1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B RÅDETSFORORDNING(EF)Nr.1950/97
af6.oktober1997
om indførelse af en endelig antidumpingtoldpå importen af sækkeog poser af polyethylen eller
polypropylen med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand og endelig opkrævning af den
indførtemidlertidigetold
(EFT L 276 af 9.10.1997, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets forordning (EF) nr. 96/1999 af 12. januar 1999 L 11 1 16.1.1999
►M2Rådets forordning (EF) nr. 2744/2000 af 14. december 2000 L 316 67 15.12.2000
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 192 af 28.7.2000, s. 44 (1950/97)
▼B
RÅDETSFORORDNING(EF)Nr.1950/97
af6.oktober1997
omindførelseafenendeligantidumpingtoldpåimportenafsække
ogposerafpolyethylenellerpolypropylenmedoprindelseiIndien,Indonesien og Thailand og endelig opkrævning af den indførte
midlertidigetold
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det EuropæiskeFællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december
1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke ermedlemmer af Det Europæiske Fællesskab(
1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fremsat af Kommissionen efter konsultati-
oner i det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
I.MIDLERTIDIGEFORANSTALTNINGER
(1)Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 45/97(2) (i det følgende
benævnt »forordningen om midlertidig told«) blev der indført en
midlertidig told på importen til Fællesskabet af sække og poserhenhørende under KN-kode 6305 32 81 og 6305 3391 og medoprindelse i Indien, Indonesien og Thailand. Gyldighedsperiodenfor den midlertidige antidumpingtold blev ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 1168/97(
3) forlænget med maksimalt tre
måneder.
II.EFTERFØLGENDEPROCEDURE
(2)Efter at der var truffet midlertidige antidumpingforanstaltninger,
fremsatte en række interesserede parter skriftlige bemærkninger.
(3)De parter, der anmodede om at blive hørt af Kommissionen, fik
lejlighed dertil.
(4)Kommissionen vedblev med at indhente og efterprøve alle deoplysninger, som den anså for nødvendige til brug for sineendelige konklusioner.
(5)Parterne blev underrettet om de væsentlige forhold og betragt-
ninger, der dannede grundlag for ønsket om at henstille, at der
blev pålagt en endelig antidumpingtold og foretaget endeligopkrævning af de beløb, der var sikret ved hjælp af midlertidigtold. Desuden blev der indrømmet dem en frist efter meddelelsenherom til at fremsætte deres bemærkninger.
(6)De mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesseredeparter blev taget i betragtning, og der blev taget hensyn til dem ide endelige konklusioner, forudsat at de blev anset for relevante.
III.DENPÅGÆLDENDEVAREOGSAMMEVARE
(7)Nogle eksportører bestred den konklusion i forordningen om
midlertidig told, at »leno bags« skulle anses for omfattet af
antidumpingtolden. De fremførte på ny argumentet i betragtning 8i forordningen om midlertidig told. Det skal i den sammenhængbemærkes, at det forhold, at »leno bags« ikke helt kan udskiftesmed alle de andre typer af den pågældende vare, ikke udgør
nogen hindring for, at de kan betragtes som én vare. Det må
snarere anses for tilstrækkeligt, at disse varetyper har sammegrundlæggende fysiske karakteristika og samme grundlæggende1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 2
(1) EFT L 56 af 6. 3. 1996, s. 1. Forordningen er ændret ved forordning (EF) nr.
2331/96 (EFT L 317 af 6. 12. 1996, s. 1).
(2) EFT L 12 af 15. 1. 1997, s. 8.
(3) EFT L 169 af 27. 6. 1997, s. 14.
▼B
anvendelse. Dette er klart tilfældet for »leno bags« sammenholdt
med andre typer polyolefinsække, som er omfattet af undersø-gelsen. De foreløbige konklusioner vedrørende beskrivelsen af
den pågældende vare bekræftes derfor.
(8)Desuden har de pågældende eksportører ikke ret i deres påstandom, at erhvervsgrenen i Fællesskabet ikke fremstiller »leno bags«.
Selv om det ikke er nødvendigt, at en varetype fremstilles aferhvervsgrenen i Fællesskabet, for at den kan være omfattet af enantidumpingprocedure, har undersøgelsen vist, at tre af desamarbejdsvillige producenter i Fællesskabet også fremstiller ogsælger »lenobags«. Erhvervsgrenen i Fællesskabet fremstiller
således samme vare som fastlagt i artikel 1, stk. 4, i forordning nr.
384/96 (i det følgende benævnt »grundforordningen«).
(9)En importør anmodede om, at fleksible mellemstore bulk-beholdere af vævet stof af vægt 120 g/m
2og derunder (såkaldte
»big bags«) ikke skulle være omfattet af proceduren. Det blev iden sammenhæng hævdet, at »big bags« indtil begyndelsen af1995 kun kunne fremstilles ved hjælp af vævet stof af vægt 120 g/m
2og derover. Den teknologiske udvikling har imidlertid ført til,
at vævet stof af vægt kun 100 g/m2nu kan benyttes til fremstilling
af »big bags«. Desuden oplyste den pågældende importør, at »bigbags« af vægt 120 g/m
2og derunder er lette at identificere, fordi
de er omfattet af en separat KN-kode.
(10)Denne anmodning kunne ikke imødekommes. For det førsteomfattede klagen alle sække fremstillet af strimler af polyethyleneller polypropylen, ikke af trikotage, af vævet stof af vægt 120 g/m
2og derunder. Der sondredes ikke mellem »big bags« og andre
typer sække. For det andet har »big bags« og andre typer sække,
som er omfattet af undersøgelsen, samme grundlæggende fysiske/kemiske karakteristika og samme anvendelse, idet de består afsamme råstof og anvendes til emballering og forsendelse af varer.Det skal i den sammenhæng bemærkes, at definitionen af varen— selv om en bestemt type af den pågældende vare ikke fandtes
eller ikke blev anvendt i særlig vid udstrækning i undersøgelses-
perioden — også omfatter varetyper, som er udviklet senere,forudsat at disse typer har de samme grundlæggende fysiske/kemiske/teknologiske karakteristika og samme anvendelse.
(11)Det blev i betragtning 6 i forordningen om midlertidig told anført,at den pågældende vare henhører under KN-kode 630531 81 og630533 91. Det er imidlertid blevet klart for Kommissionen, at deaf denne undersøgelse omfattede sække og poser kan henhøre
under KN-kode 3923 21 00, 3923 29 10 og 3923 29 90 og
samtidig være dækket af beskrivelsen af den pågældende vare,hvis de er fremstillet af et vævet stof, som enten har form af enstrimmel, der er bredere end 5 mm, eller lamineret på begge sideri et sådant omfang, at det er synligt med det blotte øje. Sække ogposer, der falder ind under beskrivelsen af den pågældende vare
og henhører under andre KN-koder end de foreløbigt angivne, er
derfor også omfattet af denne undersøgelse. Konklusionerne i denmidlertidige forordning om told vedrørende definitionen af denpågældende vare og samme vare bekræftes derfor.
IV.DUMPING
1.Normalværdi
a)Indien
(12)Tre indiske eksporterende producenter har rejst indsigelse mod
den metode, der er benyttet ved fastlæggelsen af, om deres salgfandt sted i normal handel. De hævdede, at der skulle have været
benyttet månedlige produktionsomkostninger frem for årlige
omkostninger ved fastlæggelsen af omfanget af det tabsgivendesalg, eftersom udgifterne til råstoffer steg kraftigt i undersøgel-sesperioden. Da råstofferne tegner sig for den største del af desamlede produktionsomkostninger for den pågældende vare, blevomfanget af salg under enhedsomkostningerne beregnet på ny på1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 3
▼B
grundlag af de månedlige produktionsomkostninger for de
selskaber, der fremlagde disse oplysninger.
(13)En række indiske eksporterende producenter rejste indsigelse modden måde, hvorpå Kommissionen havde anvendt artikel 2, stk. 4, i
grundforordningen. De anmodede om, at de vejede gennem-
snitlige salgspriser blev sammenlignet med de vejedegennemsnitsomkostninger for den pågældende varetype uden atudelukke salg, der blev foretaget med tab. Selv om nogle priservar lavere end omkostningerne på salgstidspunktet, lå den
gennemsnitlige salgspris for den pågældende vare over de vejede
gennemsnitsomkostninger.
Det skal bemærkes, at det i henhold til artikel 2, stk. 4, tredje
afsnit, i grundforordningen er fast praksis, at den normale værdi
kun baseres på alle salg, herunder tabsgivende, hvis de følgende
tobetingelser er o pfyldt:
— de vejede gennemsnitlige produktionsomkostninger er lavere
end den vejede gennemsnitlige salgspris for en given vare, og
— den indenlandske tabsgivende solgte mængde er på mindre
end 20 % af den samlede solgte mængde.
Da enhver anden fremgangsmåde ville have stredet mod artikel 2,
stk. 4, måtte de indiske eksportørers anmodning afvises.
(14)En indisk eksporterende producent, som solgte den pågældendevare i utilstrækkelige mængder på sit hjemmemarked, og someksporterede varetyper, der blev solgt af andre producenter/eksportører i det pågældende land, hævdede, at beregningen afden normale værdi snarere skulle have været fastsat ved en
bogholderimæssig kalkule end baseret på de priser, som blev
forlangt af andre producenter i Indien.
I henhold til artikel 2, stk. 1, i grundforordningen baseres den
normale værdi normalt på de indenlandske priser. Hvis en
eksportør ikke har tilstrækkeligt store indenlandske salg i normal
handel, skal den normale værdi fastsættes på grundlag af andreeksportørers salgspriser for samme vare, fordi det må antages, atbrugen af andre eksportørers priser giver en mere nøjagtig normalværdi end den, der fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule
baseret på produktionsomkostningerne. Kun hvis der ikke finder
noget repræsentativt indenlandsk salg sted fra andre producenter,eller hvis sådanne salgspriser ikke er egnede, kan den normaleværdi fastsættes ved en bogholderimæssig kalkule i henhold tilartikel 2, stk. 3, i grundforordningen. De pågældende eksportørerfremlagde dog ikke nogen begrundelse for, at brugen af andre
eksportørers priser ikke skulle være egnet.
b)Indonesien
(15)En indonesisk eksporterende producent hævdede, at det vejede
gennemsnit af de normale værdier, der var fastlagt for de øvrigeindonesiske producenter, ikke skulle anvendes på ham, fordi denikke var repræsentativ for en bestemt type sække, og foreslog, at
denne varetype holdes uden for beregningen af den normale
værdi, eller at den normale værdi fastsættes ved en bogholderi-mæssig kalkule. Dette ønske kunne ikke imødekommes af desamme årsager som de i betragtning 10 i forordningen ommidlertidig told fastsatte.
c)Konklusion
(16)De øvrige konklusioner i betragtning 14-24 i forordningen om
midlertidig told vedrørende fastsættelsen af den normale værdi
bekræftes.
2.Eksportpris
(17)Der blev ikke fremført nogen nye argumenter vedrørende
fastsættelsen af eksportpriser. Konklusionerne i betragtning 20 iforordningen om midlertidig told bekræftes derfor.1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 4
▼B
3.Sammenligning
a)Indien
(18)Fire indiske eksporterende producenter bestred, at der skulle
medtages bankomkostninger i låneomkostningerne med henblikpå tilpasning af eksportprisen. De hævdede, at de ikke tog hensyn
dertil ved fastsættelsen af eksportprisen. Det skal bemærkes, at
bankomkostningerne i disse sager er nøje forbundet medlåneomkostningerne og derfor skal medregnes ved fastlæggelsenaf disse. Dette ønske kunne derfor ikke imødekommes.
(19)De fleste producenter/eksportører hævdede, at der var tagetutilstrækkeligt hensyn til toldgodtgørelser med den begrundelse,at der var opkrævet importafgift, for hvilken der skulle have væretgivet toldgodtgørelse, af alle i indlandet erhvervede råstoffer, og
at de modtog toldgodtgørelse ved eksporten af den pågældende
vare, uanset om råstofferne havde oprindelse på de pågældendelandes hjemmemarkeder eller blev importeret fra tredjelande.
Det skal i den sammenhæng bemærkes, at producenterne/
eksportørerne ikke fremlagde noget afgørende bevis til under-
bygning af påstanden om, at al polyethylen og polypropylen, som
blev benyttet til fremstilling af sække og poser, herunder de iindlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke dervar betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), igrundforordningen. Som fastsat i betragtning 24 i forordningen
om midlertidig told vedrørende indførelse af en midlertidig
antidumpingtold blev der kun indrømmet en tilpasning som følgeaf toldgodtgørelse, hvor det var dokumenteret, at der rent faktiskvar opkrævet importafgifter for samme vare og de materialer, derfysisk var indarbejdet deri, og som de pågældende producenter/eksportører havde solgt på deres hjemmemarkeder med henblik
på forbrug i disse lande.
b)Indonesien
(20)De indonesiske eksporterende producenter hævdede, at der skulle
tages hensyn til en toldgodtgørelse på grundlag af den hidtidige
praksis og det forhold, at toldfritagelsen for polyethylen- ogpolypropylenharpiks, som benyttes til fremstilling af sække, dereksporteres, påstås at give sig udslag i, at importafgifterneovervæltes på den harpiks, som fysisk indarbejdes i de sække, der
sælges på hjemmemarkedet.
De eksporterende producenter har ikke fremlagt noget afgørende
bevis på, at al den polyethylen- og polypropylenharpiks, der blevanvendt til fremstilling af sække og poser, herunder de i indlandetsolgte, indeholdt importerede råstoffer, for hvilke der blev betalt
told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), i grundforordningen.
Der blev derfor ikke foretaget nogen tilpasning for toldgodtgø-relser.
c)Thailand
(21)De thailandske eksporterende producenter hævdede, at der som
følge af de store prisforskelle mellem de råstoffer, der havdeoprindelse på hjemmemarkedet og blev anvendt til salg iindlandet af den pågældende vare, og de råstoffer, der havde
oprindelse på eksportmarkedet og blev anvendt til eksport til
tredjelande, skulle indrømmes en godtgørelse i henhold til artikel2, stk. 10, litra k), i grundforordningen. De thailandskeeksporterende producenter hævdede, at den toldgodtgørelsesord-ning, der blev benyttet i Thailand, gav sig udslag i store forskellemellem udgifterne til råstoffer til eksportvaren og udgifterne til
råstoffer til den vare, der blev solgt i indlandet, og derfor øvede
indflydelse på sammenligneligheden mellem de indenlandskesalgspriser og eksportpriserne.
Det skal bemærkes, at den tilpasning, hvorom der anmodes, har
tilknytning til toldgodtgørelser og importafgifter, og at den1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 5
▼B
udtømmende reguleres af artikel 2, stk. 10, litra b), i grundfor-
ordningen. De eksporterende producenter har imidlertid ikkefremlagt noget afgørende bevis for, at al den polyethylen og
polypropylen, der anvendes til fremstilling af sække og poser,
herunder de i indlandet solgte, indeholdt importerede råstoffer, forhvilke der blev betalt told i henhold til artikel 2, stk. 10, litra b), igrundforordningen.
4.Dumpingmargen
a)Generelt
(22)Da der ikke er fremført nogen nye argumenter vedrørende
fastlæggelsen af dumpingmargenen, bekræftes den metode, der erfastsat i betragtning 25-36 i forordningen om midlertidig told.
b)Indien
(23)En enkelt indisk eksporterende producent bestred konklusionerne
i betragtning 27 i forordningen om midlertidig told gående ud på,
at der kun skulle fastsættes én dumpingmargen for to forbundneselskaber. Det blev hævdet, at selskabet er en særskilt økonomiskenhed med separat produktion, administration og marketing, og atdet fremstillede en helt anden vare.
På baggrund af forholdene i henhold til forordningen om
midlertidig told, der for det meste ikke blev anfægtet af selskabet,og for at undgå en risiko for omgåelse af antidumpingforanstat-
ningerne blev beslutningen om kun at fastsætte én
dumpingmargen for de pågældende to indiske producenter/eksportører imidlertid opretholdt.
(24)De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligt
fastsættes for de samarbejdsvillige indiske producenter/
eksportører, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænseer følgende:
—►
C1Gilt Pack Limited ◄ 0,0 %
— NeoSack Ltd 0,0 %— Buildmet Private Ltd 15,6 %— Kanpur Plastipack 4,3 %— Polyspin Export Ltd og Polyspin Private Ltd 13,8 %— Shankar Packaging Ltd 6,1 %.
(25)Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre indiske
eksportører end dem, der udviste samarbejdsvilje i forbindelse
med denne undersøgelse, udtrykt i procent af prisen frit Fælles-skabets grænse, er på 36,0 %.
(26)Plastics and Linoleums Export Promotion Council in Indiabestred bemærkningen i betragtning 29 i forordningen om
foreløbig told om, at der i høj grad var tale om manglende
samarbejdsvilje. Da de samarbejdsvillige eksportører tegnede sigfor rundt regnet 57 % af den samlede eksport, var der altså 43 %af eksportørerne, som ikke udviste samarbejdsvilje. I overens-stemmelse med gældende praksis anses dette for høj grad af
manglende samarbejdsvilje. Denne anmodning kunne derfor ikke
accepteres, og metoden i betragtning 29 i forordningen ommidlertidig told blev som følge heraf opretholdt.
c)Indonesien
(27)De dumpingmargener, der blev beregnet for indonesiske produ-
center/eksportører i betragtning 31, 32 og 33 i forordningen ommidlertidig told, bekræftes endeligt. Dumpingmargenerne udtrykti procent af prisen frit Fællesskabets grænse er derfor følgende:1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 6
▼B
i) for samarbejdsvillige producenter/eksportører i stikprøven:
— PT Budi Indoplast Indah 56,0 %
— PT Hardo Soloplast 28,4 %— PT Kemilau Indah Permana Ltd 31,0 %— PT Poliplas Indah Sejahtera 38,0 %— PT Simoplas 23,5 %
ii) for samarbejdsvillige producenter uden for stikprøven: 28,3 %
iii) for andre indonesiske producenter/eksportører end dem, der
deltog i denne undersøgelse: 56,0 %.
d)Thailand
(28)En enkelt thailandsk eksporterende producent rejste indsigelse
mod sammenligningen af den vejede gennemsnitlige normaleværdi og eksportprisen for enkelttransaktioner ud fra denbetragtning, at der kun var få transaktioner, der afveg føleligt
fra den vejede gennemsnitlige salgspris, og at disse få
transaktioner vedrørte priser, der var mærkbart højere end denvejede gennemsnitlige eksportpris. En fornyet gennemgang afberegningerne bekræftede dette, og den vejede gennemsnitligenormale værdi blev derfor sammenlignet med den vejedegennemsnitlige eksportpris. Sammenligningsmetoden blev også
ændret for de øvrige thailandske eksportørers vedkommende, og
da der blev konstateret en lignende situation for yderligere toselskaber, blev det besluttet også at sammenligne den vejedegennemsnitlige normale værdi med den vejede gennemsnitligeeksportpris for disse selskabers vedkommende.
(29)De vejede gennemsnitlige dumpingmargener, som endeligtfastsættes for de samarbejdsvillige thailandske producenter/eksportører, udtrykt i procent af prisen frit Fællesskabets grænse,er følgende:
— Bangkok Polysack Co. Ltd 13,2 %
— CP Poly-Industry Public Co. Ltd 43,2 %— Laemthong Industry Co. Ltd 60,8 %— Pacific Polysack Co. Ltd 47,8 %— Thai Coating Industrial Public Co. Ltd 21,5 %— Thai Plastic Products Co. Ltd 15,8 %.
Den endeligt fastsatte dumpingmargen for andre thailandske
eksportører end dem, der udviste samarbejdsvilje i forbindelsemed denne undersøgelse, udtrykt i procent af prisen frit Fælles-skabets grænse, er på 60,8 %.
e)Nye eksportører i Indien
(30)Tre indiske selskaber, som ikke eksporterede den pågældende
vare til Fællesskabet i undersøgelsesperioden, har anmodet om atblive behandlet som nye eksportører. Efter at have sikret, at allebetingelserne i artikel 11, stk. 4, i grundforordningen var opfyldt,
nåede Kommissionen til den konklusion, at den vejede gennem-
snitlige dumpingmargen på 10,5 %, der var beregnet for desamarbejdsvillige indiske selskaber, skulle anvendes på disse trenye eksportører.
V.ERHVERVSGRENENIFÆLLESSKABET
(31)Plastics and Linoleums Export Promotion Council in India
(PLEPCI) satte spørgsmålstegn ved klagernes adkomst med denbegrundelse, at kun fire af de oprindelige otte klagere plus enyderligere klager, der senere tilsluttede sig klagen, udfyldteKommissionens spørgeskema, og hævdede, at Kommissionen1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 7
▼B
ikke fremlagde et grundlag for sin konklusion om den klagende
erhvervsgrens repræsentativitet som fastsat i betragtning 37 iforordningen om midlertidig told.
(32)Denne kritik blev ikke støttet med noget afgørende bevis for, atKommissionens konklusioner på dette område var forkerte. Som
nævnt i betragtning 37 i forordningen om midlertidig told var det
i løbet af undersøgelsen blevet undersøgt, om de samarbejds-villige klagende producenter i Fællesskabet stadig tegnede sig foren betydelig del af Fællesskabets samlede produktion af denpågældende vare i henhold til artikel 4, stk. 1, i grundfor-ordningen. Det fremgik af denne undersøgelse, at de
samarbejdsvillige producenter, som var nævnt i betragtning 4 i
forordningen om midlertidig told, tegnede sig for ca. 75 % af denanslåede samlede produktion af samme vare i Fællesskabet.Definitionen af den klagende erhvervsgren som erhvervsgrenen iFællesskabet i forbindelse med denne procedure som angivet i
betragtning 37 i forordningen om midlertidig told bekræftes
derfor.
VI.SKADE
(33)PLEPCI satte spørgsmålstegn ved det forhold, at der ikke i
forordningen om midlertidig told var fremlagt nogen tal forantallet af ansatte, som var beskæftiget med fremstilling af denpågældende vare, og anmodede om nærmere oplysninger om deni betragtning 51 i samme forordning nævnte beskæftigelsesned-gang på 16,9 %. Det skal i forbindelse med dette krav blot
nævnes, at beskæftigelsestallet var opgjort på grundlag af de svar,
som erhvervsgrenen i Fællesskabet havde givet på spørgeskemaet.Beskæftigelsen i Fællesskabet inden for fremstilling af sammevare faldt fra 767 i 1992 til 637 i undersøgelsesperioden, dvs. med16,9 %.
(34)Da der ikke er fremført noget andet argument vedrørende skadenfor erhvervsgrenen i Fællesskabet, bekræfter Rådet konklusionenvedrørende skaden og den konklusion, at denne erhvervsgren som
anført i betragtning 38-52 i forordningen om midlertidig told har
lidt væsentlig skade i henhold til artikel 3 i grundforordningen,navnlig på baggrund af den negative udvikling med hensyn tilproduktion, kapacitetsudnyttelse, markedsandel, priser, rentabi-litet, investeringer og beskæftigelse i hele den periode, der er
omfattet af undersøgelsen af skaden.
VII.ÅRSAGENTILSKADE
(35)PLEPCI hævdede, at Kommissionen havde registreret en nedgang
på 3,9 % i den vejede gennemsnitlige salgspris for erhvervsgrenen
i Fællesskabet i undersøgelsesperioden, men ikke havde gjort redefor den rolle, som prisfaldet for råstoffer til fremstilling af sammevare havde spillet for denne negative prisudvikling, og at prisernepå råstofferne faldt med mere end en tredjedel fra 1991 til 1993.Desuden hævdede det, at der er et sammenfald mellem det
drastiske fald i priserne på råstoffer i 1993 og de tab, som
erhvervsgrenen i Fællesskabet led i løbet af det pågældende år.
(36)I løbet af undersøgelsen viste de foreliggende oplysninger ikke, atden påståede udvikling i priserne på råstoffer spillede en vigtigrolle for udviklingen i salgspriserne på fællesskabsmarkedet fra1992 til første kvartal 1995, dvs. den samlede undersøgelses-periode. Da PLEPCI ikke fremlagde overbevisendedokumentation eller oplysninger, som kunne tyde på noget andet,
kan denne påstand ikke tages i betragtning.
(37)Desuden skal det bemærkes, at enhver nedgang i omkostningerneved råstofferne — modsat hvad erklæringen fra PLEPCI antyder
— på den ene eller den anden måde ville have haft gunstigindvirkning på rentabiliteten for erhvervsgrenen i Fællesskabet,navnlig fordi råstoffer kan tegne sig for op til en tredjedel af desamlede omkostninger for erhvervsgrenen i Fællesskabet vedfremstillingen af den pågældende vare. Konklusionerne i betragt-1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 8
▼B
ning 49 i forordningen om midlertidig told viser imidlertid, at
dette ikke var tilfældet.
(38)PLEPCI anmodede også om nærmere oplysninger om Kommis-sionens konklusioner vedrørende de klagende producenters lagre,salg og produktion fra 1994 til undersøgelsesperioden, idet det
hævdede, at det var ulogisk at påstå, at salgsmængde og
produktion for erhvervsgrenen i Fællesskabet var vokset, medenslagrene i samme periode var faldet.
Hvad angår dette argument, bekræftes det, at lagrene var svagt
faldende fra 1994 til undersøgelsesperioden. Dette skyldtes, at
erhvervsgrenens salg på fællesskabsmarkedet var nogenlunde
stabilt (–46 tons), medens eksporten til lande uden for Fælles-skabet i samme periode var voksende.
(39)Endelig hævdede PLEPCI, at den af undersøgelsen omfattedeimport ikke kunne anses for at have forvoldt nogen væsentligskade for erhvervsgrenen i Fællesskabet, fordi fællesskabs-producenternes priser og markedsandel fra 1994 til
undersøgelsesperioden var vokset, medens der var konstateret
faldende markedsandel for de af undersøgelsen omfattedeimportører som følge af svagt stigende importpris.
(40)Det skal i den sammenhæng påpeges, at undersøgelsen af skadendækkede perioden fra den 1. januar 1992 til den 31. marts 1995,dvs. en periode på mere end tre år. En partiel trend i en del afdenne periode skal derfor ses i lyset af den overordnede trend ihele den af undersøgelsen omfattede periode. Da PLEPCI's
konklusioner kun baseres på en begrænset periode inden for den
af skadesundersøgelsen omfattede periode, har dets argumentationkun begrænset værdi, uanset den overordnede trend i heleperioden.
(41)Det bekræftes, at markedsandelen for erhvervsgrenen i Fælles-skabet voksede med 0,2 % — og at priserne steg svagt — iundersøgelsesperioden sammenholdt med 1994. Alligevel mistedeerhvervsgrenen i Fællesskabet markedsandel — ligesom dens
salgspriser faldt — i den periode, der er taget i betragtning ved
undesøgelsen af skaden, dvs. fra 1992 til afslutningen påundersøgelsesperioden som angivet i betragtning 47 og 48 iforordningen om midlertidig told. Skønt markedsandelen for denpågældende import faldt med 1,8 %, medens priserne for den steg
med 2,5 % i undersøgelsesperioden sammenholdt med 1994,
henledes opmærksomheden desuden på, at importens markeds-andel fra 1992 til undersøgelsesperioden, dvs. hele den periode,der blev taget i betragtning ved vurderingen af skaden, voksedemed 13,8 procentpoint, dvs. med 46 %, medens importprisen faldtmed 3,3 %. Dets argument kunne derfor ikke accepteres.
(42)Da der ikke er fremført nye, væsentlige argumenter vedrørendekonklusionerne i betragtning 53-72 i forordningen om midlertidig
told, bekræftes de foreløbige konklusioner om det forhold, at der
er forvoldt væsentlig skade på erhvervsgrenen i Fællesskabet.
VIII.FÆLLESSKABETSINTERESSER
(43)Der mindes om, at det i betragtning 73 ff. i forordningen om
midlertidig told blev oplyst, at der var foretaget en vurdering af deforskellige interesser, herunder interesserne for erhvervsgrenen,brugerne og importørerne i Fællesskabet, og at der ikke var nogetsærligt forhold, der gjorde det bydende nødvendigt ikke at træffe
antidumpingforanstaltninger. Tværtimod blev det konkluderet, at
det af hensyn til Fællesskabets rimelige interesser er nødvendigt,at erhvervsgrenen i Fællesskabet beskyttes mod illoyal handels-praksis i form af import til dumpingpris af varer med oprindelse iIndien, Indonesien og Thailand.
(44)Da der ikke er fremført nye argumenter vedrørende den analyse afFællesskabets interesser, der blev foretaget i forordningen ommidlertidig told, bekræftes de foreløbige konklusioner.1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 9
▼B
IX.ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(45)På grundlag af de ovenstående konklusioner vedrørende dumping,
skade, årsagssammenhæng og Fællesskabets interesser er det
overvejet, hvilken form og hvilket niveau antidumpingforanstalt-ningerne skal have for at fjerne de handelsfordrejende virkningeraf den skadelige dumping og genskabe effektive konkurrence-vilkår på fællesskabsmarkedet.
(46)Da de prisniveauer, ved hvilke de skadelige virkninger af
importen ville være fjernet, var højere end dumpingmargenen
for alle de af undersøgelsen omfattede lande, blev dumpingmar-genen benyttet ved fastlæggelsen af foranstaltningernes omfang.
(47)På det ovennævnte grundlag bør der indføres endelig told i formaf værditold.
(48)I henhold til artikel 11, stk. 4, i grundforordningen kan der ikkesom led i denne procedure indledes en undersøgelse vedrørendenye eksportører med henblik på at fastlægge individuelledumpingmargener vedrørende Indonesien, da der blev benyttetstikprøver som led i den oprindelige undersøgelse. For at sikre
ligebehandling af eventuelle nye eksportører og de selskaber, der
deltog i denne undersøgelse, skal det dog fastslås, at der skalåbnes mulighed for at anvende den vejede gennemsnitlige told,som opkræves af de sidstnævnte selskaber, på alle nyeeksportører, der ellers ville være berettiget til en fornyetundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 4.
X.OPKRÆVNINGAFDENMIDLERTIDIGETOLD
(49)På baggrund af størrelsen af de dumpingmargener, der blev
fastlagt for de eksporterende producenter, og den alvorlige skade,
der er påført erhvervsgrenen i Fællesskabet, anses det for
nødvendigt endeligt at opkræve de beløb, som er sikret vedhjælp af midlertidig antidumpingtold for transaktioner med denpågældende vare, på den endelige tolds niveau —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af sække og
poser af den art, der anvendes til emballage, ikke af trikotage, fremstilletaf strimler af polyethylen eller polypropylen, af vævet stof af vægt 120 g
og derunder pr. m
2og med oprindelse i Indien, Indonesien og Thailand.
Varen, som er beskrevet ovenfor, henhører under KN-kode 6305 3281,6305 33 91, ex 3923 21 00 (Taric-kode: 3923 21 00*10), ex 3923 29 10(Taric-kode: 3923 29 10*10) og ex 3923 29 90 (Taric-kode:3923 29 90*10).
2. I denne forordning fastsættes tolden til nedenstående satser
beregnet af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet:
a) 36,0 % for sække og poser med oprindelse i Indien (Taric-
tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældendevare, som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke tolden
fastsættes således:
Indien:
Toldsats
(%)Taric-
tillægskode
Buildmet Private Ltd 15,6 8944
►C1Gilt Pack Limited ◄ 0,0 8945
Kanpur Plastipack 4,3 8946NeoSack Ltd 0,0 89471997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 10
▼B
▼B
Toldsats
(%)Taric-
tillægskode
Polyspin Export Ltd og Polyspin
Private Ltd13,8 8948
Shankar Packaging Ltd 6,1 8949
Aditya Bags (India) Limited 10,5 8424TPI India Limited 10,5 8424VirgoPo lymers (India) Limited 10,5 8424
Hyderabad Polymers Pvt. Ltd 0,0 8106
Pithampur Poly Products Ltd 0,0 8155Sangam Cirfab Pvt. Ltd 0,0 8156Synthetic Fibres (Mysore) Pvt. Ltd 0,0 8157
Subham Polymers Ltd 10,5 8424
b) 56,0 % for sække og poser med oprindelse i Indonesien (Taric-
tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældende vare,som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke toldenfastsættes således:
Indonesien:
Toldsats
(%)Taric-
tillægskode
P.T. Adhi Kara Suryatama 28,3 8950
P.T. Aster Dharma Industri 28,3 8950P.T. Hardo Soloplast 28,4 8951P.T. Kemilau Indah Permana Ltd 31,0 8952P.T. Peiasnal 28,3 8950P.T. Poliplas Indah Sejahtera 38,0 8953P.T. Simoplas 23,5 8954P.T. Wirapetro28,3 8950
c) 60,8 % for sække og poser med oprindelse i Thailand (Taric-
tillægskode 8900) med undtagelse af import af den pågældende vare,
som fremstilles af nedenstående selskaber, for hvilke tolden
fastsættes således:
Thailand:
Toldsats
(%)Taric-
tillægskode
Bangkok Polysack Co. Ltd 13,2 8955
CP Poly-Industry Public Co. Ltd 43,2 8956Thai Coating Industrial Public Co. Ltd 21,5 8958Thai Plastic Products Co. Ltd 15,8 8959Pacific Polysack Co. Ltd 47,8 8994.
3. Medmindre andet er angivet, finder gældende bestemmelser for
told anvendelse.
4. Dersom en indonesisk part forelægger Kommissionen fyldestgø-
rende bevis for, at den ikke eksporterede de i artikel 1, stk. 1, beskrevnevarer i undersøgelsesperioden, at den ikke har forbindelse med nogen1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 11
▼M1
▼M2
▼B
▼B
eksportør eller producent, der er omfattet i de i denne forordning
fastsatte foranstaltninger, og at den har eksporteret de pågældende varerefter undersøgelsesperioden eller har indgået en uigenkaldelig
kontraktlig forpligtelse til at eksportere en betydelig mængde til
Fællesskabet, kan Rådet med simpelt flertal på forslag af Kommissionenefter konsultationer i det rådgivende udvalg ændre artikel 1, stk. 2, litrab), ved for den pågældende part at fastsætte den told, der anvendes påsamarbejdsvillige producenter/eksportører, der ikke indgår i stikprøven,
dvs. 28,3 %.
Artikel 2
Det beløb, der er sikret ved hjælp af den midlertidige antidumpingtold i
henhold til forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt til den
endeligt fastsatte toldsats.
Beløb, der er sikret ud over satsen for den endelige antidumpingtold, og
som vedrører import af sække og poser, frigives.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.1997R1950 — DA — 15.12.2000 — 002.001 — 12