasset efter disse produkters biologiske produktionscyklusser. De produktionsår, der allerede er fastsat for disse produkter, bør derfor indarbejdes i denne forordning. (10) For at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard er der udviklet differentierede prisstøtteordninger for de forskellige sektorer sideløbende med indførelsen af direkte støtteordninger under hensyntagen til de forskellige behov i de enkelte sektorer på den ene side og den indbyrdes afhængighed mellem forskellige sektorer på den anden side. Foranstaltningerne har form af offentlig intervention eller støtte til offentlig oplagring af produkter fra korn-, ris-, sukker-, olivenolie- og spiseoliven-, oksekøds-, mejeri-, svinekøds- og fåre- og gedekødssektoren. I betragtning af denne forordnings mål bør prisstøtteforanstaltningerne derfor bibeholdes, hvis de indgår i de tidligere udviklede instrumenter, uden at der foretages væsentlige ændringer i forhold til den tidligere retstilstand. (11) For at opnå større klarhed og åbenhed bør de bestemmelser, der vedrører disse foranstaltninger, struktureres på samme måde, uden at de enkelte sektorers politik ændres. Med henblik herpå bør der skelnes mellem referencepriser og interventionspriser. (12) De fælles markedsordninger for korn, oksekød og mælk og mejeriprodukter indeholder bestemmelser om, at Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, kan ændre priserne. Da prisordningerne er følsomme, bør det gøres klart, at muligheden i henhold til artikel 37, stk. 2, for at ændre priserne gør sig gældende for så vidt angår alle sektorer. (13) I henhold til markedsordningen for sukker er det endvidere muligt at ændre standardkvaliteterne for sukker, som defineret længere fremme i den pågældende forordning, så der bl.a. kan tages hensyn til erhvervslivets behov og den teknologiske udvikling af analysemetoderne. Forordningen giver derfor Kommissionen beføjelse til at ændre det relevante bilag. Der er et særligt behov for at bevare denne mulighed, for at Kommissionen skal kunne handle hurtigt, hvis det er nødvendigt. (14) For at sikre pålidelige oplysninger om EF-markedspriserne for sukker bør prisindberetningssystemet i den fælles markedsordning for sukker indarbejdes i denne forordning, og markedspriserne for hvidt sukker bør fastsættes på dette grundlag. (15) For at undgå, at interventionsordningen bliver en afsætningsmulighed i sig selv for korn, ris, smør og skummetmælkspulver, bør det fortsat være muligt kun at give adgang til offentlig intervention i visse perioder af året. For okse- og svinekødsprodukter og smør bør indledningen og afslutningen af offentlig intervention afhænge af markedspriserne i en bestemt periode. For majs, ris og sukker bør grænserne for, hvor store mængder der kan opkøbes ved offentlig intervention, fastholdes. For smørs og skummetmælkspulvers vedkommende bør Kommissionen fortsat have beføjelse til at suspendere de normale opkøb, når de når op på en vis mængde, eller lade dem afløse af opkøb ved licitation. (16) Den pris, der blev opkøbt til ved offentlig intervention, blev tidligere nedsat inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris og oksekød og blev fastsat sammen med indførelsen af direkte støtteordninger for disse sektorer. Støtten i henhold til disse ordninger og interventionspriserne er derfor tæt knyttet til hinanden. Prisen for mælk og mejeriprodukter blev fastsat for at fremme forbruget af disse produkter og forbedre deres konkurrenceevne. For ris og sukker blev priserne fastsat for at bidrage til at stabilisere markedet i tilfælde, hvor markedsprisen i et givet produktionsår falder til under den referencepris, der er fastsat for det følgende produktionsår. Disse politiske beslutninger, som Rådet har truffet, gælder fortsat. (17) I lighed med tidligere fælles markedsordninger bør denne forordning give mulighed for afsætning af produkter, der er opkøbt ved offentlig intervention. Foranstaltningerne bør træffes på en sådan måde, at der undgås markedsforstyrrelser, og således at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens. (18) EF har i kraft af sine interventionslagre af forskellige landbrugsprodukter i høj grad mulighed for at hjælpe de socialt dårligst stillede. Det er i EF's interesse at udnytte denne mulighed ved at indføre egnede foranstaltninger, indtil lagrene er nedbragt til normal størrelse. Ud fra disse betragtninger har der indtil nu kunnet uddeles fødevarer gennem velgørende organisationer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3730/87 af 10. december 1987 om almindelige regler for levering til visse organisationer af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet ( 27 ). Denne vigtige sociale foranstaltning, der kan være meget værdifuld for de socialt dårligst stillede personer, bør bevares og indarbejdes i nærværende forordning. (19) For at bidrage til at skabe balance på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter blev der ved den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter indført støtte til privat oplagring af fløde og visse former for smør og ost. Kommissionen er desuden blevet bemyndiget til at yde støtte til privat oplagring af andre oste samt hvidt sukker, visse typer olivenolie og visse oksekødsprodukter, skummetmælkspulver, svinekød og fåre- og gedekød. I betragtning af denne forordnings formål bør disse foranstaltninger bevares og indarbejdes i forordningen. (20) Rådets forordning (EF) nr. 1183/2006 af 24. juli 2006 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg ( 28 ), Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg ( 29 ), Rådets forordning (EØF) nr. 3220/84 af 13. november 1984 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe ( 30 ) og Rådets forordning (EØF) nr. 2137/92 af 23. juli 1992 om Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe og om EF-standardkvaliteten af ferske og kølede fårekroppe ( 31 ) indeholder Fællesskabets handelsklasseskemaer for slagtekroppe inden for oksekøds-, svinekøds- samt fåre- og gedekødssektoren. Disse foranstaltninger er vigtige for prisfastsættelsen og anvendelsen af interventionsordningerne inden for disse sektorer. Formålet med dem er endvidere at gøre markedet mere gennemsigtigt. Sådanne klassificeringsordninger bør bevares. Det er derfor hensigtsmæssigt at indarbejde hovedelementerne heri i denne forordning og samtidig bemyndige Kommissionen til at regulere visse mere tekniske spørgsmål i gennemførelsesbestemmelser. (21) Begrænsninger i de frie varebevægelser som følge af anvendelsen af foranstaltninger, der skal bekæmpe udbredelsen af dyresygdomme, kan skabe problemer på markedet for visse produkter i en eller flere medlemsstater. Erfaringerne har vist, at alvorlige markedsforstyrrelser såsom et betydeligt fald i forbruget eller priserne kan skyldes, at forbrugerne har mistet tilliden som følge af folke- eller dyresundhedsrisici. (22) De ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger, der kan træffes for at afhjælpe sådanne situationer i henhold til de respektive fælles markedsordninger for oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød, bør derfor indarbejdes i denne forordning på de samme betingelser som hidtil. Disse ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger bør træffes af Kommissionen og bør være direkte knyttet til eller ligge i umiddelbar forlængelse af de sundheds- og veterinærforanstaltninger, der træffes for at bekæmpe sygdommenes udbredelse. De bør træffes på anmodning af medlemsstaterne for at undgå alvorlige forstyrrelser på de berørte markeder. (23) Denne forordning bør fortsat give Kommissionen mulighed for at vedtage særlige interventionsforanstaltninger, hvis det viser sig påkrævet for at reagere effektivt over for truende markedsforstyrrelser i kornsektoren og for at undgå storstilet anvendelse af offentlig intervention i rissektoren i bestemte områder af Fællesskabet eller for at afhjælpe mangel på uafskallet ris, der skyldes naturbegivenheder, således som fastsat i den fælles markedsordning for henholdsvis korn og ris. (24) Der bør fastsættes en minimumspris for kvotesukkerroer svarende til en standardkvalitet, der bør defineres, for at sikre EF's sukkerroe- og sukkerrørsavlere en rimelig levestandard. (25) Der kræves særlige instrumenter for at sikre en rimelig balance mellem sukkervirksomhedernes og sukkerroeavlernes rettigheder og forpligtelser. Derfor bør standardbestemmelserne i brancheaftalerne, som tidligere har været indeholdt i den fælles markedsordning for sukker, bibeholdes. (26) Forskellene i de naturbestemte, økonomiske og tekniske forhold gør det vanskeligt at fastsætte ensartede betingelser for opkøb af sukkerroer i EF. Der består allerede brancheaftaler mellem foreninger af sukkerroeavlere og sukkervirksomheder. Rammebestemmelserne bør derfor kun omfatte de minimumsgarantier, som både sukkerroeavlerne og sukkerindustrien behøver for at sikre et smidigt sukkermarked, med mulighed for at fravige nogle regler i forbindelse med en brancheaftale. (27) Produktionsafgiften under den fælles markedsordning for sukker, som bidrager til finansieringen af udgifter i henhold til nævnte markedsordning, bør indsættes i denne forordning. (28) For at opretholde den strukturelle markedsligevægt i sukkersektoren på et prisniveau, der ligger nær på referenceprisen, bør Kommissionens mulighed for at kunne beslutte at trække sukker tilbage fra markedet, indtil markedsligevægten genoprettes, bibeholdes. (29) Ifølge den fælles markedsordning for henholdsvis levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød kan der træffes visse foranstaltninger, som gør det lettere at tilpasse udbuddet til markedets behov. Disse foranstaltninger kan bidrage til at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard. I betragtning af denne forordnings formål bør denne mulighed bibeholdes. Ifølge de nævnte bestemmelser kan Rådet vedtage almindelige regler for disse foranstaltninger efter proceduren i traktatens artikel 37. De mål, der skal nås med foranstaltningerne, er klart fastlagt og sætter en grænse for karakteren af de foranstaltninger, der kan vedtages. Derfor er der ikke behov for, at Rådet vedtager supplerende almindelige regler inden for disse sektorer, og det bør ikke længere foreskrives. (30) For sukker og mælk og mejeriprodukter har kvantitativ begrænsning af produktionen været et vigtigt markedspolitisk instrument i mange år, jf. forordning (EF) nr. 318/2006 og Rådets forordning (EF) Nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter ( 32 ). Grundlaget for, at Fællesskabet i sin tid vedtog produktionskvoteordningerne for begge sektorer, har ikke ændret sig. (31) Mens sukkerkvoteordningen indgik i den fælles markedsordning for sukker, blev den tilsvarende ordning for mejerisektoren reguleret ved en retsakt, der var adskilt fra den fælles markedsordning for mælk og mælkeprodukter, nemlig forordning (EF) nr. 1788/2003. Da disse ordninger er af meget stor betydning og i betragtning af de mål, der søges nået med nærværende forordning, bør de relevante bestemmelser for begge sektorer indarbejdes i nærværende forordning, uden at der foretages større ændringer i ordningerne og den måde, de fungerer på, i forhold til den tidligere retstilstand. (32) Sukkerkvoteordningen i denne forordning bør derfor afspejle ordningerne i forordning (EF) nr. 318/2006 og navnlig opretholde retstilstanden med hensyn til kvoterne, da kvoteordningen ifølge EF-domstolens retspraksis er en markedsregulerende mekanisme, der tager sigte på at håndhæve den fælles interesse. (33) Denne forordning bør derfor også bemyndige Kommissionen til at tilpasse kvoterne til et bæredygtigt niveau, når omstruktureringsfonden, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet ( 33 ), bliver nedlagt i 2010. (34) Da der er behov for en vis national fleksibilitet med hensyn til at foretage strukturelle tilpasninger af forarbejdningsindustrien og sukkerroe- og sukkerrørsdyrkningen i den periode, kvoterne anvendes, bør medlemsstaternes mulighed for at få ret til at ændre virksomhedernes kvoter inden for visse grænser, når blot omstruktureringsfondens funktion som instrument ikke begrænses, bibeholdes. (35) For at undgå, at overskudssukker skaber forstyrrelser på sukkermarkedet, bør Kommissionen, jf. den fælles markedsordning for sukker, bemyndiges til efter visse kriterier at bestemme, at overskudssukker, overskudsisoglucose og overskudsinulinsirup skal overføres til kvoteproduktionen i det følgende produktionsår. Opfyldes betingelserne ikke for visse mængder, bør overskuddet endvidere pålægges en afgift for at undgå, at disse mængder hober sig op og truer markedssituationen. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (36) Mælkekvoteordningens hovedformål, nemlig at mindske ubalancen mellem udbud og efterspørgsel på det pågældende marked og de deraf følgende strukturelle overskud, således at der opnås en bedre markedsligevægt, gælder stadig. Anvendelsen af en afgift på mælkemængder indsamlet eller solgt til direkte forbrug over en vis garantitærskel bør derfor bevares. I tråd med formålet med denne forordning er der til en vis grad et behov for en terminologisk harmonisering mellem sukker- og mælkekvoteordningerne, samtidig med at den retlige status quo dog fuldt ud bevares. Det forekommer derfor hensigtsmæssigt at harmonisere terminologien inden for mælkesektoren med sukkersektorens terminologi. Udtrykkene »national referencemængde«»og individuel referencemængde« som defineret i forordning (EF) nr. 1788/2003 bør derfor erstattes med udtrykkene »national kvote« og »individuel kvote«, idet det retlige begreb, der defineres, videreføres. (37) I det væsentlige bør mælkekvoteordningen i denne forordning udformes efter forordning (EF) nr. 1788/2003. Især bør der fortsat skelnes mellem leverancer og direkte salg, og ordningen bør anvendes på grundlag af det individuelle repræsentative fedtindhold og et nationalt referencefedtindhold. Landbrugerne bør på visse betingelser bemyndiges til midlertidigt at afstå deres individuelle kvote. Derudover bør princippet om, at den kvote, der svarer til en given bedrift, sammen med jorden overgår til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes eller overdrages ved arv, fortsat gælde, mens undtagelserne fra princippet om, at kvoterne er knyttet til bedriften for at omstruktureringen af mælkeproduktionen kan fortsætte og miljøet forbedret, bør bibeholdes.. Alt efter de forskellige former for overførsler af kvoter og på grundlag af objektive kriterier bør bestemmelserne vedrørende medlemsstaternes ret til at lade en del af de overførte mængder overgå til den nationale reserve bibeholdes. (38) Overskudsafgiften bør være tilstrækkeligt stor til at have en afskrækkende virkning og skal betales af medlemsstaten, så snart den nationale kvote overskrides. Medlemsstaten bør derefter fordele betalingsbyrden på de producenter, der har medvirket til overskridelsen. Disse producenter bør være forpligtet til at indbetale deres andel af afgiften til medlemsstaten, alene fordi de har overskredet deres disponible mængder. Medlemsstaterne bør til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) indbetale en afgift, der svarer til overskridelsen af deres nationale kvote, nedsat med en fast sats på 1 % for at tage hensyn til konkurser eller til, at visse producenter er ude af stand til at betale deres bidrag til den afgift, der skyldes. (39) I Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ( 34 ) betragtes provenuet fra tillægsafgiften i mejerisektoren som formålsbestemte indtægter, der skal indbetales til Fællesskabets budget og i tilfælde af genanvendelse udelukkende anvendes til at finansiere henholdsvis EGFL-udgifter og udgifter for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). Artikel 22 i forordning (EF) nr. 1788/2003, der foreskriver, at afgiften er at betragte som en foranstaltning til regulering af landbrugsmarkederne og anvendes til finansiering af udgifter i mejerisektoren, er derfor blevet forældet og bør ikke videreføres i nærværende forordning. (40) De forskellige fælles markedsordninger indeholder bestemmelser om forskellige støtteordninger. (41) Ved den fælles markedsordning for henholdsvis tørret foder og hør og hamp blev der indført forarbejdningsstøtte som et middel til at regulere det indre marked for de pågældende produkter. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (42) På baggrund af den særlige markedssituation for korn- og kartoffelstivelse indeholdt den fælles markedsordning for korn bestemmelser om, at der kunne ydes en produktionsrestitution, hvis det skulle vise sig nødvendigt. Produktionsrestitutionen bør være af en sådan art, at de basisprodukter, industrien anvender, kan skaffes til en lavere pris end den, der følger af anvendelsen af de fælles priser. Ifølge den fælles markedsordning for sukker kan der ydes produktionsrestitution, hvis det bliver nødvendigt for fremstillingen af visse industriprodukter, kemiske produkter og lægemidler at træffe foranstaltninger med henblik på at tilvejebringe visse sukkerprodukter. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (43) EF-finansiering svarende til den procentdel af den direkte støtte, som medlemsstaterne kan tilbageholde i henhold til artikel 110i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er påkrævet for at tilskynde godkendte erhvervsorganisationer til at opstille arbejdsprogrammer for forbedring af kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven. I den forbindelse kunne der i henhold til den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven ydes EF-støtte i overensstemmelse med prioriteringen af opgaverne i de pågældende arbejdsprogrammer. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (44) For at bidrage til at skabe ligevægt på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter er der behov for foranstaltninger, der øger muligheden for at afsætte mejeriprodukter. Derfor kan der i henhold til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter ydes støtte til afsætning af visse mejeriprodukter til bestemte anvendelsesformål. Ifølge den samme fælles markedsordning kan Fællesskabet desuden afholde en del af udgifterne til støtte til uddeling af mælk til skoleelever for at fremme de unges forbrug af mælk. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (45) En fællesskabsfond for tobak, der finansieres ved tilbageholdelse af en vis andel af tobaksstøtten, blev oprettet ved forordning (EØF) nr. 2075/92, for at der kunne gennemføres forskellige foranstaltninger for sektoren. 2007 er det sidste år, hvor de beløb, der tilbageholdes i den støtte, som ydes i henhold til afsnit IV, kapitel 10c, i forordning (EF) nr. 1782/2003, overføres til Fællesskabsfonden for Tobak. Finansieringen af fonden ophører, før nærværende forordning træder i kraft, men artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2075/92 bør alligevel bibeholdes som retsgrundlag for de flerårige programmer, der kan finansieres af Fællesskabsfonden for Tobak. (46) Biavl er en sektor inden for landbruget med forskellige produktionsbetingelser og udbytter og med spredte og meget forskellige økonomiske aktører både i produktions- og i afsætningsleddet. Eftersom varroasyge i de sidste år har bredt sig i flere medlemsstater og på grund af de vanskeligheder, som denne sygdom medfører for honningproduktionen, er det endvidere fortsat påkrævet med EF-foranstaltninger, fordi denne sygdom ikke kan udryddes fuldstændigt og bør behandles med godkendte midler. For at forbedre de generelle betingelser for produktion og afsætning af biavlsprodukter i Fællesskabet bør der hvert tredje år opstilles nationale programmer, der omfatter faglig bistand, bekæmpelse af varroasyge, rationalisering af stadeflytning, forvaltning af genoprettelsen af bibestandene i Fællesskabets biavl og samarbejde om programmer for forskning inden for biavl og biavlsprodukter. De nationale programmer bør delvis finansieres af Fællesskabet. (47) I henhold til forordning (EF) nr. 1544/2006 blev al national støtte til avl af silkeorme afløst af en EF-støtteordning for avl af silkeorme, der består i et fast beløb for hver kasse med silkeormeæg, der tages i anvendelse. (48) Da de politiske hensyn, der førte til indførelsen af støtteordninger for biavl og avl af silkeorme, stadig gør sig gældende, bør alle disse støtteordninger indarbejdes i nærværende forordning. (49) Anvendelsen af handelsnormer for landbrugsprodukter kan bidrage til at forbedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af disse produkter og deres kvalitet. Anvendelsen af normer er derfor både i producenternes, de handlendes og forbrugernes interesse. Inden for de fælles markedsordninger for bananer, olivenolie og spiseoliven, levende planter, æg og fjerkrækød blev der derfor indført handelsnormer, der især vedrører kvalitet, klassificering, vægt, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, oprindelse og mærkning. De bør også indgå i nærværende forordning. (50) I henhold til den fælles markedsordning for henholdsvis olivenolie og spiseoliven og bananer har Kommissionen hidtil været bemyndiget til at vedtage bestemmelser om handelsnormer. Da de er af meget teknisk karakter, og det løbende er nødvendigt at gøre dem mere effektive og tilpasse dem til udviklingen i handelspraksis, bør denne fremgangsmåde også anvendes for sektoren for levende planter, samtidig med at der opstilles kriterier, som Kommissionen skal tage hensyn til, når den fastsætter de relevante bestemmelser. For at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende alvorlige forstyrrelser af markedet er der desuden behov for særlige foranstaltninger, især tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de pågældende normers kendetegn. (51) Der er indført flere retlige instrumenter for at regulere afsætningen af mælk, mejeriprodukter og fedtstoffer og deres betegnelser. De har til formål at forbedre mælks og mejeriprodukters stilling på markedet og at sikre loyal konkurrence mellem smørbare fedtstoffer af mælkefedt og smørbare fedtstoffer af andet fedt end mælkefedt til fordel for både producenter og forbrugere. Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning ( 35 ) er at beskytte forbrugerne og skabe loyale konkurrencevilkår mellem mejeriprodukter og konkurrerende produkter med hensyn til benævnelse, mærkning og reklame. Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk ( 36 ) indeholder regler, der skal sikre konsummælk og mejeriprodukter af høj kvalitet, der opfylder forbrugernes behov og ønsker og dermed stabiliserer det pågældende marked og giver forbrugerne konsummælk af høj kvalitet. Ved Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 af 5. december 1994 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer ( 37 ) fastsættes der handelsnormer for de pågældende mælkeholdige produkter og ikke-mælkeholdige produkter med en klar og præcis klassifikation og bestemmelser om produkternes benævnelse. I tråd med nærværende forordnings mål bør disse regler bevares. (52) For så vidt angår æg- og fjerkrækødsektoren findes der bestemmelser vedrørende handelsnormer og i visse tilfælde produktion. Disse bestemmelser findes i Rådets forordning (EF) nr. 1028/2006 af 19. juni 2006 om handelsnormer for æg ( 38 ), Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for fjerkrækød ( 39 ) og Rådets forordning (EØF) nr. 2782/75 af 29. oktober 1975 om produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ ( 40 ). De væsentligste bestemmelser i disse forordninger bør indarbejdes i denne forordning. (53) Det hedder i forordning (EF) nr. 1028/2006, at handelsnormerne for æg i princippet bør gælde for alle æg fra høner af arten Gallus gallus, der forhandles i EF, og som hovedregel også for æg beregnet på eksport til tredjelande. Forordningen skelner også mellem æg, der egner sig til direkte konsum, og æg, der ikke egner sig til direkte konsum, idet der er to kvalitetsklasser for æg samt bestemmelser, der skal sikre tilstrækkelig information til forbrugerne om kvalitets- og vægtklasser samt angivelse af den anvendte produktionsmetode. Forordningen indeholder endelig særlige bestemmelser vedrørende æg importeret fra tredjelande, ifølge hvilke særlige bestemmelser i visse tredjelande kan berettige til undtagelser fra handelsnormerne, hvis det kan garanteres, at de stemmer overens med fællesskabslovgivningen. (54) For så vidt angår fjerkrækød hedder det i forordning (EØF) nr. 1906/90, at handelsnormerne i princippet skal finde anvendelse på fjerkrækød egnet til konsum, der afsættes i Fællesskabet, medens fjerkrækød beregnet på eksport til tredjelande bør undtages fra anvendelsen af handelsnormerne. Forordningen inddeler fjerkrækød i to klasser på grundlag af kropsbygning og udseende og bestemmer, i hvilken form fjerkrækødet skal udbydes til salg. (55) I henhold til disse forordninger skulle medlemsstaterne kunne undtage henholdsvis æg og fjerkrækød, der sælges ved visse former for direkte salg fra producenten til den endelige forbruger, når der er tale om små mængder, fra anvendelsen af handelsnormerne. (56) Forordning (EF) nr. 2782/75 indeholder særlige regler vedrørende afsætning og transport af rugeæg og kyllinger af fjerkræ samt indlægning af rugeæg. Forordningen indeholder navnlig bestemmelser om individuel mærkning af rugeæg, der anvendes til produktion af kyllinger, om emballage samt om emballagemateriale til transport. Det undtager dog små avlsvirksomheder og andre formeringsvirksomheder fra den obligatoriske anvendelse af de normer, der er fastlagt heri. (57) I overensstemmelse med målsætningerne for denne forordning bør de nævnte bestemmelser bevares uden nogen ændringer af deres substans. De øvrige bestemmelser i disse forordninger, der er af teknisk karakter, bør dog behandles ved gennemførelsesregler, der skal vedtages af Kommissionen. (58) Ligesom det hidtil har været tilfældet i henhold til den fælles markedsordning for humle, bør der på EF-plan følges en kvalitetsorienteret politik ved anvendelse af bestemmelser om certificering i forbindelse med regler, der principielt forbyder afsætning af produkter, for hvilke der ikke er udstedt certifikat, eller afsætning af importerede produkter, der ikke opfylder tilsvarende kvalitetskriterier. (59) Betegnelserne og definitionerne på olivenolie samt kategorien er en vigtig faktor i markedsstrukturen, idet de skaber grundlag for fastsættelsen af kvalitetsnormer og giver forbrugerne relevante oplysninger om produktet og bør bibeholdes. (60) En af de tidligere nævnte støtteordninger, der bidrager til at skabe balance på markedet for mælk og mejeriprodukter og stabilisere markedspriserne i denne sektor, består i støtte til forarbejdning af skummetmælk til kasein og kaseinater, jf. forordning (EF) nr. 1255/1999. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2204/90 af 24. juli 1990 om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost ( 41 ) blev der indført regler for anvendelse af kasein og kaseinater til fremstilling af ost for at afhjælpe de skadelige virkninger, som denne støtteordning kan have, idet ost er et produkt, der er særligt sårbart ved substitution med kasein og kaseinater, og for dermed at stabilisere markedet. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning. (61) Forarbejdningen af visse landbrugsråvarer til landbrugsethanol er nært forbundet med den økonomiske situation for de pågældende råvarer. Dette kan i væsentlig grad bidrage til udnyttelsen af disse råvarer, idet en sådan forarbejdning kan være af særlig økonomisk og social betydning for økonomien i bestemte områder af EF og kan tegne sig for en ikke ubetydelig del af de pågældende råvareproducenters indkomst. I andre tilfælde giver den mulighed for at eliminere produkter af utilfredsstillende kvalitet eller for at absorbere en konjunkturbetinget overskudsproduktion, som midlertidigt kan medføre en vanskelig økonomisk situation for bestemte produkter. (62) Inden for humle-, olivenolie- og spiseoliven-, tobaks- og silkeormesektoren fokuseres i lovgivningen på forskellige typer organisationer for at opnå politiske mål, navnlig for ved en samlet indsats at stabilisere markederne for de pågældende produkter og forbedre og garantere deres kvalitet. De bestemmelser, der hidtil har reguleret dette system af organisationer, er baseret på, at disse organisationer skal anerkendes af medlemsstaterne eller under visse omstændigheder af Kommissionen i henhold til bestemmelser, som skal fastsættes af Kommissionen. Dette system bør bevares, og de hidtil gældende bestemmelser bør harmoniseres. (63) For at støtte visse af brancheorganisationernes aktiviteter, der er af særlig interesse på baggrund af de nugældende regler for den fælles markedsordning for tobak, bør der åbnes mulighed for på visse betingelser at udvide anvendelsen af de regler, som en brancheorganisation vedtager for sine medlemmer, så reglerne også kommer til at omfatte alle udenforstående producenter eller producentsammenslutninger i en eller flere regioner. Det samme bør også gælde for brancheorganisationernes øvrige aktiviteter, der er af generel økonomisk eller faglig interesse for tobakssektoren og dermed indebærer fordele for alle branchens erhvervsdrivende. Medlemsstaterne og Kommissionen bør have et nært samarbejde på dette område. Kommissionen bør have permanente kontrol/overvågningsbeføjelser, navnlig hvad angår de aftaler og den samordnede praksis, som sådanne organisationer vedtager. (64) Inden for visse sektorer ud over dem, hvor de nuværende regler behandler anerkendelse af producent- eller brancheorganisationer, kan medlemsstaterne have et ønske om at kunne anerkende sådanne typer af organisationer på grundlag af national lovgivning, for så vidt denne er forenelig med fællesskabslovgivningen. Denne mulighed bør derfor afklares. Der bør endvidere vedtages bestemmelser, hvorefter anerkendelse af producent- og brancheorganisationer i overensstemmelse med de nuværende forordninger forbliver gyldig efter vedtagelsen af denne forordning. (65) Et fællesmarked i EF medfører en ordning for samhandelen med tredjelande. Samhandelsordningen bør omfatte importtold og eksportrestitutioner og bør i princippet stabilisere EF-markedet. Samhandelsordningen bør baseres på de aftaler, der er indgået i forbindelse med de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden. (66) Kontrollen med omfanget af samhandelen med landbrugsprodukter med tredjelande inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, frø, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg, fjerkrækød, levende planter og landbrugsethanol har hidtil både ved import og eksport fundet sted i henhold til obligatoriske licensordninger eller ordninger, hvor Kommissionen havde beføjelse til at fastsætte licenskrav. (67) Kontrollen med handelsstrømmene er primært et forvaltningsspørgsmål, der bør gribes fleksibelt an. På baggrund heraf og af erfaringerne med de fælles markedsordninger, hvor Kommissionen allerede er ansvarlig for licensforvaltningen, bør den samme fremgangsmåde følges i alle sektorer, hvor der anvendes import- og eksportlicenser. Beslutningen om at indføre licenskrav bør træffes af Kommissionen, der tager hensyn til, om der er behov for importlicenser til forvaltning af de pågældende markeder, og især til kontrol af importen af de pågældende produkter. (68) Tolden for de fleste af de landbrugsprodukter, der er omfattet af Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftalerne), er fastsat i den fælles toldtarif. For nogle produkter inden for korn- og rissektoren gør indførelsen af yderligere ordninger det dog nødvendigt at åbne mulighed for at vedtage undtagelser. (69) For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på EF-markedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt. (70) Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte importtoldkontingenter, der følger af internationale aftaler, som er indgået i henhold til traktaten, eller af andre retsakter udstedt af Rådet. (71) Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 om de importafgifter, der skal anvendes for blandinger af korn, ris og brudris ( 42 ), er at sikre, at afgiftsordningen fungerer korrekt ved import af blandinger af korn, ris og brudris. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning. (72) Fællesskabet har indgået flere præferenceordninger med tredjelande om markedsadgang, der gør det muligt for disse lande at eksportere rørsukker til Fællesskabet på gunstige vilkår. I den fælles markedsordning for sukker fastsattes bestemmelser om vurderingen af raffinaderiernes behov for sukker til raffinering og på visse betingelser om reserveringen af importlicenser til specialiserede brugere af betragtelige mængder af importeret rå rørsukker, der anses for at være heltidsraffinaderier i Fællesskabet. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (73) For at undgå, at ulovlige hampeafgrøder forstyrrer den fælles markedsordning for hamp bestemt til fiberproduktion, blev det i den pågældende forordning bestemt at føre kontrol med importen af hamp og hampefrø for at sikre, at de pågældende produkter giver visse garantier for indholdet af tetrahydrocannabinol. Endvidere blev import af hampefrø til andre formål end udsæd gjort betinget af en kontrolordning med et system for godkendelse af importørerne. Disse bestemmelser bør bibeholdes. (74) I hele Fællesskabet føres der en kvalitetspolitik for produkter inden for humlesektoren. For så vidt angår importerede produkter blev det fastsat, at de kun må importeres, hvis de opfylder tilsvarende minimumskvalitetskriterier. Disse bestemmelser bør indsættes i denne forordning. (75) På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser ophæves. I undtagelsestilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked, og toldordningen dog vise sig at være uhensigtsmæssige. For at Fællesskabets marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, der kan følge heraf, bør Fællesskabet have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser. (76) For at sikre, at de fælles markedsordninger fungerer korrekt, og især undgå markedsforstyrrelser har det i henhold til de fælles markedsordninger for en række produkter hidtil været muligt at forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling. Denne mulighed bør videreføres. Desuden har erfaringen vist, at når markederne forstyrres eller risikerer at blive forstyrret på grund af anvendelsen af denne procedure, er det nødvendigt at handle uden større forsinkelse. Kommissionen bør derfor have de relevante beføjelser. Det er således hensigtsmæssigt at sætte Kommissionen i stand til at suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling i sådanne situationer. (77) Muligheden for ved eksport til tredjelande at yde restitutioner, der er baseret på forskellen mellem priserne i EF og på verdensmarkedet og ligger inden for de begrænsninger, som EF har forpligtet sig til i WTO, skal gøre det muligt at sikre EF's deltagelse i den internationale handel med visse produkter, der er omfattet at denne forordning. Der bør fastsættes værdi- og mængdegrænser for subsidieret eksport. (78) Når eksportrestitutionerne fastsættes, bør det ved kontrol af, om betalingerne er foretaget efter EGFL-reglerne, sikres, at værdigrænserne overholdes. Kontrollen kan lettes ved obligatorisk forudfastsættelse af eksportrestitutionerne, uden at dette udelukker muligheden for i tilfælde af differentierede restitutioner at ændre destinationen inden for et geografisk område, for hvilket der gælder en og samme eksportrestitutionssats. Hvis destinationen ændres, er det den eksportrestitution, der gælder for den virkelige destination, der bør udbetales, idet restitutionen dog ikke må overstige det beløb, der gælder for den forudfastsatte destination. (79) Det bør ved et pålideligt og effektivt overvågningssystem sikres, at mængdebegrænsningerne overholdes. Med henblik herpå bør der kun ydes eksportrestitution mod fremlæggelse af eksportlicens. Der bør ydes eksportrestitution inden for de fastsatte grænser alt efter den særlige situation for hvert enkelt produkt. Der bør kun indrømmes undtagelser fra reglen for forarbejdede produkter uden for traktatens bilag I, som der ikke gælder mængdebegrænsninger for. Det bør fastsættes, at kravet om nøje overholdelse af forvaltningsreglerne kan fraviges for eksport, som der ydes eksportrestitution for, hvis det er usandsynligt, at eksporten kommer til at overstige den fastsatte mængde. (80) Ved eksport af levende kvæg bør der kun bevilges og udbetales eksportrestitutioner, hvis EF-dyrevelfærdsbestemmelserne, navnlig om beskyttelse af dyr under transport, overholdes. (81) Landbrugsprodukter kan i visse tilfælde komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, såfremt de opfylder visse specifikationer og/eller prisbetingelser. Det importerende tredjelands myndigheder og EF bør samarbejde administrativt for at sikre, at ordningen anvendes korrekt. Med henblik herpå bør produkterne ledsages af en attest, der er udstedt i Fællesskabet. (82) Eksporten af blomsterløg til tredjelande er af stor økonomisk betydning for Fællesskabet. Fastholdelsen og intensiveringen af denne eksport kan sikres ved stabilisering af priserne i denne handel. Der bør derfor fastsættes mindstepriser for eksporten af de nævnte produkter. (83) I henhold til traktatens artikel 36 finder bestemmelserne i kapitlet om konkurrenceregler kun anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer, i det omfang Rådet beslutter dette inden for rammerne af bestemmelserne i artikel 37, stk. 2 og 3, i traktaten og efter den fremgangsmåde, der er fastsat heri. I de forskellige fælles markedsordninger var det i vid udstrækning anført, at statsstøttebestemmelserne fandt anvendelse. Anvendelsen af traktatens bestemmelser på virksomheder blev yderligere præciseret i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer ( 43 ). I tråd med målet om at udarbejde et sammenhængende sæt regler for markedspolitikken bør de pågældende bestemmelser indarbejdes i nærværende forordning. (84) Konkurrencereglerne for aftaler, vedtagelser og praksis, som er omhandlet i traktatens artikel 81, samt misbrug af en dominerende stilling bør finde anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsprodukter, i det omfang anvendelsen af disse regler ikke hæmmer de nationale markedsordninger for landbrugsprodukter og ikke medfører fare for, at målene for den fælles landbrugspolitik ikke kan nås. (85) En særlig tilgang gør sig gældende for så vidt angår landbrugssammenslutningernes stilling, i det omfang de især har til formål i fællesskab at producere eller handle med landbrugsprodukter eller at gøre brug af fælles driftsanlæg, medmindre en sådan fælles virksomhed udelukker konkurrence eller medfører fare for, at målene i traktatens artikel 33 ikke kan nås. (86) Kommissionen bør dels for at undgå at skade udviklingen af en fælles landbrugspolitik, dels for at skabe retssikkerhed for de pågældende virksomheder samt sikre, at de ikke udsættes for forskelsbehandling, med forbehold af Domstolens kontrol, som den eneste være kompetent til at fastslå, om de former for aftaler, vedtagelser og praksis, der er omhandlet i traktatens artikel 81, er forenelige med den fælles landbrugspolitiks mål. (87) Der er risiko for, at fællesmarkedet, som er baseret på fælles priser, ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Der bør under visse omstændigheder tillades undtagelser. I tilfælde af undtagelser bør Kommissionen dog kunne udfærdige en liste over eksisterende, ny eller påtænkt støtte, fremsætte relevante bemærkninger over for medlemsstaterne og foreslå dem egnede foranstaltninger. (88) Finland og Sverige har siden deres tiltrædelse kunnet yde støtte til produktion og afsætning af rensdyr og rensdyrprodukter på grund af den særlige økonomiske situation, der gør sig gældende på det område. Finland kan desuden yde støtte til visse mængder af frø og visse mængder af sædekorn, der udelukkende er produceret i denne medlemsstat, som følge af dens særlige klimatiske betingelser, såfremt Kommissionen giver sin tilladelse. Det er nødvendigt at videreføre disse undtagelsesbestemmelser. (89) I medlemsstater med en betydelig nedsættelse af sukkerkvoten står sukkerroeavlerne over for særligt alvorlige tilpasningsproblemer. I de tilfælde er EF-overgangsstøtten til sukkerroeavlere, jf. afsnit IV, kapitel 10f, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke tilstrækkelig til fuldt ud at opveje sukkerroeavlernes vanskeligheder. Derfor bør medlemsstater, der har nedsat deres kvote med over 50 % af den sukkerkvote, der blev fastsat den 20. februar 2006 i bilag III til forordning (EF) nr. 318/2006, have tilladelse til at yde statsstøtte til sukkerroeavlerne i EF-overgangsstøttens anvendelsesperiode. For at sikre at medlemsstaterne ikke yder statsstøtte, der overstiger deres sukkerroeavleres behov, bør fastlæggelsen af den samlede statsstøtte fortsat godkendes af Kommissionen, undtagen for Italiens vedkommende, hvor det maksimale behov for de mest produktive sukkerroeavlere, der skal tilpasse sig markedsbetingelserne efter reformen, anslås til 11 EUR/t producerede sukkerroer. Endvidere bør der på grund af de særlige problemer, der forventes at opstå i Italien, videreføres ordninger, der giver sukkerroeavlerne mulighed for direkte eller indirekte at modtage den tildelte statsstøtte. (90) I Finland er sukkerroeavl udsat for særlige geografiske og klimatiske forhold, der har negativ indflydelse på avlen ud over sukkerreformens generelle virkninger. Derfor bør denne medlemsstat, jf. den fælles markedsordning for sukker, fortsat have permanent tilladelse til at yde sine sukkerroeavlere en passende statsstøtte. (91) I betragtning af den særlige situation i Tyskland, hvor der for øjeblikket gives national støtte til et stort antal mindre producenter af alkohol under det tyske alkoholmonopols særlige vilkår, er det i en begrænset periode nødvendigt at tillade, at der fortsat ydes en sådan støtte. Ved denne periodes udløb bør Kommissionen også forelægge en rapport om, hvorledes denne undtagelse har virket, ledsaget af relevante forslag. (92) Ønsker en medlemsstat på sit område at støtte foranstaltninger til fremme af forbruget af mælk og mejeriprodukter i Fællesskabet, bør der være mulighed for, at foranstaltningerne kan finansieres ved hjælp af en særlig afgift, der opkræves af mælkeproducenterne på nationalt plan. (93) For at tage hensyn til den eventuelle udvikling i produktionen af tørret foder bør Kommissionen inden den 30. september 2008 på basis af en evaluering af den fælles markedsordning for tørret foder forelægge Rådet en rapport om sektoren. Rapporten bør om nødvendigt ledsages af passende forslag. Kommissionen bør desuden med regelmæssige mellemrum aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om den støtteordning, der anvendes for biavlssektoren. (94) Det er nødvendigt at have tilstrækkelige oplysninger om markedssituationen og markedsudsigterne for humle i Fællesskabet. Derfor bør alle kontrakter om levering af humle produceret i Fællesskabet registreres. (95) Hvis der opstår forstyrrelser eller forventes at opstå forstyrrelser som følge af større ændringer i priserne på det indre marked eller i noteringerne eller priserne på verdensmarkedet, bør der på visse betingelser kunne træffes foranstaltninger for visse produkter. (96) Der bør fastsættes en række specifikke foranstaltninger for landbrugsethanol, således at der kan indsamles økonomiske data og analyseres statistiske oplysninger med henblik på at overvåge markedet. For så vidt landbrugsethanolmarkedet er forbundet med det almindelige ethanolmarked, bør der også tilvejebringes oplysninger om markedet for ethanol af ikke-landbrugsmæssig oprindelse. (97) Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, bør finansieres af Fællesskabet i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005. (98) Kommissionen bør bemyndiges til i akutte situationer at træffe de fornødne foranstaltninger for at løse særlige praktiske problemer. (99) Da de fælles markeder for landbrugsprodukter er under konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om relevante udviklingstendenser. (100) For at undgå misbrug af de fordele, der er omhandlet i denne forordning, bør fordelene ikke indrømmes, eller også bør de trækkes tilbage, hvis det fastslås, at betingelserne for at opnå fordelene er skabt på en kunstig måde og i strid med denne forordnings mål. (101) For at sikre, at forpligtelserne i denne forordning overholdes, bør der føres kontrol og anvendes administrative foranstaltninger og administrative sanktioner, hvis forpligtelserne misligholdes. Kommissionen bør derfor have beføjelse til at vedtage regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og indberetningsforpligtelser for medlemsstaterne som følge af anvendelsen af denne forordning. (102) De foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af denne forordning, bør generelt vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 44 ). Når det i denne forordning drejer sig om foranstaltninger, der vedrører Kommissionens beføjelser, kræver hurtig handling eller er af ren administrativ art, bør Kommissionen dog kunne handle på eget initiativ. (103) Da der i denne forordning er indarbejdet visse elementer fra de fælles markedsordninger for friske og forarbejdede frugter og grøntsager samt vin, bør der foretages visse ændringer i disse fælles markedsordninger. (104) I denne forordning er der indarbejdet bestemmelser om anvendelsen af traktatens konkurrenceregler. Disse regler har hidtil været omhandlet i forordning (EF) nr. 1184/2006. Anvendelsesområdet for den forordning bør ændres, således at dens bestemmelser kun gælder for produkter opført i traktatens bilag I, der ikke er omfattet af nærværende forordning. (105) Denne forordning indeholder bestemmelserne fra de grundforordninger, der er nævnt i betragtning og, undtagen forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999. Denne forordning indeholder desuden bestemmelserne fra følgende forordninger: — Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 om de importafgifter, der skal anvendes for blandinger af korn, ris og brudris — Rådets forordning (EØF) nr. 2763/75 af 29. oktober 1975 om fastsættelse af almindelige regler om ydelse af støtte til privat oplagring inden for svinekødsektoren ( 45 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2782/75 af 29. oktober 1975 om produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ — Rådets forordning (EØF) nr. 707/76 af 25. marts 1976 om anerkendelse af sammenslutninger af silkeormsproducenter ( 46 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 1055/77 af 17. maj 1977 om oplagring og flytning af varer opkøbt af et interventionsorgan ( 47 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2931/79 af 20. december 1979 om bistand ved udførsel af landbrugsprodukter, der kan komme ind under en særlig ordning ved indførsel til et tredjeland ( 48 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 3220/84 af 13. november 1984 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe — Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning — Rådets forordning (EØF) nr. 3730/87 af 10. december 1987 om almindelige regler for levering til visse organisationer af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet — Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 af 12. februar 1990 om kontrol i forbindelse med udførsel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb ( 49 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg — Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for fjerkrækød — Rådets forordning (EØF) nr. 2204/90 af 24. juli 1990 om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost — Rådets forordning (EØF) nr. 2077/92 af 30. juni 1992 om brancheorganisationer og brancheaftaler i tobakssektoren ( 50 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2137/92 af 23. juli 1992 om Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe og om EF- standardkvaliteten af ferske og kølede fårekroppe — Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer — Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk — Rådets forordning (EF) nr. 2250/1999 af 22. oktober 1999 om toldkontingentet for smør med oprindelse i New Zealand ( 51 ) — Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter. — Rådets forordning (EF) nr. 1028/2006 af 19. juni 2006 om handelsnormer for æg — Rådets forordning (EF) nr. 1183/2006 af 24. juli 2006 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg. (106) Disse forordninger bør derfor ophæves. Af hensyn til retssikkerheden og på baggrund af det antal retsakter, der ophæves ved denne forordning, og det antal retsakter, der er vedtaget i henhold til eller ændret ved disse retsakter, er det hensigtsmæssigt at præcisere, at en ophævelse ikke berører gyldigheden af de retsakter, der er vedtaget på grundlag af den ophævede retsakt, eller af de ændringer af andre retsakter, der er foretaget herved. (107) Denne forordning bør generelt anvendes fra den 1. januar 2008. For at sikre at de nye bestemmelser i denne forordning ikke griber ind i de igangværende produktionsår 2007/2008, bør der fastsættes en senere ikrafttrædelsesdato for de sektorer, hvis produktionsår allerede er fastsat. Denne forordning bør derfor kun finde anvendelse fra starten af produktionsåret 2008/2009 for de pågældende sektorer. Som en konsekvens bør de respektive forordninger fortsat anvendes indtil udgangen af hvert af de pågældende produktionsår 2007/08. (108) For så vidt angår visse andre sektorer, for hvilke der ikke er fastsat noget produktionsår, bør der også fastsættes en senere anvendelsesdato for at sikre en problemfri overgang fra de eksisterende markedsordninger til denne forordning. Som en konsekvens bør de forordninger, der gælder for eksisterende fælles markedsordninger, fortsat anvendes indtil den senere dato, der fastsættes i denne forordning. (109) Ved nærværende forordning overdrages beføjelsen til at træffe afgørelse vedrørende det væsentlige indhold af forordning (EØF) nr. 386/90 til Kommissionen. Endvidere ophæves forordning (EØF) nr. 3220/84, forordning (EØF) nr. 1186/90, forordning (EØF) nr. 2137/92 og forordning (EF) nr. 1183/2006 ved denne forordning, selv om det kun er visse bestemmelser i disse forordninger, der indsættes i nærværende forordning. En række detaljer, der er omhandlet i disse forordninger, vil derfor skulle behandles i gennemførelsesregler, som Kommissionen skal vedtage. Kommissionen bør have lidt længere tid til at fastsætte de respektive regler. De nævnte forordninger bør derfor anvendes indtil den 31. december 2008. (110) Følgende rådsretsakter er blevet overflødige og bør ophæves: — Rådets forordning (EØF) nr. 315/68 af 12. marts 1968 om fastsættelse af kvalitetsnormer for blomsterløg og -knolde ( 52 ) — Kommissionens forordning (EØF) nr. 316/68 af 12. marts 1968 om fastsættelse af kvalitetsnormer for friske afskårne blomster og frisk løvværk ( 53 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2517/69 af 9. december 1969 om fastsættelse af visse foranstaltninger med henblik på sanering af Fællesskabets frugtavl ( 54 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 2728/75 af 29. oktober 1975 om støtte til produktion af og handel med kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse og til produktion af og handel med kartoffelstivelse ( 55 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 1358/80 af 5. juni 1980 om fastsættelse af orienterings- og interventionsprisen for voksent kvæg for produktionsåret 1980/81 og om indførelse af et EF-handelsklasseskema for kroppe af voksent kvæg ( 56 ) — Rådets forordning (EØF) nr. 4088/87 af 21. december 1987 om betingelserne for anvendelse af præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel og Jordan ( 57 ) — Rådets afgørelse 74/583/EØF af 20. november 1974 vedrørende kontrol med sukkerbevægelserne ( 58 ). (111) Overgangen fra de ordninger, der er omhandlet i bestemmelser og forordninger, som ophæves ved nærværende forordning, kan forårsage problemer, der ikke behandles i nærværende forordning. For at løse sådanne problemer bør Kommissionen kunne vedtage overgangsforanstaltninger — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







INDHOLDSFORTEGNELSE DEL I INDLEDENDE BESTEMMELSER DEL II DET INDRE MARKED AFSNIT I MARKEDSINTERVENTION KAPITEL I Offentlig intervention og privat oplagring Afdeling I Almindelige bestemmelser Afdeling II Offentlig intervention Underafdeling I Almindelige bestemmelser Underafdeling II Indledning af opkøb Underafdeling III Interventionspriser Underafdeling IV Afsætning fra intervention Afdeling III Privat oplagring Underafdeling I Obligatorisk støtte Underafdeling II Fakultativ støtte Afdeling IV Fælles bestemmelser KAPITEL II Særlige interventionsforanstaltninger Afdeling I Ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger Afdeling II Foranstaltninger for korn- og rissektoren Afdeling III Foranstaltninger for sukkersektoren Afdeling IV Tilpasning af udbud KAPITEL III Produktionsregulering Afdeling I Almindelige bestemmelser Afdeling II Sukker Underafdeling I Kvotetildeling og -forvaltning Underafdeling II Kvoteoverskridelse Afdeling III Mælk Underafdeling I Almindelige bestemmelser Underafdeling II Kvotetildeling og -forvaltning Underafdeling III Kvoteoverskridelse Section IIIa Kartoffelstivelseskvoter Afdeling IV Procedurebestemmelser for sukker-, mælke- og kartoffelstivelseskvoter Afdeling IVa Produktionskapacitet i vinsektoren Underafdeling I Ulovlige beplantninger Underafdeling II Overgangsordning for plantningsrettigheder Underafdeling III Rydningsordning KAPITEL IV Støtteordninger Afdeling I Forarbejdningsstøtte Underafdeling I Tørret foder Underafdeling II Hør og hamp til fiberproduktion Underafdeling III Kartoffelstivelse Afdeling II Produktionsrestitution Afdeling III Støtte til mælk og mejeriprodukter Afdeling IIIa Støtte i humlesektoren Afdeling IV Støtte i olivenolie- og spiseolivensektoren Afdeling IVa Støtte til frugt og grøntsager Underafdeling I Producentsammenslutninger Underafdeling II Driftsfonde og driftsprogrammer Underafdeling IIA Skolefrugtordning Underafdeling III Procedurebestemmelser Afdeling IVb Støtteprogrammer for vinsektoren Underafdeling I Indledende bestemmelser Underafdeling II Forelæggelse af støtteprogrammerne og disses indhold Underafdeling III Specifikke støtteforanstaltninger Underafdeling IV Procedurebestemmelser Afdeling V EF-tobaksfond Afdeling VI Særlige bestemmelser for biavlssektoren Afdeling VII Støtte i silkeormesektoren AFSNIT II AFSÆTNINGS- OG PRODUKTIONSBESTEMMELSER KAPITEL I Regler for afsætning og produktion Afdeling I Afsætningsregler Afdeling Ia Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser i vinsektoren Underafdeling I Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser Underafdeling II Traditionelle benævnelser Afdeling Ib Mærkning og præsentation i vinsektoren Afdeling II Produktionsbetingelser Afdeling IIa Bestemmelser vedrørende produktion i vinsektoren Underafdeling I Druesorter Underafdeling II Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner Afdeling III Procedurebestemmelser KAPITEL II Producentorganisationer, brancheorganisationer og erhvervsorganisationer Afdeling I Generelle principper Afdeling Ia Regler for producent- og brancheorganisationer og producentsammenslutninger i frugt- og grøntsagssektoren Underafdeling I Vedtægter for og anerkendelse af producentorganisationer Underafdeling II Sammenslutninger af producentorganisationer og producentsammenslutninger Underafdeling III Udvidet anvendelse af regler over for producenter i et økonomisk område Underafdeling IV Brancheorganisationer for frugt og grøntsager Afdeling Ib Bestemmelser for producent- og brancheorganisationer i vinsektoren Afdeling II Regler for brancheorganisationer i tobakssektoren Afdeling IIa Regler for producentorganisationer og brancheorganisationer i mælke- og mejerisektoren Afdeling III Procedurebestemmelser DEL III SAMHANDELEN MED TREDJELANDE KAPITEL I Almindelige bestemmelser KAPITEL II Import Afdeling I Importlicenser Afdeling II Importtold og importafgifter Afdeling III Importkontingentforvaltning Afdeling IV Særlige bestemmelser for visse produkter Underafdeling I Særlige bestemmelser for import af korn og ris Underafdeling II Præferenceimportordninger for sukker Underafdeling III Særlige bestemmelser for hamp Underafdeling IV Særlige importbestemmelser for humle Underafdeling V Særlige importbestemmelser for vin Afdeling V Beskyttelse og aktiv forædling KAPITEL III Eksport Afdeling I Eksportlicenser Afdeling II Eksportrestitutioner Afdeling III Eksportkontingentforvaltning i mejerisektoren Afdeling IV Særlig behandling ved import til tredjelande Afdeling V Særlige bestemmelser for levende planter Afdeling VI Passiv forædling DEL IV Konkurrenceregler KAPITEL I Regler for virksomhederne KAPITEL II Statsstøtteregler DEL V SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDIVIDUELLE SEKTORER DEL VI ALMINDELIGE BESTEMMELSER DEL VII GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER KAPITEL I Gennemførelsesbestemmelser KAPITEL II Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser BILAG I LISTE OVER PRODUKTER OMHANDLET I ARTIKEL 1, STK. 1 Del I: Korn Del II: Ris Del III: Sukker Del IV: Tørret foder Del V: Frø Del VI: Humle Del VII: Olivenolie og spiseoliven Del VIII: Hør og hamp til fiberproduktion Del IX: Frugt og grøntsager Del X: Forarbejdede frugter og grøntsager Del XI: Bananer Del XII: Vin Del XIII: Levende planter og blomsterdyrkningens produkter Del XIV: Råtobak Del XV: Oksekød Del XVI: Mælk og mejeriprodukter Del XVII: Svinekød Del XVIII: Fåre- og gedekød Del XIX: Æg Del XX: Fjerkrækød Del XXI: Andre produkter BILAG II LISTE OVER PRODUKTER OMHANDLET I ARTIKEL 1, STK. 3 Del I: Landbrugsethanol Del II: Biavlsprodukter Del III: Silkeorme BILAG III DEFINITIONER OMHANDLET I ARTIKEL 2, STK. 1 Del I: Definitioner vedrørende rissektoren Del II: Definitioner vedrørende sukkersektoren Del III: Definitioner vedrørende humlesektoren Del IIIa: Definitioner vedrørende vinsektoren Del IV: Definitioner vedrørende oksekødssektoren Del V: Definitioner vedrørende mejerisektoren Del VI: Definitioner vedrørende ægsektoren Del VII: Definitioner vedrørende fjerkræsektoren Del VIII: Definitioner vedrørende biavlssektoren BILAG IV STANDARDKVALITET FOR RIS OG SUKKER A. Standardkvalitet for uafskallet ris B. Standardkvalitet for sukker BILAG V FÆLLESSKABETS HANDELSKLASSESKEMAER FOR SLAGTEKROPPE SOM NÆVNT I ARTIKEL 39 A. Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg B. Fællesskabets handelsklasseskema til klassificering af svinekroppe C. Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe BILAG VI NATIONALE OG REGIONALE KVOTER fra produktionsåret 2010/11 BILAG VII SUPPLERENDE KVOTER FOR ISOGLUCOSE, JF. ARTIKEL 58, STK. 2 BILAG VIIa BEREGNING AF DEN PROCENTDEL, DER SKAL FASTSÆTTES I HENHOLD TIL ARTIKEL 59, STK. 2, ANDET AFSNIT BILAG VIIb BEREGNING AF DEN PROCENTDEL, DER GÆLDER FOR VIRKSOMHEDER I HENHOLD TIL ARTIKEL 59, STK. 2, ANDET AFSNIT BILAG VIIc BEREGNING AF DEN KOEFFICIENT, DER SKAL FASTSÆTTES I HENHOLD TIL ARTIKEL 52A, STK. 1 BILAG VIII NÆRMERE BESTEMMELSER FOR OVERFØRSEL AF SUKKER- OG ISOGLUCOSEKVOTER, JF. ARTIKEL 60 BILAG IX NATIONALE KVOTER OG OMSTRUKTURERINGSRESERVEMÆNGDER, JF. ARTIKEL 66 BILAG X REFERENCEFEDTINDHOLD JF. ARTIKEL 70 BILAG Xa KARTOFFELSTIVELSESKVOTER PR. PRODUKTIONSÅR, JF. ARTIKEL 84A BILAG Xb BUDGET TIL STØTTEPROGRAMMER (SOM OMHANDLET I ARTIKEL 103N, STK. 1) BILAG Xc BUDGETBEVILLING TIL UDVIKLING AF LANDDISTRIKTER, JF. ARTIKEL 190A, STK. 3 BILAG Xd BUDGET FOR RYDNINGSORDNINGEN BILAG Xe AREALER, SOM MEDLEMSSTATER KAN ERKLÆRE IKKE-STØTTEBERETTIGEDE UNDER RYDNINGSORDNINGEN (OMHANDLET I ARTIKEL 85U, STK. 1, 2 OG 5) BILAG XI A.I. Fordeling af den maksimale garantimængde for lange hørfibre mellem medlemsstaterne, jf. artikel 94, stk. 1 A.II. Fordeling af den maksimale garantimængde for hvert produktionsår fra 2009/2010 til 2011/2012 for korte hørfibre og hampefibre mellem medlemsstaterne, jf. artikel 94, stk. 1a A.III. Områder berettiget til støtte, jf. artikel 94a B. Fordeling af den maksimale garantimængde mellem medlemsstaterne, jf. artikel 89 BILAG XIa AFSÆTNING AF KØD FRA KVÆG, SOM HØJST ER TOLV MÅNEDER GAMMELT, I HENHOLD TIL ARTIKEL 113B I. Definition II. Opdeling i kategorier af kvæg på højst tolv måneder på slagteriet III. Varebetegnelser IV. Obligatoriske oplysninger på etiketten V. Fakultative oplysninger på etiketten VI. Registrering VII. Offentlig kontrol VIII. Kød importeret fra tredjelande IX. Sanktioner BILAG XIb KATEGORIER AF VINAVLSPRODUKTER 1. Vin 2. Ung ikke-færdiggæret vin 3. Hedvin 4. Mousserende vin 5. Mousserende kvalitetsvin 6. Aromatisk mousserende kvalitetsvin 7. Mousserende vin tilsat kulsyre 8. Perlevin 9. Perlevin tilsat kulsyre 10. Druemost 11. Delvis gæret druemost 12. Delvis gæret druemost af let tørrede druer 13. Koncentreret druemost 14. Rektificeret koncentreret druemost: 15. Vin af delvis tørrede druer 16. Vin af overmodne druer 17. Vineddike Tillæg til bilag XIb Vindyrkningszoner BILAG XII DEFINITIONER OG BETEGNELSER VEDRØRENDE MÆLK OG MEJERIPRODUKTER, JF. ARTIKEL 114, STK. 1 BILAG XIII AFSÆTNING AF MÆLK TIL KONSUM, JF. ARTIKEL 114, STK. 2 BILAG XIV HANDELSNORMER FOR PRODUKTER FRA ÆG- OG FJERKRÆKØDSEKTOREN, JF. ARTIKEL 116 A. Handelsnormer for æg fra høns af arten Gallus gallus B. Handelsnormer for fjerkrækød C. Handelsnormer for produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ BILAG XV HANDELSNORMER FOR SMØRBARE FEDTSTOFFER, JF. ARTIKEL 115 Tillæg til bilag XV BILAG XVa TILSÆTNING, SYRING OG AFSYRING I VISSE VINDYRKNINGSZONER A. Tilsætningsgrænser B. Tilsætning C. Syring og afsyring D. Behandlinger BILAG XVb RESTRIKTIONER A. Generelt B. Friske druer, druemost og druesaft C. Blanding af vine D. Biprodukter BILAG XVI BETEGNELSER OG DEFINITIONER VEDRØRENDE OLIVENOLIE OG OLIE AF OLIVENPRESSERESTER, JF. ARTIKEL 118 BILAG XVIa UDTØMMENDE LISTE OVER REGLER, DER KAN UDVIDES TIL AT OMFATTE PRODUCENTER, DER IKKE ER MEDLEMMER, JF. ARTIKEL 125F OG 125L BILAG XVII IMPORTTOLD FOR RIS, JF. ARTIKEL 137 OG 139 BILAG XVIII BASMATI-RIS, JF. ARTIKEL 138 BILAG XIX STATER OMHANDLET I ARTIKEL 153, STK. 3, ARTIKEL 154, STK. 1, LITRA b), OG BILAG III, DEL II, Nr. 12 BILAG XX LISTE OVER PRODUKTER FRA KORN-, RIS-, SUKKER-, MÆLKE- OG ÆGGESEKTOREN MED HENBLIK PÅ ARTIKEL 26, STK. 2, LITRA a), Nr. ii), OG MED HENBLIK PÅ YDELSE AF EKSPORTRESTITUTIONER SOM OMHANDLET I DEL III, KAPITEL III, AFDELING II Del I: Korn Del II: Ris Del III: Sukker Del IV: Mælk Del V: Æg BILAG XXI LISTE OVER VISSE PRODUKTER, DER INDEHOLDER SUKKER, MED HENBLIK PÅ YDELSE AF EKSPORTRESTITUTIONER SOM OMHANDLET I DEL III, KAPITEL III, AFDELING II BILAG XXII SAMMENLIGNINGSTABELLER, JF. ARTIKEL 202







DEL I

INDLEDENDE BESTEMMELSER

Artikel 1

Anvendelsesområde

1. Ved denne forordning fastsættes der en fælles markedsordning for produkter fra følgende sektorer, jf. bilag I:

a) korn, del I i bilag I

b) ris, del II i bilag I

c) sukker, del III i bilag I

d) tørret foder, del IV i bilag I

e) frø, del V i bilag I

f) humle, del VI i bilag I

g) olivenolie og spiseoliven, del VII i bilag I

h) hør og hamp, del VIII i bilag I

i) frugt og grøntsager, del IX i bilag I

j) forarbejdede frugter og grøntsager, del X i bilag I

k) bananer, del XI i bilag I

l) vin, del XII i bilag I

m) levende planter og blomsterdyrkningsprodukter, del XIII i bilag I (i det følgende benævnt »sektoren for levende planter«)

n) råtobak, del XIV i bilag I

o) oksekød, del XV i bilag I

p) mælk og mejeriprodukter, del XVI i bilag I

q) svinekød, del XVII i bilag I

r) fåre- og gedekød, del XVIII i bilag I

s) æg, del XIX i bilag I

t) fjerkrækød, del XX i bilag I

u) andre produkter, del XXI i bilag I.

▼M10 —————

▼B

3. Ved denne forordning fastsættes der særlige foranstaltninger for følgende sektorer, der er anført og eventuelt yderligere defineret i bilag II:

a) landbrugsethanol, del I i bilag II (i det følgende benævnt »landbrugsethanolsektoren«)

b) biavlsprodukter, del II i bilag II (i det følgende benævnt »biavlssektoren«)

c) silkeorme, del III i bilag II.

▼M3

4. For kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701, gælder del IV, kapitel II.

▼B

Artikel 2

Definitioner

1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder de definitioner, der er fastsat for visse sektorer i bilag III.

2. I denne forordning forstås ved:

a) »landbruger«: en landbruger som defineret i forordning (EF) nr. 1782/2003

b) »betalingsorgan«: organ eller organer udpeget af en medlemsstat i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005.

c) »interventionspris«: den pris, hvortil produkterne opkøbes ved offentlig intervention.

Artikel 3

Produktionsår

Der fastsættes følgende produktionsår:

a) 1. januar til 31. december samme år for banansektoren

b) 1. april til 31. marts året efter for: i) sektoren for tørret foder ii) silkeormesektoren

c) 1. juli til 30. juni året efter for: i) kornsektoren ii) frøsektoren iii) olivenolie- og spiseolivensektoren iv) hør- og hampesektoren v) mejerisektoren

▼M10

ca) 1. august til 31. juli året efter for vinsektoren

▼B

d) 1. september til 31. august året efter for rissektoren

e) 1. oktober til 30. september året efter for sukkersektoren.

▼M3

For frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager fastsættes produktionsåret om nødvendigt af Kommissionen.

▼B

Artikel 4

Kommissionens beføjelser

Når Kommissionen har fået beføjelser, handler den i overensstemmelse med proceduren i artikel 195, stk. 2, medmindre andet er fastsat i denne forordning.

Artikel 5

Gennemførelsesbestemmelser

Kommissionen kan vedtage gennemførelsesbestemmelser til artikel 2.

Kommissionen kan ændre definitionerne vedrørende ris i del I i bilag III og definitionen af »AVS/indisk sukker« i del II, punkt 12, i samme bilag.

Kommissionen kan også fastsætte omregningssatserne for ris på forskellige stadier i forarbejdningen, for forarbejdningsomkostningerne og for værdien af biprodukter.







DEL II

DET INDRE MARKED







AFSNIT I

MARKEDSINTERVENTION







KAPITEL I

Offentlig intervention og privat oplagring







Afdeling I

Almindelige bestemmelser

Artikel 6

Anvendelsesområde

1. I dette kapitel fastsættes der regler for opkøb ved offentlig intervention og støtte til privat oplagring, der kan forekomme inden for følgende sektorer:

a) korn

b) ris

c) sukker

d) olivenolie- og spiseoliven

e) oksekød

f) mælk og mejeriprodukter

g) svinekød

h) fåre- og gedekød.

2. Ved anvendelsen af dette kapitel forstås ved:

a) »korn«: korn, der er høstet i Fællesskabet

b) »mælk«: komælk, der er produceret i Fællesskabet

▼M3 —————

▼B

d) »fløde«: fløde, der direkte og udelukkende er fremstillet af mælk.

Artikel 7

Oprindelse i EF

Kun produkter med oprindelse i Fællesskabet er berettiget til opkøb ved offentlig intervention eller til støtte til privat oplagring, jf. dog artikel 6, stk. 2.

Artikel 8

Referencepriser

1. For produkter omfattet af de interventionsforanstaltninger, der er nævnt i artikel 6, stk. 1, fastsættes følgende referencepriser:

▼M7

a) for kornsektoren 101,31 EUR/t

▼B

b) for uafskallet ris 150 EUR/t af standardkvalitet som defineret i bilag IV, punkt A

c) for sukkersektoren: i) for hvidt sukker: — 541,5 EUR/t for produktionsret 2008/09 — 404,4 EUR/t fra produktionsret 2009/10 ii) for råsukker: — 448,8 EUR/t for produktionsret 2008/09 — 335,2 EUR/t fra produktionsret 2009/10. Referencepriserne i nr. i) og ii) gælder for en uemballeret vare, ab fabrik, af standardkvalitet som defineret i bilag IV, punkt B

d) for oksekødssektoren 2 224 EUR/t for slagtekroppe af handyr af klasse R3 i EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1, litra a)

e) for mejerisektoren: i) 246,39 EUR/100 kg smør ▼M3 ii) 169,80 EUR/100 kg skummetmælkspulver ▼B

f) for svinekødssektoren 1 509,39 EUR/t for svinekroppe af standardkvalitet defineret ud fra vægt og indhold af magert kød i overensstemmelse med EF-handelsklasseskemaet for svinekroppe, jf. artikel 42, stk. 1, litra b): i) svinekroppe med en vægt på mindst 60 kg, men under 120 kg: klasse E, jf. bilag V, punkt B II ii) svinekroppe med en vægt på mindst 120 kg, men højst 180 kg: klasse R, jf. bilag V, punkt B II.

2. Referenceprisen for korn og ris i stk. 1, litra a) og b), gælder for engrosleddet for varer leveret til lager, ikke aflæsset. Disse referencepriser gælder for alle fællesskabsinterventionscentre, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 41.

3. Rådet kan efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, ændre de referencepriser, der er fastsat i nærværende artikels stk. 1, på baggrund af produktions- og markedsudviklingen.

Artikel 9

Prisindberetning på sukkermarkedet

Kommissionen opretter et informationssystem for priser på sukkermarkedet, herunder et system for offentliggørelse af priser for sukkermarkedet.

Systemet baseres på oplysninger fra virksomheder, der fremstiller hvidt sukker, eller andre erhvervsdrivende, der er involveret i sukkerhandelen. Disse oplysninger behandles fortroligt.

Kommissionen sikrer, at de offentliggjorte oplysninger ikke kan bruges til at identificere individuelle virksomheders eller erhvervsdrivendes priser.







Afdeling II

Offentlig intervention







Underafdeling I

Almindelige bestemmelser

Artikel 10

Produkter, der er berettiget til offentlig intervention

1. Der kan anvendes offentlig intervention for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling samt de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:

a) hvede, hård hvede, byg, majs og sorghum

b) uafskallet ris

c) hvidt sukker eller råsukker, forudsat at det pågældende sukker er produceret under kvoter og er fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør høstet i EF

d) fersk eller kølet kød af hornkvæg henhørende under KN-kode 0201 10 00 og 0201 20 20 til 0201 20 50

e) smør, der direkte og udelukkende er fremstillet af pasteuriseret fløde på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent

▼M3

f) spraytørret skummetmælkspulver af bedste kvalitet, der er fremstillet af mælk på en autoriseret virksomhed i EF, og som har et proteinindhold på mindst 34,0 vægtprocent beregnet på fedtfrit tørstof.







▼M7

Underafdeling II

Indledning af opkøb

Artikel 11

Offentlige interventionsperioder

Der er adgang til offentlig intervention:

a) for korn fra 1. november til 31. maj

b) for uafskallet ris fra 1. april til 31. juli

c) for sukker i hele produktionsåret 2008/09 og 2009/10

d) for oksekød i hele produktionsåret

e) for smør og skummetmælkspulver fra 1. marts til 31. august.

Artikel 12

Indledning af offentlig intervention

1. I de perioder, der er nævnt i artikel 11,

a) er der adgang til offentlig intervention for hvede

b) er der adgang til offentlig intervention for hård hvede, byg, majs, sorghum, uafskallet ris, sukker, smør og skummetmælkspulver inden for de maksimumsmængder, der er fastsat i artikel 13, stk. 1

c) indleder Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, offentlig intervention for oksekød og kalvekød, hvis den gennemsnitlige markedspris noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe, jf. artikel 42, stk. 1, falder til under 1560 EUR/t i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat i en repræsentativ periode.

2. Kommissionen standser uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, den offentlige intervention for oksekød og kalvekød, jf. stk. 1, litra c), hvis betingelserne i nævnte bestemmelse ikke længere er opfyldt i en repræsentativ periode.

Artikel 13

Maksimumsmængder

1. Ved offentlig intervention kan der højst opkøbes følgende mængder:

a) 0 t hård hvede, byg, majs, sorghum og uafskallet ris for de perioder, der er nævnt i henholdsvis artikel 11, litra a) og b)

b) 600 000 t sukker udtrykt i hvidt sukker pr. produktionsår

c) 30 000 t smør pr. periode nævnt i artikel 11, litra e)

d) 109 000 t skummetmælkspulver pr. periode nævnt i artikel 11, litra e).

2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til denne artikels stk. 1, litra b), må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger som fastsat i artikel 32, 52 og 63.

3. Uanset stk. 1 kan Kommissionen for de produkter, der er nævnt i litra a), c) og d) i nævnte stykke, beslutte at fortsætte med offentlig intervention ud over de mængder, der er fastsat i nævnte stykke, hvis markedssituationen og især udviklingen i markedspriserne kræver det.







Underafdeling III

Interventionspriser

Artikel 18

Interventionspriser

1. Interventionsprisen:

a) for hvede er lig med referenceprisen for en tilbudt maksimumsmængde på 3 mio. tons pr. interventionsperiode som fastlagt i artikel 11, litra a)

▼C2

b) for smør er lig med 90 % af referenceprisen for mængder, som tilbydes inden for den grænse, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, litra c)

c) for skummetmælkspulver er lig med referenceprisen for mængder, som tilbydes inden for den grænse, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, litra d).

▼M7

2. Interventionspriserne og interventionsmængderne for følgende produkter fastsættes af Kommissionen ved licitation:

a) hvede for mængder, der overstiger den tilbudte maksimumsmængde på 3 mio. tons pr. interventionsperiode som fastlagt i artikel 11, litra a)

b) hård hvede, byg, majs, sorghum og uafskallet ris i medfør af artikel 13, stk. 3

c) oksekød og kalvekød

d) smør for mængder, der tilbydes ud over grænsen i artikel 13, stk. 1, litra c), i medfør af artikel 13, stk. 3 og

e) skummetmælkspulver for mængder, der tilbydes ud over grænsen i artikel 13, stk. 1, litra c), i medfør af artikel 13, stk. 3.

Under særlige omstændigheder kan licitationerne begrænses til bestemte medlemsstater eller områder i en medlemsstat, eller interventionspriserne og interventionsmængderne kan fastsættes for hver medlemsstat eller for hvert område i en medlemsstat på grundlag af de gennemsnitlige markedspriser, der er noteret.

3. Den maksimumsopkøbspris, der fastsættes i henhold til licitationsprocedurerne i stk. 2, må ikke være højere end:

a) de respektive referencepriser for korn og uafskallet ris

b) den gennemsnitlige markedspris for oksekød og kalvekød, der er noteret i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat, forhøjet med et beløb, som Kommissionen skal fastsætte på grundlag af objektive kriterier

c) 90 % af referenceprisen for smør

d) referenceprisen for skummetmælkspulver.

4. De i stk. 1, 2 og 3 omhandlede interventionspriser gælder for:

a) korn med forbehold af prisstigninger eller -nedsættelser af kvalitetsmæssige årsager

b) for uafskallet ris med tilsvarende forhøjelser eller nedsættelser, hvis de produkter, som tilbydes betalingsorganet, afviger fra den standardkvalitet, der er defineret i bilag IV, punkt A. Kommissionen kan også fastsætte forhøjelser og nedsættelser af interventionsprisen med henblik på sortsstyring.

5. Interventionsprisen for sukker er 80 % af den referencepris, der er fastsat for det produktionsår, der følger efter det produktionsår, hvor tilbuddet gives. Hvis kvaliteten af det sukker, betalingsorganet får tilbudt, afviger fra den standardkvalitet, som er defineret i bilag IV, punkt B, og som referenceprisen er fastsat for, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen tilsvarende.

▼B







Underafdeling IV

Afsætning fra intervention

Artikel 25

Generelle principper

Produkter opkøbt ved offentlig intervention afsættes på en sådan måde, at enhver forstyrrelse af markedet undgås, og at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens, samt i overensstemmelse med de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.

Artikel 26

Afsætning af sukker

Interventionsorganerne må kun sælge sukker, der er opkøbt ved offentlig intervention, til en pris, der ligger over den referencepris, som er fastsat for det produktionsår, hvor salget finder sted.

Kommissionen kan dog beslutte, at interventionsorganerne:

a) kan sælge sukker til en pris, der er lig med eller lavere end den referencepris, der er nævnt ovenfor, hvis sukkeret er bestemt til: i) foderbrug eller ▼M3 ii) eksport i uforarbejdet stand eller efter forarbejdning til et af de i traktatens bilag I anførte produkter eller til et af de produkter, der er anført i del III i bilag XX til denne forordning, eller ▼M3 iii) industriel brug, jf. artikel 62. ▼B

b) stiller uforarbejdet sukker, som de ligger inde med, til rådighed for velgørende organisationer, der er anerkendt af vedkommende medlemsstat eller af Kommissionen, hvis medlemsstaten ikke har anerkendt den pågældende organisation, til en pris, der er lavere end den gældende referencepris, eller helt gratis til konsum på Fællesskabets indre marked, hvis det uddeles som led i individuelle nødhjælpsforanstaltninger.

▼M15

Artikel 27

Ordning for uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i Unionen

1. Der oprettes en ordning for 2012 og 2013 for uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i Unionen gennem organisationer, som ikke må være erhvervsvirksomheder, og som medlemsstaterne udpeger. Med henblik på denne fødevareuddelingsordning skal der stilles produkter fra interventionslagrene til rådighed, eller, hvis der ikke findes egnede interventionslagre for fødevareuddelingsordningen, skal der indkøbes fødevarer på markedet.

Med henblik på fødevareuddelingsordningen i første afsnit forstås ved »socialt dårligst stillede personer« fysiske personer, herunder familier eller grupper af sådanne personer, hvis sociale og økonomiske afhængighed er konstateret eller erkendt på grundlag af støttekriterier, som de nationale kompetente myndigheder vedtager, eller anslået ud fra kriterier, som de udpegede organisationer anvender, og som er godkendt af disse nationale kompetente myndigheder.

2. Medlemsstater, der ønsker at deltage i fødevareuddelingsordningen i stk.1, skal til Kommissionen indsende fødevareuddelingsprogrammer med oplysning om følgende:

a) sådanne programmers væsentligste karakteristika og mål

b) de udpegede organisationer

c) anmodninger om de mængder fødevarer, der skal uddeles hvert år, og andre relevante oplysninger.

Medlemsstaterne skal vælge fødevarerne ud fra objektive kriterier, bl.a. næringsværdi og egnethed til uddeling. I den forbindelse kan medlemsstaterne give forrang til produkter med oprindelse i Unionen.

3. Kommissionen vedtager årsplaner på grundlag af de anmodninger og andre relevante oplysninger som omhandlet i stk. 2, første afsnit, litra c), som medlemsstaterne indsender som led i deres fødevareuddelingsprogrammer.

I hver årsplan fastsættes Unionens årlige finansielle tildelinger pr. medlemsstat.

Hvis fødevarer, der er omfattet af årsplanen, ikke er tilgængelige på interventionslagrene i den medlemsstat, hvor der er behov for disse produkter, fastsætter Kommissionen i årsplanen, at disse produkter overføres til den pågældende medlemsstat fra medlemsstater, hvor interventionslagrene ligger inde med sådanne produkter.

Kommissionen kan revidere en årsplan på baggrund af ændrede forhold, der påvirker dens gennemførelse.

4. Fødevarerne udleveres gratis til de udpegede organisationer.

Uddelingen af fødevarerne til de socialt dårligst stillede personer skal:

a) være gratis, eller

b) ske til en pris, der under ingen omstændigheder må overstige de udgifter, som de udpegede organisationer berettiget har haft ved uddelingen, og som ikke er støtteberettigede udgifter i henhold til stk. 7, andet afsnit, litra a) og b).

5. Medlemsstater, der deltager i fødevareuddelingsordningen i stk. 1, skal:

a) sende Kommissionen en årlig rapport om gennemførelsen af fødevareuddelingsprogrammerne

b) holde Kommissionen rettidigt underrettet om ændringer, der har konsekvenser for gennemførelsen af fødevareuddelingsprogrammerne.

6. Unionen finansierer de udgifter, der er støtteberettigede under ordningen. Finansieringen må ikke overstige 500 mio. EUR pr. regnskabsår.

7. Følgende udgifter er støtteberettigede i henhold til ordningen:

a) udgifter til fødevarer, der frigives fra interventionslagrene

b) udgifter til fødevarer, der indkøbes på markedet, og

c) udgifter til transport mellem medlemsstaterne af fødevarer fra interventionslagrene.

Inden for de disponible finansielle midler til gennemførelse af årsplanerne i hver medlemsstat kan de nationale kompetente myndigheder betragte følgende udgifter som støtteberettigede:

a) udgifter til transport af fødevarer til de udpegede organisationers lagre

b) følgende udgifter, der afholdes af de udpegede organisationer i det omfang, de er direkte forbundet med årsplanernes gennemførelse: i) administrationsudgifter ii) udgifter til transport mellem de udpegede organisationers lagre og de endelige uddelingssteder, og iii) lagerudgifter.

8. Medlemsstaterne foretager administrative og fysiske kontroller for at sikre, at årsplanerne gennemføres i overensstemmelse med de gældende regler, og fastsætter, hvilke sanktioner der skal anvendes i tilfælde af uregelmæssigheder.

9. Betegnelsen »EU-bistand« og Den Europæiske Unions logo skal klart angives på de emballager, der anvendes til fødevarer, som uddeles i henhold til årsplanerne, og på uddelingsstederne.

10. Fødevareuddelingsordningen i stk. 1 berører ikke eventuelle nationale ordninger, der omfatter uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer, og som er i overensstemmelse med EU-retten.

▼B







Afdeling III

Privat oplagring







Underafdeling I

Obligatorisk støtte

Artikel 28

Støtteberettigede produkter

Der ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:

▼M3

a) For så vidt angår: i) usaltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent, et fedtfrit mælketørstofindhold på højst 2 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent ii) saltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 80 vægtprocent, et fedtfrit mælketørstofindhold på højst 2 vægtprocent, et vandindhold på højst 16 vægtprocent og et saltindhold på højst 2 vægtprocent.

▼M7 —————

▼M3

Artikel 29

Betingelser og støtteniveau for smør

Kommissionen fastsætter støtten for smør på grundlag af oplagringsomkostningerne og den forventede udvikling i priserne for frisk smør og lagersmør.

Har markedet ved udlagringen udviklet sig ugunstigt, og kunne denne udvikling ikke forudses ved indlagringen, kan støtten forhøjes.

▼M7 —————

▼B







Underafdeling II

Fakultativ støtte

Artikel 31

Støtteberettigede produkter

1. Der kan ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:

a) hvidt sukker

b) olivenolie

c) fersk eller kølet kød af voksent kvæg i form af hele og halve kroppe, »quartiers compensés«, forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret efter EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

f) svinekød

g) fåre- og gedekød

Kommissionen kan ændre listen over produkter, der er nævnt i første afsnit, litra c), hvis markedssituationen kræver det.

▼M3

2. Kommissionen fastsætter den støtte til privat oplagring, der er omhandlet i stk. 1, på forhånd eller ved licitation.

▼M7 —————

▼B

Artikel 32

Betingelser for støtte til hvidt sukker

1. Er den indberettede EF-gennemsnitspris for hvidt sukker lavere end referenceprisen i en repræsentativ periode, og ser den ud til at holde sig på dette niveau, kan Kommissionen under hensyntagen til markedssituationen beslutte at yde støtte til privat oplagring af hvidt sukker til virksomheder, der har en sukkerkvote.

2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til stk. 1, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 13, 52 og 63.

Artikel 33

Betingelser for støtte til olivenolie

Kommissionen kan beslutte at bemyndige organer, der frembyder tilstrækkelige garantier og er godkendt af medlemsstaterne, til at indgå kontrakter om oplagring af olivenolie, som de markedsfører, i tilfælde af en alvorlig markedsforstyrrelse i visse områder af Fællesskabet, bl.a. når den gennemsnitlige pris, der er noteret på markedet i en repræsentativ periode, ligger under:

a) 1 779 EUR/t for ekstra jomfruolie eller

b) 1 710 EUR/t for jomfruolie eller

c) 1 524 EUR/t for bomolie med et syretal på 2 (beløbet reduceres med 36,70 EUR/t for hver overskydende enhed).

Artikel 34

Betingelser for støtte til oksekødsprodukter

Når den gennemsnitlige EF-markedspris, der er noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1, ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

Artikel 37

Betingelser for støtte til svinekød

Når den gennemsnitlige EF-markedspris for slagtede svin bestemt efter de priser, som er blevet noteret i hver medlemsstat på Fællesskabets repræsentative markeder og vægtet med koefficienter, som afspejler svinebestandens relative størrelse i hver medlemsstat, ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.

Artikel 38

Betingelser for støtte til fåre- og gedekød

Kommissionen kan beslutte at yde støtte til privat oplagring, når der foreligger en særlig vanskelig markedssituation for fåre- og gedekød i et eller flere af følgende noteringsområder:

a) Storbritannien

b) Nordirland

c) alle andre medlemsstater for sig undtagen Det Forenede Kongerige.







Afdeling IV

Fælles bestemmelser

Artikel 39

Oplagringsbestemmelser

1. Interventionsorganerne må kun oplagre produkter, de har opkøbt, uden for den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende, hvis de forinden har opnået tilladelse hertil fra Kommissionen.

Ved anvendelsen af denne artikel betragtes Belgien og Luxembourg som én medlemsstat.

2. Der gives tilladelse, hvis oplagringen er nødvendig, og under hensyntagen til følgende faktorer:

a) mulighederne og behovet for oplagring i den medlemsstat, hvor betalingsorganet er hjemmehørende, og i de øvrige medlemsstater

b) de yderligere omkostninger, der er forbundet med oplagring i den medlemsstat, hvor betalingsorganet er hjemmehørende, og de yderligere transportomkostninger.

3. Der gives kun tilladelse til oplagring i et tredjeland, hvis oplagring i en anden medlemsstat skaber store vanskeligheder på grundlag af kriterierne i stk. 2.

4. De oplysninger, der er nævnt i stk. 2, litra a), fremskaffes efter høring af alle medlemsstaterne.

5. Told og andre beløb, der skal ydes eller opkræves i henhold til den fælles landbrugspolitik, gælder ikke for produkter:

a) der transporteres, efter at der er givet tilladelse i henhold til stk. 1, 2 eller 3, eller

b) der overføres fra et betalingsorgan til et andet.

6. Et betalingsorgan, der handler i overensstemmelse med stk. 1, 2 eller 3, er fortsat ansvarligt for de produkter, der er oplagret uden for den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende.

7. Bringes produkter, som et betalingsorgan har ladet oplagre uden for den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende, ikke tilbage til denne medlemsstat, afhændes de til priser og på betingelser, der er fastsat eller skal fastsættes for oplagringsstedet.

Artikel 40

Licitationsbestemmelser

Ved licitationerne skal alle interesserede have lige adgang.

Ved udvælgelsen af bud, foretrækkes de bud, der er mest favorable for Fællesskabet. Under alle omstændigheder gives der ikke nødvendigvis tilslag.

Artikel 41

Interventionscentre

1. Kommissionen udpeger interventionscentrene i korn- og rissektoren og fastsætter betingelserne herfor.

Kommissionen kan udpege interventionscentre for hver kornart.

2. Ved udarbejdelsen af listen over interventionscentre tager Kommissionen især hensyn til følgende faktorer:

a) om centrene er beliggende i overskudsområder for de pågældende produkter

b) om de råder over tilstrækkelige lokaler og tekniske anlæg

c) om de har gunstige transportbetingelser.

Artikel 42

Klassificering af slagtekroppe

1. EF-handelsklasseskemaer for slagtekroppe anvendes i overensstemmelse med reglerne i bilag V inden for følgende sektorer:

a) oksekød for så vidt angår slagtekroppe af voksent kvæg

b) svinekød for så vidt angår svinekroppe bortset fra kroppe af svin anvendt til avl

I fåre- og gedekødssektoren kan medlemsstaterne anvende Fællesskabets handelsklasseskema for så vidt angår slagtekroppe af får i overensstemmelse med reglerne i punkt C i bilag V.

2. Kontrol på stedet med hensyn til klassificeringen af slagtekroppe af voksent kvæg og af får foretages på Fællesskabets vegne af en EF-kontrolkomité sammensat af eksperter fra Kommissionen og eksperter udpeget af medlemsstaterne. Denne komité aflægger rapport til Kommissionen om den udøvede kontrol.

Fællesskabet afholder udgifterne til denne kontrol.

Artikel 43

Gennemførelsesbestemmelser

Uanset eventuelle særlige beføjelser, som tildeles Kommissionen i henhold til dette kapitel, fastsætter Kommissionen bestemmelser for dets gennemførelse, der navnlig kan vedrøre:

▼M7

a) de krav og betingelser, som gælder for produkter, der skal opkøbes ved offentlig intervention, jf. artikel 10, eller hvortil der ydes støtte til privat oplagring, jf. artikel 28 og 31, især med hensyn til kvalitet, kvalitetsgrupper, kvalitetsklasser, kategorier, mængder, emballering, herunder mærkning, maksimumsalder, holdbarhed, det produktstadium, som interventionsprisen gælder for, og den private oplagrings varighed

▼M7

aa) overholdelse af de maksimumsmængder og kvantitative begrænsninger, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, og artikel 18, stk. 1, litra a); i den forbindelse kan Kommissionen i gennemførelsesbestemmelserne bemyndiges til at afslutte opkøb til en fast pris, vedtage fordelingskoefficienter og, for hvedes vedkommende, overgå til licitationsproceduren i artikel 18, stk. 2, uden bistand fra den i artikel 195, stk. 1, omhandlede komité

▼B

b) ændringer af del B i bilag IV

c) tabellen over de prisforhøjelser og -nedsættelser, der kan anvendes, hvis det er relevant

d) procedurerne og betingelserne for interventionsorganernes overtagelse ved offentlig intervention og ydelse af støtte til privat oplagring, især: i) hvad angår indgåelsen af kontrakter og deres indhold ii) den private oplagrings varighed og betingelserne for afkortning eller forlængelse af oplagringsperiodens varighed, når først den er fastsat i kontrakterne iii) betingelserne for, at det kan besluttes, at produkter omfattet af kontrakter om privat oplagring kan markedsføres igen eller afsættes iv) den medlemsstat, hvori der kan anmodes om privat oplagring

e) vedtagelsen af den liste over repræsentative ma