1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1408/71
af 14. juni 1971
om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og
deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (8) (9) (10) (11)
(EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2)
(Konsolideret udgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 1290/97 af 27. juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2 Rådets forordning (EF) nr. 1223/98 af 4. juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3 Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4 Rådets forordning (EF) nr. 307/1999 af 8. februar 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5 Rådets forordning (EF) nr. 1399/1999 af 29. april 1999 L 164 1 30.6.1999
►M6 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1386/2001 af 5. juni
2001L 187 1 10.7.2001
►M7 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 631/2004 af 31.
marts 2004L 100 1 6.4.2004
Ændret ved:
►A1 Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, RepublikkenLitauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, RepublikkenPolens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelseog tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-
iske UnionL 236 33 23.9.2003
(*) Jf. tillæg.
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1408/71
af 14. juni 1971
om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
flytter inden for Fællesskabet (8) (9) (10) (11)
(Konsolideret udgave — EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1 (*))
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 51 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
og
ud fra følgende betragtninger:Reglerne om koordinering af de enkelte medlemsstaters lovgivning om
social sikring indgår som led i den frie bevægelighed for personer og
skal således bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandardog beskæftigelsesvilkår;
den frie bevægelighed for personer, som er et af Fællesskabets
grundlag, er ikke kun begrænset til arbejdstagere inden for rammerne
af arbejdskraftens frie bevægelighed, men vedrører ligeledes arbejdsta-
gere og selvstændige erhvervsdrivende inden for rammerne afetableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser;
som følge af de betydelige forskelle, der består mellem de enkelte
medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes af
lovgivningen i disse stater, må det foretrækkes at lægge det princip tilgrund, at forordningen finder anvendelse på personer, der er forsikretunder de sociale sikringsordninger for arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende eller i kraft af udøvelsen af en lønnet eller selv-
stændig virksomhed;
det er nødvendigt at respektere de karakteristiske træk ved de nationale
lovgivninger om social sikring og kun udarbejde en koordineringsord-ning;
koordineringsreglerne skal sikre, at der inden for Fællesskabet gives
samtlige statsborgere i medlemsstaterne, samt deres ydelsesberettigedepårørende, ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning;
koordinationsreglerne skal gøre det muligt for arbejdstagere og selv-
stændige erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet, samt
deres ydelsesberettigede pårørende, at bevare de rettigheder og fordele,de har erhvervet, eller som er under optjening;
disse mål skal især nås ved sammenlægning af alle perioder, der efter
de enkelte medlemsstaters lovgivning danner grundlag for erhvervelse
og bevarelse af ret til ydelser og for ydelsernes beregning, samt vedudredelse af ydelser til de forskellige kategorier af personer, deromfattes af forordningen, uanset hvor de pågældende er bosat indenfor Fællesskabet;
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som flytter inden for
Fællesskabet, bør være omfattet af den sociale sikringsordning i enenkelt medlemsstat således, at samtidig anvendelse af flere nationalelovgivninger og de vanskeligheder, som kan opstå som følge heraf,undgås;1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 2
(*) Jf. tillæg.
▼B
de tilfælde, hvor en person som en undtagelse fra den almindelige regel
samtidig er omfattet af lovgivningen i to medlemsstater, bør i videstmuligt omfang begrænses i antal og rækkevidde;
for i videst muligt omfang at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere
og selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget på en medlems-stats område, er det hensigtsmæssigt som hovedregel at fastsætte, at
den lovgivning, der skal finde anvendelse, er lovgivningen i den
medlemsstat, på hvis område den pågældende udøver sin lønnedebeskæftigelse eller selvstændige virksomhed;
der bør fastsættes undtagelser fra denne hovedregel i særlige tilfælde,
som kræver et andet anvendelseskriterium;
visse ydelser, der er fastsat i national lovgivning, hører samtidigt ind
under den sociale sikring og socialforsorgen som følge af ydelsernes
anvendelsesområde, målsætning og de nærmere betingelser, der er
knyttet til disse ydelser; et koordineringssystem, som tager hensyn tilde pågældende ydelsers særlige karakter, bør derfor indføjes i forord-ningen for at beskytte vandrende arbejdstageres interesse ioverensstemmelse med traktatens bestemmelser;
for personer, der er omfattet af forordningens anvendelsesområde, bør
sådanne ydelser udelukkende tilkendes i henhold til lovgivningen i detland, hvor pågældende person eller hans familiemedlemmer er bosat,om fornødent ved sammenlægning af bopælsperioder, der er tilbagelagti andre medlemsstater, og uden forskelsbehandling på grundlag af nati-
onalitet;
det er nødvendigt at fastsætte særlige regler, navnlig med hensyn til
sygdom og arbejdsløshed, for grænsearbejdere og sæsonarbejdere på
grund af deres særlige situation;
i forbindelse med ydelser ved sygdom og moderskab er det vigtigt at
opstille regler til beskyttelse af personer, som opholder sig i en andenmedlemsstat end den kompetente stat;
den særlige situation for pensions- eller renteansøgere, pensions- eller
rentemodtagere samt deres familiemedlemmer gør det nødvendigt atfastsætte bestemmelser om sygeforsikring, der er tilpasset denne situa-tion;
med hensyn til ydelser ved invaliditet er det nødvendigt at udarbejde en
koordineringsordning, som tager hensyn til særegenhederne ved denationale lovgivninger; det er derfor nødvendigt at skelne mellem på
den ene side de lovgivninger, hvorefter størrelsen af ydelserne ved
invaliditet ikke afhænger af forsikringsperiodernes længde, og på denanden side de lovgivninger, hvorefter ydelsernes størrelse afhængerheraf;
forskellene mellem medlemsstaternes ordninger gør det påkrævet at
fastsætte koordineringsregler, som finder anvendelse i tilfælde af eninvaliditets forværring;
det er nødvendigt at udarbejde en ordning for fastsættelse af ydelser
ved alderdom og dødsfald, når arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervsdrivende har været omfattet af lovgivningen i en eller fleremedlemsstater;
det er nødvendigt at fastsætte et pensionsbeløb, som beregnes efter
metoden med sammenlægning af perioder og prorataberegning, ogsom er sikret ved fællesskabsretten, når anvendelsen af den nationalelovgivning, herunder bestemmelserne om nedsættelse, midlertidiginddragelse eller bortfald af ydelser, viser sig at være mindre gunstigend den nævnte metode;
for at beskytte de vandrende arbejdstagere og deres efterladte mod en
alt for streng anvendelse af de nationale bestemmelser om nedsættelse,midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser er det nødvendigt at
indsætte bestemmelser, som strengt afgrænser anvendelsen af disse
bestemmelser;
iforbi ndelse med ydelser ianledni ng af arbejdsulykker eller erhvervs-
sygdomme er det, for at sikre en beskyttelse, nødvendigt at opstille1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 3
▼B
regler i de tilfælde, hvor en person er bosat eller opholder sig i en
anden medlemsstat end den kompetente stat;
der bør fastsættes særlige bestemmelser for begravelseshjælp;for at skabe bedre betingelser for arbejdskraftens bevægelighed er det
nødvendigt at tilvejebringe en større koordinering af samtlige medlems-
staters ordninger vedrørende arbejdsløshedsforsikring og
arbejdsløshedsunderstøttelse;
for at gøre de lettere at søge beskæftigelse i de enkelte medlemsstater
bør der især for et begrænset tidsrum ydes arbejdsløse understøttelseefter den medlemsstats lovgivning, som de pågældende senest harværet omfattet af;
ved afgørelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på
familieydelser, sikrer beskæftigelseskriteriet ligebehandling af samtlige
arbejdstagere, der er omfattet af én og samme lovgivning;
for at undgå uberettigede dobbeltydelser bør der fastsættes prioritets-
regler i de tilfælde, hvor der samtidigt består ret til familieydelser ihenhold til lovgivningen i den kompetente stat og i henhold til lovgiv-ningen i det land, hvor familiemedlemmerne er bosat;
på grund af den særlige og forskelligartede karakter af medlemssta-
ternes lovgivning er det nødvendigt at fastsætte særlige regler tilkoordinering af de nationale ordninger for ydelser til børn, der
forsørges af pensions- eller rentemodtagere, samt til fader- og/eller
moderløse børn;
det er nødvendigt at nedsætte en administrativ kommission bestående
af en regeringsrepræsentant for hver medlemsstat, som blandt andethar til opgave at behandle ethvert administrativt spørgsmål ellerfortolkningsspørgsmål, der opstår i forbindelse med bestemmelserne idenne forordning og at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne;
inden for rammerne af et rådgivende udvalg er det hensigtsmæssigt at
inddrage arbejdstager- og arbejdsgiverrepræsentanter i behandlingen af
problemer, som allerede er blevet drøftet i Den AdministrativeKommission;
det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser, som svarer til de
karakteristiske træk ved de nationale lovgivninger, for at gøre detnemmere at anvende koordineringsreglerne —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denne forordning:
a) betyder udtrykkene »arbejdstager« og »selvstændig erhvervsdri-
vende« henholdsvis enhver person:
i) der er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en
frivillig fortsat forsikring mod en eller flere risici, der svarertil de sikringsgrene, som indgår i en social sikringsordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, eller til ensærlig ordning for tjenestemænd
ii) der, inden for rammerne af en social sikringsordning for samt-
lige indbyggere eller for hele den erhvervsmæssigtbeskæftigede del af befolkningen, er tvungent forsikret mod1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, på hvilke
denne forordning finder anvendelse:
— når det efter vedkommende sikringsordnings administra-
tions- eller finansieringsmetode er muligt at identificereden pågældende som arbejdstager eller selvstændigerhvervsdrivende, eller
— i mangel af sådanne kriterier, når den pågældende er
forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivilligfortsat forsikring mod en af de i bilag I opregnede risici
inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller
selvstændige erhvervsdrivende eller af en ordningomhandlet under nr. iii), eller, såfremt en sådan ordningikke findes i vedkommende medlemsstat, når den pågæl-dende svarer til definitionen i bilag I
iii) der, inden for rammerne af en ensartet social sikringsordning
oprettet for hele landbrugsbefolkningen efter de i bilag I fast-satte kriterier, er forsikret i henhold til de sikringsgrene, på
hvilke denne forordning finder anvendelse
iv) der, inden for rammerne af en social sikringsordning oprettet
for arbejdstagere, for selvstændige erhvervsdrivende, for samt-
lige indbyggere eller for visse kategorier af indbyggere i enmedlemsstat, er frivilligt forsikret mod en eller flere risicisvarende til de sikringsgrene, på hvilke denne forordning finderanvendelse:
— når den pågældende udøver lønnet virksomhed eller selv-
stændig virksomhed, eller
— når den pågældende tidligere har været tvungent forsikret
mod samme risiko inden for rammerne af en ordning forarbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende i densamme medlemsstat
b) betyder udtrykket »grænsearbejder« enhver arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende, som udøver sin erhvervsmæssigevirksomhed på en medlemsstats område, men er bosat på en andenmedlemsstats område, hvortil han som hovedregel vender tilbagehver dag eller mindst en gang om ugen; en grænsearbejder, somaf det foretagende, til hvilket han normalt er knyttet, udsendes til
den samme medlemsstats eller til en anden medlemsstats område,
eller som præsterer en tjenesteydelse på samme medlemsstats ellerpå en anden medlemsstats område, anses dog fortsat som grænse-arbejder i et tidsrum af højst fire måneder, selv om han i denneperiode ikke hver dag eller mindst én gang om ugen kan vende
tilbage til sit bopælssted
c) betyder, udtrykket »sæsonarbejder« enhver arbejdstager, som rejser
til en anden medlemsstat end den, hvori han er bosat, for dér for envirksomhed eller en arbejdsgiver i nævnte stat at udføre et sæson-arbejde, hvis varighed i intet tilfælde må overstige otte måneder, og
som opholder sig på denne stats område under udførelsen af dette
arbejde; ved sæsonarbejde forstås et af årstiderne betinget arbejde,der automatisk gentager sig hvert år
ca) betyder udtrykket »studerende« enhver anden person end en
arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende eller et sådantfamiliemedlem eller efterladt i henhold til denne forordning, somstuderer eller følger en faglig uddannelse, der fører frem til etuddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstatsmyndigheder, og er forsikret inden for rammerne af en almindelig
social sikringsordning eller en særlig social sikringsordning for
studerende.
d) har udtrykket »flygtning« den betydning, der tillagt det i artikel 1 i
konventionen om flygtninges retsstilling, som er undertegnet i
Genève den 28. juli1951
e) har udtrykket »statsløs« den betydning, der er tillagt det i artikel 1 i
konventionen om statsløse personers retsstilling, som er under-tegnet iNew York den 28. september 19541971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
f) i) betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der betegnes
eller anerkendes som familiemedlem eller betegnes somhørende til husstanden i den lovgivning, hvorefter ydelserne
udredes, eller, i de i artikel 22, stk. 1, litra a), og artikel 31
omhandlede tilfælde, i lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende er bosat; dersom disse lovgivningerkun anser en person, der bor hos ►
M4arbejdstageren, den
selvstændige erhvervsdrivende eller den studerende, ◄som
hørende til familien eller husstanden, anses denne betingelse
dog for opfyldt, når den sikrede i overvejende grad bidrager tilden pågældendes forsørgelse; ►
M1hvis en medlemsstats
lovgivning ikke gør det muligt at skelne mellem familiemed-lemmer og de øvrige personer, på hvilke lovgivningen finderanvendelse, har udtrykket »familiemedlem« den betydning, der
er anført ibi lag I. ◄
ii) hvis imidlertid drejer sig om ydelser til handicappede, der i
henhold til en medlemsstats lovgivning tilkendes samtlige
indbyggere i denne stat, som opfylder de foreskrevne betin-
gelser, betyder udtrykket »familiemedlem« i det mindste►
M4en arbejdstagers, en selvstændig erhvervsdrivendes eller
en studerendes ◄ægtefælle, mindreårige børn samt myndige
børn, som forsørges af denne
g) betyder udtrykket »efterladt« enhver person, der i den lovgivning,
hvorefter ydelserne tilkendes, betegnes eller anerkendes som efter-ladt; dersom denne lovgivning kun anser en person, som hørte tilden afdødes husstand, som efterladt, anses denne betingelse dogfor opfyldt, når den afdøde i overvejende grad bidrog til denpågældendes forsørgelse
h) betyder udtrykket »bopæl« sædvanligt opholdssted
i) betyder udtrykket »ophold« midlertidigt opholdj) betyder udtrykket »lovgivning« i forhold til enhver medlemsstat
bestående og fremtidige love, administrative forskrifter, vedtægts-
mæssige bestemmelser og alle andre gennemførelsesregler
vedrørende de i artikel 4, stk. 1 og 2, nævnte sociale sikringsgreneeller sikringsordninger, eller de i artikel 4, stk. 2a, omhandledesærlige ikke-bidragspligtige ydelser
udtrykket omfatter ikke bestemmelser i bestående eller fremtidige
kollektive overenskomster, selv om der af en offentlig myndighed
er tillagt sådanne overenskomstbestemmelser almindelig retsvirk-ning eller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsområde; forså vidt angår bestemmelser i kollektive overenskomster:
i) der tjener til opfyldelse af en forsikringspligt, som følger af de i
det foregående underafsnit omhandlede love og administrative
forskrifter, eller
ii) hvorved der oprettes en ordning, der administreres af samme
institution som den, der administrerer de ordninger, der er
oprettet ved de idet foregående underafsni t omhandlede love
og administrative forskrifter
kan den nævnte begrænsning dog til enhver tid ophæves ved en af
den pågældende medlemsstat afgivet erklæring, hvori angives deordninger af den omhandlede art, på hvilke denne forordning finderanvendelse; meddelelse om en sådan erklæring skal afgives ogoffentliggøres i overensstemmelse med artikel 97
bestemmelserne i det foregående underafsnit kan ikke medføre, at
de ordninger, der har været omfattet af forordning nr. 3, udelukkesfra nærværende forordnings anvendelsesområde
udtrykket »lovgivning« omfatter heller ikke bestemmelser med
regler for særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, som
oprettes på initiativ af de pågældende, eller som kun finder anven-
delse inden for et bestemt område af den pågældende medlemsstat,uanset om der af de offentlige myndigheder er tillagt sådannebestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en udvi-delse af deres gyldighedsområde; de pågældende særordninger eranført ibi lag II1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 6
▼M3
ja) betyder udtrykket »særlig ordning for tjenestemænd« enhver social
sikringsordning, der er forskellig fra den almindelige socialesikringsordning for arbejdstagere i de berørte medlemsstater, og
som alle eller visse kategorier af tjenestemænd eller dermed lige-
stillede personer er direkte omfattet af
k) betyder udtrykket »overenskomst om social sikring« enhver bila-
teral eller multilateral overenskomst, der er eller i fremtiden måtte
blive indgået udelukkende mellem to eller flere medlemsstater,samt enhver multilateral overenskomst, der er eller i fremtidenmåtte blive indgået mellem mindst to medlemsstater og en ellerflere andre stater, når en sådan overenskomst på den sociale sikr-
ings område pålægger parterne forpligtelser med hensyn til
samtlige eller til en eller flere af de i artikel 4, stk. 1 og 2,omhandlede sikringsgrene eller sikringsordninger, samt aftaler afenhver art, der indgås i henhold til de nævnte overenskomster
l) betyder udtrykket »den kompetente myndighed« i forhold til
enhver medlemsstat den eller de ministre eller anden tilsvarende
myndighed, hvorunder de sociale sikringsordninger på den pågæl-dende stats område idets helhed eller på en del af dette områdehenhører
m) betyder udtrykket »Den Administrative Kommission« den i artikel
80 omhandlede kommission
n) betyder udtrykket »institution« i forhold til enhver medlemsstat det
organ eller den myndighed, som det påhviler at administrere helelovgivningen eller en del af den
o) betyder udtrykket »den kompetente institution«:
i) den institution, som den pågældende er tilsluttet på tidspunktet
for indgivelse af begæringen om ydelser, eller
ii) den institution, hvorfra den pågældende er berettiget eller ville
være berettiget til at modtage ydelser, såfremt han eller et eller
flere af hans familiemedlemmer var bosat i den medlemsstat,
på hvis område denne institution befinder sig, eller
iii) den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i
den pågældende medlemsstat, eller
iv) såfremt det drejer sig om en ordning om arbejdsgiverens
forpligtelser vedrørende de i artikel 4, stk. 1, nævnte ydelser,enten arbejdsgiveren eller det forsikringsorgan, der træder ihans sted, eller, såfremt et sådant ikke findes, det organ ellerden myndighed, der er udpeget af den kompetente myndighediden pågældende medlemsstat
p) betyder udtrykket »bopælsstedets institution« og »opholdsstedets
institution« henholdsvis den institution, som har kompetence til atudrede ydelser på det sted, hvor den pågældende er bosat, og deninstitution, som har kompetence til at udrede ydelser på det sted,
hvor den pågældende opholder sig, i henhold til den lovgivning,
som gælder for den nævnte institution, eller, såfremt en sådan insti-tution ikke findes, den af den kompetente myndighed i denpågældende medlemsstat udpegede institution.
q) betyder udtrykket »den kompetente stat« den medlemsstat, på hvis
område den kompetente institution befinder sig
r) betyder udtrykket »forsikringsperioder« bidrags- eller beskæftigel-
sesperioder eller perioder med selvstændig virksomhed, der i denlovgivning, hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at være tilba-
gelagt, betegnes eller anerkendes som forsikringsperioder, samt alle
dermed ligestillede perioder, for så vidt de efter denne lovgivninganses for ligestillet med forsikringsperioder; ►
M3perioder, der er
tilbagelagt efter en særlig ordning for tjenestemænd, anses også forforsikringsperioder ◄
s) betyder udtrykket »beskæftigelsesperioder« eller »perioder med
selvstændig virksomhed« perioder, der i den lovgivning, hvorefterde er tilbagelagt, betegnes eller anerkendes som sådanne, samtalle dermed ligestillede perioder, for så vidt de efter denne lovgiv-ning anses for ligestillet med beskæftigelsesperioder eller perioder1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 7
▼B
▼B
med selvstændig virksomhed ►M3; perioder, der er tilbagelagt
efter en særlig ordning for tjenestemænd, anses også forbeskæftigelsesperioder ◄
sa) betyder udtrykket »bopælsperioder« perioder, der i den lovgivning,
hvorefter de er tilbagelagt eller anses for at være tilbagelagt,betegnes eller anerkendes som sådanne
t) betyder udtrykkene »ydelser«, »pensioner« og »renter« samtlige
ydelser, pensioner og renter, herunder samtlige dele af dem, derafholdes af offentlige midler, og samtlige forhøjelser i form afreguleringstillæg eller andre tillæg, med forbehold af bestemmel-
serne iafsni t III, samt de ydelser iform af kapi talbeløb, der kan
træde i stedet for pensioner eller renter, samt udbetalinger, derforetages som refusion af bidrag
u) i) betyder udtrykket »familieydelser« alle natural- eller kontant-
ydelser, der tager sigte på udligning af forsørgerbyrder indenfor rammerne af en lovgivning som omhandlet i artikel 4, stk.
1, litra h), dog med undtagelse af de i bilag II nævnte særlige
ydelser i anledning af fødsel eller adoption
ii) betyder udtrykket »børnetilskud« periodiske kontantydelser,
såfremt ydelsen af disse udelukkende afhænger af antallet af
familiemedlemmer og eventuelt af disses alder
v) betyder udtrykket »ydelser ved dødsfald« enhver engangsydelse i
tilfælde af dødsfald med undtagelse af de i litra t) omhandledeydelser iform af kapi talbeløb.
Artikel 2
Personkreds
1. Denne forordning finder anvendelse på arbejdstagere, selvstæn-
dige erhvervsdrivende og studerende, som er eller har været omfattetaf lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgerei en af disse stater eller er statsløse eller flygtninge bosat på en
medlemsstats område, samt på deres familiemedlemmer og efterladte.
2. Denne forordning finder anvendelse på efterladte efter arbejdsta-
gere, selvstændige erhvervsdrivende og studerende, som har været
omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, uanset disse
personers nationalitet, såfremt deres efterladte er statsborgere i enmedlemsstat eller er statsløse eller flygtninge bosat på en medlemsstatsområde.
Artikel 3
Ligebehandling
1. Personer, der er bosat på en medlemsstats område, og som
omfattet af denne forordning, har de samme pligter og rettigheder ihenhold til en medlemsstats lovgivning som denne medlemsstats egne
statsborgere, medmindre andet følger af særlige bestemmelser i denne
forordning.
2. Bestemmelserne istk. 1 gælder også for retten ti l at vælge
medlemmer af de sociale sikringsinstitutioners organer eller til at
deltage iudpegelsen af sådanne medlemmer, men berører i kkemedlemsstaternes lovbestemmelser om valgbarhed til og frem-gangsmåden ved udpegelsen af medlemmer af de nævnte organer.
3. De overenskomster om social sikring, som forbliver i kraft
medfør af artikel 7, stk. 2, litra c), samt de overenskomster, derafsluttes i medfør af artikel 8, stk. 1, udstrækkes til at omfatte samtligepersoner, der omfattes af denne forordning, medmindre andet erbestemt ibi lag III.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 8
▼M4
▼B
▼B
Artikel 4 (10)
Sagligt anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på enhver lovgivning om
sociale sikringsgrene, der vedrører:
a) ydelser ianledni ng af sygdom og moderskab
b) ydelser ved invaliditet, herunder ydelser, der tager sigte på at bevare
eller forbedre erhvervsevnen
c) ydelser ved alderdom
d) ydelser til efterladte
e) ydelser ianledni ng af arbejdsulykker og erhvervssygdomme
f) ydelser ved dødsfald
g) ydelser ved arbejdsløshedh) familieydelser.
2. Denne forordning finder anvendelse på alle almindelige og
særlige sociale sikringsordninger med eller uden bidragspligt samt påordninger, der pålægger arbejdsgiveren eller rederen forpligtelser medhensyn til de i stk. 1 omhandlede ydelser.
2a. Denne forordning finder ligeledes anvendelse på særlige ikke-
bidragspligtige ydelser, der er fastsat i en anden lovgivning eller
ordni ng end dem, der er omhandlet istk. 1 eller udelukket ihenhold
til stk. 4, når disse ydelser har til formål
a) enten at dække de risici, der svarer til de i stk. 1, litra a)–h),
omhandlede sikringsgrene, i stedet for eller som tillæg til andreydelser
b) eller udelukkende at sikre særlig beskyttelse af handicappede.
2b. Denne forordning finder ikke anvendelse på bestemmelserne i en
medlemsstats lovgivning om de særlige ikke-bidragspligtige ydelser,som er nævnt i bilag II, nr. III, hvis anvendelsesområde er begrænset
til en del af medlemsstatens geografiske område.
3. Bestemmelserne i afsnit III berører dog ikke medlemsstaterne
lovgivning om en reders forpligtelser.
4. Denne forordning finder hverken anvendelse på offentlig social
og sundhedsmæssig forsorg eller på ordninger til fordel for ofre forkrig eller dens følger ►
M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstaternes erklæringer om denne forordnings anvendelsesområde
Medlemsstaterne skal i erklæringer, der meddeles og offentliggøres i
overensstemmelse med artikel 97, angive den lovgivning og deordninger, der omfattes af artikel 4, stk. 1, og 2, de i artikel 4, stk. 2a,omhandlede særlige ikke-bidragspligtige ydelser, de i artikel 50omhandlede minimumsydelser samt de i artikel 77 og 78 omhandlede
ydelser.
Artikel 6
Overenskomster om social sikring, der afløses af denne forordning
Medmindre andet er bestemt i artikel 7 og 8 og artikel 46, stk. 4,
træder denne forordning, både hvad angår dens personkreds og saglige
anvendelsesområde, istedet for følgende overenskomster om soci al
sikring:
a) overenskomster afsluttet alene mellem to eller flere medlemsstater
b) overenskomster afsluttet mellem mindst to medlemsstater og en
eller flere andre stater, for så vidt det drejer sig om tilfælde, hvisordning ikke kræver medvirken af nogen institution i en af de sidst-nævnte stater.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 9
▼B
Artikel 7 (7)
Internationale regler, som ikke berøres af denne forordning
1. Denne forordning berører ikke forpligtelser i henhold til:
a) de af den Internationale Arbejderkonference vedtagne konventioner,
som efter ratifikation af en eller flere medlemsstater er trådt i kraftfor den eller de pågældende stater
b) de midlertidige europæiske overenskomster om social sikring af 11.
december 1953, der er afsluttet mellem Europarådets medlemsstater.
2. Uanset bestemmelserne iarti kel 6 skal følgende fortsat være
gældende:
a) overenskomsterne af 27. juli1950 og 30. november 1979 om soci al
sikring for flodskippere i rhinfahrt
b) den europæiske konvention af 9. juli 1956 om social sikring af
arbejdstagere beskæftiget ved international transport
c) de ibi lag III anførte bestemmelser ioverenskomster om soci al
sikring.
Artikel 8
Afslutning af overenskomster mellem medlemsstaterne
1. To eller flere medlemsstater kan, såfremt der måtte være behov
herfor, afslutte overenskomster med hinanden på grundlag af denneforordnings principper og grundtanker.
2. Enhver medlemsstat skal ioverensstemmelse med arti kel 97, stk.
1, afgive meddelelse om enhver overenskomst, som den i henhold til
stk. 1 afslutter med en anden medlemsstat.
Artikel 9
Adgang til frivillig forsikring og frivillig fortsat forsikring
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, der gør adgang til
frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring betinget af bopæl påden pågældende stats område, finder ikke anvendelse på personer, der
er bosat på en anden medlemsstats område, såfremt de pågældende på
et eller andet tidspunkt under deres arbejdsliv har været omfattet af denførstnævnte stats lovgivning som arbejdstagere eller selvstændigeerhvervsdrivende.
2. Såfremt adgangen til frivillig forsikring eller frivillig fortsat
forsikring efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at der er
tilbagelagt forsikringsperioder, skal forsikrings- eller bopælsperioder,
der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstats lovgivning, i fornø-dent omfang medregnes, som om det drejede sig omforsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den førstnævnte statslovgivning.
Artikel 9a (7)
Forlængelse af referenceperioden
Er retten til ydelser efter en medlemsstats lovgivning betinget af, at der
i løbet af en nærmere fastsat periode forud for forsikringsbegivenhe-dens indtræden (referenceperioden) er tilbagelagt enminimumsforsikringsperiode, og er det bestemt, at perioder, i løbet afhvilke der er udredet ydelser efter denne medlemsstats lovgivning, eller
perioder med børnepasning på denne medlemsstats område, forlænger
denne referenceperiode, forlænger perioder, i løbet af hvilke der erudredet invalide- eller alderspension eller ydelser ved sygdom, arbejds-løshed eller arbejdsulykke (bortset fra rente) ihenhold ti l en andenmedlemsstats lovgivning, samt perioder med børnepasning på en andenmedlemsstats område ligeledes den nævnte referenceperiode.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 10
▼B
Artikel 10
Ophævelse af bopælsbestemmelser - Den tvungne forsikrings indvirkning på
refusion af bidrag
1. Kontantydelser ved invaliditet eller alderdom eller til efterladte,
erstatning i anledning af arbejdsulykker eller erhvervssygdomme samtydelser ved dødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter lovgivningen ien eller flere medlemsstater, kan, medmindre andet er bestemt i denne
forordning, ikke nedsættes, ændres, stilles i bero, inddrages eller
beslaglægges som følge af, at den berettigede er bosat i en andenmedlemsstat end den, hvori den institution, som det påhviler at udredeydelsen, er beliggende.
Første afsnit gælder ligeledes for ydelser i form af kapitalbeløb, der i
tilfælde af indgåelse af nyt ægteskab ydes en efterlevende ægtefælle,
der var berettiget til pension eller rente som efterladt.
2. Såfremt refusion af bidrag efter en medlemsstats lovgivning er
betinget af, at den pågældende ikke længere er omfattet af en tvungenforsikring, anses denne betingelse ikke for opfyldt, så længe den pågæl-dende►
M4 ◄er omfattet af en tvungen forsikring i
henhold til en anden medlemsstats lovgivning.
Artikel 10a (10)
Særlige ikke-bidragspligtige ydelser
1. Uanset artikel 10 og afsnit III modtager de personer, som er
omfattet af denne forordning, udelukkende de i artikel 4, stk. 2a,
omhandlede særlige ikke-bidragspligtige kontantydelser i den medlems-stat, på hvis område de er bosat, og i henhold til dennes lovgivning,såfremt disse ydelser er anført i bilag IIa. Ydelserne udredes af institu-tionen på bopælsstedet og på dennes bekostning.
2. Institutionen i en medlemsstat, hvis lovgivning gør retten til de i
stk. 1 omhandlede ydelser betinget af beskæftigelsesperioder, perioder
med selvstændig beskæftigelse eller bopælsperioder, tager i fornødent
omfang beskæftigelsesperioder, perioder med selvstændig beskæftigelseeller bopælsperioder, der er tilbragt i enhver anden medlemsstat, ibetragtning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbragt påførstnævnte medlemsstats område.
3. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til en i stk. 1
omhandlet ydelse, som tilkendes i form af en tillægsydelse, betinget
af, at der oppebæres en af de i artikel 4, stk. 1, litra a) til h), omhand-lede ydelser, og der ikke gøres krav på nogen ydelse af denne art efterden pågældende lovgivning, betragtes enhver tilsvarende ydelse, dertilkendes efter lovgivningen i en anden medlemsstat, som en ydelse,der tilkendes efter lovgivningen i førstnævnte medlemsstat, med
henblik på tilkendelse af tillægsydelsen.
4. Når lovgivningen i en medlemsstat gør retten til de i stk. 1
omhandlede ydelser til invalider eller handicappede betinget af, at inva-liditeten eller handicappet første gang blev konstateret på dennemedlemsstats område, anses denne betingelse for opfyldt, når invalidi-teten eller handicappet første gang blev konstateret på en andenmedlemsstats område.
Artikel 11
Regulering af ydelser
De i en medlemsstats lovgivning fastsatte bestemmelser om regulering
af ydelser finder anvendelse på ydelser, der under iagttagelse afbestemmelserne i denne forordning udredes efter den nævnte lovgiv-ning.
Artikel 12 (9) (11)
Forbud mod dobbeltydelser
1. Der kan ikke med hjemmel i denne forordning tillægges eller
bevares ret til flere ydelser af samme art på grundlag af samme forsik-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 11
▼B
ringsperiode tilbagelagt efter en tvungen forsikring. Denne bestem-
melse finder dog ikke anvendelse på ydelser ved invaliditet, alderdom,dødsfald (pensioner) eller erhvervssygdom, der fastsættes af institutio-
nerne ito eller flere medlemsstater ioverensstemmelse med reglerne i
artikel 41, artikel 43, stk. 2 og 3, artikel 46, 50 og 51 eller artikel 60,stk. 1, litra b).
2. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at en
ydelse skal nedsættes, stilles i bero, eller bortfalde, når modtageren
samtidig får udbetalt andre sociale ydelser eller har andre indtægter af
enhver art, finder disse bestemmelser, medmindre der er fastsat andrebestemmelser i denne forordning, tillige anvendelse, selv om det drejersig om ydelser, som den pågældende har opnået i henhold til en andenmedlemsstats lovgivning, eller om indtægter, han har modtaget på enanden medlemsstats område.
3. Indeholder en medlemsstats lovgivning bestemmelser om, at
ydelser ved invaliditet eller førtidsydelser ved alderdom skal nedsættes,sti lles ibero eller bortfalde iti lfælde af, at modtageren er erhvervs-mæssigt beskæftiget, finder disse bestemmelser tillige anvendelse, hvisden pågældende er erhvervsmæssigt beskæftiget på en anden medlems-stats område.
4. Den invalidepension, der efter nederlandsk lovgivning skal ydes i
tilfælde, hvor den nederlandske institution ifølge artikel 57, stk. 5, ellerartikel 60, stk. 2, litra b), er forpligtet til også at deltage i udgifterneved erstatning for erhvervssygdom tilkendt efter en anden medlemsstatslovgivning, nedsættes med det beløb, der tilkommer den institution iden anden medlemsstat, som det påhviler at udbetale erstatning i anled-
ning af erhvervssygdom.
AFSNIT II
BESTEMMELSE AF, HVILKEN LOVGIVNING DER SKAL
ANVENDES
Artikel 13 (9)
Almindelige regler
1. Med forbehold af artikel 14c og 14f er der personer, der er
omfattet af denne forordning, alene undergivet lovgivningen i énmedlemsstat. Spørgsmålet om, hvilken lovgivning der skal anvendes,afgøres efter bestemmelserne idette afsni t.
2. Med forbehold af artikel 14 til 17:
a) er en person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosatpå en anden medlemsstats område, eller den virksomhed ellerarbejdsgiver, der beskæftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopælpå en anden medlemsstats område
b) er en person, der har selvstændig beskæftigelse på en medlemsstats
område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat påen anden medlemsstats område
c) er en person, der har sin erhvervsmæssige beskæftigelse om bord på
et skib, som fører en medlemsstats flag, omfattet af denne statslovgivning
d) er tjenestemænd og dermed ligestillede personer omfattet af lovgiv-
ningen i den medlemsstat, i hvis administration de er beskæftiget
e) er en person, der er indkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste
eller civilt arbejde i en medlemsstat, omfattet af denne stats lovgiv-
ning. Såfremt retten til ydelser efter denne lovgivning er betinget af,
at der er tilbagelagt forsikringsperioder før indkaldelsen ellergenindkaldelsen til militærtjeneste eller civilt arbejde eller efterhjemsendelsen fra en sådan tjeneste eller et sådant arbejde, skalforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlems-stats lovgivning, i fornødent omfang medregnes, som om det1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 12
▼M3
▼B
▼B
drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter den
førstnævnte stats lovgivning. En arbejdstager eller selvstændigerhvervsdrivende, der er indkaldt eller genindkaldt til militærtjeneste
eller civilt arbejde, anses fortsat som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende
f) er en person, som ophører med at være omfattet af en medlemsstats
lovgivning, uden at han bliver omfattet af en anden medlemsstatslovgivning i overensstemmelse med en af reglerne i ovenståendelitra eller med en af de i artikel 14 til 17 omhandlede undtagelsereller særlige regler, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, påhvis område han er bosat, i overensstemmelse med bestemmelserne
i denne lovgivning alene.
Artikel 14
Særlige regler, der finder anvendelse på personer, bortset fra søfolk, som
har lønnet beskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse under iagttagelse
af følgende undtagelser og særregler:
1) a) en person, der på en medlemsstats område har lønnet beskæfti-
gelse for en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og somaf denne virksomhed udsendes til en anden medlemsstats områdefor dér at udføre et arbejde for denne virksomheds regning, erfortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat,
forudsat at varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstige
ét år, og at han ikke udsendes for at afløse en anden person, hvisudstationeringsperiode er udløbet
b) såfremt varigheden af det arbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige ét år, er de pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat,indtil arbejdet er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed
i den medlemsstat, til hvis område den pågældende er udsendt,
eller det af denne myndighed udpegede organ har meddeltsamtykke hertil; begæring om sådant samtykke skal indgivesinden udløbet af den første etårs-periode. Samtykke kan ikkemeddeles for længere tid end ét år.
2) For en person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, afgøres spørgsmålet om, hvilken lovgivninghan er omfattet af, efter følgende regler:
a) en person, der hører til det kørende, sejlende eller flyvende
personel i en virksomhed, som for andres eller for egen regningforetager international befordring af passagerer eller gods adjernbane, landevej, luftvejen eller i indenrigs skibsfart, og somhar sit hjemsted på en medlemsstats område, er omfattet af sidst-
nævnte stats lovgivning med følgende begrænsninger:
i) en person, der er beskæftiget af en filial eller af en fast repræ-
sentation, som den pågældende virksomhed har i en anden
medlemsstat end den, hvor virksomheden har sit hjemsted, eromfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis områdeden nævnte filial eller faste repræsentation er beliggende
ii) en person, der overvejende er beskæftiget i den medlemsstat,
hvor han er bosat, er omfattet af denne stats lovgivning, selv
om den virksomhed, hvori han er beskæftiget, hverken har sit
hjemsted, en filial eller en fast repræsentation på dette område
b) andre personer end de under litra a) omhandlede er omfattet:
i) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den
pågældende er bosat, såfremt han udfører en del af sit arbejdepå dette område, eller såfremt han er beskæftiget i flere virk-
somheder eller hos flere arbejdsgivere, der har deres hjemsted
eller bopæl på forskellige medlemsstaters område
ii) af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den virk-
somhed eller arbejdsgiver, som beskæftiger den pågældende,har sit hjemsted eller sin bopæl, såfremt han ikke er bosat ien af de medlemsstater, hvor han udfører sit arbejde.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 13
▼B
3) En person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område
i en virksomhed, som har sit hjemsted på en anden medlemsstatsområde, er, såfremt de to medlemsstaters fælles grænse går igennem
virksomheden, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område den pågældende virksomhed har sit hjemsted.
Artikel 14a
Særlige regler, der finder anvendelse på personer, bortset fra søfolk, som
har selvstændig beskæftigelse
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra b), finder anvendelse under iagttagelse
af følgende undtagelser og særregler:
1) a) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på en
medlemsstats område, og som udfører et arbejde på en anden
medlemsstats område, er fortsat omfattet af lovgivningen i
førstnævnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejdeikke påregnes at overstige ét år.
b) Såfremt varigheden af det arbejde, der skal udføres, på grund af
uforudselige omstændigheder bliver længere end oprindeligtforudsat og kommer til at overstige et år, er den pågældendefortsat omfattet af lovgivningen i førstnævnte stat, indtil arbejdet
er afsluttet, forudsat at den kompetente myndighed i den
medlemsstat, til hvis område den pågældende er rejst for atudføre nævnte arbejde, eller det af denne myndighed udpegedeorgan har givet sit samtykke hertil; begæring om et sådantsamtykke skal indgives inden udløbet af den første étårsperiode;samtykke kan ikke meddeles for længere tid end ét år.
2) En person, der normalt har selvstændig beskæftigelse på to eller
flere medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen i den
medlemsstat, på hvis område han er bosat, hvis han udøver en del
af sin virksomhed på denne medlemsstats område, eller, såfremthan ikke udøver virksomhed på den medlemsstats område, hvorhan er bosat, af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis områdehan har sin hovedbeskæftigelse. Kriterierne for nærmere bestem-melse af hovedbeskæftigelsen fastsættes i den i artikel 98
omhandlede forordning.
3) En person, der har selvstændig beskæftigelse i en virksomhed, som
har sit hjemsted på en medlemsstats område, er, såfremt to
medlemsstaters fælles grænse går igennem virksomheden, omfattetaf lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den pågældendevirksomhed har sit hjemsted.
4) Såfremt den lovgivning, en person skulle være omfattet af i henhold
til stk. 2 og 3, ikke giver den pågældende mulighed for endog somfrivilligt forsikret at blive optaget i en alderdomsforsikringsordning,
er den pågældende omfattet af den anden medlemsstats lovgivning,
som ville være gældende for ham, hvis ikke disse bestemmelserfandtes, eller, såfremt lovgivningen i to eller flere medlemsstatersåledes ville være gældende, af den lovgivning, der bestemmes vedfælles aftale mellem disse medlemsstater eller deres kompetentemyndigheder.
Artikel 14b
Særlige regler for søfolk
Reglen i artikel 13, stk. 2, litra c), finder anvendelse under iagttagelse
af følgende undtagelser og særregler:
1) En person, som på en medlemsstats område eller om bord på et
skib, der fører en medlemsstats flag, har lønnet beskæftigelse for
en virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, og som af nævntevirksomhed udsendes for at udføre et arbejde for dennes regningom bord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de i artikel14, nr. 1, fastsatte betingelser.
2) En person, som normalt har selvstændig beskæftigelse enten på en
medlemsstats område eller om bord på et skib, der fører en1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 14
▼B
medlemsstats flag, og som for egen regning udfører et arbejde om
bord på et skib, der fører en anden medlemsstats flag, er fortsatomfattet af lovgivningen i førstnævnte medlemsstat på de i
artikel 14a, nr. 1, fastsatte betingelser.
3) En person, som ikke sædvanligvis har sin erhvervsmæssige beskæf-
tigelse til søs, men udfører et arbejde i en medlemsstatsterritorialfarvand eller havn om bord på et skib, der fører en anden
medlemsstats flag, og som befinder sig i dette territorialfarvand eller
denne havn, uden at tilhøre skibets besætning, er omfattet af lovgiv-ningen i førstnævnte medlemsstat.
4) En person, som har lønnet beskæftigelse om bord på et skib, der
fører en medlemsstats flag, og som for denne beskæftigelse aflønnes
af en virksomhed eller en person, der har sit hjemsted eller bopæl påen anden medlemsstats område, er omfattet af lovgivningen i sidst-nævnte stat, såfremt han er bosat på dens område; den virksomhedeller den person, der udbetaler lønnen, anses som arbejdsgiver ved
anvendelsen af nævnte lovgivning.
Artikel 14c (5)
Særlige regler, der finder anvendelse på personer, som samtidig har lønnet
beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse på forskellige medlemsstaters
område
En person, der samtidigt har lønnet beskæftigelse og selvstændig
beskæftigelse på forskellige medlemsstaters område, er:
a) med forbehold af litra b) omfattet af lovgivningen i den medlems-
stat, på hvis område vedkommende har lønnet beskæftigelse, ellerhvis vedkommende har sådan beskæftigelse på to eller flere
medlemsstaters område, af den lovgivning, som fastsættes i henhold
til artikel 14, nr. 2 eller 3.
b) ide ibi lag VII omhandlede ti lfælde omfattet af:
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har lønnet beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes i over-ensstemmelse med artikel 14, nr. 2 eller 3, hvis vedkommendehar en sådan beskæftigelse på to eller flere medlemsstatersområde, og af
— lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område vedkommende
har selvstændig beskæftigelse, idet denne lovgivning fastsættes i
overensstemmelse med artikel 14a, nr. 2, 3 eller 4, hvis vedkom-
mende har sådan beskæftigelse på to eller flere medlemsstatersområde.
Artikel 14d (5)
Diverse bestemmelser
1. Den person, der omhandles i artikel 14, nr. 2 og 3, artikel 14a, nr.
2, 3 og 4, artikel 14c, litra a), og artikel 14e, behandles for så vidt
angår anvendelse af den lovgivning, der fastlægges i overensstemmelsemed disse bestemmelser, som om vedkommende havde hele sinerhvervsmæssige beskæftigelse på den pågældende medlemsstatsområde.
2. Den i forordningens artikel 14c, litra b), omhandlede person anses
med henblik på fastsættelse af satsen for bidrag fra selvstændigeerhvervsdrivende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, påhvis område den pågældende har selvstændig beskæftigelse, som omvedkommende havde sin lønnede beskæftigelse på samme medlems-
stats område.
3. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning, hvorefter en
pensionist eller rentemodtager, der er erhvervsmæssigt beskæftiget,ikke i kraft af denne beskæftigelse er omfattet af den tvungne forsik-ring, finder ligeledes anvendelse på en pensionist eller rentemodtager,hvis ret til pension eller rente er erhvervet efter en anden medlemsstatslovgivning, medmindre den pågældende udtrykkeligt indgiver anmod-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 15
▼M3
▼B
▼B
ning om at blive omfattet af den tvungne forsikring til den institution,
der er udpeget af den kompetente myndighed i førstnævnte medlems-stat, og som er anført i bilag 10 til den i artikel 98 omhandlede
forordning.
Artikel 14e
Særlige regler for personer, der er forsikret under en særlig ordning for
tjenestemænd, og som samtidig er arbejdstagere og/eller selvstændige
erhvervsdrivende på en eller flere andre medlemsstaters område
En person, som er ansat som tjenestemand eller dermed ligestillet og
forsikret under en særlig ordning for tjenestemænd i en medlemsstatog samtidig er arbejdstager og/eller selvstændig erhvervsdrivende påen eller flere andre medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningeni den medlemsstat, hvor vedkommende er forsikret under en særlig
ordning for tjenestemænd.
Artikel 14f
Særlige regler for tjenestemænd som samtidig er ansat i mere end en
medlemsstat, og som er forsikret i en af disse stater under en særlig ordning
En person, som samtidig er ansat i to eller flere medlemsstater som
tjenestemand eller dermed ligestillet og forsikret i mindst en af dissemedlemsstater under en særlig ordning for tjenestemænd, er omfattet
af lovgivningen i hver af disse medlemsstater.
Artikel 15
Regler om frivillig forsikring eller frivillig fortsat forsikring
1. Artikel 13 til 14d finder ikke anvendelse på frivillig eller frivillig
fortsat forsikring, medmindre der i en medlemsstat inden for en af de iartikel 4 omhandlede områder kun findes en frivillig forsikringsord-ning.
2. Hvor anvendelsen af to eller flere medlemsstaters lovgivning
medfører samtidigt medlemsskab
— af en tvungen forsikringsordning og af en eller flere ordninger for
frivillig eller frivillig fortsat forsikring, er den pågældende aleneomfattet af den tvungne forsikringsordning
— af to eller flere ordninger for frivillig eller frivillig fortsat forsik-
ring, kan den pågældende kun optages i den ordning for frivilligeller frivillig fortsat forsikring, som han har valgt at være tilknyttet.
3. Såfremt det drejer sig om invaliditet, alderdom eller dødsfald
(pensioner), kan den pågældende dog optages i en medlemsstatsordning for frivillig eller frivillig fortsat forsikring, selv om han eromfattet af en anden medlemsstats tvungne forsikring, for så vidt der i
den førstnævnte stat er udtrykkelig eller stiltiende hjemmel til en sådan
dobbeltforsikring.
Artikel 16
Særlige regler for tjenstgørende personale ved diplomatiske missioner og
konsulater samt for De Europæiske Fællesskabers hjælpepersonale
1. Bestemmelserne i artikel 13, stk. 2, litra a), finder anvendelse på
medlemmer af det tjenstgørende personale ved diplomatiske missioner
eller konsulater samt på personer, der står ipri vat tjeneste hos embeds-
mænd, der er knyttet til sådanne missioner eller konsulater.
2. De istk. 1 nævnte arbejdstagere, der er statsborgere iden
medlemsstat, som den pågældende mission eller det pågældendekonsulat repræsenterer, kan dog vælge at være omfattet af lovgivningenidenne stat. Denne ret ti l at vælge kan udøves på ny ved udgangen afhvert kalenderår og har ikke tilbagevirkende kraft.
3. De Europæiske Fællesskabers hjælpepersonale kan vælge, om de
vil være omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 16
▼M3
▼B
▼B
er beskæftiget, af den medlemsstats lovgivning, hvoraf de senest har
været omfattet, eller af lovgivningen i den medlemsstat, hvor de erstatsborgere, undtagen for så vidt angår bestemmelserne om børnetil-
skud, hvis ydelse er reguleret i ansættelsesvilkårene for dette
personale. Denne ret til at vælge, som kun kan udøves en gang, fårvirkning fra tidspunktet for de pågældendes tiltrædelse af tjenesten.
Artikel 17 (9)
Undtagelser fra artikel 13 til 16
To eller flere medlemsstater, deres kompetente myndigheder eller de af
disse myndigheder udpegede organer kan efter aftale gøre undtagelserfra artikel 13 til 16 til fordel for visse personer eller visse personkate-gorier.
Artikel 17a (9)
Særregler vedrørende personer, som modtager pensioner eller renter efter
lovgivningen i en eller flere medlemsstater
En person, som modtager pension eller rente efter en medlemsstats
lovgivning eller pensioner eller renter efter lovgivningen i fleremedlemsstater, og som er bosiddende på en anden medlemsstatsområde, kan på anmodning blive fritaget for at være omfattet af lovgiv-ningen i sidstnævnte medlemsstat, når han ikke er omfattet af dennelovgivning i kraft af erhvervsudøvelse.
AFSNIT III
SÆRLIGE BESTEMMELSER OM DE ENKELTE ARTER AF
YDELSER
KAPITEL 1
SYGDOM OG MODERSKAB
Afdeling 1
Fælles bestemmelser
Artikel 18
Sammenlægning af forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- ellerbopælsperioder, skal i fornødent omfang medregne forsikrings-,beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter enhver
anden medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om perioder,
der var tilbagelagt efter den lovgivning, der gælder for denne institu-tion.
2. Bestemmelserne istk. 1 fi nder også anvendelse på sæsonarbej-
dere, selv om det drejer sig om perioder, som ligger forud for enforsikringsafbrydelse, der har været længere end tilladt efter lovgiv-ningen i den kompetente stat, forudsat at den pågældendes forsikring
ikke har været afbrudt i over fire måneder.
Afdeling 2
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende og deres familie-
medlemmer
Artikel 19
Bopæl i en anden medlemsstat end den kompetente stat - Almindelige regler
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er
bosat ien anden medlemsstat end den kompetente stat, og somopfylder betingelserne i den kompetente stats lovgivning for ret til1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 17
▼B
ydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i
den stat, hvor han er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
institutionen på bopælsstedet i henhold til den for denne institutiongældende lovgivning, som om den pågældende var forsikret der
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i
henhold til den for denne institution gældende lovgivning. Efteraftale mellem den kompetente institution og bopælsstedets institu-
tion kan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution
for den førstnævnte institutions regning i overensstemmelse medreglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på familie-
medlemmer, der er bosat ien anden medlemsstat end den kompetente
stat, for så vidt de pågældende ikke er berettiget til disse ydelser imedfør af lovgivningen i den stat, på hvis område de er bosat.
Såfremt familiemedlemmerne er bosat i en medlemsstat, efter hvis
lovgivning ret til naturalydelser ikke er betinget af forsikring eller
beskæftigelse, anses de naturalydelser, som er ydet de pågældende,som ydet til udgift for den institution, som arbejdstageren eller denselvstændige erhvervsdrivende er tilsluttet, medmindre den pågæl-dendes ægtefælle eller den person, som søger for børnene, udøvererhvervsmæssig virksomhed på den nævnte medlemsstats område.
Artikel 20
Grænsearbejdere og deres familiemedlemmer - Særlige regler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne iden kompetente stat. Di sse
ydelser udredes af den kompetente institution efter lovgivningen idenne stat, som om den pågældende var bosat der. En grænsearbejders
familiemedlemmer kan modtage ydelser på samme vilkår; bortset fra
tilfælde, hvor øjeblikkelig hjælp er påkrævet, er opnåelse af disseydelser dog betinget af, at der herom er afsluttet en overenskomstmellem de pågældende stater eller mellem de kompetente myndighederidi sse stater, eller - imangel af sådan overenskomst - at den kompe-tente institution på forhånd har givet sin tilladelse hertil.
Artikel 21
Ophold i eller flytning til den kompetente stat
1. De iarti kel 19, stk. 1, omhandlede arbejdstagere eller selvstæn-
dige erhvervsdrivende, som opholder sig på den kompetente statsområde, har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, som om de
var bosat der, uanset om de allerede har modtaget ydelser for samme
sygdoms- eller moderskabstilfælde forud for dette ophold.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på de i artikel 19, stk. 2,
omhandlede familiemedlemmer.
Såfremt disse familiemedlemmer er bosat på en anden medlemsstats
område end den, på hvis område arbejdstageren eller den selvstændigeerhvervdsdrivende er bosat, ydes naturalydelserne dog af opholds-stedets institution til udgift for institutionen på de pågældendes
bopælssted.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på grænsearbejdere og deres
familiemedlemmer.
4. De i artikel 19 omhandlede arbejdstagere eller selvstændige
erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, som er flyttet til denkompetente stats område, har ret til ydelser efter denne stats lovgiv-ning, uanset om de allerede har modtaget ydelser for samme sygdoms-eller moderskabstilfælde forud for flytningen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 18
▼B
Artikel 22
Ophold uden for den kompetente stat - Tilbagevenden eller flytning til en
anden medlemsstat under et sygdoms- eller
moderskabstilfælde - Nødvendigheden af at rejse til en anden medlemsstat
for at få den fornødne behandling
1. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som opfylder
de i den kompetente stats lovgivning foreskrevne betingelser for ret tilydelser, i givet fald ved iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, og:
a) hvis tilstand kræver naturalydelser, der fra et medicinsk synspunkt
bliver nødvendige under et ophold på en anden medlemsstats
område, under hensyntagen til ydelsernes art og opholdets forven-tede varighed, eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institu-
tion får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til den
medlemsstat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en anden
medlemsstats område, eller
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for der at få den efter hans tilstand fornødne
behandling.
har ret til.
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, dergælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dogsåledes at det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes,
afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning. Efter aftale mellem denkompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institutionkan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution for
den førstnævnte institutions regning efter bestemmelserne i den
kompetente stats lovgivning.
1a. Den Administrative Kommission udarbejder en liste over natu-
ralydelser, som, for at de kan være til rådighed under et ophold i enanden medlemsstat, af praktiske grunde kræver, at den berørte personog den institution, der yder behandlingen, har truffet aftale herom forudfor opholdet.
2. Den i stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes, såfremt
det godtgøres, at den pågældendes flytning må antages at kunne bringe
hans helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre en gennemførelse af
lægebehandlingen.
Den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
pågældende behandling er opført under de ydelser, der er fastsat ilovgivningen i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat, og
såfremt denne behandling under hensyn til den pågældendes aktuelle
helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling ikke kanydes inden for den frist, der normalt er nødvendig for at opnå dennebehandling i den medlemsstat, hvor han er bosat.
3.►
M7Stk. 1, 1a og 2 finder tilsvarende anvendelse på en
arbejdstagers eller en selvstændig erhvervsdrivendesfamiliemedlemmer. ◄
Ved anvendelse af stk. 1, litra a), nr. i), og litra c), nr. i), på de i artikel
19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosat på en anden
medlemsstats område end den, på hvis område arbejdstageren eller
den selvstændige erhvervsdrivende er bosat:
a) ydes naturalydelserne dog til udgift for institutionen i den medlems-
stat, på hvis område familiemedlemmerne er bosat, afopholdsstedets institution efter den lovgivning, der gælder for denne1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 19
▼M7
▼B
▼M7
▼B
▼B
institution, som om arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-
drivende var forsikret dér; det tidsrum, for hvilket disse ydelser kanudredes, beror dog på lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område familiemedlemmerne er bosat
b) gives den i stk. 1, litra c), krævede tilladelse dog af institutionen i
den medlemsstat, på hvis område familiemedlemmet er bosat.
4. Den omstændighed, at en arbejdstager eller en selvstændig
erhvervsdrivende har ret til ydelser efter stk. 1, berører ikke hans fami-
liemedlemmers ret til ydelser.
Artikel 22a
Særlige regler for visse personkategorier
Uanset artikel 2 finder artikel 22, stk. 1, litra a) og c) og stk. 1a lige-
ledes anvendelse på personer, som er statsborgere ien medlemsstat ogsom er forsikret efter en medlemsstats lovgivning, samt på de familie-
medlemmer, som bor sammen med dem.
Artikel 23 (A)
Beregning af kontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning kontantydelser beregnes på grundlag af en gennemsnitsindtjeningeller en gennemsnitlig bidragsbasis fastsætter denne gennemsnitsindtje-ning eller gennemsnitlige bidragsbasis alene på grundlag af
konstaterede indtjeningsbeløb eller anvendte bidragsbaser i de perioder,
der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening,
skal alene basere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet
fald på gennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til deperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet affamiliemedlemmer, skal ligeledes medregne de af den pågældendesfamiliemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstats område,som om de var bosat på den kompetente stats område.
Artikel 24
Større naturalydelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der til sig
selv eller et familiemedlem har fået bevilget en protese, en størrebandage eller andre større naturalydelser af en medlemsstats institution
før sin optagelse i en anden medlemsstats institution, har ret til disse
ydelser for den førstnævnte institutions regning, selv om de er bevilgetpå et tidspunkt, da den pågældende arbejdstager eller selvstændigeerhvervsdrivende allerede var optaget i den sidstnævnte institution.
2. Den administrative kommission udarbejder en fortegnelse over de
ydelser, på hvilke bestemmelserne i stk. 1 finder anvendelse.
Afdeling 3
Arbejdsløse og deres familiemedlemmer
Artikel 25
1. En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
er omfattet af bestemmelserne i artikel 69, stk. 1, eller artikel 71, stk.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 20
▼M7
▼M4
▼B
▼M7
▼M7
1, litra b), nr. ii), andet punktum, og som opfylder betingelserne i den
kompetente stats lovgivning for ret til natural- og kontantydelser, omfornødent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har i det i
artikel 69, stk. 1, litra c), fastsatte tidsrum ret til:
a) naturalydelser, som fra et medicinsk synspunkt bliver nødvendige
for den pågældende under opholdet iden medlemsstat, på hvi s
område han søger arbejde, under hensyntagen til ydelsernes art og
opholdets forventede varighed. Disse naturalydelser udredes for denkompetente institutions regning af institutionen i den medlemsstat,hvor den pågældende søger arbejde, ioverensstemmelse med denfor sidstnævnte institution gældende lovgivning, som om denneperson var forsikret dér
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den
kompetente institution og institutionen i den medlemsstat, hvor den
arbejdsløse søger arbejde, kan ydelserne dog udbetales af den sidst-nævnte institution for den førstnævnte institutions regning ioverensstemmelse med reglerne i den kompetente stats lovgivning.De iarti kel 69, stk. 1, omhandlede ydelser ved arbejdsløshed ydes
ikke for det tidsrum, i hvilket der modtages kontantydelser.
1a. Artikel 22, stk. 1a, finder tilsvarende anvendelse.
2. En helt arbejdsløs arbejdstager, der er omfattet af bestemmelserne
i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum,har ret til natural- og kontantydelser efter lovgivningen i den medlems-
stat, på hvis område han er bosat, som om han under sin seneste
beskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning, i givet faldunder iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18; udgifterne ved visseydelser afholdes af bopælslandets institution.
3. Når en arbejdsløs opfylder betingelserne for ret til ydelser ved
sygdom og moderskab efter lovgivningen i den medlemsstat, som detpåhviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsløshed, i givetfald under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18, har hans familie-medlemmer ret til disse ydelser, uanset i hvilken medlemsstat, de er
bosat eller opholder sig. Disse ydelser udredes:
i) for så vidt angår naturalydelser af institutionen på bopæls- eller
opholdsstedet efter den for nævnte institution gældende lovgivning,
og for den kompetente institutions regning i den medlemsstat, somdet påhviler at afholde udgifterne ved ydelser ved arbejdsløshed
ii) for så vidt angår kontantydelser af den kompetente institution i den
medlemsstat, som det påhviler at afholde udgifterne ved ydelser ved
arbejdsløshed, efter den for nævnte institution gældende lovgivning.
4. Det i stk. 1 omhandlede tidsrum kan i tilfælde af force majeure
forlænges af den kompetente institution inden for de grænser, der erfastsat i den for denne institution gældende lovgivning. Denne bestem-
melse berører ikke bestemmelser i en medlemsstats lovgivning,
hvorefter ydelser ianledni ng af sygdom kan udbetales for et længeretidsrum.
Artikel 25a (14)
Bidrag fra heltidsledige arbejdstagere
Institutionen i en medlemsstat, som udreder naturalydelser og kontant-
ydelser til de i artikel 25, stk. 2, omhandlede arbejdsløse, og somanvender en lovgivning, som indeholder bestemmelser om opkrævningaf bidrag fra arbejdsløse til dækning af ydelser ved sygdom og moder-skab, har ret til at opkræve disse bidrag i overensstemmelse medbestemmelserne i den lovgivning, der gælder for institutionen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 21
▼B
▼B
Afdeling 4
Pensions- eller renteansøgere og deres familiemedlemmer
Artikel 26
Ret til naturalydelser i tilfælde af bortfald af ret til ydelser fra den senest
kompetente institution
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende samt hans
familiemedlemmer eller hans efterladte, som under behandlingen af enbegæring om pension eller rente mister retten til naturalydelser efterlovgivningen i den senest kompetente medlemsstat, skal dog modtagedisse ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, på hvis områdeden eller de pågældende er bosat, for så vidt de er berettiget til natural-
ydelser i medfør af denne lovgivning, eller de ville have haft ret til
sådanne ydelser i medfør af lovgivningen i en anden medlemsstat,såfremt de var bosat på sidstnævnte stats område, i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 18.
2. En pensions- eller renteansøger, hvis ret til naturalydelser følger
af en medlemsstats lovgivning, hvorefter det kræves, at den pågæl-
dende under behandlingen af sin begæring om pension selv skal betale
bidrag til sygeforsikringen, mister retten til naturalydelser ved udløbetaf den anden måned, for hvilken han er i restance med betaling afbidrag.
3. Udgifterne ved naturalydelser, der er ydet i medfør af stk. 2,
afholdes af den institution, som i henhold til stk. 2 har modtaget bidra-
gene; i tilfælde hvor der ikke skal betales bidrag efter bestemmelserne istk. 2, skal den institution, som det påhviler at afholde udgifterne vednaturalydelser efter pensionens eller rentens fastsættelse i medfør afartikel 28, refundere bopælsstedets institution udgifterne ved de pågæl-dende ydelser.
Afdeling 5
Pensionister eller rentemodtagere og deres familiemedlemmer
Artikel 27
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i flere medlemsstater i
tilfælde, hvor der er ret til ydelser i bopælslandet
En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i to eller
flere medlemsstater, herunder lovgivningen i den medlemsstat, på hvisområde den pågældende er bosat, og som har ret til ydelser efterlovgivningen i sidstnævnte medlemsstat, i givet fald under iagttagelse
af bestemmelserne i artikel 18 og bilag VI, modtager, ligesom sine
familiemedlemmer, disse ydelser fra bopælsstedets institution og fordenne institutions regning, som om den pågældende alene var berettigettil pension eller rente efter den sidstnævnte medlemsstats lovgivning.
Artikel 28
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i en enkelt eller i flere
stater i tilfælde, hvor der ikke er ret til ydelser i bopælslandet
1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
en eller flere medlemsstater, og som ikke har ret til ydelser efter
lovgivningen i den medlemsstat, hvor han er bosat, har dog for sig
selv og sine familiemedlemmer krav på disse ydelser, for så vidt han,om fornødent under iagttagelse af bestemmelserne i artikel 18 og bilagVI, vil være berettiget hertil efter lovgivningen i den medlemsstat elleri mindst én af de medlemsstater, som det påhviler at yde pension
(rente), såfremt han var bosat iden pågældende stat. Ydelserne skal
udredes på følgende vilkår:
a) naturalydelser ydes (for den i stk. 2 omhandlede institutions
regning) af institutionen på bopælsstedet, som om den pågældendevar berettiget til pension eller rente i medfør af lovgivningen i denstat, hvor han er bosat, og havde ret til naturalydelserne1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 22
▼B
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i stk. 2 efter den for denne institu-tion gældende lovgivning; efter aftale mellem den kompetente
institution og institutionen på bopælsstedet kan disse ydelser dog
udbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte institutionsregning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. I de i stk. 1 omhandlede tilfælde bestemmes den institution, som
det påhviler at afholde udgifterne ved naturalydelser, efter følgenderegler:
a) såfremt pensionisten (rentemodtageren) kun har ret til de nævnte
ydelser i medfør af lovgivningen i én medlemsstat, påhviler udgif-terne den kompetente institution i denne stat
b) såfremt pensionisten (rentemodtageren) har ret til de nævnte ydelser
i medfør af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, påhvilerudgifterne herved den kompetente institution i den medlemsstat, afhvis lovgivning den pågældende har været omfattet længst; hvoranvendelsen af denne regel ville medføre, at udgifterne kom til at
påhvile flere institutioner, påhviler udgifterne den institution, som
anvender den lovgivning, af hvilken pensionisten (rentemodtageren)senest har været omfattet.
Artikel 28a
Ret til pension eller rente i medfør af lovgivningen i en eller flere andre
medlemsstater end bopælslandet i tilfælde, hvor der er ret til ydelser i sidst-
nævnte land
Såfremt en person, der har ret til pension eller rente i medfør af lovgiv-
ni ngen ien eller flere medlemsstater, er bosat ien medlemsstat, efterhvis lovgivning retten til naturalydelser ikke er betinget af forsikringeller beskæftigelse, og efter hvis lovgivning den pågældende ikke harret til pension eller rente, påhviler udgifterne ved naturalydelser
udredet til den pågældende og til hans familiemedlemmer den efter
reglerne i artikel 28, stk. 2, bestemte institution i en af de medlems-stater, der er kompetent med hensyn til pensioner, for så vidt dennævnte pensionist (rentemodtager) og hans familiemedlemmer villehave haft ret til disse ydelser i medfør af den for nævnte institution
gældende lovgivning, såfremt de var bosat i den medlemsstat, på hvis
område den nævnte institution er beliggende.
Artikel 29
Familiemedlemmer, der er bosat i en anden stat end den, hvor pensionisten
(rentemodtageren) er bosat - Familiemedlemmers flytning til den stat, hvor
pensionisten (rentemodtageren) er bosat
1. Familiemedlemmer til en person, der har ret til pension eller rente
efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, har, såfremt de er
bosat i en anden medlemsstat end den, hvor pensionisten (rentemodta-geren) er bosat, ret til ydelser, som om pensionisten (rentemodtageren)var bosat i den samme stat som dem, for så vidt han har ret til disseydelser efter en medlemsstats lovgivning. Ydelserne skal udredes påfølgende vilkår:
a) naturalydelser udredes af institutionen på det sted, hvor familiemed-
lemmerne er bosat, efter den for denne institution gældende
lovgivning, idet udgifterne afholdes af den institution, sombestemmes efter reglerne i artikel 27 eller i artikel 28, stk. 2; hvisde pågældende er bosat iden kompetente stat, udredes naturalydel-serne af den kompetente institution og for denne institutionsregning.
b) kontantydelser udbetales i givet fald af den kompetente institution
som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2,efter den for denne institution gældende lovgivning; efter aftalemellem den kompetente institution og institutionen på det sted,hvor familiemedlemmerne er bosat, kan disse ydelser dog udbetales1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 23
▼M2
▼B
▼B
af sidstnævnte institution for førstnævnte institutions regning efter
reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. De i stk. 1 omhandlede familiemedlemmer, som flytter til den
medlemsstat, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, har ret til:
a) naturalydelser efter nævnte stats lovgivning, uanset om de allerede
før flytningen har modtaget ydelser for samme sygdoms- eller
moderskabstilfælde
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institu-
tion som fastsat efter bestemmelserne i artikel 27 eller artikel 28,stk. 2, efter den for denne institution gældende lovgivning; efteraftale mellem den kompetente institution og institutionen på detsted, hvor pensionisten (rentemodtageren) er bosat, kan disse ydelserdog udbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte institution
regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
Artikel 30
Større naturalydelser
Bestemmelserne i artikel 24 finder tilsvarende anvendelse på pensioni-
ster eller rentemodtagere.
Artikel 31
Pensionistens (rentemodtagerens) og/eller hans familiemedlemmers ophold i
en anden medlemsstat end den, hvor de er bosat
1. En person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
en eller flere medlemsstater, og som er berettiget til ydelser efterlovgivningen i en af disse stater, samt den pågældendes familiemed-lemmer har, når de opholder sig i en anden medlemsstat end den,
hvoride er bosat, ret ti l:
a) naturalydelser, som fra et medicinsk synspunkt bliver nødvendige
under et ophold ien anden medlemsstat end bopælsstaten, underhensyntagen til ydelsernes art og opholdets forventede varighed.
Disse naturalydelser udredes af opholdsstedets institution i overens-
stemmelse med den for denne institution gældende lovgivning, tiludgift for institutionen på det sted, hvor pensionisten (rentemodtage-ren)eller dennes familiemedlemmer er bosat
b) kontantydelser, der i givet fald udbetales af den kompetente institu-
tion som fastsat i artikel 27 eller artikel 28, stk. 2, efter den fordenne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem denkompetente institution og institutionen på opholdsstedet kan disse
ydelser dog udbetales af sidstnævnte institution for førstnævnte
institutions regning efter reglerne i den kompetente stats lovgivning.
2. Artikel 22, stk. 1a, finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 32 (15)
.......
Artikel 33 (7)
Bidrag, der påhviler pensionister eller rentemodtagere
1. Den institution i en medlemsstat, som det påhviler at udbetale en
pension eller rente, og som efter den lovgivning, der gælder for institu-tionen, skal tilbageholde bidrag, der påhviler pensionisten eller
rentemodtageren til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab, er
berettiget til at foretage sådanne tilbageholdelser, beregnet i overens-stemmelse med den pågældende lovgivning, i den pension eller rente,som institutionen skal udbetale, for så vidt en institution i den nævntemedlemsstat skal bære udgifterne ved de ydelser, der er udredet imedfør af artikel 27, 28, 28a, 29, 31 og 32.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 24
▼M7
▼B
▼B
2. Når en pensi ons- eller rentemodtager ide iarti kel 28a omhand-
lede tilfælde i kraft af sin bopæl skal indbetale bidrag, ellertilsvarende beløb skal tilbageholdes, til dækning af ydelser ved sygdom
og moderskab i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område han har bopæl, kan sådanne bidrag ikke indkræves.
Artikel 34
Almindelige bestemmelser
1. Ved anvendelsen af artikel 28, 28a, 29 og 31 anses en person, der
har ret til to eller flere pensioner eller renter i medfør af lovgivningen i
en enkelt medlemsstat, som en person, der har ret til pension eller renteefter lovgivningen i en medlemsstat i henhold til de nævnte bestem-melser.
2. Artikel 27 til 33 finder ikke anvendelse på en pensionist eller
rentemodtager eller på hans familiemedlemmer, såfremt vedkommendehar ret til ydelser efter en medlemsstats lovgivning, på grundlag aferhvervsmæssig beskæftigelse. I så fald betragtes den pågældende vedanvendelsen af bestemmelserne idette kapi tel som arbejdstager ellerselvstændig erhvervsdrivende eller som medlem af en arbejdstagers
eller en selvstændig erhvervsdrivendes familie.
Afdeling 5a
Personer, der studerer eller følger en faglig uddannelse, samt deres
familiemedlemmer
Artikel 34a
Særlige bestemmelser for studerende og deres familiemedlemmer
Artikel 18, 19, artikel 22, stk. 1, litra a) og c), og stk. 1a, artikel 22,
stk. 2, andet afsnit, artikel 22, stk. 3, artikel 23 og 24 og afdeling 6
og 7 finder tilsvarende anvendelse på studerende og deres familiemed-lemmer.
Afdeling 6
Forskellige bestemmelser
Artikel 35
Bestemmelse af, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde, hvor
der er flere ordninger i bopæls- eller opholdslandet - Tidligere bestående
lidelse - Tidsbegrænsning af ydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
ordninger vedrørende syge- og moderskabsforsikring er det, med forbe-hold af bestemmelserne istk. 2, ordni ngen for arbejdere i
stålindustrien, der skal anvendes i de i artikel 19, artikel 21, stk. 1,
artikel 22, 25 og 26, artikel 28, stk. 1, artikel 29, stk. 1, og artikel 31omhandlede tilfælde. Såfremt den nævnte lovgivning omfatter ensærordning for arbejdstagere, beskæftiget i miner eller dermed ligestil-lede virksomheder, finder denne ordning dog anvendelse på nævntekategori af arbejdstagere og deres familiemedlemmer, når den institu-
tion på opholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter
henvendelse til, er kompetent med hensyn til administrationen af denneordning.
2. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter én
eller flere særordninger for samtlige eller størstedelen af de erhvervs-
mæssige kategorier af selvstændige erhvervsdrivende, som stiller disseringere med hensyn til naturalydelser end arbejdstagere, er det bestem-melserne iden eller de ordni nger, der er foreskrevet iden iarti kel 98omhandlede gennemførelsesforordning, som finder anvendelse på den1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 25
▼M4
▼M7
▼B
▼B
pågældende og dennes familiemedlemmer i de i artikel 19, stk. 1, litra
a), og stk. 2, artikel 22, stk. 1, nr. i), og stk. 3, artikel 28, stk. 1, litraa), eller artikel 31, litra a), omhandlede tilfælde,
a) når den pågældende iden kompetente stat er ti lknyttet en særord-
ning for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågældende
ligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end arbejds-
tagere, eller
b) når en pensionist eller rentemodtagere i henhold til lovgivningen i
den eller de medlemsstater, der er kompetente med hensyn til pensi-oner, kun er berettiget til naturalydelser, der er fastsat i ensærordning for selvstændige erhvervsdrivende, hvorefter de pågæl-
dende ligeledes er ringere stillet med hensyn til naturalydelser end
arbejdstagere.
3. Såfremt opnåelse af ydelser efter en medlemsstats lovgivning er
knyttet til betingelser vedrørende sygdommens årsag, gælder sådannebetingelser ►
M4ikke for personer ◄, der er omfattet af denne
forordning, uanset i hvilken medlemsstat de er bosat.
4. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken dennelovgivning gælder, i givet fald medregne det tidsrum, i hvilket der alle-rede er udredet ydelser af en anden medlemsstats institution for det
samme sygdoms- eller moderskabstilfælde.
Afdeling 7
Refusion mellem institutionerne
Artikel 36 (15)
1. De naturalydelser, der udredes af en medlemsstats institution for
en anden medlemsstats institutions regning i medfør af bestemmelserne
idette kapi tel, refunderes fuldt ud.
2. De istk. 1 omhandlede refusi oner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat iden iarti kel 98 omhandlede gennemførelses-
forordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller pågrundlag af fikserede beløb.
I sidstnævnte tilfælde skal disse fikserede beløb sikre en refusion, der i
videst muligt omfang svarer til de faktiske udgifter.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusionmellem de under disse hørende institutioner.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Afdeling 1
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der udeluk-
kende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter størrelsen af
ydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperiodernes
længde
Artikel 37 (11)
Almindelige bestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlems-
staters lovgivning, og som udelukkende har tilbagelagtforsikringsperioder i henhold til lovgivninger, hvorefter størrelsen afydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperiodernes længde,modtager ydelser efter artikel 39. Denne artikel vedrører ikke børne-tillæg til pensioner, som ydes efter reglerne i kapitel 8.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 26
▼B
2. I bilag IV, afsnit A, er for hver af de pågældende medlemsstater
anført de lovgivninger af den i stk. 1 angivne art, der gælder på dissestaters område.
Artikel 38 (11)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder, tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
været omfattet af, med henblik på erhvervelse, bevarelse eller generhver-
velse af ret til ydelser
1. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller3 omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skalden kompetente institution i denne medlemsstat i fornødent omfangmedregne alle forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter enhver
anden medlemsstats lovgivning, uden hensyn til om de er tilbagelagt
efter en almindelig ordning eller en særordning, og ligeledes udenhensyn til om de er tilbagelagt efter en ordning for arbejdstagere elleren ordning for selvstændige erhvervsdrivende. Med henblik herpåmedregnes disse perioder, som om det drejede sig om perioder, der
var tilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagtinden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for arbejdstagere,
eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse, skal perioder, der
er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning, kun medregnesved tilkendelsen af disse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efteren tilsvarende ordning, eller, hvis en sådan ikke findes, inden for detsamme fag eller i givet fald inden for den samme beskæftigelse.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de således tilbage-
lagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de nævnteydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser efter denalmindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efter den forarbejdstagere eller funktionærer gældende ordning, alt efter omstændig-
hederne, forudsat at den pågældende har været omfattet af den af disse
ordninger.
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende er tilbagelagt
inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning for selvstændige
erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlems-staters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelsen af disse ydelser,såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende ordning eller,hvis en sådan ikke findes, inden for det samme fag. I bilag IV, afsnit
B, er for hver af de pågældende medlemsstater anført de idette stykke
omhandlede særordninger for selvstændige erhvervsdrivende.
Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dette stykke
omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for ret til de
nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af ydelser
efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes, efterden for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efteromstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet afen af disse ordninger.
Artikel 39 (11) (14)
Ydelsernes fastsættelse
1. Institutionen i den medlemsstat, hvis lovgivning fandt anvendelse
på det tidspunkt, da uarbejdsdygtighed med påfølgende invaliditetindtrådte, afgør på grundlag af denne lovgivning, om den pågældendeopfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser, i givet fald under
iagttagelse af artikel 38.
2. En person, der opfylder de istk. 1 nævnte beti ngelser, modtager
ydelser udelukkende fra den nævnte institution i henhold til den fordenne institution gældende lovgivning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 27
▼B
3. En person, der ikke har ret til ydelser i henhold til stk. 1,
modtager de ydelser, som han endnu har ret til efter en andenmedlemsstats lovgivning, i givet fald under iagttagelse af artikel 38.
4. Såfremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning foreskriver, at
der ved fastsættelse af ydelsernes størrelse skal tages hensyn også til
andre familiemedlemmer end børn, skal den kompetente institution
ligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer,der er bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosatpå den kompetente stats område.
5. Såfremt den i stk. 2 eller 3 omhandlede lovgivning indeholder
bestemmelser om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bort-falde, når modtageren samtidig får udbetalt andre ydelser i den i artikel46a, stk. 2, omhandlede forstand eller har andre indtægter, finder
artikel 46a, stk. 3, og artikel 46c, stk. 5, tilsvarende anvendelse.
6. En fuldtidsledig arbejdstager, som er omfattet af artikel 71, stk. 1,
litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager invalidi-
tetsydelser, udredet af den kompetente institution i den medlemsstat, påhvis område han er bosat, og efter den for denne institution gældendelovgivning, som om han havde været omfattet af denne lovgivningunder sin seneste beskæftigelse, i givet fald under iagttagelse af artikel38 og/eller artikel 25, stk. 2. Disse ydelser udredes af institutionen i
bopælslandet.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning af
ydelser ved invaliditet, har institutionen ret til at opkræve disse bidragioverensstemmelse med bestemmelserne iden lovgi vni ng, der gælderfor denne institution.
Hvis det i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat, at
beregningen af ydelserne foretages på grundlag af en løn, tager denneinstitution hensyn til løn, der er oppebåret i det seneste beskæftigelses-land og i bopælslandet efter den for institutionen gældende lovgivning.
Er der ikke oppebåret løn i bopælslandet, lægger den kompetente insti-
tution efter de nærmere retningslinjer i lovgivningen den løn, der eroppebåret i det seneste beskæftigelsesland, til grund.
Afdeling 2
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, der enten
udelukkende har været omfattet af lovgivninger, hvorefter stør-
relsen af ydelser ved invaliditet afhænger af forsikrings- ellerbopælsperiodernes længde, eller af lovgivninger af denne art og af
den i afdeling 1 omhandlede art
Artikel 40 (11)
Almindelige bestemmelser
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som
successivt eller skiftevis har været omfattet af to eller flere medlems-
staters lovgivning, skal såfremt mindst en af disse staters lovgivningikke er af den i artikel 37, stk. 1, omhandlede art, modtage ydelser efterbestemmelserne i kapitel 3, der under iagttagelse af bestemmelser i stk.4 finder tilsvarende anvendelse.
2. En person, der pådrager sig invaliditet i tilslutning til en uarbejds-
dygtighed, mens han er omfattet af en i bilag IV, afsnit A, anført
lovgivning, skal dog modtage ydelser i overensstemmelse med artikel
37, stk. 1, på følgende betingelser:
— at han opfylder de i nævnte lovgivning eller andre lovgivninger af
samme art foreskrevne betingelser, i givet fald under iagttagelse afartikel 38, men uden at forsikringsperioder, der er tilbagelagt efteren lovgivning, der ikke er anført i bilag IV, afsnit A, behøver at
medregnes, og
— at han ikke opfylder de foreskrevne betingelser for ret til ydelser
ved invaliditet efter en lovgivning, der ikke er anført i bilag IV,afsnit A, og1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 28
▼B
— at han ikke gør krav på ydelser ved alderdom under iagttagelse af
artikel 44, stk. 2, andet punktum.
3. a) Ved fastsættelsen af ret til ydelser i henhold til en i bilag IV,
afsnit A, anført lovgivning i en medlemsstat, som gør tilkendelseaf ydelser ved invaliditet betinget af, at den pågældende i ennærmere angiven periode har oppebåret kontantydelser vedsygdom eller har været uarbejdsdygtig, medregnes, når enarbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, som har
været omfattet af denne lovgivning, pådrager sig invaliditet i
tilslutning til en uarbejdsdygtighed, mens han er omfattet aflovgivningen i den anden medlemsstat, dog med forbehold afartikel 37, stk. 1:
i) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af
denne uarbejdsdygtighed og i medfør af sidstnævntemedlemsstats lovgivning har modtaget kontantydelser vedsygdom, eller i stedet for disse fortsat oppebåret lønindtægt
ii) enhver periode, i hvilken den pågældende i anledning af den
invaliditet, som er fulgt efter denne uarbejdsdygtighed, og i
medfør af sidstnævnte medlemsstats lovgivning har modtagetydelser iden idette kapi tel 2 og nedenstående kapi tel 3omhandlede forstand
som om han idenne peri ode havde modtaget kontantydelser ved
sygdom i henhold til lovgivningen i førstnævnte medlemsstat
eller havde været uarbejdsdygtig efter denne lovgivnings krite-rier.
b) Ret til ydelser ved invaliditet erhverves i henseende til den
førstnævnte medlemsstats lovgivning enten ved udløbet af denforudgående periode for ydelse af kompensation ved sygdom,der er foreskrevet i denne lovgivning, eller ved udløbet af denforudgående uarbejdsdygtighedsperiode, der er foreskrevet i
denne lovgivning, dog tidligst:
i) på tidspunktet for erhvervelse af ret til de i litra a), nr. ii),
omhandlede ydelser i henhold til lovgivningen i sidstnævnte
medlemsstat, eller
ii) på dagen efter den sidste dag, på hvilken den pågældende har
ret til kontantydelser ved sygdom i henhold til lovgivningen isidstnævnte medlemsstat.
4. En afgørelse, der er truffet af en medlemsstats institution
angående en ansøgers invaliditet, er bindende for institutionen i enhver
anden berørt medlemsstat, forudsat at det er anerkendt ibi lag V, at der
er overensstemmelse mellem de i disse staters lovgivning fastlagtekriterier for invaliditet.
Afdeling 3
Forværring af en invaliditet
Artikel 41 (11)
1. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejds-
tager eller en selvstændig erhvervsdrivende kun modtager ydelser efterlovgivningen i en medlemsstat, gælder følgende regler:
a) såfremt den pågældende, efter at han har opnået ydelser, ikke har
været omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat, er den
kompetente institution i den førstnævnte stat forpligtet til at udredeydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring, efter denfor denne institution gældende lovgivning
b) såfremt den pågældende, efter at han har opnået ydelser, har været
omfattet af lovgivningen i en eller flere af de øvrige medlemsstater,skal ydelserne, under hensyntagen til den indtrådte forværring,tilkendes ham efter reglerne i artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk.
1 eller 2, alt efter omstændighederne
c) såfremt den samlede størrelse af den eller de ydelser, der skal
udredes efter litra b), er lavere end størrelsen af den ydelse, som1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 29
▼B
den pågældende har modtaget fra den institution, som tidligere var
pligtig at udrede ydelsen, skal den sidstnævnte institution yde hamet tillæg, der svarer til forskellen mellem de nævnte beløb
d) såfremt det idet ili tra b) omhandlede ti lfælde er en nederlandsk
institution, der er kompetent institution med hensyn til den oprinde-
lige uarbejdsdygtighed, og såfremt
i) den lidelse, der har medført forværringen, er den samme som
den, der har begrundet tilkendelse af ydelser efter nederlandsk
lovgivning,
ii) nævnte lidelse ifølge lovgivningen i den medlemsstat, som den
pågældende senest har været omfattet af, er en erhvervssygdomog giver ret til ydelse af det i artikel 60, stk. 1, litra b), omhand-lede tillæg, samt
iii) den eller de lovgivninger, som den pågældende har været
omfattet af, efter at han har opnået ydelser, er anført ibi lag
IV, afsnit A,
skal den nederlandske institution fortsat udrede den oprindelige
ydelse efter den indtrådte forværring, og den ydelse, der skaludredes efter lovgivningen i den medlemsstat, som den pågældende
senest har været omfattet af, nedsættes med størrelsen af den neder-
landske ydelse
e) såfremt den pågældende i det i litra b) omhandlede tilfælde ikke har
ret til ydelser fra en anden medlemsstats institution, er den kompe-
tente institution i den førstnævnte stat pligtig at udrede ydelserneefter denne stats lovgivning, under hensyntagen til forværringen ogi givet fald under iagttagelse af artikel 38.
2. I tilfælde af forværring af en invaliditet, for hvilken en arbejds-
tager eller en selvstændig erhvervsdrivende modtager ydelser efterlovgivningen i to eller flere medlemsstater, skal ydelserne, underhensyntagen til den indtrådte forværring, tilkendes ham efter artikel40, stk. 1.
Afdeling 4
Genoptagelse af udbetaling af ydelser, efter at disse har været
stillet i bero eller er bortfaldet - Overgang fra ydelser ved invali-ditet til ydelser ved alderdom - Fornyet beregning af ydelser,
fastsat i henhold til artikel 39
Artikel 42 (11)
Bestemmelse af, hvilken institution det påhviler at udrede ydelser ved inva-
liditet i tilfælde, hvor udbetaling af sådanne ydelser genoptages
1. Såfremt udbetalingen af ydelser, der har været stillet i bero,
genoptages, skal ydelserne udredes af den eller de institutioner, somdet påhviler at udrede dem på det tidspunkt, da de blev stillet i bero,jf. dog artikel 43.
2. Såfremt den pågældendes tilstand på ny begrunder ret til ydelser,
efter at disse har været stillet i bero, skal ydelserne udredes i overens-stemmelse med artikel 37, stk. 1, eller artikel 40, stk. 1 eller 2, alt efteromstændighederne.
Artikel 43 (11)
Overgang fra ydelser ved invaliditet til ydelser ved alderdom - Fornyet
beregning af ydelser, fastsat i henhold til artikel 39
1. Ydelser ved alderdom skal igi vet fald træde istedet for ydelser
ved invaliditet på de betingelser, der er fastsat i den eller de lovgiv-ninger, hvorefter de pågældende ydelser er tilkendt, og ioverensstemmelse med kapitel 3.
2. Enhver institution, som det påhviler at udrede ydelser ved invali-
ditet efter en medlemsstats lovgivning, skal fortsat i overensstemmelsemed artikel 49 yde en person, der modtager sådanne ydelser, og somkan gøre krav på ydelser ved alderdom efter lovgivningen i en ellerflere af de øvrige medlemsstater, de ydelser ved invaliditet, han har1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 30
▼B
ret til efter den for den pågældende institution gældende lovgivning,
indtil det tidspunkt, da bestemmelserne i stk. 1 kommer til anvendelsefor denne institutions vedkommende, eller så længe, den pågældende
opfylder de foreskrevne betingelser for at opnå disse ydelser.
3. Når ydelser ved alderdom træder istedet for de ydelser ved i nva-
liditet, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 39 i henhold til enmedlemsstats lovgivning, og den pågældende endnu ikke opfylder de
foreskrevne betingelser efter lovgivningen eller lovgivningerne i en
eller flere af de øvrige medlemsstater for at opnå disse ydelser, fården pågældende, med virkning fra den dag, overgangen finder sted, afdenne eller disse medlemsstater udredet ydelser ved invaliditet, fastsat ioverensstemmelse med kapitel 3, som om dette kapitel fandt anven-
delse på det tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden med efterfølgende
invaliditet indtrådte, indtil han opfylder de foreskrevne betingelser efterlovgivningen i den eller de andre berørte medlemsstater for at opnå rettil ydelser ved alderdom, eller, såfremt der ikke er fastsat bestemmelserom en sådan overgang, så længe han har ret til ydelser ved invaliditetefter den eller de berørte lovgivninger.
4. De ydelser ved invaliditet, der er fastsat i overensstemmelse med
artikel 39, fastsættes på ny i henhold til bestemmelserne i kapitel 3, nårydelsesmodtageren opfylder de foreskrevne betingelser for erhvervelseaf ret til ydelser ved invaliditet i henhold til en lovgivning, der ikke er
anført i bilag IV, afsnit A, eller når han får tilkendt ydelser ved
alderdom efter lovgivningen i en anden medlemsstat.
Afdeling 5
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
Artikel 43a
1. Artikel 37, artikel 38, stk. 1, artikel 39 samt afdeling 2, 3 og 4
finder tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særligordning for tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd i
henhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alle forsik-ringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordninger fortjenestemænd idenne medlemsstat, eller efter ordni nger, som efterdenne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter denne
medlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter den alminde-
lige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter ordningen
for arbejdstagere eller funktionærer, alt efter omstændighederne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i en
referenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblik
på beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der eroppebåret iden eller de peri oder, hvor den pågældende var omfattetaf denne lovgivning.
KAPITEL 3 (11)
ALDERDOM OG DØDSFALD (PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Almindelige bestemmelser om fastsættelse af ydelser, når arbejdstageren
eller den selvstændige erhvervsdrivende har været omfattet af lovgivningen
i to eller flere medlemsstater
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har
været omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, fastsættes1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 31
▼M3
▼B
▼B
hans eller hans efterladtes ret til ydelser efter bestemmelserne i dette
kapitel.
2. Når arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
indgivet begæring om fastsættelse af ydelser, skal disse, jf. dog artikel49, fastsættes efter samtlige de lovgivninger, den pågældende har væretomfattet af, Dette gælder dog ikke, hvis den pågældende udtrykkeligt
anmoder om, at fastsættelsen af de ydelser ved alderdom, han måtte
have erhvervet ret til i medfør af lovgivningen i én eller flere medlems-stater, stilles i bero.
3. Dette kapitel finder ikke anvendelse på børnetillæg eller på pensi-
oner til børn der har mistet begge forældre eller en af dem; disse ydes i
overensstemmelse med kapitel 8.
Artikel 45 (11) (14)
Medregning af forsikrings- eller bopælsperioder tilbagelagt efter lovgiv-
ninger, som arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har
været omfattet af, med henblik på erhvervelse, bevarelse eller generhver-
velse af ret til ydelser
1. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en ordning, som ikke er en særordning i den i stk. 2 eller
3 omhandlede forstand, i henhold til en medlemsstats lovgivning er
betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, skalden kompetente institution i fornødent omfang medregne forsikrings-eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter en almindelig ordning elleren særordning, og ligeledes uden hensyn til om de er tilbagelagt efteren ordning for arbejdstagere eller en ordning for selvstændige erhvervs-
drivende. Med henblik herpå medregnes disse perioder, som om det
drejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for institutionengældende lovgivning.
2. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forarbejdstagere, eller i givet fald inden for en bestemt beskæftigelse,skal perioder, der er tilbagelagt efter andre medlemsstaters lovgivning,
kun medregnes ved tilkendelse af disse ydelser, såfremt perioderne er
tilbagelagt inden for en tilsvarende ordning eller, hvis en sådan ikkefindes, inden for det samme fag eller i givet fald inden for sammebeskæftigelse. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af desåledes tilbagelagte perioder opfylder de foreskrevne betingelser forret til de nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse af
ydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes,
efter den for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efteromstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet afen af disse ordninger.
3. Såfremt tilkendelse af visse ydelser efter lovgivningen i en
medlemsstat er betinget af, at forsikringsperioderne udelukkende ertilbagelagt inden for et fag, for hvilket der gælder en særordning forselvstændige erhvervsdrivende, skal perioder, der er tilbagelagt efterandre medlemsstaters lovgivning, kun medregnes ved tilkendelse af
disse ydelser, såfremt perioderne er tilbagelagt efter en tilsvarende
ordning eller, hvis en sådan ikke findes, inden for det samme fag. Ibilag IV, afsnit B, er for hver af de pågældende medlemsstater anførtde i dette stykke omhandlede særordninger for selvstændige erhvervs-drivende. Såfremt den pågældende ikke ved medregning af de i dette
stykke omhandlede perioder opfylder de foreskrevne betingelser for
ret til de nævnte ydelser, medregnes disse perioder ved tilkendelse afydelser efter den almindelige ordning eller, hvis en sådan ikke findes,efter den for arbejdere eller funktionærer gældende ordning, alt efteromstændighederne, forudsat at den pågældende har været omfattet afen af disse ordninger.
4. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter en særordning i en
medlemsstat, medregnes efter den almindelige ordning eller, hvis ensådan ikke findes, efter den for arbejdere eller funktionærer gældende1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 32
▼M5
▼B
▼B
ordning i en anden medlemsstat, alt efter omstændighederne, med
henblik på erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser,forudsat at den pågældende har været omfattet af en af disse ordninger,
selv om disse perioder allerede i sidstnævnte medlemsstat er blevet
medregnet efter en istk. 2 eller stk. 3, første punktum, omhandletsærordning.
5. Såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til
ydelser efter en medlemsstats lovgivning er betinget af, at den pågæl-dende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedensindtræden, anses denne betingelse for opfyldt, såfremt den pågældendeer forsikret efter lovgivningen i en anden medlemsstat, ifølge de i bilag
VI for hver enkelt medlemsstat fastsatte regler.
6. En periode med fuld arbejdsløshed, hvor en arbejdstager oppe-
bærer ydelser i henhold til artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra
b), nr. ii), første punktum, medregnes af den kompetente institution iden medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er bosiddende, efterden for denne institution gældende lovgivning, som om han under sinseneste beskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning afpensioner ved alderdom og dødsfald, har institutionen ret til at opkræve
disse bidrag i overensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning,
der gælder for institutionen.
Hvis perioden med fuld arbejdsløshed, som den pågældende har tilba-
gelagt i bopælslandet, kun kan medregnes, hvis der er tilbagelagt
bidragsperioder i samme stat, anses denne betingelse for opfyldt, hvisder er tilbagelagt bidragsperioder i en anden medlemsstat.
Artikel 46 (11)
Ydelsernes fastsættelse
1. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser er opfyldt, uden at hverken artikel 45
eller artikel 40, stk. 3, behøver at bringes i anvendelse, gælder følgende
regler:
a) Den kompetente institution beregner det ydelsesbeløb, der skal
udredes:
i) dels i henhold til den for institutionen gældende lovgivning alene
ii) dels i henhold til stk. 2.
b) Den kompetente institution kan imidlertid undlade at foretage be-
regningen i henhold til litra a), nr. ii), såfremt det beløb, der
fremkommer, svarer til eller er lavere end det beløb, der frem-kommer ved beregningen i henhold til litra a), nr. i), idet der sesbort fra forskelle med hensyn til afrunding, for så vidt denne institu-tion ikke anvender en lovgivning, hvori der er fastsat bestemmelserom forbud mod dobbeltydelser som de iarti kel 46b og 46c omhand-
lede, eller, såfremt lovgivningen indeholder bestemmelser herom i
det i artikel 46c omhandlede tilfælde, forudsat, at den kun inde-holder bestemmelser om medregning af andre ydelser svarende tilforholdet mellem de forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbage-lagt efter denne lovgivning alene, og de forsikrings- ogbopælsperioder, der efter denne lovgivning kræves for at opnå en
fuldstændig ydelse.
I bilag IV, afsnit C, er for hver medlemsstat anført de tilfælde, hvor
begge beregninger giver et sådant resultat.
2. Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning
for erhvervelse af ret til ydelser kun opfyldes ved anvendelse af artikel45 og/eller artikel 40, stk. 3, gælder følgende regler:
a) Den kompetente institution beregner det teoretiske beløb for den
ydelse, som den pågældende ville kunne gøre krav på, hvis samtligeforsikrings- og/eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i demedlemsstater, hvis lovgivning arbejdstageren eller den selvstæn-dige erhvervsdrivende har været omfattet af, havde været1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 33
▼B
tilbagelagt i den omhandlede medlemsstat og efter den lovgivning,
der gælder for den pågældende institution på det tidspunkt, daydelsen skal fastsættes. Såfremt ydelsesbeløbet efter nævnte lovgiv-
ning er uafhængigt af længden af de tilbagelagte perioder, anses
dette beløb for at være det i nærværende litra omhandlede teoretiskebeløb.
b) Den kompetente institution fastsætter derefter det faktiske beløb for
ydelsen på grundlag af det i litra a) nævnte teoretiske beløb efter
forholdet mellem længden af de forsikrings- eller bopælsperioder,
der er tilbagelagt efter den for institutionen gældende lovgivningforud for forsikringsbegivenhedens indtræden, og den samledelængde af de forsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt efterlovgivningen i alle de berørte medlemsstater forud for forsikringsbe-
givenhedens indtræden.
3. Den pågældende har fra den kompetente institution i hver af de
berørte medlemsstater ret til det højeste ydelsesbeløb beregnet i
henhold til stk. 1 og 2, medmindre andet eventuelt følger af anven-delsen af bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse ellerbortfald af ydelser, som er fastsat i den lovgivning, hvorefter denneydelse skal udbetales.
Hvis dette er tilfældet, foretages sammenligningen mellem de ydelses-
beløb, der fremkommer efter anvendelse af de nævnte bestemmelser.
4. Såfremt summen af ydelser, der af de kompetente institutioner i
to eller flere medlemsstater skal udbetales iform af pensi oner eller
renter ved invaliditet, alderdom eller til efterladte efter reglerne i en i
artikel 6, litra b), omhandlet multilateral konvention om social sikring,er mindre end det beløb, som det ville påhvile disse medlemsstater atudrede imedfør af stk. 1 ti l 3, er det bestemmelserne idette kapi tel,der skal finde anvendelse på den pågældende.
Artikel 46a (11)
Almindelige bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller
bortfald af ydelser ved invaliditet, alderdom eller til efterladte i henhold til
medlemsstaternes lovgivning
1. Ved sammenfald af ydelser af samme art forstås idette kapi tel:
Sammenfald af ydelser ved invaliditet, alderdom og til efterladte, somberegnes eller udregnes på grundlag af forsikrings- og/eller bopælspe-
rioder, der er tilbagelagt af en og samme person.
2. Ved sammenfald af ydelser af forskellig art forstås i dette kapitel:
Sammenfald af ydelser, der ikke kan betragtes som ydelser af samme
art iden istk. 1 nævnte forstand.
3. Ved anvendelse af bestemmelser i en medlemsstats lovgivning
om, at en ydelse skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, når dersamtidig består ret til en ydelse ved invaliditet, alderdom eller til efter-ladte og en ydelse af samme art eller en anden ydelse eller andreindtægter, gælder følgende regler:
a) der tages kun hensyn til ydelser, der er erhvervet ret til efter lovgiv-
ningen i en anden medlemsstat, eller andre indtægter, der er opnået i
en anden medlemsstat, såfremt lovgivningen i førstnævnte medlems-
stat indeholder bestemmelser om medregning af ydelser ellerindtægter, der er opnået i udlandet
b) der tages hensyn til det ydelsesbeløb, der skal udbetales af en anden
medlemsstat inden fradrag af skat, sociale sikringsbidrag og andre
individuelle indeholdelser
c) der tages ikke hensyn til det ydelsesbeløb, som der er erhvervet ret
til efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som udredes pågrundlag af en frivillig eller en frivillig fortsat forsikring
d) såfremt der anvendes bestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald i henhold til en enkelt medlemsstatslovgivning, fordi den pågældende modtager ydelser af samme elleraf anden art i henhold til andre medlemsstaters lovgivning ellerandre indtægter, der er erhvervet på andre medlemsstaters område,kan ydelsen efter førstnævnte medlemsstats lovgivning højst1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 34
▼B
nedsættes med et beløb, der svarer til beløbet for de ydelser, der
skal udredes efter de andre medlemsstaters lovgivning, eller for deindtægter, der er erhvervet på disses område.
Artikel 46b (11)
Særlige bestemmelser om sammenfald af ydelser af samme art, der udbe-
tales i henhold til lovgivningen i to eller flere medlemsstater
1. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder ikke anvendelsepå en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 2.
2. Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder kun anvendelsepå en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 1, litra a), nr.i), såfremt det drejer sig om:
a) en ydelse, hvis størrelse er uafhængig af længden af de tilbagelagte
forsikrings- eller bopælsperioder, og som er anført i bilag IV, afsnitD, eller
b) en ydelse, hvis størrelse fastsættes på grundlag af en fiktiv periode,
der anses for at være tilbagelagt mellem tidspunktet for forsikrings-begivenhedens indtræden og et senere tidspunkt. I sidstnævntetilfælde finder de nævnte bestemmelser kun anvendelse, såfremt
der samtidig består ret til en sådan ydelse og:
i) enten en ydelse af samme art, medmindre to eller flere medlems-
stater har indgået aftale om ikke at medregne samme fiktiveperiode to eller flere gange
ii) eller en ydelse af den i litra a) omhandlede art.
De ili tra a) og b) omhandlede ydelser og aftaler er anført ibi lag IV,
afsnit D.
Artikel 46c (11)
Særlige bestemmelser om samtidig ret til en eller flere af de i artikel 46a,
stk. 1, omhandlede ydelser og en eller flere andre ydelser eller indtægter,
når to eller flere medlemsstater er berørt
1. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller indtægter medfører, at
to eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), omhandlede ydelsersamtidig skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, divideres debeløb, som ikke udbetales ved en streng anvendelse af de i de berørtemedlemsstaters lovgivning fastsatte bestemmelser om nedsættelse,
midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, med det antal ydelser,
som skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde.
2. Såfremt det drejer sig om en ydelse, der beregnes i henhold til
artikel 46, stk. 2, medregnes den anden eller de andre ydelser fra de
øvrige medlemsstater eller andre indtægter samt alle andre bestanddele,
der er fastsat i medlemsstatens lovgivning med henblik på anvendelsenaf bestemmelserne om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bort-fald af ydelser, forholdsmæssigt svarende til de i artikel 46, stk. 2,litra b), omhandlede forsikrings- og/eller bopælsperioder, der er taget i
betragtning ved beregningen af den nævnte ydelse.
3. Såfremt oppebørsel af andre ydelser eller andre indtægter
medfører, at både en eller flere af de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr.i), omhandlede ydelser og en eller flere af de i artikel 46, stk. 2,
omhandlede ydelser skal nedsættes, stilles i bero eller bortfalde, gælder
følgende regler:
a) såfremt det drejer sig om den eller de i artikel 46, stk. 1, litra a), nr.
i), omhandlede ydelser, divideres de beløb, som ikke udbetales ved
en streng anvendelse af de i de berørte medlemsstaters lovgivning
fastsatte bestemmelser om nedsættelse, midlertidig inddragelse ellerbortfald af ydelser, med det antal ydelser, som skal nedsættes, stillesibero eller bortfalde
b) såfremt det drejer sig om den eller de ydelser, der beregnes i
henhold til artikel 46, stk. 2, nedsættes, inddrages eller bortfalderydelsen eller ydelserne ioverensstemmelse med stk. 2.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 35
▼B
4. Såfremt en medlemsstats lovgivning i de i stk. 1 og stk. 3, litra a),
omhandlede tilfælde indeholder bestemmelser om, at andre ydelser og/eller andre indtægter samt alle andre bestanddele, ved anvendelse af
bestemmelserne om bortfald, midlertidig inddragelse eller nedsættelse
af ydelser, skal medregnes på grundlag af forholdet mellem de iarti kel46, stk. 2, litra b), omhandlede forsikringsperioder, finder den i oven-nævnte stykker fastsatte division ikke anvendelse for dennemedlemsstats vedkommende.
5. Samtlige ovennævnte bestemmelser finder tilsvarende anvendelse,
såfremt lovgivningen i en eller flere medlemsstater indeholder bestem-melser om, at der ikke kan erhverves ret til en ydelse, når der samtidigoppebæres en anden ydelse, som skal udbetales ihenhold ti l en andenmedlemsstats lovgivning eller andre indtægter.
Artikel 47 (11)
Supplerende regler om beregning af ydelser
1. For beregningen af det i artikel 46, stk. 2, omhandlede teoretiske
beløb og proratabeløb gælder følgende regler:
a) såfremt den samlede længde af de forsikrings- og bopælsperioder,
der er tilbagelagt efter lovgivningen i samtlige berørte medlems-stater forud for forsikringsbegivenhedens indtræden, overstiger denlængste forsikringstid, der efter en af de pågældende staters lovgiv-
ning kræves tilbagelagt for opnåelse af en fuld ydelse, skal den
kompetente institution i nævnte stat tage denne længste forsik-ringstid i betragtning i stedet for den samlede længde af de nævnteperioder. Denne beregningsmetode kan ikke medføre pligt for denpågældende institution til at udrede en højere ydelse end den fuldeydelse, der er hjemlet i den for denne institution gældende lovgiv-
ning. Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på ydelser, hvis
størrelse ikke afhænger af forsikringsperiodernes længde
b) de nærmere regler for medregning af sammenfaldende perioder fast-
sættes iden iarti kel 98 omhandlede gennemførelsesforordni ng
c) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig indtjening, et
gennemsnitligt bidrag eller et gennemsnitligt tillæg eller efter det iforsikringsperioderne bestående forhold mellem den pågældendesbruttoindtjening og den gennemsnitlige bruttoindtjening for samtligeforsikrede med undtagelse af lærlinge, skal fastsætte disse gennem-snits- eller forholdstal udelukkende på grundlag af de
forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter den nævnte stats lovgiv-
ning, eller af den bruttoindtjening, den pågældende har haft i disseperioder
d) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af indtjening, bidrageller tillæg, skal fastsætte de indtjeningsbeløb, bidrag eller tillæg,der skal lægges til grund, for så vidt angår forsikrings- eller bopæl-sperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i andre
medlemsstater, på grundlag af gennemsnittet af de indtjeningsbeløb,
bidrag eller tillæg, der er konstateret for de forsikringsperioder, derer tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning
e) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en fikseret indtjening eller etfikseret beløb, skal anse den indtjening eller det beløb, der skallægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andremedlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for at
være lig med den fikserede indtjening eller det fikserede beløb eller
i givet fald med gennemsnittet af de fikserede indtjeningsstørrelsereller de fikserede beløb, som svarer til de forsikringsperioder, derer tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning
f) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne for visse perioders vedkommende beregnes på grundlagaf indtjeningens størrelse og for andre perioders vedkommende pågrundlag af en fikseret indtjening eller et fikseret beløb, skal læggede efter reglerne i litra d) eller e) fastsatte indtjeningsstørrelser eller1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 36
▼B
beløb, henholdsvis gennemsnittet af disse, til grund, for så vidt
angår forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter andremedlemsstaters lovgivning; såfremt ydelserne, for så vidt angår
samtlige perioder, der er tilbagelagt efter den for denne institution
gældende lovgivning, beregnes på grundlag af en fikseret indtjeningeller et fikseret beløb, skal institutionen anse den indtjening, derskal lægges til grund, for så vidt angår de efter lovgivningen i andremedlemsstater tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, for at
være lig med en fiktiv indtjening, svarende til nævnte fikserede
indtjening eller fikserede beløb
g) den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis,fastsætter denne gennemsnitsbasis udelukkende på grundlag af deforsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i denpågældende stat.
2. En medlemsstats lovregler om regulering af bestanddele af en
ydelse, der er indgået i beregningen af ydelsen, finder i givet faldanvendelse på de bestanddele, der er taget ibetragtni ng af den kompe-
tente institution i denne stat efter stk. 1, for så vidt angår de efter
lovgivningen i andre medlemsstater tilbagelagte forsikrings- ellerbopælsperioder.
3. Såfremt en medlemsstats lovgivning foreskriver, at der ved fast-
sættelsen af ydelsernes størrelse skal tages hensyn til også andrefamiliemedlemmer end børn, skal den kompetente institution i dennestat ligeledes tage hensyn til de af den pågældendes familiemedlemmer,der er bosat på en anden medlemsstats område, som om de var bosat påden kompetente stats område.
4. Hvis det i henhold til den lovgivning, som den kompetente insti-
tution i en medlemsstat anvender, er nødvendigt, at der med henblik påberegning af ydelserne tages hensyn til en løn, når artikel 45, stk. 6,
første og andet afsnit, er blevet anvendt, og hvis de eneste perioder,
der idenne medlemsstat tages ibetragtni ng med henbli k på fastsættelseaf pensionen, er perioder med fuldtidsledighed, for hvilke der ermodtaget ydelser i medfør af artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litrab), nr. ii), første punktum, fastsætter den kompetente institution i dennemedlemsstat pensionen på basis af den løn, som den har anvendt som
referenceløn ved beregningen af de pågældende arbejdsløshedsydelser,
og efter den for denne institution gældende lovgivning.
Artikel 48 (11)
Forsikrings- eller bopælsperioder på under ét år
1. Uanset artikel 46, stk. 2, er en medlemsstats institution ikke
forpligtet til at tilkende ydelser på grundlag af perioder, der er tilbage-lagt efter den for denne institution gældende lovgivning, og som skaltages i betragtning ved forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt
— de nævnte perioder sammenlagt er på under ét år, og
— der ikke alene på grundlag af disse perioder består ret til ydelser i
medfør af bestemmelserne i denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i hver af de øvrige berørte medlems-
stater skal medregne de istk. 1 nævnte peri oder ved anvendelsen af
artikel 46, stk. 2, med undtagelse af litra b).
3. Såfremt anvendelsen af stk. 1 ville medføre, at samtlige instituti-
oner i de pågældende stater blev fritaget for pligten til at udrede
ydelser, skal ydelserne udredes alene efter lovgivningen i den stat,hvis betingelser den pågældende senest har opfyldt, som om samtligeforsikrings- og bopælsperioder, der er tilbagelagt og medregnet efterartikel 45, stk. 1 til 4, havde været tilbagelagt efter den pågældendestats lovgivning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 37
▼B
Artikel 49 (11) (15)
Beregning af ydelser, når den pågældende ikke samtidig opfylder de fore-
skrevne lovmæssige betingelser i alle de medlemsstater, efter hvis
lovgivning der er tilbagelagt forsikrings- eller bopælsperioder, eller når
den pågældende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelser
ved alderdom stilles i bero
1. Såfremt den pågældende på et bestemt tidspunkt ikke opfylder de
foreskrevne betingelser for at kunne få tilkendt ydelser efter samtligede medlemsstaters lovgivning, som han har været omfattet af, i givetfald under iagttagelse af artikel 45 og/eller artikel 40, stk. 3, men aleneopfylder de omhandlede betingelser i en eller flere af disse lovgiv-ninger, gælder følgende regler:
a) hver af de kompetente institutioner, der anvender en lovgivning,
hvis betingelser er opfyldt, beregner ydelsens størrelse efter artikel46
b) dog således, at:
i) hvis den pågældende opfylder betingelserne i mindst to
medlemsstaters lovgivning, uden at det er nødvendigt at
medregne forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt
efter en lovgivning, hvis betingelser ikke er opfyldt, tages disseperioder ikke i betragtning ved anvendelse af artikel 46, stk. 2,medmindre medregning af disse perioder gør det muligt at fast-sætte en større ydelse
ii) hvis den pågældende alene opfylder betingelserne i én medlems-
stats lovgivning, uden at det er nødvendigt at medregneforsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgiv-ninger, hvis betingelser ikke er opfyldt, beregnes ydelsensstørrelse, jf. artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), alene efter bestem-melserne i den lovgivning, hvis betingelser er opfyldt, og alene
under hensyntagen til de perioder, der er tilbagelagt efter denne
lovgivning, medmindre medregning af de perioder, der er tilba-gelagt efter de lovgivninger, hvis betingelser ikke er opfyldt,gør det muligt at fastsætte en større ydelse efter artikel 46, stk.1, litra a), nr. ii).
Bestemmelserne i dette stykke finder tilsvarende anvendelse, når den
pågældende udtrykkeligt har anmodet om, at fastsættelsen af ydelserneved alderdom sti lles ibero ioverensstemmelse med arti kel 44, stk. 2,andet punktum.
2. Den eller de ydelser, der idet istk. 1 omhandlede ti lfælde er
tilkendt efter lovgivningen i en eller flere af de berørte medlemsstater,skal i givet fald under iagttagelse af artikel 45 og på ny i givet fald stk.1, automatisk omberegnes efter artikel 46, efterhånden som de fore-
skrevne betingelser i en eller flere af de øvrige medlemsstaters
lovgivning, som den pågældende har været omfattet af, opfyldes. Dettestykke finder tilsvarende anvendelse, når en person anmoder om fast-sættelse af ydelser ved alderdom, som der er erhvervet ret til i medføraf lovgivningen i en eller flere medlemsstater, når denne fastsættelse
har været sti llet ibero ioverensstemmelse med arti kel 44, stk. 2, andet
punktum.
3. Når de i lovgivningen i en eller flere af de pågældende medlems-
stater foreskrevne betingelser ikke længere er opfyldt, skal der,
medmindre andet følger af artikel 40, stk. 2, automatisk foretages en
omberegning efter stk. 1.
Artikel 50 (11)
Ydelse af tillæg, når summen af de ydelser, der skal udbetales efter lovgiv-
ningen i de enkelte medlemsstater, er lavere end det minimumsbeløb, der er
fastsat i lovgivningen i den af disse stater, hvor modtageren er bosat
Der kan ikke i den stat, hvor en person, der modtager ydelser i medfør
af dette kapitel, er bosat, og efter hvis lovgivning der tilkommer hamen ydelse, ydes ham et beløb, der er lavere end den minimumsydelse,der i den nævnte lovgivning er fastsat for en forsikrings- eller bopæl-speriode, der svarer til samtlige perioder, der efter bestemmelserne i deforegående artikler er taget i betragtning ved ydelsens fastsættelse. Den1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 38
▼B
kompetente institution i den pågældende stat skal i givet fald gennem
hele det tidsrum, hvor han er bosat i denne stat, yde ham et tillæg,der svarer til forskellen mellem summen af de ydelser, der tilkommer
ham i medfør af dette kapitel, og størrelsen af minimumsydelsen.
Artikel 51 (11)
Regulering og fornyet beregning af ydelser
1. Såfremt ydelserne ide pågældende medlemsstater ændres med en
bestemt procentdel eller et bestemt beløb som følge af stigningen i
leveomkostningerne, ændringer i lønniveauet eller andre forhold, somgiver anledning til regulering, finder en sådan ændring direkte anven-delse på de ydelser, der er fastsat efter artikel 46, uden at der skalforetages fornyet beregning i henhold til nævnte artikel.
2. Derimod skal der, i tilfælde af ændring af reglerne for fastsættelse
eller beregning af ydelser, foretages fornyet beregning efter artikel 46.
Artikel 51a
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
1. Artikel 44, artikel 45, stk. 1, 5 og 6, samt artikel 46-51 finder
tilsvarende anvendelse på personer, der er omfattet af en særlig ordning
for tjenestemænd.
2. Såfremt imidlertid erhvervelse, fortabelse, bevarelse eller gene-
rhvervelse af ret til ydelser efter en særlig ordning for tjenestemænd ihenhold til en medlemsstats lovgivning er betinget af, at alle forsik-
ringsperioder er tilbagelagt efter en eller flere særlige ordninger for
tjenestemænd idenne medlemsstat, eller efter ordni nger, som efterdenne medlemsstats lovgivning anses for at svare til sådanne perioder,skal kun de perioder medregnes, der kan anerkendes efter dennemedlemsstats lovgivning.
Såfremt den pågældende på grundlag af de således tilbagelagte perioder
ikke opfylder betingelserne for at modtage disse ydelser, medregnesdisse perioder med henblik på tilkendelse af ydelser efter den alminde-lige ordning eller, hvis en sådan ordning ikke findes, efter ordningen
for arbejdere eller funktionærer, alt efter omstændighederne.
3. Når ydelserne i henhold til en medlemsstats lovgivning beregnes
på grundlag af den seneste løn eller de seneste lønninger oppebåret i enreferenceperiode, tager denne stats kompetente institution med henblik
på beregningen alene hensyn til den behørigt fremskrevne løn, der er
oppebåret iden eller de peri oder, hvor den pågældende var omfattetaf denne lovgivning.
KAPITEL 4
ARBEJDSULYKKER OG ERHVERVSSYGDOMME
Afdeling 1
Ret til ydelser
Artikel 52
Bopæl i en anden medlemsstat end den kompetente
medlemsstat - Almindelige regler
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat i en
anden medlemsstat end den kompetente stat, og som rammes af enarbejdsulykke eller pådrager sig en erhvervssygdom, har i den stat,
hvor han er bosat, ret til følgende ydelser:
a) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
bopælsstedets institution efter den for denne institution gældendelovgivning, som om den pågældende var forsikret dér1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 39
▼M3
▼B
▼B
b) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution i
henhold til den for denne institution gældende lovgivning. Efteraftale mellem den kompetente institution og bopælsstedets institu-
tion kan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution
for den førstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompe-tente stats lovgivning.
Artikel 53
Grænsearbejdere - Særregler
Grænsearbejdere kan også opnå ydelserne på den kompetente stats
område. Disse ydelser udredes af den kompetente institution i henhold
til lovgivningen i denne stat, som om den pågældende var bosat dér.
Artikel 54
Ophold i eller flytning til den kompetente stat
1. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der opholder sig på den kompetente stats område,har ret til ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede
har modtaget ydelser forud for dette ophold. Denne bestemmelse
gælder dog ikke for grænsearbejdere.
2. De i artikel 52 omhandlede arbejdstagere og selvstændige
erhvervsdrivende, der flytter til den kompetente stats område, har rettil ydelser efter denne stats lovgivning, uanset om de allerede harmodtaget ydelser før flytningen.
Artikel 55
Ophold uden for den kompetente stat - Tilbagevenden eller flytning til en
anden medlemsstat efter ulykkestilfældets eller erhvervssygdommens
indtræden - Nødvendigheden af at rejse til en anden medlemsstat for at få
den fornødne behandling
1. En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er ramt
af en arbejdsulykke eller har pådraget sig en erhvervssygdom, og:
a) som opholder sig i en anden medlemsstat end den kompetente stat,
eller
b) som efter at have opnået ret til ydelser fra den kompetente institu-
tion får tilladelse af denne institution til at vende tilbage til denmedlemsstat, hvor han er bosat, eller til at flytte til en anden
medlemsstats område, eller
c) som af den kompetente institution får tilladelse til at rejse til en
anden medlemsstat for dér at få den behandling, som hans tilstandkræver
har ret til:
i) naturalydelser, der for den kompetente institutions regning ydes af
opholds- eller bopælsstedets institution efter den lovgivning, dergælder for denne institution, som om han var forsikret dér, dog
således at det tidsrum, for hvilket disse ydelser kan udredes,
afhænger af den kompetente stats lovgivning
ii) kontantydelser, der udbetales af den kompetente institution efter den
for denne institution gældende lovgivning; efter aftale mellem den
kompetente institution og opholds- eller bopælsstedets institution
kan disse ydelser dog udbetales af den sidstnævnte institution forden førstnævnte institutions regning efter reglerne i den kompetentestats lovgivning.
2. Den ifølge stk. 1, litra b), krævede tilladelse kan kun nægtes,
såfremt det dokumenteres, at den pågældendes flytning må antages atkunne bringe hans helbredstilstand i fare eller vanskeliggøre engennemførelse af lægebehandlingen.
Den ifølge stk. 1, litra c), krævede tilladelse kan ikke nægtes, når den
fornødne behandling ikke kan ydes den pågældende på den medlems-stats område, hvor han er bosat.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 40
▼B
Artikel 56
Ulykkestilfælde på vej til eller fra arbejdet
Et ulykkestilfælde indtruffet på vej til eller fra arbejdet i en anden
medlemsstat end den kompetente stat anses for indtruffet på den
kompetente stats område.
Artikel 57(SIC! (7))
Ydelser i anledning af en erhvervssygdom, når den pågældende har været
udsat for samme risiko i flere medlemsstater
1. Når en person, der har pådraget sig en erhvervssygdom, har været
beskæftiget ved et arbejde, der i kraft af sin art må antages at kunne
forårsage den pågældende sygdom, under lovgivningen i to eller flere
medlemsstater, skal de ydelser, som den pågældende eller hans efter-ladte kan gøre krav på, alene tilkendes efter den stats lovgivning, hvisbetingelser den pågældende senest har opfyldt, i givet fald under iagtta-gelse af bestemmelserne istk. 2 ti l 5.
2. Er tilkendelse af ydelser i anledning af en erhvervssygdom efter
en medlemsstats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom
første gang er lægeligt konstateret på dens område, anses denne betin-
gelse for opfyldt, når sygdommen første gang er konstateret på enanden medlemsstats område.
3. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at den pågældende sygdom erkonstateret inden for et bestemt tidsrum efter ophøret af den senestebeskæftigelse, som antages at kunne forårsage en sådan sygdom, skal
den kompetente institution i den pågældende stat ved undersøgelsen
af, hvornår denne seneste beskæftigelse har fundet sted, i fornødentomfang tage hensyn til en under lovgivningen i enhver anden medlems-stat udøvet beskæftigelse af samme art, som om den havde væretudøvet under den førstnævnte stats lovgivning.
4. Er tilkendelse af ydelser for en erhvervssygdom efter en
medlemsstats lovgivning betinget af, at en beskæftigelse, der må
antages at kunne forårsage den pågældende sygdom, har været udøvet
i et tidsrum af en vis varighed, skal den kompetente institution i denpågældende medlemsstat ifornødent omfang medregne peri oder, ihvilke en sådan beskæftigelse har været udøvet under lovgivningen ienhver anden medlemsstat, som om den havde været udøvet under
den førstnævnte stats lovgivning.
5. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose fordeles udgifterne ved
kontantydelser, herunder renter, på de kompetente institutioner i demedlemsstater, hvor den pågældende har været beskæftiget ved etarbejde, der må antages at kunne forårsage den pågældende sygdom.Denne fordeling sker efter forholdet mellem længden af de alderdoms-forsikringsperioder eller de i artikel 45, stk. 1, omhandlede
bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i hver af disse
stater, og den samlede længde af de forsikrings- eller bopælsperioder,der er tilbagelagt efter lovgivningen i samtlige disse stater på tids-punktet for den første udbetaling af ydelser.
6. På forslag af Kommissionen træffer Rådet med enstemmighed
afgørelse om, hvilke andre erhvervssygdomme bestemmelserne i stk. 5skal udvides til at omfatte.
Artikel 58
Beregning af kontantydelser
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning kontantydelser beregnes på grundlag af en genenmsnitsindtjening,
fastsætter denne gennemsnitsindtjening alene på grundlag af de konsta-terede indtjeningsbeløb i de perioder, der er tilbagelagt efter dennævnte lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning kontantydelser beregnes på grundlag af en fikseret indtjening,skal alene basere beregningen på den fikserede indtjening, eller i givet1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 41
▼B
fald på gennemsnittet af de fikserede indtjeningsbeløb, der svarer til de
perioder, der er tilbagelagt efter den nævnte lovgivning.
3. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning størrelsen af kontantydelser afhænger af antallet af
familiemedlemmer, skal ligeledes tage familiemedlemmer, der er bosat
på en anden medlemsstats område, ibetragtni ng, som om de pågæl-dende var bosat på den kompetente stats område.
Artikel 59
Udgifter ved den tilskadekomnes transport
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved den tilskade-komnes transport, enten til hans bopæl eller til et hospital, afholdersådanne transportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlems-
stat, på hvis område den tilskadekomne er bosat, forudsat at
institutionen i forvejen har givet sit samtykke til sådan transport underbehørig hensyntagen til de grunde, der taler herfor. Et sådant samtykkeer ikke påkrævet, hvor det drejer sig om grænsearbejdere.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvis lovgivning
indeholder bestemmelser om overtagelse af udgifterne ved transport til
begravelsessted i tilfælde af den tilskadekomnes død, afholder sådanne
transportudgifter til det tilsvarende sted i en anden medlemsstat, påhvis område den tilskadekomne var bosat, da ulykkestilfældet indtraf,efter den for denne institution gældende lovgivning.
Afdeling 2
Forværring af en erhvervssygdom, for hvilken der er ydet erstat-
ning
Artikel 60 (7) (11)
1. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, for hvilken en
arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende har modtaget ellermodtager erstatning efter en medlemsstats lovgivning, gælder følgenderegler:
a) såfremt den pågældende ikke efter den første udbetaling af ydelsen
har haft sådan erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlems-stat, der må antages at kunne forårsage eller forværre den
pågældende sygdom, påhviler det den kompetente institution i den
førstnævnte stat af afholde de med ydelserne forbundne udgifter,under hensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denneinstitution gældende lovgivning
b) såfremt den pågældende efter den første udbetaling af ydelsen har
haft en sådan beskæftigelse i en anden medlemsstat, påhviler detden kompetente institution i den førstnævnte medlemsstat at afholdede med ydelserne forbundne udgifter uden hensyntagen til denindtrådte forværring, efter den for denne institution gældendelovgivning; den kompetente institution i den sidstnævnte medlems-
stat yder den pågældende et tillæg, hvis størrelse svarer til
forskellen mellem de ydelser, der efter den for denne institutiongældende lovgivning tilkommer den pågældende efter den indtrådteforværring, og de ydelser, som ville have tilkommet ham, førforværringen indtrådte, hvis han havde pådraget sig den pågældende
sydom på et tidspunkt, hvor han var omfattet af denne medlemsstats
lovgivning
c) såfremt en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der
har pådraget sig sclerogen pneumoconiose eller en sygdom, der eromfattet af en imedfør af arti kel 57, stk. 6, truffet afgørelse, idet
i litra b) omhandlede tilfælde ikke har ret til ydelser efter den sidst-
nævnte medlemsstats lovgivning, påhviler det den kompetenteinstitution i den førstnævnte medlemsstat at udbetale ydelserneunder hensyntagen til den indtrådte forværring efter den for denneinstitution gældende lovgivning. Den kompetente institution i densidstnævnte medlemsstat skal dog afholde forskellen mellem de1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 42
▼B
kontantydelser, herunder renter, der skal udbetales af den kompe-
tente institution i den førstnævnte medlemsstat under hensyntagentil den indtrådte forværring, og de tilsvarende ydelser, der tilkom
den pågældende, før forværring indtrådte
d) en medlemsstats lovbestemmelser om nedsættelse, midlertidig
inddragelse eller bortfald af ydelser, finder ikke anvendelse på enmodtager af ydelser, der er fastsat af institutionerne i to medlems-stater i henhold til litra b).
2. I tilfælde af forværring af en erhvervssygdom, hvorpå artikel 57,
stk. 5, har fundet anvendelse, gælder følgende regler:
a) det påhviler den kompetente institution, der har tilkendt ydelserne
efter bestemmelserne iarti kel 57, stk. 1, at udbetale ydelserne under
hensyntagen til den indtrådte forværring, efter den for denne institu-tion gældende lovgivning
b) udgifterne ved kontantydelser, herunder renter, skal fortsat fordeles
på de institutioner, som har deltaget i udgifterne ved de tidligere
udbetalte ydelser, efter bestemmelserne iarti kel 57, stk. 5; såfremt
den pågældende på ny har været beskæftiget ved et arbejde, der måantages at kunne forårsage eller forværre den pågældende erhvervs-sygdom, enten under lovgivningen i en af de medlemsstater, hvorhan allerede havde været beskæftiget ved et arbejde af samme art,
eller under en anden medlemsstats lovgivning, skal institutionen i
denne stat dog afholde forskellen mellem de ydelser, der tilkommerden pågældende under hensyn til den indtrådte forværring, og deydelser, der tilkom ham, før forværringen indtrådte.
Afdeling 3
Forskellige bestemmelser
Artikel 61
Regler for anvendelsen af særbestemmelser i visse lovgivninger
1. Såfremt der iden medlemsstat, på hvi s område den pågældende
befinder sig, ikke findes nogen forsikring mod arbejdsulykker ellererhvervssygdomme, eller såfremt der ikke under en bestående forsik-ringsordning er oprettet nogen institution, der udreder naturalydelser,skal disse ydelser udredes af den institution på opholds- eller bopæls-stedet, som det påhviler at udrede naturalydelser i sygdomstilfælde.
2. Såfremt helt gratis naturalydelser efter den kompetente stats
lovgivning er betinget af, at modtageren gør brug af en af arbejdsgi-
veren etableret lægetjeneste, skal de naturalydelser, der udredes ide i
artikel 52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde, anses for udredetgennem en sådan lægetjeneste.
3. Såfremt den kompetente stats lovgivning omfatter en ordning
vedrørende arbejdsgiverens forpligtelser, skal de naturalydelser, derudredes i de i artikel 52 og artikel 55, stk. 1, omhandlede tilfælde,anses for udredet på den kompetente institutions begæring.
4. Såfremt den kompetente stats ordning vedrørende erstatning for
arbejdsulykker ikke har karakter af en tvungen forsikring, udredes natu-
ralydelserne direkte af arbejdsgiveren eller af det forsikringsorgan, dertræder ihans sted.
5. Såfremt tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente insti-tution i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme, der tidligere er indtruffet eller konstateret under
lovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de varindtruffet eller konstateret under den for denne institution gældendelovgivning.
6. Såfremt senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykker eller
erhvervssygdomme efter en medlemsstats lovgivning udtrykkeligt ellerstiltiende skal tages i betragtning ved fastsættelse af invaliditetsgraden,1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 43
▼B
af retten til ydelser eller af disses størrelse, skal den kompetente insti-
tution i den pågældende stat ligeledes tage arbejdsulykker ellererhvervssygdomme, der senere er indtruffet eller konstateret under
lovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de var
indtruffet eller konstateret under den for denne institution gældendelovgivning, på betingelse af:
1) at der ikke for den tidligere indtrådte eller konstaterede arbejdsu-
lykker eller erhvervssygdom er tilkendt erstatning i henhold til denfor institutionen gældende lovgivning, og
2) at der for den senere indtrådte eller konstaterede arbejdsulykke eller
erhvervssygdom, uanset bestemmelserne i stk. 5, ikke tilkendes
erstatning i henhold til den i den anden medlemsstat gældende
lovgivning, under hvis bestemmelser ulykken eller sygdommen erindtrådt eller konstateret.
Artikel 62
Bestemmelserne om, hvilken ordning der skal finde anvendelse i tilfælde,
hvor der er flere ordninger i bopæls- eller opholdslandet - Tidsbegrænsning
af ydelser
1. Såfremt lovgivningen i opholds- eller bopælslandet omfatter flere
forsikringsordninger, er det ordningen for arbejdere i stålindustrien, der
skal finde anvendelse på de i artikel 52 eller artikel 55, stk. 1, omhand-
lede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende. Såfremt dennævnte lovgivning omfatter en særordning for personer beskæftiget iminer eller dermed ligestillede virksomheder, finder denne ordningdog anvendelse på nævnte kategori af beskæftigede, når den institutionpå opholds- eller bopælsstedet, som de pågældende retter henvendelse
til, er kompetent med hensyn til administrationen af denne ordning.
2. Såfremt retten til at modtage ydelser efter en medlemsstats
lovgivning er tidsbegrænset, kan den institution, for hvilken denne
lovgivning gælder, medregne det tidsrum, i hvilket institutionen i enanden medlemsstat allerede har udredet ydelserne.
Afdeling 4
Refusion mellem institutionerne
Artikel 63
1. Det påhviler den kompetente institution at refundere udgifterne
ved naturalydelser, der er ydet for dens regning i medfør af artikel 52
og artikel 55, stk. 1.
2. De istk. 1 omhandlede refusi oner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat iden iarti kel 98 omhandlede gennemførelses-
forordning, mod dokumentation for de faktiske udgifter.
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusionsregler eller give afkald på enhver refusionmellem de under disse hørende institutioner.
Afdeling 5
Studerende
Artikel 63a
Bestemmelserne i afdeling 1-4 finder tilsvarende anvendelse på stude-
rende.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 44
▼M4
▼B
KAPITEL 5
YDELSER VED DØDSFALD
Artikel 64
Sammenlægning af forsikrings- eller bopælsperioder
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret tit ydelser ved døds-fald er betinget af, at der er tilbagelagt forsikrings- eller
bopælsperioder, skal i fornødent omfang medregne forsikrings- eller
bopælsperioder, der er tilbagelagt efter enhver anden medlemsstatslovgivning, som om det drejede sig om perioder, der var tilbagelagtefter den for denne institution gældende lovgivning.
Artikel 65
Ret til ydelser, når dødsfaldet indtræffer - eller modtageren er bosat - i en
anden medlemsstat end den kompetente stat
1. Når en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, en
pensionist eller rentemodtager, en pensions- eller renteansøger eller etaf hans familiemedlemmer afgår ved døden i en anden medlemsstatend den kompetente stat, anses dødsfaldet for indtruffet på sidstnævntestats område.
2. Det påhviler den kompetente institution at tilkende ydelser ved
dødsfald efter den for denne institution gældende lovgivning, selv ommodtageren er bosat ien anden medlemsstat end den kompetente stat.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 finder ligeledes anvendelse i
tilfælde, hvor dødsfaldet skyldes en arbejdsulykke eller en erhvervs-sygdom.
Artikel 66
Udbetaling af ydelser i tilfælde, hvor en afdød pensionist eller rentemod-
tager havde været bosat i en anden medlemsstat end den, hvor den
institution, som det påhvilede at afholde udgifterne til naturalydelser, er
beliggende
I tilfælde, hvor en person, der modtager pension eller rente efter
lovgivningen i en eller flere medlemsstater, afgår ved døden på et tids-punkt, da han er bosat ien anden medlemsstat end den, hvor deninstitution, som det i medfør at artikel 28 påhvilede at afholde udgif-
terne til naturalydelser til den pågældende, er beliggende, skal de
ydelser ved dødsfald, hvortil der er erhvervet ret efter den for denneinstitution gældende lovgivning, udbetales af den nævnte institution ogfor dennes regning, som om pensionisten (rentemodtageren) på det tids-punkt, da han afgik ved døden, var bosat på den medlemsstats område,
hvor nævnte institution er beliggende.
Bestemmelserne i det foregående afsnit finder tilsvarende anvendelse
på en pensionists eller rentemodtagers familiemedlemmer.
Artikel 66a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 64, 65 og 66 finder tilsvarende anvendelse på
studerende og deres familiemedlemmer.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 45
▼M4
▼B
KAPITEL 6
ARBEJDSLØSHED
Afdeling 1
Fælles bestemmelser
Artikel 67
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser erbetinget af, at der er tilbagelagt forsikringsperioder, skal i fornødentomfang medregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilba-gelagt som arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning,
som om det drejede sig om forsikringsperioder, der var tilbagelagt efter
den for denne institution gældende lovgivning, dog forudsat at beskæf-tigelsesperioderne ville være blevet anset for forsikringsperioder, hvisde havde været tilbagelagt efter denne lovgivning.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser er
betinget af, at der er tilbagelagt beskæftigelsesperioder, skal i fornødentomfang medregne forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilba-gelagt som arbejdstager efter enhver anden medlemsstats lovgivning,som om det drejede sig om beskæftigelsesperioder, der var tilbagelagtefter den for denne institution gældende lovgivning.
3. Bortset fra de i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), og litra b), nr. ii),
omhandlede tilfælde, er anvendelsen af bestemmelserne i stk. 1 og 2betinget af, at den pågældende senest har tilbagelagt:
— forsikringsperioder, i det i stk. 1 omhandlede tilfælde
— beskæftigelsesperioder, i det i stk. 2 omhandlede tilfælde
efter den lovgivning, i henhold til hvilken ydelserne begæres.4. Når det tidsrum, for hvilket ydelserne tilkendes, er afhængigt af
længden af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, finder bestemmel-serne istk. 1 eller stk. 2 anvendelse, alt efter omstændi ghederne.
Artikel 68
Beregning af ydelserne
1. Den kompetente institution i en medlemsstat, hvor lovgivningen
bestemmer, at ydelserne beregnes på grundlag af størrelsen af den tidli-
gere løn, skal som grundlag for beregningen kun benytte den løn, somden pågældende har modtaget under sin seneste beskæftigelse på dennestats område. Hvis den pågældendes seneste beskæftigelse på dennestats område ikke har varet i mindst fire uger, beregnes ydelserne dogpå grundlag af den løn, der på den arbejdsløses bopæls- eller opholds-
sted sædvanligt ydes for en beskæftigelse, der svarer til eller kan
sammenlignes med den, han senest har udøvet på en anden medlems-stats område.
2. Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgiv-
ning ydelsernes størrelse afhænger af antallet af familiemedlemmer,
skal også tage familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlems-
stats område, ibetragtni ng, som om de pågældende var bosat på denkompetente stats område. Dette gælder dog ikke, såfremt en andenperson i familiemedlemmernes bopælsland har ret til ydelser vedarbejdsløshed, for så vidt familiemedlemmerne tages i betragtning veddisse ydelsers beregning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 46
▼B
Afdeling 2
Arbejdsløse, der rejser til en anden medlemsstat end den kompe-
tente stat
Artikel 69
Betingelser og grænser for bevarelse af ret til ydelser
1. En helt arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdri-
vende, der opfylder de i en medlemsstats lovgivning foreskrevnebetingelser for ret til ydelser, og som rejser til en eller flere andremedlemsstater for at søge beskæftigelse dér, bevarer sin ret til disseydelser under følgende betingelser og inden for følgende grænser:
a) han skal før sin afrejse have været tilmeldt som arbejdssøgende og
have stået til rådighed for arbejdsformidlingen i den kompetente stati mindst fire uger, efter at han blev arbejdsløs. Det kompetentearbejdsformidlingskontor eller den kompetente institution kan doggive samtykke til, at han rejser inden udløbet af denne frist
b) han skal tilmelde sig som arbejdssøgende ved arbejdsformidlingen i
hver af de medlemsstater, han rejser til, og underkaste sig den dér
bestående kontrol; denne betingelse anses for opfyldt for tidsrummet
forud for tilmeldingen, såfremt denne sker inden syv dage efter dettidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighed forarbejdsformidlingen i den stat, han har forladt; i undtagelsestilfældekan det kompetente arbejdsformidlingskontor eller den kompetenteinstitution forlænge denne frist
c) retten til ydelser bevares i et tidsrum af højst tre måneder, regnet fra
det tidspunkt, da den pågældende er ophørt med at stå til rådighedfor arbejdsformidlingen i den stat, han har forladt, dog således at det
samlede tidsrum, for hvilket der tilkendes ydelser, ikke kan over-
stige det tidsrum, for hvilket den pågældende har ret til ydelser imedfør af den nævnte stats lovgivning; hvor det drejer sig om ensæsonarbejder, er dette tidsrum yderligere begrænset til den rester-ende del af den sæson, for hvilken han er ansat.
2. Såfremt den pågældende vender tilbage til den kompetente stat
inden udløbet af den periode, i hvilken han efter bestemmelserne i stk.1, litra c), har ret til ydelser, er han fortsat berettiget til ydelser efterdenne stats lovgivning; såfremt han ikke vender tilbage til den kompe-tente stat inden udløbet af nævnte periode, mister han enhver ret til
ydelser efter denne stats lovgivning; i undtagelsestilfælde kan det
kompetente arbejdsformidlingskontor eller den kompetente institutionforlænge denne frist.
3. Bestemmelserne istk. 1 kan kun gøres gældende én gang mellem
to beskæftigelsesperioder.
4. Hvis den kompetente stat er Belgien, generhverver en arbejdsløs,
som vender tilbage dertil efter udløbet af den i stk. 1, litra c), fastsattefrist af tre måneder, først retten til ydelser fra dette land, efter at hanhar været beskæftiget dér i mindst tre måneder.
Artikel 70
Udbetaling af ydelser samt refusioner
1. I de i artikel 69, stk. 1, omhandlede tilfælde udbetales ydelserne
af institutionen i hver af de stater, hvor den arbejdsløse søger beskæfti-
gelse.
Det påhviler den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis
lovgivning arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende harværet omfattet under sin seneste beskæftigelse, at refundere disse
ydelser.
2. De istk. 1 omhandlede refusi oner fastsættes og gennemføres efter
de regler, der er fastsat iden iarti kel 98 omhandlede gennemførelses-forordning, enten mod dokumentation for de faktiske udgifter eller pågrundlag af fikserede beløb.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 47
▼B
3. To eller flere medlemsstater eller deres kompetente myndigheder
kan aftale andre refusions- eller betalingsregler eller give afkald påenhver refusion mellem de under disse hørende institutioner.
Afdeling 3
Arbejdsløse, som under deres seneste beskæftigelse var bosat i en
anden medlemsstat end den kompetente stat
Artikel 71
1. Arbejdsløse arbejdstagere, som under deres seneste beskæftigelse
var bosat ien anden medlemsstat end den kompetente stat, modtagerydelser efter følgende regler:
a) i) grænsearbejdere, der er delvis eller periodisk arbejdsløse i den
virksomhed, hvor de er beskæftiget, modtager ydelser efter
lovgivningen i den kompetente stat, som om de var bosat pådenne stats område; disse ydelser udbetales af den kompetenteinstitution
ii) grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse, modtager ydelser efter
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosat,som om de under deres seneste beskæftigelse havde væretomfattet af denne lovgivning; disse ydelser udbetales af bopæls-stedets institution for denne institutions regning
b) i) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er delvis, periodisk
eller helt arbejdsløse, og som fortsat står til rådighed for deres
arbejdsgiver eller for arbejdsformidlingen på den kompetente
stats område, modtager ydelser efter lovgivningen i denne stat,som om de var bosat på dens område; disse ydelser udbetales afden kompetente institution
ii) andre arbejdstagere end grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse,
og som stiller sig til rådighed for arbejdsformidlingen i den
medlemsstat, på hvis område de er bosat, eller som vendertilbage til denne stats område, modtager ydelser efter denne statslovgivning, som om de senest havde været beskæftiget dér; disseydelser udbetales af bopælsstedets institution for denne institu-
tions regning; hvis den pågældende arbejdstager allerede har
fået tilkendt ydelser for den kompetente institutions regning iden medlemsstat, af hvis lovgivning han senest har væretomfattet, skal han dog modtage ydelser ioverensstemmelse medreglerne i artikel 69; udbetaling af ydelser efter lovgivningen iden stat, hvor den arbejdsløse er bosat, stilles i bero i det
tidsrum, hvor han i medfør af artikel 69 kan gøre krav på ydelser
efter den lovgivning, hvoraf han senest har været omfattet.
2. Så længe en arbejdsløs har ret til ydelser i medfør af stk. 1, litra
a), nr. i), eller litra b), nr. i), kan han ikke gøre krav på ydelser efter
lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han er bosat.
Afdeling 4
Personer, der er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd
Artikel 71a
1. Bestemmelserne i afdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse
på personer, der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for
tjenestemænd.
2. Bestemmelserne i afdeling 3 finder ikke anvendelse på personer,
der er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for tjenestemænd.
En arbejdsløs, som er omfattet af en særlig arbejdsløshedsordning for
tjenestemænd, som er deltids- eller fuldtidsarbejdsløs, og som undersin seneste beskæftigelse var bosat i en anden medlemsstat end denkompetente stat, modtager ydelser efter lovgivningen i den kompetentestat, som om den pågældende var bosat på denne stats område; disseydelser udbetales af den kompetente institution for dennes regning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 48
▼M3
▼B
KAPITEL 7 (8)
FAMILIEYDELSER
Artikel 72 (8)
Sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
med selvstændig virksomhed
Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
erhvervelse af ret til ydelser er betinget af, at der er tilbagelagt forsik-
rings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selvstændigerhvervsvirksomhed, medregner i fornødent omfang forsikrings- ellerbeskæftigelsesperioder, eller perioder med selvstændig erhvervsvirk-somhed, der er tilbagelagt i enhver anden medlemsstat, som om detdrejede sig om perioder, der var tilbagelagt efter den for denne institu-
tion gældende lovgivning.
Artikel 72a (9) (14)
Fuldtidsarbejdsløse
En fuldtidsarbejdsløs, som er omfattet af artikel 71, stk. 1, litra a), nr.
ii), eller litra b), nr. ii), første punktum, modtager for de af sine fami-
liemedlemmer, som er bosiddende i samme medlemsstat som han,
familieydelser i henhold til bestemmelserne i denne stats lovgivning,som om han under sin seneste beskæftigelse havde været omfattet afdenne lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmelserne iartikel 72. Disse ydelser udredes af institutionen på bopælsstedet og
for denne institutions regning.
Hvis der i den lovgivning, som denne institution anvender, er fastsat
bestemmelser om opkrævning af bidrag fra arbejdsløse til dækning af
familieydelser, har institutionen ret til at opkræve disse bidrag i over-ensstemmelse med bestemmelserne i den lovgivning, der gælder forinstitutionen.
Artikel 73 (8)
Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer
er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat
En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der er omfattet
af en medlemsstats lovgivning, har for de af sine familiemedlemmer,
der er bosiddende på en anden medlemsstats område, ret til familie-
ydelser efter lovgivningen i førstnævnte stat, som om de pågældendevar bosiddende på dennes område, jf. dog bestemmelserne i bilag VI.
Artikel 74 (8)
Arbejdsløse, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end
den kompetente stat
En arbejdsløs arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
modtager ydelser ved arbejdsløshed efter lovgivningen i en medlems-
stat, har for de af sine familiemedlemmer, der er bosat på en anden
medlemsstats område, ret til familieydelser efter lovgivningen i denførstnævnte stat, som om de pågældende var bosiddende på dennesområde, jf. dog bestemmelserne ibi lag VI.
Artikel 75 (8)
Udbetaling af ydelser
1. I de i artikel 73 omhandlede tilfælde udbetales familieydelserne
af den kompetente institution i den stat, af hvis lovgivning arbejdsta-geren eller den selvstændige erhvervsdrivende er omfattet, og i de iartikel 74 omhandlede tilfælde af den kompetente institution i den
stat, efter hvis lovgivning den arbejdsløse eller den selvstændige
erhvervsdrivende modtager ydelser ved arbejdsløshed. Ydelserne udbe-tales efter de bestemmelser, der gælder for disse institutioner, hvadenten den fysiske eller juridiske person, til hvem ydelserne skal udbe-tales, er bosiddende, opholder sig eller har sit hjemsted på denkompetente stats område eller på en anden medlemsstats område.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 49
▼B
2. Såfremt den person, til hvem familieydelserne skal udbetales,
ikke anvender dem til familiemedlemmernes underhold, skal denkompetente institution dog efter anmodning og gennem institutionen
på familiemedlemmernes bopælssted eller den institution eller det
organ, der er udpeget hertil af den kompetente myndighed i familie-medlemmernes bopælsstat, udbetale disse ydelser med frigørendevirkning til den fysiske eller juridiske person, som faktisk forsørgerfamiliemedlemmerne.
3. To eller flere medlemsstater kan ioverensstemmelse med arti kel
8 aftale, at den kompetente institution, enten direkte eller gennem insti-tutionen på familiemedlemmernes bopælssted, skal udbetale defamilieydelser, der er ret til efter lovgivningen i disse stater eller i en
af disse stater, til den fysiske eller juridiske person, som faktisk
forsørger familiemedlemmerne.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregler i tilfælde af samtidig ret til familieydelser i medfør af
lovgivningen i den kompetente stat og i medfør af lovgivningen i den
medlemsstat, hvor familiemedlemmerne er bosat
1. Når der i medfør af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis
område familiemedlemmerne er bosat, kan udbetales familieydelser,
stilles retten til familieydelser, der i medfør af lovgivningen i en andenmedlemsstat i samme periode kan udbetales til det samme familie-medlem som følge af udøvelse af erhvervsvirksomhed, i påkommendeti lfælde ioverensstemmelse med arti kel 73 eller 74, ibero iet omfangsvarende til det beløb, der er fastsat i lovgivningen i førstnævnte
medlemsstat.
2. Når der ikke er indgivet ansøgning om ydelser i den medlemsstat,
på hvis område familiemedlemmerne er bosat, kan den kompetenteinstitution i den anden medlemsstat anvende bestemmelserne i stk. 1,
som om der var blevet tilkendt ydelser i førstnævnte medlemsstat.
Artikel 76a
Studerende
Bestemmelserne i artikel 72 finder tilsvarende anvendelse på stude-
rende.
KAPITEL 8
YDELSER TIL BØRN, DER FORSØRGES AF PENSIONISTER ELLER
RENTEMODTAGERE, SAMT TIL BØRN, DER HAR MISTET BEGGE
FORÆLDRE ELLER EN AF DEM
Artikel 77
Børn, der forsørges af pensionister eller rentemodtagere
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud til
personer, der modtager pension eller rente i anledning af alderdom,invaliditet, arbejdsulykke eller erhvervssygdom, samt de til sådannepensioner eller renter ydede børnetillæg, med undtagelse af tillæg, derydes i henhold til forsikringen mod arbejdsulykker og erhvervssyg-
domme.
2. Ydelserne skal udredes efter følgende regler, uanset ihvi lken
medlemsstat pensionisten (rentemodtageren) eller børnene er bosat:
a) en person, der kun har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
én medlemsstat, modtager ydelserne efter lovgivningen i denmedlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen ellerrenten
b) en person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i
flere medlemsstater, modtager ydelserne
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område han er
bosat, såfremt han dér har opnået ret til en af de i stk. 1 nævnte1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 50
▼M4
▼B
▼B
ydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald under
iagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den pågældende har været omfattet længst, såfremt han
har erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser efter dennævnte lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmel-serne i artikel 79, stk. 1, litra a); såfremt den pågældende ikkehar erhvervet nogen ret efter denne lovgivning, undersøges det,
om betingelserne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de
øvrige berørte medlemsstater er til stede, idet de forsikrings-eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaterslovgivning, lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Artikel 78
Børn, der har mistet begge forældre eller en af dem
1. Ved udtrykket »ydelser« forstås i denne artikel børnetilskud og i
givet fald supplerende eller særlige tilskud til børn, der har mistetbegge forældre eller en af dem.
2. Ydelser til sådanne børn skal udredes efter følgende regler, uanset
i hvilken medlemsstat barnet eller den fysiske eller juridiske person,som faktisk forsørger det, er bosat:
a) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som kun har været omfattet af lovgivningen i énmedlemsstat, efter denne stats lovgivning
b) for så vidt angår et barn af en afdød arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som har været omfattet af lovgivningen i fleremedlemsstater:
i) efter lovgivningen i den af disse stater, på hvis område barnet er
bosat, såfremt der dér er erhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnteydelser i medfør af denne stats lovgivning, i givet fald under
iagttagelse af bestemmelserne i artikel 79, stk. 1, litra a), eller
ii) i andre tilfælde efter den af disse medlemsstaters lovgivning,
hvoraf den afdøde har været omfattet længst, såfremt der ererhvervet ret til en af de i stk. 1 nævnte ydelser i medfør af dennævnte lovgivning, i givet fald under iagttagelse af bestemmel-serne i artikel 79, stk. 1, litra a); såfremt der ikke er erhvervet
nogen ret efter denne lovgivning, undersøges det, om betingel-
serne for erhvervelse af ret efter lovgivningen i de øvrigeberørte medlemsstater er til stede, idet de forsikrings- ellerbopælsperioder, der er tilbagelagt efter disse medlemsstaterslovgivning, lægges til grund i rækkefølge efter aftagende længde.
Den medlemsstats lovgivning, hvorefter de i artikel 77 omhandlede
ydelser til børn af en pensionist eller en rentemodtager skal udredes,finder dog fortsat anvendelse efter den pågældende pensionists ellerrentemodtagers død, for så vidt angår udredelse af ydelser til hansefterladte børn.
Artikel 78a
Pensioner til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem,
bortset fra pensioner, der ydes i henhold til forsikringsordninger for
arbejdsulykker og erhvervssygdomme, behandles som »ydelser« ihenhold til artikel 78, stk. 1, hvis afdøde på et tidspunkt var omfattetaf en ordning, der kun omfatter børnetilskud eller supplerende ellersærlige tilskud til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem.Disse ordninger er opført i bilag VIII.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 51
▼M5
▼B
▼M5
▼B
Artikel 79 (7)
Fælles bestemmelser om ydelser til børn, der forsørges af pensionister eller
rentemodtagere, samt til børn, der har mistet begge forældre eller en af
dem
1. Ydelserne efter artikel ►M577, 78 og 78a ◄skal udredes efter
den på grundlag af reglerne i de nævnte artikler bestemte lovgivning af
den institution, som det påhviler at anvende nævnte lovgivning, og fordenne institutions regning, som om pensionisten (rentemodtageren)eller den afdøde kun havde været omfattet af lovgivningen i denkompetente stat.
Herved skal dog følgende iagttages:
a) såfremt erhvervelse, bevarelse eller generhvervelse af ret til ydelser
efter denne lovgivning er afhængig af længden af forsikrings-,
beskæftigelses- eller bopælsperioderne eller af perioderne med selv-stændig virksomhed, fastsættes denne længde i givet fald underiagttagelse af bestemmelserne i artikel 45 eller 72, alt efter omstæn-dighederne
b) såfremt ydelsernes størrelse efter denne lovgivning beregnes på
grundlag af pensionens størrelse eller beror på forsikringsperio-
dernes længde, skal de teoretiske beløb, der er fastsat efter
bestemmelserne i artikel 46, stk. 2, lægges til grund ved beregning-en af de omhandlede ydelsers størrelse.
2. Hvor anvendelsen af den i artikel 77, stk. 2, litra b), nr. ii), og
artikel 78, stk. 2, litra b), nr. ii), fastsatte regel ville bevirke, at flere
medlemsstater bliver kompetente som følge af, at perioderne er afsamme længde, udredes ydelserne efter artikel ►
M577, 78 eller
78a◄, efter den af disse medlemsstaters lovgivning, hvoraf pensioni-
sten, rentemodtageren eller afdøde senest har været omfattet.
3. Ret til ydelser i medfør af enten national lovgivning alene eller
bestemmelserne istk. 2 og iarti kel ►M577, 78 og 78a ◄stilles i
bero, såfremt der ikraft af erhvervsudøvelse kan kræves udbetalt fami -lieydelser eller børnetilskud for de pågældende børn efter en
medlemsstats lovgivning. I så fald betragtes de pågældende som en
selvstændig erhvervsdrivendes familiemedlemmer.
Artikel 79a
Bestemmelser vedrørende ydelser til forældreløse børn i medfør af en
særlig ordning for tjenestemænd
1. Uanset ►M5artikel 78a ◄beregnes børnepensioner, som
stammer fra en særlig ordning for tjenestemænd, i overensstemmelsemed bestemmelserne ikapi tel 3.
2. Når der iet af de istk. 1 omhandlede ti lfælde også er ti lbagelagt
forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder eller perioder med
selvstændig erhvervsvirksomhed efter en almindelig ordning, udbetalesydelserne efter denne almindelige ordning i overensstemmelse medbestemmelserne ikapi tel 8 ►
M5medmindre andet er fastsat i artikel
44, stk. 3 ◄. Forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder
med selvstændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt efter bestem-
melserne i en særlig ordning for tjenestemænd, eller perioder, som ihenhold til denne medlemsstats lovgivning sidestilles med sådanneperioder, tages efter behov i betragtning med henblik på erhvervelse,bevarelse eller generhvervelse af rettighederne til ydelser i overens-stemmelse med bestemmelserne i nævnte almindelige ordning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 52
▼M3
▼B
AFSNIT IV
DEN ADMINISTRATIVE KOMMISSION FOR VANDRENDE
ARBEJDSTAGERES SOCIALE SIKRING
Artikel 80
Sammensætning og virksomhed
1. Den Administrative Kommission for Vandrende Arbejdstageres
Sociale Sikring, i det følgende benævnt »den administrative kommis-sion«, der er oprettet under Kommissionen, består af enregeringsrepræsentant for hver af medlemsstaterne, eventuelt bistået af
tekniske rådgivere. En repræsentant for Kommissionen deltager i den
administrative kommissions møder, med status som rådgiver.
2. Den administrative kommission modtager teknisk bistand af Det
Internationale Arbejdsbureau inden for rammerne af de overenskom-
ster, der herom er afsluttet mellem Det Europæiske Fællesskab ogDen Internationale Arbejdsorganisation.
3. Vedtægterne for den administrative kommission fastsættes af dens
medlemmer ved overenskomst mellem disse. Beslutninger vedrørende
de i artikel 81, litra a), omhandlede fortolkningsspørgsmål kan kuntræffes med enstemmighed. De trufne beslutninger skal i fornødentomfang offentliggøres.
4. Den administrative kommissions sekretariatsforretninger varetages
af Kommissionen.
Artikel 81
Den administrative kommissions opgaver
Den administrative kommission har følgende opgaver:
a) at behandle ethvert administrativt spørgsmål eller fortolknings-
spørgsmål, der opstår iforbi ndelse med bestemmelserne idenneforordning og senere forordninger eller med enhver overenskomsteller ordning, der træffes inden for rammerne af disse forordninger,uden at dette berører de pågældende myndigheders, institutionerseller enkeltpersoners ret til at benytte sig af de procedurer og
domstole, der er fastsat i medlemsstaternes lovgivning, i denne
forordning eller i traktaten
b) efter anmodning af de kompetente myndigheder, institutioner og
domstole imedlemsstaterne at foretage oversættelse af dokumentet,der vedrører anvendelsen af denne forordning, især oversættelse afbegæringen indgivet af personer, der kan være omfattet af bestem-melserne idenne forordni ng
c) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne på den
sociale sikrings område med særligt henblik på sundhedsmæssige og
sociale foranstaltninger af fælles interesse
d) at fremme og udvikle samarbejdet mellem medlemsstaterne ved at
modernisere procedurerne for dataudveksling, især ved at tilpasseinformationsstrømmen mellem institutionerne til telematikudveks-ling under hensyntagen til udviklingen inden for databehandling ide enkelte medlemsstater. Denne modernisering har især til formålat fremskynde tilkendelsen af ydelser
e) at indsamle det materiale, der skal lægges til grund for den regn-
skabsmæssige opgørelse af de udgifter, der påhviler
medlemsstaternes institutioner efter bestemmelserne i denne forord-
ning og foretage den årlige regnskabsopgørelse mellem de nævnteinstitutioner
f) at udøve enhver anden funktion, der i medfør af denne forordning
og senere forordninger eller enhver overenskomst eller ordning, dermåtte blive truffet inden for rammerne af disse forordninger,henhører under dens kompetence1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 53
▼M1
▼B
▼B
g) at fremsætte forslag for Kommissionen med henblik på udarbejdelse
af fremtidige forordninger samt med henblik på ændring af denneforordning og senere forordninger.
AFSNIT V
DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR VANDRENDE ARBEJDS-
TAGERES SOCIALE SIKRING
Artikel 82 (B)
Oprettelse, sammensætning og virksomhed
1. Der nedsættes et Rådgivende Udvalg for Vandrende Arbejdsta-
geres Sociale Sikring, i det følgende benævnt »det rådgivende
udvalg«, bestående af ►A1150◄ordinære medlemmer, der fordeler
sig således for hver af medlemsstaterne:
a) to regeringsrepræsentanter, hvoraf mindst én skal være medlem af
den administrative kommission
b) to repræsentanter for arbejdstagerorganisationerne
c) to repræsentanter for arbejdsgiverorganisationerne.
For hver af de nævnte kategorier udnævnes der for hver medlemsstat
en suppleant.
2. Det rådgivende udvalgs, ordinære medlemmer og suppelanter
udnævnes af Rådet, der, for så vidt angår arbejdstager- og arbejdsgiver-repræsentanterne, skal søge at opnå en sammensætning af udvalget, der
sikrer en rimelig repræsentation for de forskellige interesseområder.
Fortegnelsen over ordinære medlemmer og suppleanter bekendtgøres af
Rådet iDeEuropæiskeFællesskabersTidende .
3. De ordinære medlemmers og suppleanternes funktionstid er to år.
Genudnævnelse kan finde sted. Ved udløbet af deres funktionstid fort-sætter medlemmerne og suppleanterne i deres hverv, indtil deresefterfølgere er udpeget, eller genudnævnelse har fundet sted.
4. En repræsentant for Kommissionen fungerer som formand for det
rådgivende udvalg. Formanden deltager ikke i afstemningen.
5. Det rådgivende udvalg træder sammen mindst én gang om året.
Det indkaldes af formanden, enten på dennes eget initiativ eller efter
skriftlig begæring rettet til formanden af mindst en tredjedel af
medlemmerne.
Sådan begæring skal indeholde konkrete forslag til dagsordenen.6. Det rådgivende udvalg kan på forslag af formanden undtagel-
sesvis beslutte at indhente udtalelser fra enkeltpersoner ellerrepræsentanter for organer, der har betydelig erfaring på den socialesikrings område. Udvalget kan endvidere, på samme vilkår som denadministrative kommission, gøre brug af teknisk bistand fra Det Inter-
nationale Arbejdsbureau inden for rammerne af de mellem Det
Europæiske Fællesskab og Den Internationale Arbejdsorganisationafsluttede overenskomster.
7. Det rådgivende udvalgs udtalelser og forslag skal begrundes. De
vedtages med absolut flertal af de gyldigt afgivne stemmer.
Udvalget fastsætter ved flertalsbeslutning sin forretningsorden, som
skal godkendes af Rådet efter indhentet udtalelse fra Kommissionen.
8. De rådgivende udvalgs sekretariatsforretninger varetages af
Kommissionen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 54
▼B
Artikel 83
Det rådgivende udvalgs opgaver
Det rådgivende udvalg kan på begæring af Kommissionen, af den
administrative kommission eller på eget initiativ:
a) undersøge generelle eller principielle spørgsmål og problemer, som
opstår ved anvendelsen af de forordninger, der er vedtaget inden for
rammerne af traktatens artikel 51
b) afgive udtalelser til den administrative kommission om de pågæl-
dende spørgsmål samt fremsætte forslag med henblik på eneventuel revision af forordningerne.
AFSNIT VI
FORSKELLIGE BESTEMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbejde mellem de kompetente myndigheder
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal underrette
hinanden om:
a) de foranstaltninger, de har truffet med henblik på anvendelsen af
denne forordning
b) sådanne ændringer i deres lovgivning, som må antages at berøre
anvendelsen af denne forordning.
2. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner skal med henblik
på anvendelsen af denne forordning yde hinanden bistand, som om detdrejede sig om anvendelsen af deres egen lovgivning. Den gensidigeadministrative bistand ydes i princippet vederlagsfrit af de nævnte
myndigheder og institutioner. De kompetente myndigheder i medlems-
staterne kan dog aftale, at visse udgifter skal være genstand forrefusion.
3. Medlemsstaternes myndigheder og institutioner kan med henblik
på anvendelsen af denne forordning forhandle direkte med hinandensamt med de pågældende personer eller deres repræsentanter.
4. En medlemsstats myndigheder, institutioner og domstole kan ikke
afvise begæringer eller andre dokumenter, der forelægges dem, medden begrundelse, at de er affattet på en anden medlemsstats officielle
sprog. De kan igi vet fald gøre brug af bestemmelserne iarti kel 81,
litra b).
5. a) Når myndighederne eller institutionerne i en medlemsstat i
henhold til denne forordning eller den i artikel 98 omhandledegennemførelsesforordning meddeler personlige data til myndighe-derne eller institutionerne i en anden medlemsstat, er dennemeddelelse omfattet af lovbestemmelserne om databeskyttelse iden medlemsstat, som fremsender dem.
Enhver senere meddelelse samt dataenes lagring, ændring og slet-
ning er omfattet af bestemmelserne i lovgivningen omdatabeskyttelse iden medlemsstat, som modtager dem.
b) Anvendelsen af personlige data til andre formål end social
sikring kan kun ske med den pågældende persons samtykke eller
ioverensstemmelse med de andre garanti er, der er fastsat iden
nationale lovgivning.
Artikel 84a
Forholdet mellem institutionerne og de personer, der er omfattet af denne
forordning
1. Institutionerne og de personer, der er omfattet af denne forord-
ning, har en gensidig forpligtelse til oplysning og samarbejde medhenblik på at sikre, at denne forordning anvendes korrekt.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 55
▼M7
▼M7
Institutionerne besvarer i overensstemmelse med princippet om god
forvaltningsskik alle forespørgsler inden for en rimelig frist og giver iden forbindelse de berørte personer alle oplysninger, der er nødvendige
for at udøve deres rettigheder i henhold til denne forordning.
De pågældende skal hurtigst muligt underrette institutionerne i den
kompetente stat og bopælsstaten om enhver ændring i deres personligeforhold eller familiemæssige situation, der har betydning for deres ret
til ydelser ifølge forordningen.
2. Manglende opfyldelse af den istk. 1, tredje afsni t, nævnte oplys-
ningspligt kan give anledning til foranstaltninger i henhold til dennationale lovgivning, som står i et rimeligt forhold til overtrædelsen.
Disse foranstaltninger skal ikke desto mindre svare til dem, der finder
anvendelse i lignende situationer, der henhører under national lovgiv-ning, ligesom de ikke i praksis må gøre det umuligt elleruforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der er tillagt deberørte ved forordningen.
3. Hvis fortolkningen eller anvendelsen af denne forordning giver
anledning til vanskeligheder, som kan bringe rettighederne for en afforordningen omfattet person i fare, kontakter institutionen i denkompetente stat eller i den stat, hvor den pågældende har bopæl, insti-tutionen eller institutionerne i den eller de øvrige berørte
medlemsstater. Findes der ikke en løsning inden for en rimelig frist,
kan de berørte myndigheder forelægge sagen for Den AdministrativeKommission.
Artikel 85
Fritagelse for eller nedsættelse af afgifter eller gebyrer - Fritagelse for lega-
lisering
1. Enhver i en medlemsstats lovgivning fastsat fritagelse for eller
nedsættelse af afgifter, stempel-, rets- eller registreringsgebyrer for
akter eller dokumenter, der kan kræves fremlagt ihenhold ti l den
pågældende stats lovgivning, skal udstrækkes til også at omfatte tilsva-rende akter og dokumenter, der kan kræves fremlagt ihenhold ti l enanden medlemsstats lovgivning eller i henhold til denne forordning.
2. Attester, dokumenter og akter af enhver art, der kan kræves frem-
lagt i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, er fritaget forlegalisering af diplomatiske eller konsulære myndigheder.
3. En elektronisk meddelelse, som fremsendes af en institution i
overensstemmelse med bestemmelserne idenne forordni ng og igennemførelsesforordningen, kan ikke afvises af nogen myndighedeller institution i en anden medlemsstat med den begrundelse, at den
er blevet modtaget elektronisk, når modtagerinstitutionen har erklæret
sig rede til at modtage elektroniske meddelelser. Gengivelse eller regi-strering af sådanne meddelelser betragtes som værende en korrektgengivelse af det originale dokument eller registrering af de data, detvedrører, indtil det modsatte bevises.
En elektronisk meddelelse anses for gyldig, hvis det computersystem,
hvori meddelelsen er registreret, indeholder de fornødne sikkerhedsfor-anstaltninger til at forhindre enhver ændring, videregivelse eller adgangtil registreringen. Det skal til enhver tid være muligt at gengive de regi-strerede data i en direkte letlæselig form. Når en elektronisk
meddelelse overføres fra en institution til en anden, skal der træffes
de fornødne sikkerhedsforanstaltninger i overensstemmelse med depågældende fællesskabsbestemmelser.
Artikel 86 (14)
Begæringer, erklæringer, klage eller appel indgivet til en myndighed, insti-
tution eller domstol i en anden medlemsstat end den kompetente stat
1. Begæringer, erklæringer, klager eller appel, der i medfør af en
medlemsstats lovgivning skal være indgivet til en myndighed, en insti-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 56
▼B
▼M1
▼B
▼B
tution eller en domstol i den pågældende stat inden en bestemt frist,
skal anses for rettidigt indgivet, såfremt de inden for samme frist erindgivet til en tilsvarende myndighed, institution eller domstol i en
anden medlemsstat. I så fald skal den myndighed, institution eller
domstol, der har modtaget nævnte begæringer, erklæringer, klage ellerappel, straks oversende dem, enten direkte eller gennem de kompetentemyndigheder i de pågældende medlemsstater, til den kompetentemyndighed, institution eller domstol i den førstnævnte stat. Datoen for
indgivelse af disse begæringer, erklæringer, klage eller appel til en
myndighed, institution eller domstol i den sidstnævnte stat skal ansesfor at være datoen for deres indgivelse til den kompetente myndighed,institution eller domstol, der skal behandle den.
2. Såfremt en person, der efter en medlemsstats lovgivning er beret-
tiget dertil, indgiver en ansøgning om familieydelser i en medlemsstat,som ikke har forrang som den kompetente stat, anses den dato, hvordenne første ansøgning er blevet indgivet, som datoen for dens indgi-velse til den kompetente myndighed, institution eller domstol, forudsatat en ny ansøgning indgives i den medlemsstat, som har forrang som
den kompetente stat, af en person, som er berettiget hertil i overens-
stemmelse med denne stats lovgivning. Sidstnævnte ansøgning skalindgives senest ét år efter, at der er givet meddelelse om afslag påden første ansøgning eller om ophør af betaling af ydelsen iførstnævnte medlemsstat.
Artikel 87
Lægeundersøgelser
1. De i en medlemsstats lovgivning foreskrevne lægeundersøgelser
kan på den kompetente institutions begæring foretages på en andenmedlemsstats område af institutionen på det sted, hvor modtageren afydelsen har ophold eller bopæl, på de vilkår, der er fastsat i den i
artikel 98 omhandlede gennemførelsesforordning, eller, såfremt denne
ikke indeholder forskrifter herom, på de vilkår, der er aftalt mellemde kompetente myndigheder i de pågældende medlemslande.
2. Lægeundersøgelser, der foretages på de istk. 1 fastsatte vi lkår,
anses for foretaget på den kompetente stats område.
Artikel 88
Overførsler fra en medlemsstat til en anden af de i henhold til denne
forordning skyldige beløb
Pengeoverførsler, der foretages i henhold til denne forordning, skal i
givet fald ske i overensstemmelse med de aftaler herom, der på tids-punktet for overførslen er gældende mellem de pågældendemedlemsstater. Hvor der ikke består sådanne aftaler mellem tomedlemsstater, skal de kompetente myndigheder i disse stater eller demyndigheder, hvorunder internationale betalinger henhører, aftale de
fornødne foranstaltninger til gennemførelse af sådanne overførsler.
Artikel 89
Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning
Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning er anført
ibi lag VI.
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Bidrag, som påhviler arbejdsgivere eller virksomheder, hvis bopæl
henholdsvis hjemsted ikke ligger i den kompetente stat
Der kan ikke pålægges en arbejdsgiver højere bidrag som følge af, at
han er bosat, eller hans virksomhed har sit hjemsted, i en andenmedlemsstat end den kompetente stat.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 57
▼B
Artikel 92
Inddrivelse af bidrag
1. Skyldige bidrag til en medlemsstats institution kan inddrives på
en anden medlemsstats område efter den administrative procedure og
med de garantier og fortrinsrettigheder, som gælder for inddrivelse af
skyldige bidrag til en tilsvarende institution i den sidstnævnte stat.
2. Nærmere regler for anvendelsen af bestemmelserne istk. 1 skal
om fornødent fastlægges iden iarti kel 98 omhandlede gennemførelses-
forordning eller ved aftaler mellem medlemsstaterne. Sådanne regler vil
ligeledes kunne omfatte fremgangsmåden ved tvangsmæssig inddri-velse.
Artikel 93
Forpligtede institutioners krav over for en erstatningspligtig tredjemand
1. Såfremt en person modtager ydelser efter en medlemsstats lovgiv-
ning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på en anden
medlemsstats område, gælder følgende regler for den forpligtede insti-tutions eventuelle krav over for en erstatningspligtig tredjemand:
a) når den forpligtede institution efter den for denne gældende lovgiv-
ning er indtrådt i de krav, som modtageren har over for tredjemand,
skal enhver medlemsstat anerkende denne indtræden
b) når den forpligtede institution har et selvstændigt krav over for tred-
jemand, skal enhver medlemsstat anerkende dette krav.
2. Såfremt en person modtager ydelser imedfør af en medlemsstats
lovgivning for en skade, der skyldes en begivenhed indtruffet på enanden medlemsstats område, gælder de regler i den nævnte lovgivning,
som bestemmer, i hvilke tilfælde arbejdsgivere eller de af dem beskæf-
tigede arbejdstagere er fritaget for civilretligt ansvar, i forhold til denpågældende person eller til den kompetente institution.
Bestemmelserne i stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på den
forpligtede institutions eventuelle krav over for en arbejdsgiver eller
de af denne beskæftigede arbejdstagere, i tilfælde hvor det ikke kanudelukkes, at de pågældende er erstatningspligtige.
3. Når to eller flere medlemsstater eller de kompetente myndigheder
i disse stater i henhold til artikel 36, stk. 3, og/eller artikel 63, stk. 3,
har indgået aftale om afkald på refusion mellem de under deres kompe-
tence henhørende institutioner, gælder følgende om eventuelle kravover for en ansvarlig tredjemand:
a) såfremt institutionen i opholds- eller bopælsmedlemsstaten tilkender
en person ydelser for en skade, der er indtrådt på den pågældende
stats område, kan denne institution i henhold til den for institutionengældende lovgivning indtræde i krav eller gøre et selvstændigt kravgældende over for en erstatningspligtig tredjemand
b) ved anvendelsen af litra a)
i) betragtes ydelsesmodtageren som tilknyttet institutionen på
opholds- eller bopælsstedet, og
ii) denne institution anses for at være den institution, som det
påhviler at udrede ydelsen
c) bestemmelserne istk. 1 og 2 fi nder fortsat anvendelse på ydelser,
der ikke er omfattet af den i dette stykke nævnte aftale om afkaldpå refusion.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 58
▼B
AFSNIT VII
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEM-
MELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Overgangsbestemmelser for arbejdstagere
1. Denne forordning begrunder ikke ret til ydelser for noget tidsrum,
der ligger forud for den 1. oktober 1972 eller for datoen for densanvendelse iden pågældende medlemsstat eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samt - i givet fald — enhver beskæfti-
gelses- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en medlemsstatslovgivning forud for den 1. oktober 1972 eller forud for datoen fordenne forordnings anvendelse i den pågældende medlemsstat eller endel heraf, skal tages i betragtning ved afgørelsen af ret til ydelser efter
denne forordning.
3. Rettigheder kan erhverves i medfør af denne forordning, selv om
de vedrører en begivenhed, der er indtruffet før den 1. oktober 1972
eller før forordningen kom til anvendelse i den pågældende medlems-
stat eller en del heraf, jf. dog bestemmelsen istk. 1.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet
eller bopæl ikke har været fastsat, eller hvis udbetaling har været stillet
ibero, skal efter den pågældendes anmodni ng fastsættes eller udbetales
på ny fra den 1. oktober 1972 eller fra datoen for forordningens anven-delse iden pågældende medlemsstat eller en del heraf, medmi ndretidligere anerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af enkapitalydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. oktober
1972 eller før denne forordning kom til anvendelse i den pågældendemedlemsstat eller en del heraf har fået tillagt en pension eller rente,kan efter den pågældendes anmodning tages og til revision under
hensyntagen til denne forordnings bestemmelser. Denne bestemmelse
finder tilsvarende anvendelse på de øvrige i artikel 78 omhandledeydelser.
6. Såfremt den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng frem-
sættes inden udløbet af to år efter den 1. oktober 1972 eller efter, atdenne forordning kom til anvendelse i den pågældende medlemsstat,erhverves rettigheder i medfør af denne forordning med virkning fradette tidspunkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bort-
fald eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for de
pågældende.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-
land, når den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng fremsættes
inden for en frist på to år den 1. juni 1992.
7. Såfremt den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng frem-
sættes efter udløbet af to år efter den 1. oktober 1972, efter at
forordningen kom til anvendelse i den pågældende medlemsstat,erhverves de rettigheder, som ikke er bortfaldet eller forældet, fra tids-punktet for anmodningens fremsættelse, medmindre der efter enmedlemsstats lovgivning gælder gunstigere regler.
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng fremsættesefter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
8. I tilfælde af sclerogen pneumoconiose finder bestemmelsen i
artikel 57, stk. 5, anvendelse på kontantydelser ved erhvervssygdom,når udgifterne herved, på grund af manglende aftale mellem de pågæl-
dende institutioner, ikke har kunnet fordeles på disse inden den 1.
oktober 1972.
9. De børnetilskud, der udbetales til arbejdstagere beskæftiget i
Frankrig eller til arbejdsløse arbejdstagere, som får udbetalt arbejdsløs-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 59
▼B
hedsunderstøttelse i henhold til fransk lovgivning for de familiemed-
lemmer, der er bosiddende i en anden medlemsstat den 15. november1989, udbetales fortsat til den sats, inden for de grænser og efter de
regler, som er gældende på dette tidspunkt, så længe beløbet overstiger
det ydelsesbeløb, som kan kræves udbetalt efter den 16. november1989, og så længe de pågældende er omfattet af fransk lovgivning.Der ses herved bort fra afbrydelser på under en måned samt perioder,for hvilke der modtages ydelser i anledning af sygdom eller arbejds-
løshed.
Gennemførelsesbestemmelserne til dette stykke, herunder navnlig
fordelingen af den finansielle byrde, fastsættes efter fælles aftale af deberørte stater eller af deres kompetente myndigheder efter udtalelse fraden administrative kommission.
10. De rettigheder, der tilkommer personer, hvis pension er blevet
fastsat før ikrafttrædelsen af artikel 45, stk. 6, kan efter anmodningfastsættes på ny på grundlag af bestemmelserne iarti kel 45, stk. 6.
Artikel 95 (6) (12)
Overgangsbestemmelser for selvstændige erhvervsdrivende
1. Denne forordning giver ikke ret til ydelser for noget tidsrum, der
ligger forud for den 1. juli 1982 eller forud for datoen for dens anven-
delse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
2. Enhver forsikringsperiode samt i givet fald enhver beskæftigelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, derer tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. juli1982 eller forud for datoen for denne forordnings anvendelse på denpågældende medlemsstats område eller en del heraf, skal medregnes
ved afgørelsen af ret til ydelser efter denne forordning.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af
denne forordning, også selv om de vedrører en begivenhed, der erindtruffet før den 1. juli 1982 eller før datoen for denne forordningsanvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet
eller bopæl ikke har været fastsat, eller har været suspenderet, skal påden pågældendes begæring fastsættes eller udredes på ny fra den 1. juli
1982 eller fra datoen for denne fordnings anvendelse på den pågæl-
dende medlemsstats område eller en del heraf, medmindre tidligereanerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapital-ydelse.
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 1. juli1982 eller før datoen for denne forordni ngs
anvendelse på den pågældende medlemsstats område eller en del heraf,
kan på begæring tages op til revision under hensyntagen til bestemmel-serne i denne forordning. Denne bestemmelse finder ligeledesanvendelse på de øvrige ydelser, der er omhandlet i artikel 78.
6. Såfremt den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives inden
for en frist på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efter datoen fordenne forordnings anvendelse på den pågældende medlemsstats
område, erhverves rettigheder i medfør af denne forordning med virk-
ning fra nævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser ombortfald eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for depågældende.
Tilsvarende gælder ved anvendelsen af denne forordning på de
områder, der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepu-blikken Tyskland, når den i stk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodning
fremsættes inden for en frist på to år fra den 1. juni 1992.
7. Såfremt den i stk. 4 eller 5 omhandlede begæring indgives efter
udløbet af fristen på to år efter den 1. juli 1982 eller på to år efterdatoen for denne forordnings anvendelse på den pågældende medlems-stats område, erhverves de rettigheder, der ikke er bortfaldet ellerforældet, fra datoen for begæringens indgivelse, med forbehold afmere gunstige bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 60
▼B
Tilsvarende gælder for anvendelsen af denne forordning på de områder,
der den 3. oktober 1990 blev indlemmet i Forbundsrepublikken Tysk-land, når den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng fremsættes
efter udløbet af en frist på to år den 1. juni 1992.
Artikel 95a (11)
Overgangsbestemmelser for anvendelse af forordning (EØF) nr. 1248/92 (1)
1. Forordning (EØF) nr. 1248/92 giver ikke ret til ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for 1. juni 1992, skal medregnes vedafgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne i forordning nr.(EØF) 1248/92.
3. Med forbehold af bestemmelserne istk. 1 kan retti gheder
tilkendes i medfør af forordning (EØF) nr. 1248/92, også selv om devedrører en begivenhed, der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
før den 1. juni 1992, kan på begæring tages op til revision underhensyntagen til bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1248/92.
5. Såfremt den i stk. 4 omhandlede begæring indgives inden for en
frist på to år efter 1. juni 1992, erhverves rettigheder i medfør afforordning (EØF) nr. 1248/92 med virkning fra nævnte dato, uden atnogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller forældelse afrettigheder kan gøres gældende over for de pågældende.
6. Såfremt den i stk. 4 omhandlede begæring indgives efter udløbet
af fristen på to år efter 1. juni 1992, erhverves de rettigheder, der ikkeer bortfaldet eller forældet, fra datoen for begæringens indgivelse, med
forbehold af gunstigere bestemmelser i en medlemsstats lovgivning.
Artikel 95b (14)
Overgangsbestemmelser for anvendelse af forordning (EØF) nr. 1247/92 (2)
1. Forordning (EØF) nr. 1247/92 giver ikke ret til ydelser for noget
tidsrum, der ligger forud for 1. juni 1992.
2. De bopæls- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-
stændig erhvervsvirksomhed, der er tilbagelagt på en medlemsstats
område forud for den 1. juni1992, skal medregnes ved afgørelsen afret til ydelser efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1247/92.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder tilkendes i medfør af
forordning (EØF) nr. 1247/92, også selv om de vedrører en begi-venhed, der er indtrådt før den 1. juni 1992.
4. Enhver særlig ikke-bidragspligtig ydelse, som på grund af den
pågældendes nationalitet ikke er blevet fastsat, eller som har væretstillet i bero, skal efter ansøgning fra den pågældende udbetales ellergenindføres med virkning fra den 1. juni 1992, medmindre tidligereanerkendte rettigheder har givet anledning til udbetaling af en kapital-ydelse.
5. De rettigheder, der tilkommer personer, som før den 1. juni 1992
har fået tilkendt en pension, kan efter ansøgning fra den pågældendetages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning
(EØF) nr. 1247/92.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5,
inden udløbet af to år efter den 1. juni 1992, erhverves rettighederne i
medfør af forordning (EØF) nr. 1247/92 med virkning fra dette tids-
punkt, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald ellerforældelse af rettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 61
(1) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 7.
(2) EFT nr. L 136 af 19. 5. 1992, s. 1.
▼B
7. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4 eller stk. 5,
efter udløbet af to år efter den 1. juni1992, erhverves de retti gheder,som ikke er bortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen af
ansøgningen, medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gælder
gunstigere regler.
8. Anvendelsen af artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre, at ydelser, som før den 1. juni1992 var blevet ti lkendt afmedlemsstaternes kompetente institutioner i henhold til afsnit III i
forordning (EØF) nr. 1408/71, og som er omfattet af sidstnævnte
forordnings artikel 10, bortfalder.
9. Anvendelsen af artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1247/92 kan ikke
medføre afslag på ansøgning om en særlig ikke-bidragspligtig ydelse,der tilkendes som et pensionstillæg, når den pågældende opfyldte betin-
gelserne for tilkendelse af den nævnte ydelse før den 1. juni 1992, selv
om han var bosat ien anden medlemsstat end den kompetente stat,forudsat at ansøgningen indgives inden for fem år efter den 1. juni1992.
10. Uanset stk. 1 skal enhver særlig ikke-bidragspligtig ydelse, som
tilkendes som et pensionstillæg, og som på grund af den pågældendes
bopæl ien anden medlemsstat end den kompetente stat i kke har væretfastsat, eller hvis udbetaling har været stillet i bero, efter den pågæl-dendes anmodning fastsættes eller udbetales på ny fra den 1.juni 1992, i førstnævnte tilfælde med virkning fra den dato, hvorydelsen skulle have været fastsat, og i sidstnævnte tilfælde med virk-
ning fra den dato, hvor ydelsen blev stillet i bero.
11. Når de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, der er omhandlet i
artikel 4, stk. 2a, i forordning (EØF) nr. 1408/71, for samme periodeog for én og samme person kan udredes i henhold til artikel 10a isamme forordning af den kompetente institution i den medlemsstat,
hvor den pågældende er bosat, og i henhold til nærværende artikels
stk. 1-10 af den kompetente institution i en anden medlemsstat, kanden pågældende sammenlagt kun få udbetalt det højeste ydelsesbeløb,som han har ret til i henhold til en af de berørte lovgivninger.
12. Gennemførelsesbestemmelserne til stk. 11, særlig for så vidt
angår anvendelse af bestemmelserne ien eller flere medlemsstaters
lovgivning om nedsættelse, suspension eller bortfald af de ydelser, der
er omhandlet i samme stykke, og for så vidt angår tildeling af forskels-beløb, fastlægges ved afgørelse truffet af Den AdministrativeKommission for Vandrende Arbejdstagere Sociale Sikring og, efteromstændighederne, efter fælles aftale af de berørte medlemsstater eller
deres kompetente myndigheder.
Artikel 95c
Overgangsbestemmelser om anvendelse af forordning (EF) nr. 1606/98
1. Forordning (EF) nr. 1606/98 (1) giver ikke ret til ydelser for
noget tidsrum, der ligger forud for den 25. oktober 1998.
2. Enhver forsikringsperiode samt i givet fald enhver beskæftigelses-
periode, periode med selvstændig virksomhed eller bopælsperiode, der
er tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 25.
oktober 1998, skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efterforordning (EF) nr. 1606/98.
3. Med forbehold af stk. 1 kan rettigheder erhverves i medfør af
forordning (EF) nr. 1606/98, også selv om de vedrører en begivenhed,der er indtruffet før den 25. oktober 1998.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet
eller bopæl ikke er blevet fastsat eller hvis udbetaling er stillet i bero,skal efter den pågældendes anmodning fastsættes eller udbetales på nyfra den 25. oktober 1998, medmindre tidligere anerkendte rettighederhar givet anledning til udbetaling af en kapitalydelse.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 62
(1) EFT L 209 af 25. 7. 1998, s. 1.▼M3
▼M3
5. Rettigheder, der tilkommer personer, som har fået tillagt pension
eller rente før den 25. oktober 1998, kan efter de pågældendes anmod-ning tages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i
forordning (EF) nr. 1606/98. Denne bestemmelse gælder også for de
øvrige rettigheder, der er nævnt i artikel 78 og 79, i den udstrækningden gælder for artikel 78 og 79a.
6. Såfremt den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng frem-
sættes inden for en frist på to år efter den 25. oktober 1998, erhverves
rettigheder i medfør af forordning (EF) nr. 1606/98 med virkning fra
den nævnte dato, uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser ombortfald eller forældelse af rettigheder kan gøres gældende over for depågældende.
7. Såfremt den istk. 4 eller stk. 5 omhandlede anmodni ng frem-
sættes efter udløbet af fristen på to år efter den 25. oktober 1998,
erhverves de rettigheder, der ikke er bortfaldet eller forældet, fra datoen
for anmodningens fremsættelse, medmindre der efter en medlemsstatslovgivning gælder gunstigere regler.
Artikel 95d
Overgangsbestemmelser for studerende
1. Denne forordning giver ikke studerende samt deres familiemed-
lemmer og efterladte ret til ydelser for noget tidsrum, der ligger forudfor den 1. maj 1999.
2. De forsikringsperioder samt i givet fald de beskæftigelsesperioder,
perioder med selvstændig virksomhed eller bopælsperioder, der er
tilbagelagt efter en medlemsstats lovgivning forud for den 1. maj1999, skal medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter denneforordning.
3. Med forbehold af bestemmelserne istk. 1 kan retti gheder
erhverves imedfør af denne forordni ng, også selv om de vedrører en
begivenhed, der er indtrådt før den 1. maj 1999.
4. Enhver ydelse, som på grund af den pågældendes nationalitet
eller bopæl ikke er blevet fastsat eller har været stillet i bero, skal efteransøgning fra den pågældende fastsættes eller udbetales på ny fra den1. maj 1999, medmindre tidligere anerkendte rettigheder har givet
anledning til udbetaling af en kapitalydelse.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4, inden for en
frist på to år efter den 1. maj 1999 erhverves rettigheder for studerendesamt deres familiemedlemmer og efterladte i medfør af denne forord-ning med virkning fra den nævnte dato, uden at nogen medlemsstats
lovbestemmelser om bortfald eller forældelse af rettigheder kan gøres
gældende over for de pågældende.
6. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 4, efter udløbet af
fristen på to år efter den 1. maj 1999, erhverves de rettigheder, der ikkeer bortfaldet eller forældet, fra datoen for ansøgningens indgivelse,medmindre der efter en medlemsstats lovgivning gælder gunstigere
regler.
Artikel 95e
Overgangsbestemmelser for anvendelse af forordning (EF) nr. 1399/1999 (1)
1. Forordning (EF) nr. 1399/1999 finder anvendelse på rettigheder,
der tilkommer børn, der har mistet begge forældre eller en af dem,hvis den forælder, fra hvem barnet har erhvervet sin ret til ydelse, erdød efter den 1. september 1999.
2. Enhver forsikrings- eller bopælsperiode, der er tilbagelagt efter en
medlemsstats lovgivning forud for den 1. september 1999, skal også1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 63
(1) EFT L 164 af 30.6.1999, s. 1.▼M4
▼M5
▼M5
medregnes ved afgørelsen af ret til ydelser efter bestemmelserne i
forordning (EF) nr. 1399/1999.
3. De rettigheder, der tilkommer børn, der har mistet begge forældre
eller en af dem, kan, hvis den forælder, fra hvem barnet har erhvervet
sin ret til ydelse, er død før den 1. september 1999, efter ansøgningtages op til revision under hensyntagen til bestemmelserne i forordning(EF) nr. 1399/1999.
4. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 3, inden udløbet
af to år efter den 1. september 1999, erhverves rettiahederne i medføraf forordning (EF) nr. 1399/1999 med virkning fra dette tidspunkt,
uden at nogen medlemsstats lovbestemmelser om bortfald eller foræl-
delse af rettigheder kan gøres gældende over for den pågældende.
5. Indgives den ansøgning, der er omhandlet i stk. 3, efter udløbet af
to år efter 1. september 1999, erhverves de rettigheder, som ikke erbortfaldet eller forældet, fra tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen,med forbehold af eventuelle gunstigere bestemmelser i en medlemsstats
lovgivning.
Artikel 96
Aftaler om refusion mellem institutionerne
Aftaler, der i medfør af artikel 36, stk. 3, artikel 63, stk. 3, og artikel
70, stk. 3, er indgået inden den 1. juli 1982, finder tilsvarende anven-delse på personer, som denne forordning også kommer til at omfattemed virkning fra den nævnte dato, medmindre en af de medlemsstater,
der er parter i disse aftaler, rejser indsigelse herimod.
En sådan indsigelse får kun virkning, hvis den kompetente myndighed i
denne medlemsstat giver den kompetente myndighed i den eller deandre medlemsstater meddelelse herom inden den 1. oktober 1983. Engenpart af denne meddelelse fremsendes til den administrative kommis-sion.
Artikel 97
Meddelelser om visse bestemmelser
1. De i artikel 1, litra j), artikel 5 og artikel 8, stk. 2, omhandlede
meddelelser stiles til formanden for Rådet. I disse meddelelser skalanføres datoen for de pågældende loves og ordningers ikrafttræden og,hvor det drejer sig om de i artikel 1, litra j), omhandlede meddelelser,tillige det tidspunkt, hvorfra denne forordning finder anvendelse på deordninger, der er anført i medlemsstaternes erklæringer.
2. De ihenhold ti l bestemmelserne istk. 1 modtagne meddelelser
skal offentliggøres i DeEuropæiskeFællesskabersTidende .
Artikel 98
Gennemførelsesforordning
De nærmere regler for denne forordnings gennemførelse fastsættes i en
senere forordning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 64
▼B
▼B
BILAGI (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
FORORDNINGENS PERSONKREDS
I.Arbejdstagere og/eller selvstændige erhvervsdrivende (Forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii) og iii))
A. BELGIEN
Intet.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Intet.
C. DANMARK
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a),
nr. ii), enhver person, der, som beskæftiget i en arbejdsgivers tjeneste,
a) for tiden før den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen
om arbejdsulykker og erhvervssygdomme
b) for tiden efter den 1. september 1977 er omfattet af lovgivningen
om arbejdsmarkedets tillægspension (ATP).
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der i medfør af lov om
dagpenge ved sygdom eller fødsel har ret til disse ydelser på grundlag
af anden erhvervsindtægt end lønindtægt.
D. TYSKLAND
Såfremt en tysk institution er kompetent institution for tilkendelse af
familieydelser i overensstemmelse med forordningens afsnit III, kapitel
7, anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr. ii):
a) som arbejdstager, enhver person, der er tvungent forsikret mod
arbejdsløshed, eller som i forbindelse med denne forsikring modtager
kontantydelser fra sygeforsikringen eller dertil svarende ydelser
►M5eller en tjenestemand, der som følge af sin tjenestemandsstatus
modtager et vederlag af en sådan størrelse, at det ved ansættelse som
arbejdstager ville medføre lovpligtig arbejdsløshedsforsikring ◄
b) som selvstændig erhvervsdrivende, enhver person, der udøver selv-
stændig virksomhed, og som skal:
— lade sig forsikre eller yde bidrag til alderdomsforsikring under en
ordning for selvstændige erhvervsdrivende
eller
— lade sig forsikre under den tvungne pensionsforsikring.
E. ESTLAND
Intet.
F. GRÆKENLAND
1. Som arbejdstagere anses i henhold til artikel 1, litra a), nr. iii), i
forordningen, personer forsikret inden for rammerne af OGA-
ordningen, der udelukkende udfører lønarbejde, eller som er eller har
været omfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og som derfor er
eller har været arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), i forord-
ningen.
2. Med henblik på ydelse af børnetilskud efter den nationale ordning
betragtes som arbejdstagere i henhold til forordningens artikel 1, litra
a), nr. ii), de personer, der er omhandlet i artikel 1, litra a), nr. i) og
iii), i forordningen.
G. SPANIEN
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 65
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
H. FRANKRIG
Hvis den kompetente institution, der skal udbetale familieydelser i over-
ensstemmelse med afsnit III, kapitel 7, i forordningen, er en fransk
institution:
1. betragtes som arbejdstager i henhold til artikel 1, litra a), nr. ii), i
forordningen, enhver person, der obligatorisk er tilsluttet den sociale
sikringsordning i overensstemmelse med artikel L 311-2 i Code de la
Sécurité Sociale (lov om social sikring), og som opfylder de mini-
mumsbetingelser for erhvervsudøvelse og aflønning, der er fastsat i
artikel L 313-1 i Code de la Sécurité Sociale for at kunne få udbetalt
kontantydelser fra syge- og moderskabs- og invalideforsikringen, eller
den person, der modtager de omhandlede kontantydelser
2. betragtes som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til artikel 1,
litra a), nr. ii), i forordningen, enhver person, der udøver selvstændig
virksomhed, og som skal tegne forsikring og betale bidrag til alder-
domspension i henhold til en ordning for selvstændige
erhvervsdrivende.
I. IRLAND
1. Som arbejdstager anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a),
nr. ii), enhver person, der er forsikret i medfør af en tvungen eller
frivillig ordning i overensstemmelse med bestemmelserne i
►M2afdeling 9, 21 og 49 i kodificeret lov af 1993 om social
tryghed og sociale ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act
1993)◄.
2. Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der er forsikret i henhold til
en tvungen eller frivillig ordning i overensstemmelse med bestemmel-
serne i►M2artikel 17 og 21 i kodificeret lov af 1993 om social
tryghed og sociale ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act
1993)◄.
J. ITALIEN
Intet.
K. CYPERN
Intet.
L. LETLAND
Intet.
M. LITAUEN
Intet.
N. LUXEMBOURG
Intet.
O. UNGARN
Intet.
P. MALTA
Som selvstændig erhvervsdrivende efter forordningens artikel 1, litra a),
nr. ii), betragtes enhver person, der er selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til loven om social sikring (Social Security Act) (kap. 318).
Q. NEDERLANDENE
Som selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til forordningens
artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der har en beskæftigelse eller et
erhverv, hvor der ikke foreligger en arbejdskontrakt.
R. ØSTRIG
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 66
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
S. POLEN
Intet.
T. PORTUGAL
Intet.
U. SLOVENIEN
Intet.
V. SLOVAKIET
Intet.
W. FINLAND
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om erhvervspensionsordninger, betragtes som
henholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende som
omhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
X. SVERIGE
Enhver person, der er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i
henhold til lovgivningen om arbejdsskadeforsikring, betragtes som
henholdsvis arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende som
omhandlet i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii).
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende anses i henhold til
forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), enhver person, der betragtes som
arbejder (employed earner) eller selvstændig erhvervsdrivende (self-
employed earner) i medfør af lovgivningen i Storbritannien eller Nordir-
land, samt enhver person, for hvem der svares bidrag i dennes egenskab
af arbejdstager (employed earner) eller selvstændig erhvervsdrivende(self-employed earner) i medfør af lovgivningen i Gibraltar.
II.Familiemedlemmer (Forordningens artikel 1, litra f), andet punktum)
A. BELGIEN
Intet.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle og/eller et barn, over for hvem der består
forsørgerpligt, som defineret i den statslige sociale bistandslov nr. 117/
1995 Sb.
C. DANMARK
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom eller
moderskab i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), og
artikel 31, betyder udtrykket »familiemedlem«:
1) en ægtefælle til en arbejdstager, selvstændig erhvervsdrivende eller
en anden person, som er berettiget til ydelser ifølge forordningen,
forudsat at ægtefællen ikke er selvstændigt berettiget til ydelser efter
forordningen, eller
2) et barn under 18 år, som står under forældremyndighed af en person,
der er berettiget til ydelser efter forordningen.
D. TYSKLAND
Intet.
E. ESTLAND
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 67
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. SPANIEN
Intet.
H. FRANKRIG
Ved afgørelse af, om der er ret til børnetilskud eller familieydelser,
betyder udtrykket »familiemedlem« enhver person, der er nævnt i artikel
L 512-3 i Code de la Sécurité Sociale.
I. IRLAND
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser ved sygdom og moder-
skab i henhold til forordningen, betyder udtrykket »familiemedlem«
enhver person, over for hvem arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende anses for at have forsørgerpligt i medfør af lovene om
sundhedsvæsen af 1947–1970 (Health Acts 1947–1970).
J. ITALIEN
Intet.
K. CYPERN
Intet.
L. LETLAND
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn under 18 år.
M. LITAUEN
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn under 18 år.
N. LUXEMBOURG
Intet.
O. UNGARN
Intet.
P. MALTA
Intet.
Q. NEDERLANDENE
Intet.
R. ØSTRIG
Ingen.
S. POLEN
Intet.
T. PORTUGAL
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 68
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M1
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
U. SLOVENIEN
Intet.
V. SLOVAKIET
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle og/eller et barn, over for hvem der består
forsørgerpligt, som defineret i loven om børnetilskud og supplerendebørnetilskud
W. FINLAND
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn som defineret i loven om
sygeforsikring.
X. SVERIGE
Med henblik på fastlæggelse af retten til naturalydelser i medfør af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, betyder udtrykket
»familiemedlem« en ægtefælle eller et barn på under 18 år.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Ved afgørelse af, om der er ret til naturalydelser, betyder udtrykket
»familiemedlem«:
1. I forbindelse med lovgivningen i Storbritannien og Nordirland:
1) en ægtefælle, forudsat at
a) denne person, hvad enten det drejer sig om en arbejdstager
eller en selvstændig erhvervsdrivende eller en anden person,
som har ret til ydelser i henhold til forordningen
i) bor sammen med ægtefællen, eller
ii) bidrager til dennes underhold
og at
b) ægtefællen ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,
eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af ægtefællens egen forsikring
2) en person, der har forsørgerpligt over for et barn, forudsat at
a) arbejdstageren, den selvstændige erhvervsdrivende eller en
anden person, som har ret til ydelser i henhold til forordningen
i) bor sammen med den pågældende som mand og kone, eller
ii) bidrager til den pågældendes underhold
og at
b) den pågældende ikke
i) har nogen indtægt som arbejdstager, selvstændig erhvervs-
drivende eller ydelsesberettiget i henhold til forordningen,
eller
ii) oppebærer en social sikringsydelse eller en pension på
grundlag af den pågældendes egen forsikring
3) et barn, for hvem personen, arbejdstageren, den selvstændige
erhvervsdrivende eller en anden person, som har ret til ydelser i
henhold til forordningen, får eller kunne få udbetalt børnetilskud.
2. I forbindelse med lovgivningen i Gibraltar:
enhver person, over for hvem der består forsørgerpligt i medfør af
anordning af 1973 (Group Practice Scheme Ordinance, 1973).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 69
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
BILAGII (A) (B) (8) (10) (15)
(Forordningens artikel 1, litra j) og u))
I.Særordninger for selvstændige erhvervsdrivende, der i henhold til
artikel 1, litra j), fjerde underafsnit, ikke er omfattet af forordningens
anvendelsesområde.
A. BELGIEN
Ingen.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
Ingen.
D. TYSKLAND
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke) for læger, tandlæger, dyrlæger, apotekere, advokater,
patentassessorer (Patentanwälte), notarer, revisorer (Wirtschaftsprüfer),
rådgivere og repræsentanter i skattesager (Steuerbevollmächtigte),
lodser (Seelotsen) og arkitekter, der er oprettet i henhold til delstatslov-
givningen, samt andre forsikrings- og pensionsinstitutioner, navnlig
hjælpekasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den udvidede honorarforde-
ling (erweiterte Honorarverteilung).
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. SPANIEN
1. Selvstændige erhvervsdrivende som omhandlet i artikel 10, stk. 2,
litra c), i den konsoliderede tekst til almindelig lov om social sikring
(kongeligt dekret nr. 1/1994 af 20. juni 1994) og artikel 3 i dekret nr.
2530/1970 af 20. august 1970 om særordningen for selvstændige
erhvervsdrivende, som bliver optaget i en faglig sammenslutning
(Colegio Profesional), eller som bliver medlem af det gensidige
forsikringsselskab (Mutualidad), som er oprettet af den faglige
sammenslutning, i stedet for at blive tilsluttet den særlige sociale
sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende.
2. Pensionsordning og/eller ordning med karakter af social forsorg eller
velgørenhed, administreret af institutioner, der ikke er omfattet af
den almindelige lov om social sikring eller loven af 6. december
1941.
H. FRANKRIG
1. Selvstændige erhvervsdrivende, der ikke er beskæftiget inden for
landbruget:
a) De supplerende alderdomsforsikringsordninger og ordningerne for
forsikring ved invaliditet og dødsfald for selvstændige erhvervs-
drivende, der er omhandlet i artikel L 658, L 659, L 663-11, L
663-12, L 682 og L 683-1 i lov om social sikring (Code de la
sécurité sociale).
b) De tillægsydelser, der er omhandlet i artikel 9 i lov nr. 66.509 af
12. juli1966.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 70
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M1
▼B
▼A1
▼B
▼B
2. Selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for land-
bruget:
De forsikringer, der er fastsat i artikel 1049 og 1234.19 i lov om
landdistrikter (Code rural), henholdsvis ved sygdom, moderskab og
alderdom og ved arbejdsulykker og erhvervssygdomme, for selv-
stændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget inden for landbruget.
I. IRLAND
Ingen.
J. ITALIEN
Ingen.
K. CYPERN
1. Pensionsordningen for privatpraktiserende læger i henhold til
bestemmelserne fra 1999 om læger (pensioner og ydelser) (P.I. 295/
99) imedfør af lov nr. 16/67 fra 1967 om læger (sammenslutni nger,
disciplin og pensionsfond), som ændret.
2. Pensionsordningen for advokater i henhold til bestemmelserne fra
1966 om advokater (pensioner og ydelser) (P.I. 642/66), som ændret,
imedfør af loven om advokater, kap. 2, som ændret.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
Ingen.
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Ingen.
R. ØSTRIG
Forsikrings- og pensionsinstitutionerne (Versicherungs- und Versorg-
ungswerke), navnlig hjælpekasser (Fürsorgeeinrichtungen), og den
udvidede honorarfordeling (erweiterte Honorarverteilung) for læger,
dyrlæger, advokater og civilingeniører (Ziviltechniker).
S. POLEN
Ingen.
T. PORTUGAL
Ingen.
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 71
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
X. SVERIGE
Ingen.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
II.Særlige ydelser i anledning af fødsel eller adoption, der i henhold til
artikel 1, litra u), nr. 1, ikke er omfattet af forordningens anvendelses-
område
A. BELGIEN
a) Fødselstilskud.
b) Adoptionsydelse (prime d'adoption).
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ydelse ved børnefødsel.
C. DANMARK
Intet.
D. TYSKLAND
Intet.
E. ESTLAND
Ydelse ved børnefødsel.
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. SPANIEN
Intet.
H. FRANKRIG
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder
gammelt.
b) Adoptionsydelse (allocation d'adoption).
I. IRLAND
Intet.
J. ITALIEN
Intet.
K. CYPERN
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 72
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
L. LETLAND
Ydelse ved børnefødsel.
M. LITAUEN
Ydelse ved børnefødsel.
N. LUXEMBOURG
a) Svangerskabsydelse.
b) Moderskabsydelse.
O. UNGARN
Moderskabsydelse.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Intet.
R. ØSTRIG
Intet
S. POLEN
Engangsydelse af social bistand ved børnefødsel (Lov om social bistand
af 29. november 1990).
T. PORTUGAL
Ingen.
U. SLOVENIEN
Ydelse ved børnefødsel.
V. SLOVAKIET
Ydelse ved børnefødsel.
W. FINLAND
Moderskabspakken eller moderskabsydelse iform af et engangsbeløb i
medfør af lov om moderskabsydelser.
X. SVERIGE
Ingen.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.
III.Særlige ikke-bidragspligtige ydelser i henhold til artikel 4, stk. 2b, som
ikke henhører under forordningens anvendelsesområde
A. BELGIEN
Intet.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 73
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
D. TYSKLAND
a) Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes handi-
cappede, herunder navnlig blinde.
b) Den sociale tillægsydelse i henhold til lov af 28. juni 1990 om nivel-
lering af pensioner.
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Intet.
G. SPANIEN
Intet.
H. FRANKRIG
Intet.
I. IRLAND
Intet.
J. ITALIEN
Intet.
K. CYPERN
Ingen.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
Intet.
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Intet.
R. ØSTRIG
Ydelser, der med hjemmel i delstaternes lovgivning tilkendes handicap-
pede og andre personer med plejebehov.
S. POLEN
Ingen.
T. PORTUGAL
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 74
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Ingen.
X. SVERIGE
Ingen.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Intet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 75
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
BILAGIIa (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÆRLIGE IKKE-BIDRAGSPLIGTIGE YDELSER
(Forordningens artikel 10a)
A. BELGIEN
a) Ydelser til handicappede (lov af 27. februar 1987).
b) Garanteret mindsteindtægt for ældre (lov af 1. april 1969).
c) Garanterede familieydelser (lov af 20. juli 1971).
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Socialydelse (den statslige sociale bistandslov nr. 117/1995 Coll.).
C. DANMARK
a) Den faste revalideringsydelse, der udbetales i henhold til bistandsloven
som hjælp til forsørgere af personer under revalidering.
b) Boligstøtte til pensionister (lov om individuel boligstøtte, lovbekendtgø-
relse nr. 725 af 4. august 1994, som ændret ved lov nr. 204 af 29. marts
1995).
c) midlertidig ydelse til ledige, der har været ansat i et »flexjob« i tolv
måneder (ledighedsydelse) (Lov nr. 455 af 10. juni 1997)
D. TYSKLAND
Intet.
E. ESTLAND
a) Ydelse til voksne handicappede (lov om sociale ydelser til handicappede
af 27. januar 1999).
b) Statslig arbejdsløshedsunderstøttelse (lov om social beskyttelse af
arbejdsløse af 1. oktober 2000).
F. GRÆKENLAND
a) Særlige ydelser til ældre (lov 1296/82).
b) Børnetilskud til ikke-erhvervsaktive mødre, hvis mænd er indkaldt til
militærtjeneste (lov 1483/84, artikel 23, stk. 1).
c) Børnetilskud til ikke-erhvervsaktive kvinder, hvis mænd er fængslet (lov
1483/84, artikel 23, stk. 2).
d) Ydelse til personer, der lider af medfødt hæmolytisk anæmi (lov 2362/
1995; fælles ministeriel anordning G4a/F.167/2073/82 og P47/F.222/225oik.4711/94)
e) Ydelse til døvstumme (undtagelseslov 421/37; fælles ministeriel anord-
ning D 8b 423/73, G4/F/11.2/oik. 1929/82 og G4/F.422/oik. 1142/85).
f) Ydelse til alvorligt handicappede (lovdekret 162/73) (fælles ministeriel
anordning G4a/F. 225/oik.161).
g) Ydelse til spasmofile (lovdekret 162/73; fælles ministeriel anordning
G4a/F.224/oik. 1434/84)
h) Ydelse til alvorligt mentalt retarderede (lovdekret 162/73; fælles mini-
steriel anordning G4/F.12/oik. 1930/82, G4b/F.423/oik. 1167/84 og G4/
F.423/oik. 82/oik. 529/85)
i) Ydelse til blinde (lov nr. 958/79)
G. SPANIEN
a) Ydelser i medfør af lov om social indpasning af handicappede (lov nr.
13/82 af 7. april 1982).
b) Kontante bistandsydelser til ældre og til uarbejdsdygtige invalider
(kongeligt dekret nr. 2620/81 af 24 juli 1981).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 76
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼A1
▼B
▼M1
c) Ikke-bidragspligtig invalide- og alderspension samt børnetilskud som
fastsat i artikel 38, stk. 1, litra c) og d), i den konsoliderede tekst til
almindelig lov om social sikring, som stadfæstet ved kongeligt dekret
nr. 1/1994 af 20. juni1994.
H. FRANKRIG
a) Supplerende tilskud fra Den Nationale Solidaritetsfond (lov af 30. juni
1956).
b) Tilskud til voksne handicappede (lov af 30. juni 1975).
c) Særligt tilskud (lov af 10. juli 1952).
I. IRLAND
a) Arbejdsløshedsunderstøttelse (Social Welfare (Consolidation) Act 1993,
del III, kapitel 2)
b) (Ikke-bidragspligtig) alderspension og pension til blinde (Social Welfare
(Consolidation) Act 1993, del III, kapitel 4 og 5)
c) (Ikke-bidragspligtig) enkepension, (ikke-bidragspligtig) enkemandspen-
sion og (ikke-bidragspligtig) børnepension (Social Welfare
(Consolidation) Act 1993, del III, kapitel 6, som ændret ved Social
Welfare Act 1997, del V)
d) Ydelse til eneforsørgere (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del
III, kapitel 9)
e) Omsorgstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del III, kapitel
10)
f) Husstandstillæg (Social Welfare (Consolidation) Act 1993, del V)
g) Invaliditetsydelse (Social Welfare Act 1996, del IV)
h) Befordringstilskud (Health Act af 1970, artikel 61).
i) Understøttelse til personer, der lider af smitsomme sygdomme (Health
Act af 1947, artikel 5 og artikel 44, stk. 5).
j) Tilskud til hjemmepleje (Health Act af 1970, artikel 61).
k) Understøttelse til blinde (Blind Persons Act af 1920, kapitel 49).
l) Tilskud til revalidering af handicappede (Health Act af 1970, artikel 68,
69 og 72).
J. ITALIEN
a) Socialpension til ubemidlede statsborgere (lov nr. 153 af 30. april 1969).
b) Pensioner, ydelser og godtgørelser til civilt handicappede og invalider
(lov nr. 118 af 30. marts 1974, nr. 18 af 11. februar 1980 og nr. 508 af
23. november 1988).
c) Pensioner og godtgørelser til døvstumme (lov nr. 381 af 26. maj 1970 og
nr. 508 af 23. november 1988).
d) Pensioner og godtgørelser til blinde (lov nr. 382 af 27. maj 1970 og nr.
508 af 23. november 1988).
e) Tillæg til minimumspensionen (lov nr. 218 af 4. april 1952, nr. 638 af
11. november 1983 og nr. 407 af 29. december 1990).
f) Tillæg til invalideydelser (lov nr. 222 af 12. juni 1984).
g) Månedlige ydelser med henblik på vedvarende personlig bistand til
pensionister, der er erhvervsudygtige (lov nr. 222 af 12. juni 1984).
h) Socialydelse (lov nr. 335 af 8. august 1995)
K. CYPERN
a) Social pension (lov om socialpension af 1995 (lov 25(I)/95), som
ændret).
b) Ydelse til svært motorisk handicappede (ministerrådets afgørelse
nr. 38.210 af 16. oktober 1992, nr. 41.370 af 1. august 1994, nr. 46.183
af 11. juni1997 og nr. 53.675 af 16. maj 2001).
c) Særlig ydelse til blinde (lov om særlige ydelser fra 1996 (lov 77(I)/96),
som ændret).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 77
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼A1
L. LETLAND
a) Statslig social sikring (Lov om social bistand af 26. oktober 1995).
b) Transportydelse til handicappede med begrænset mobilitet (Lov om
social bistand af 26. oktober 1995).
M. LITAUEN
a) Social pension (lov om sociale pensioner fra 1994).
b) Særlig transportydelse til handicappede med mobilitetsproblemer (lov om
transportydelser fra 2000, artikel 7).
N. LUXEMBOURG
a) Særydelse til svært handicappede (lov af 16. april 1979).
b) Moderskabsydelse (lov af 30. april 1980).
O. UNGARN
a) Invaliderente (ministerrådets dekret nr. 83/1987 (XII 27) om indvalide-
rente).
b) Ikke-bidragspligtig aldersydelse (lov III af 1993 om social forvaltning og
sociale ydelser).
c) Transportydelse (regeringens dekret nr. 164/1995 (XII 27) om transport-
ydelser til svært fysisk handicappede).
P. MALTA
a) Supplerende ydelse (afdeling 73 i loven om social sikring (kap. 318) fra
1987).
b) Alderspension (loven om social sikring (kap. 318) fra 1987).
Q. NEDERLANDENE
Hjælp ved uarbejdsdygtighed til handicappede unge (lov af 24. april 1997)
R. ØSTRIG
a) Kompenserende tillægsydelse (forbundslov af 9. september 1955 om
almindelig socialforsikring - ASVG, forbundslov af 11. oktober 1978
om socialforsikring for personer beskæftiget i handelssektoren - GSVG
og forbundslov af 11. oktober 1978 om socialsikring for
landbruget - BSVG).
b) Plejeydelse (Pflegegeld) under forbundsplejeydelsesloven (Bundespflege-
geldgesetz) bortset fra plejeydelse tilkendt af
ulykkesforsikringsinstitutioner, når handicappet skyldes en arbejdsulykke
eller en erhvervssygdom.
S. POLEN
Social pension (lov om social bistand af 29. november 1990).
T. PORTUGAL
a) Ikke bidragspligtige børnetilskud for børn og unge og tillæg på grund af
handicap (lovdekret nr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændret ved
lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
b) Ikke-bidragspligtige tilskud til elever i specialskoler (lovdekret nr. 160/
80 af 27. maj 1980, som ændret ved lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj
1997).
c) Ikke-bidragspligtig pension til børn, der har mistet begge forældre eller
en af dem (lovdekret nr. 160/80 af 27. maj 1980, som ændret ved
lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj 1997).
d) Ikke-bidragspligtig alders- og invalidepension (lovdekret nr. 464/80 af
13. oktober 1980).
e) Ikke-bidragspligtige tilskud ved bistand fra tredjepart (lovdekret nr. 160/
80 af 27. maj 1980, som ændret ved lovdekret nr. 133-C/97 af 30. maj
1997).
f) Ikke-bidragspligtig enkepension (forordning nr. 52/81 af 11. november
1981).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 78
▼B
▼A1
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼M5
▼A1
U. SLOVENIEN
a) Statslig pension (lov om pensions- og invalideforsikring af 23. december
1999).
b) Indkomststøtte til pensionister (lov om pensions- og invalideforsikring af
23. december 1999).
c) Underholdstilskud (lov om pensions- og invalideforsikring af
23. december 1999).
V. SLOVAKIET
Tilpasning af pensioner, der er den eneste indkomstkilde (lov nr. 100/1988
Zb.).
W. FINLAND
a) Børneforsorgsydelse (Lov om børneforsorgsydelse, 444/69).
b) Ydelse til handicappede (Lov om ydelse til handicappede, 124/88).
c) Boligydelse til pensionister (Lov om boligydelse til pensionister, 591/
78).
d) Arbejdsmarkedsydelse (lov om arbejdsmarkedsydelse 1542/93)
X. SVERIGE
a) Boligstøtte til pensionister (Lov 1994: 308).
b) Ydelser til handicappede bortset fra ydelser til pensionister (Lov 1962:
381, genoptrykt 1982: 120).
c) Plejetilskud til handicappede børn (Lov 1962: 381, genoptrykt 1982:
120).
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
a ) ......
b) Plejetillæg (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 37, og lov
om social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 37).
c) Skattefradrag for arbejdstagerfamilier (Social Security Contributions and
Benefits Act 1992, section 123 (1)(b), Social Security Contributions and
Benefits (Northern Ireland) Act 1992, section 122 (1)(b) og Tax Credits
Act 1999).
d) Bistandsydelse (lov om social sikring af 20. marts 1975, artikel 35, og
lov om social sikring (Nordirland) af 20. marts 1975, artikel 35).
e) Indkomststøtte (lov om social sikring af 25. juli 1986, artikel 20 til 23,
og forordning om social sikring (Nordirland) af 5. november 1986,
artikel 21 til 24).
f) Invalidepension (lov om invalidepension og arbejdsydelse til handicap-
pede af 27. juni 1991, artikel 1 og forordning om invalidepension og
arbejdsydelse til handicappede (Nordirland) af 24. juli 1991, artikel 3).
g) Skattefradrag for handicappede (Social Security Contributions and Bene-
fits Act 1992, section 123 (1)(c), Social Security Contributions andBenefits (Northern Ireland) Act 1992, section 122 (1)(c) og Tax Credits
Act 1999).
h) Indkomstbaseret støtte til arbejdssøgende (Jobseekers Act 1995, 28. juni
1995, sektion I, 2), d), ii), og 3, og Jobseekers (Northern Ireland) Order
1995, 18. oktober 1995, artikel 3, 2), d), ii), og 5).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 79
▼B
▼M2
▼A1
▼M1
▼B
▼A1
▼B
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼B
BILAGIII (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTEMMELSER I OVERENSKOMSTER OM SOCIAL SIKRING, DER
FORBLIVER I KRAFT UANSET FORORDNINGENS ARTIKEL
6 - BESTEMMELSER I OVERENSKOMSTER OM SOCIAL SIKRING,
DER IKKE FINDER ANVENDELSE PÅ ALLE AF FORORDNINGEN
OMFATTEDE PERSONER
(Forordningens artikel 7, stk. 2, litra c), og artikel 3, stk. 3)
Almindelige bemærkninger
1. I det omfang, de i dette bilag nævnte bestemmelser indeholder henvisning til
andre overenskomstbestemmelser, erstattes disse henvisninger af henvis-
ninger til de tilsvarende bestemmelser i forordningen, for så vidt selve de
pågældende overenskomstbestemmelser ikke er anført i dette bilag.
2. Opsigelsesbestemmelsen i en overenskomst om social sikring, hvoraf visse
bestemmelser er anført i dette bilag, opretholdes, for så vidt angår de nævnte
bestemmelser.
A.Bestemmelser i overenskomster om social sikring, der forbliver i kraft
uanset forordningens artikel 6 (Forordningens artikel 7, stk. 2, litra c))
1. BELGIEN-DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen overenskomst.
►A12.◄BELGIEN-DANMARK
Ingen overenskomst.
3. BELGIEN-TYSKLAND
a) Artikel 3 og 4 i slutprotokollen af 7. december 1957 til den almin-
delige overenskomst af samme dato i den udformning, hvor den
findes i tillægsprotokollen af 10. november 1960.
b) Tillægsprotokol nr. 3 af 7. december 1957 til den almindelige over-
enskomst af samme dato i den udformning, hvori den findes i
tillægsprotokollen af 10. november 1960 (udbetaling af pensioner
og renter for tiden forud for overenskomstens ikrafttræden).
4. BELGIEN-ESTLAND
Ingen overenskomst.
5. BELGIEN-GRÆKENLAND6. BELGIEN-SPANIEN
Ingen.
7. BELGIEN-FRANKRIG
a) Artikel 13, 16 og 23 i tillægsoverenskomst af 17. januar 1948 til
den almindelige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner
og lignende virksomheder).
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomst af 17. januar 1948).
c) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre arbejdsta-
gere.
8. BELGIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 80
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
9. BELGIEN-ITALIEN
Artikel 29 i overenskomst af 30. april 1948.
10. BELGIEN-CYPERN
Ingen overenskomst.
11. BELGIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
12. BELGIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A113.◄BELGIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 2 og 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
b) Brevveksling af 10. og 12. juli 1968 om selvstændige erhvervsdri-
vende.
14. BELGIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
15. BELGIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A116.◄BELGIEN-NEDERLANDENE
Artikel 2 og 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
17. BELGIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
18. BELGIEN-POLEN
Ingen.
►A119.◄BELGIEN-PORTUGAL
Artikel 1 og 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda-Urundi) i den affattelse, der findes
i den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
20. BELGIEN-SLOVENIEN
Ingen.
21. BELGIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A122.◄BELGIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
23. BELGIEN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
24. BELGIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 81
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
25. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-DANMARK
Ingen overenskomst.
26. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-TYSKLAND
Ingen overenskomst.
27. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ESTLAND
Ingen overenskomst.
28. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-GRÆKENLAND
Ingen.
29. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SPANIEN
Ingen.
30. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-FRANKRIG
Ingen.
31. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-IRLAND
Ingen overenskomst.
32. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
33. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-CYPERN
Ingen.
34. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LETLAND
Ingen overenskomst.
35. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LITAUEN
Ingen.
36. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LUXEMBOURG
Ingen.
37. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-UNGARN
Ingen.
38. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-MALTA
Ingen overenskomst.
39. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
40. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ØSTRIG
Artikel 32, stk. 3, i overenskomsten om social sikring af 20. juli 1999.
41. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-POLEN
Ingen.
42. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
43. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SLOVENIEN
Ingen.
44. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SLOVAKIET
Artikel 20 i overenskomsten om social sikring af 29. oktober 1992.
45. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-FINLAND
Ingen overenskomst.
46. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SVERIGE
Ingen overenskomst.
47. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A148.◄DANMARK-TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august 1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
49. DANMARK-ESTLAND
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 82
▼B
▼A1
▼A1
50. DANMARK-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
51. DANMARK-SPANIEN
Ingen overenskomst.
52. DANMARK-FRANKRIG
Ingen.
53. DANMARK-IRLAND
Ingen overenskomst.
54. DANMARK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
55. DANMARK-CYPERN
Ingen overenskomst.
56. DANMARK-LETLAND
Ingen overenskomst.
57. DANMARK-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A158.◄DANMARK-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
59. DANMARK-UNGARN
Ingen overenskomst.
60. DANMARK-MALTA
Ingen overenskomst.
►A161.◄DANMARK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
►A162.◄DANMARK-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
63. DANMARK-POLEN
Ingen overenskomst.
►A164.◄DANMARK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
65. DANMARK-SLOVENIEN
Ingen.
66. DANMARK-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A167.◄DANMARK-FINLAND
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni
1992.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 83
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
68. DANMARK-SVERIGE
Artikel 10 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni
1992.
69. DANMARK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
70. TYSKLAND-ESTLAND
Ingen overenskomst.
71. TYSKLAND-GRÆKENLAND
a) Artikel 5, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 25. april 1961.
b) Artikel 8, stk. 1, artikel 8, stk. 2, litra b), artikel 8, stk. 3, og artikel
9 til 11, samt kapitel I og IV for så vidt de vedrører disse artikler, i
overenskomsten om arbejdsløshedsforsikring af 31. maj 1961, samt
protokolnote af 14. juni1980.
c) Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten
mellem regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og Den
Hellenske Republik om regulering af spørgsmål vedrørende pension
eller rente af 6. juli1984.
72. TYSKLAND-SPANIEN
Artikel 4, stk. 1 og artikel 45, stk. 2 i overenskomst om social sikring
af 4. december 1973.
73. TYSKLAND-FRANKRIG
a) Artikel 11, stk. 1, artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den almin-
delige overenskomst af 10. juli 1950.
b) Artikel 9 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. juli 1950 til den almin-
delige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner og lignende
virksomheder).
c) Tillægsoverenskomst nr. 4 af 10. juli 1950 til den almindelige over-
enskomst af samme dato, i den udformning, hvori den findes i
tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
d) Afsnit I og III tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
e) Punkt 6, 7 og 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomst af samme dato.
f) Afsnit II, III og IV i aftalen af 20. december 1963 (socialsikring i
Land Saar).
74. TYSKLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
75. TYSKLAND-ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, artikel 23, stk. 2, artikel 26 og artikel 36, stk. 3, i
overenskomst af 5. maj 1953 (social sikring).
b) Tillægsoverenskomst af 12. maj 1953 til overenskomsten af 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for overens-
komstens ikrafttræden).
76. TYSKLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
77. TYSKLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 84
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
78. TYSKLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A179.◄TYSKLAND-LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 og 7 i traktaten af 11. juni 1959 (Ausgleichvertrag)
(bilæggelse af striden mellem Tyskland og Luxembourg).
A1    80.TYSKLAND-UNGARN
a) Artikel 27, stk. 3, og artikel 40, stk. 1, litra b), i overenskomsten om
social sikring af 2. maj 1998.
b) Punkt 16 islutprotokollen ti l ovennævnte overenskomst.
81. TYSKLAND-MALTA
Ingenoverenskomst .
►A182.◄TYSKLAND-NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.
b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomst af 29. marts 1951 (afgørelse af spørgsmålet om rettig-heder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den tyske
ordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.
september 1945).
83. TYSKLAND-ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt 3, litra c), punkt 3, litra d), punkt 17, punkt 20, litra a), og
punkt 21 islutprotokollen ti l den nævnte overenskomst.
c) Artikel 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosat iet tredjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning, hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), somindtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder tilba-
gelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling af
ydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på visse
betingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat uden
for Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevet tilkendt eller vil
kunne tilkendes
ii) den pågældende person har bosat sig i Østrig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkesfor-sikring indledes inden den 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en andenpension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for den
første pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b) i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
Ved anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må
det beløb, der tages i betragtning af den kompetente institution,
ikke overstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de
tilsvarende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denne
institution.
g) Artikel 2 i tillægsoverenskomst nr. 1 af 10 april 1969 til den nævnte
overenskomst.
h) Artikel 1, stk. 5, og artikel 8 i overenskomst om arbejdsløshedsfor-
sikring af 19. juli 1978.
i) Punkt 10 i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
84. TYSKLAND-POLEN
a) Overenskomst af 9. oktober 1975 om alders- og arbejdsskadebe-
stemmelser på de iarti kel 27, stk. 2, 3 og 4, ioverenskomst omsocial sikring af 8. december 1990 omhandlede vilkår.
b) Artikel 11, stk. 3, artikel 19, stk. 4, artikel 27, stk. 5, og artikel 28,
stk. 2, i overenskomsten om social sikring af 8. december 1990.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 85
▼B
▼A1
▼B
▼A1▼
B▼
▼B
►A185.◄TYSKLAND-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.
86. TYSKLAND-SLOVENIEN
a) Artikel 42 i overenskomsten om social sikring af 24. september
1997.
b) Punkt 15 islutprotokollen ti l ovennævnte overenskomst.
87. TYSKLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A188.◄TYSKLAND-FINLAND
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
89. TYSKLAND-SVERIGE
a) Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar
1976.
b) Punkt 8, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
90. TYSKLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af
20. april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 til 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960
om social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.
91. ESTLAND-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
92. ESTLAND-SPANIEN
Ingen overenskomst.
93. ESTLAND-FRANKRIG
Ingen overenskomst.
94. ESTLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
95. ESTLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
96. ESTLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
97. ESTLAND-LETLAND
Ingen.
98. ESTLAND-LITAUEN
Ingen.
99. ESTLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
100. ESTLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
101. ESTLAND-MALTA
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 86
▼A1
▼B
▼M5
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
102. ESTLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
103. ESTLAND-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
104. ESTLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
105. ESTLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
106. ESTLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
107. ESTLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
108. ESTLAND-FINLAND
Ingen.
109. ESTLAND-SVERIGE
Ingen.
110. ESTLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
►A1130.◄SPANIEN-FRANKRIG
Ingen.
111. GRÆKENLAND-SPANIEN
Ingen overenskomst.
131. SPANIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.
132. SPANIEN-ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30.
oktober 1979 om social sikring.
133. SPANIEN-CYPERN
Ingen overenskomst.
134. SPANIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
135. SPANIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1136.◄SPANIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår
selvstændige erhvervsdrivende.
137. SPANIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
138. SPANIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1139.◄SPANIEN-NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 87
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
140. SPANIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
141. SPANIEN-POLEN
Ingen.
►A1142.◄SPANIEN-PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige over-
enskomst af 11. juni1969.
143. SPANIEN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
144. SPANIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1145.◄SPANIEN-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19.
december 1985.
146. SPANIEN-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
147. SPANIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
112. GRÆKENLAND-FRANKRIG
Artikel 16, stk. 4, og artikel 30 i den almindelige overenskomst af 19.
april 1958.
►A1148◄FRANKRIG-IRLAND
Ingen overenskomst.
149. FRANKRIG-ITALIEN
a) Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.
b) Brevveksling af 3. marts 1956 (ydelser ved sygdom til sæsonarbej-
dere inden for landbrugserhvervet).
150. FRANKRIG-CYPERN
Ingen overenskomst.
151. FRANKRIG-LETLAND
Ingen overenskomst.
152. FRANKRIG-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1153.◄FRANKRIG-LUXEMBOURG
Artikel 11 og 14 i tillægsoverenskomst af 12. november 1949 til den
almindelige overenskomst af samme dato (arbejdere i miner og
lignende virksomheder).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 88
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
154. FRANKRIG-UNGARN
Ingen overenskomst.
155. FRANKRIG-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1156.◄FRANKRIG-NEDERLANDENE
Artikel 11 i tillægsoverenskomst af 1. juni 1954 til den almindelige
overenskomst af 7. januar 1950 (arbejdere i miner og lignende virk-
somheder).
157. FRANKRIG-ØSTRIG
Ingen.
158. FRANKRIG-POLEN
Ingen.
►A1159.◄FRANKRIG-PORTUGAL
Ingen.
160. FRANKRIG — SLOVENIEN
Ingen.
161. FRANKRIG — SLOVAKIET
Ingen.
►A1162.◄FRANKRIG-FINLAND
Ingen.
163. FRANKRIG-SVERIGE
Ingen.
164. FRANKRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, der
midlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalen
af 2. marts 1948.
113. GRÆKENLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
114. GRÆKENLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
115. GRÆKENLAND-CYPERN
Ingen.
116. GRÆKENLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.
117. GRÆKENLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1118.◄GRÆKENLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
119. GRÆKENLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 89
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
120. GRÆKENLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
121.
GRÆKENLAND-NEDERLANDENE
Artikel 4, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 13. september 1966.
122. GRÆKENLAND-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 21. maj 1986, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
123. GRÆKENLAND-POLEN
Ingen.
►A1124.◄GRÆKENLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
125. GRÆKENLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
126. GRÆKENLAND-SLOVAKIET
Ingen.
►A1127.◄GRÆKENLAND-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, og artikel 21 i overenskomst om social sikring af 11.
marts 1988.
128. GRÆKENLAND-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 23 i overenskomst om social sikring af 5.
maj 1978, som ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.
129. GRÆKENLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
►A1165.◄IRLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
166. IRLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
167. IRLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.
168. IRLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1169.◄IRLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
170. IRLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
171. IRLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1172.◄IRLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 90
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
173. IRLAND-ØSTRIG
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
174. IRLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1175.◄IRLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
176. IRLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
177. IRLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1178.◄IRLAND-FINLAND
Ingen overenskomst.
179. IRLAND-SVERIGE
Ingen overenskomst.
180. IRLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 8 i overenskomsten af 14. september 1971 om social sikring.
181. ITALIEN-CYPERN
Ingen overenskomst.
182. ITALIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
183. ITALIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1184.◄ITALIEN-LUXEMBOURG
Artikel 18, stk. 2, og artikel 24 i den almindelige overenskomst af 29.
maj 1951.
185. ITALIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
186. ITALIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1187.◄ITALIEN-NEDERLANDENE
Artikel 21, stk. 2, i den almindelige overenskomst af 28. oktober 1952.
188. ITALIEN-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social
sikring af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat i
et tredjeland.
189. ITALIEN-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1190.◄ITALIEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 91
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
191. ITALIEN-SLOVENIEN
a) Aftale om regulering af gensidige forpligtelser vedrørende social
sikring med henvisning til fredstraktatens bilag XIV, punkt 7
(indgået ved noteveksling den 5. februar 1959).
b) Artikel 45, stk. 3, i konventionen om social sikring af 7. juli 1997
vedrørende den tidligere zone B i det frie Trieste-territorium.
192. ITALIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1193.◄ITALIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
194. ITALIEN-SVERIGE
Artikel 20 i overenskomst om social sikring af 25. september 1979.
195. ITALIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
196. CYPERN-LETLAND
Ingen overenskomst.
197. CYPERN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
198. CYPERN-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
199. CYPERN-UNGARN
Ingen overenskomst.
200. CYPERN-MALTA
Ingen overenskomst.
201. CYPERN-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
202. CYPERN-ØSTRIG
Ingen.
203. CYPERN-POLEN
Ingen overenskomst.
204. CYPERN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
205. CYPERN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
206. CYPERN-SLOVAKIET
Ingen.
207. CYPERN-FINLAND
Ingen overenskomst.
208. CYPERN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
209. CYPERN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
210. LETLAND-LITAUEN
Ingen.
211. LETLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
212. LETLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
213. LETLAND-MALTA
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 92
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
214. LETLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
215. LETLAND-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
216. LETLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
217. LETLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
218. LETLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
219. LETLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
220. LETLAND-FINLAND
Ingen.
221. LETLAND-SVERIGE
Ingen.
222. LETLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
223. LITAUEN-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
224. LITAUEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
225. LITAUEN-MALTA
Ingen overenskomst.
226. LITAUEN-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
227. LITAUEN-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
228. LITAUEN-POLEN
Ingen overenskomst.
229. LITAUEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
230. LITAUEN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
231. LITAUEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
232. LITAUEN-FINLAND
Ingen.
233. LITAUEN-SVERIGE
Ingen.
234. LITAUEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
235. LUXEMBOURG-UNGARN
Ingen overenskomst.
236. LUXEMBOURG-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1237.◄LUXEMBOURG-NEDERLANDENE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 93
▼B
▼A1
238. LUXEMBOURG-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 16. maj 1973 og
nr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosat iet tredjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
239. LUXEMBOURG-POLEN
Ingen.
►A1240.◄LUXEMBOURG-PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
241. LUXEMBOURG-SLOVENIEN
Ingen.
242. LUXEMBOURG-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1243.◄LUXEMBOURG-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15.
september 1988.
244. LUXEMBOURG-SVERIGE
a) Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af
21. februar 1985 for så vidt angår personer, der er bosat i et tredje-
land.
b) Artikel 30 i den nævnte overenskomst.
245. LUXEMBOURG-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
246. UNGARN-MALTA
Ingen overenskomst.
247. UNGARN-NEDERLANDENE
Ingen.
248. UNGARN-ØSTRIG
Artikel 23, stk. 2, og artikel 36, stk. 3, i overenskomsten om social
sikring af 31. marts 1999.
249. UNGARN-POLEN
Ingen.
250. UNGARN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
251. UNGARN-SLOVENIEN
Artikel 31 i overenskomsten om social sikring af 7. oktober 1957.
252. UNGARN-SLOVAKIET
Ingen.
253. UNGARN-FINLAND
Ingen.
254. UNGARN-SVERIGE
Ingen.
255. UNGARN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 94
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
256. MALTA-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
257. MALTA-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
258. MALTA-POLEN
Ingen overenskomst.
259. MALTA-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
260. MALTA-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
261. MALTA-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
262. MALTA-FINLAND
Ingen overenskomst.
263. MALTA-SVERIGE
Ingen overenskomst.
264. MALTA-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1265.◄NEDERLANDENE-ØSTRIG
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 5. november 1980, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
266. NEDERLANDENE-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1267.◄NEDERLANDENE-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, og artikel 31 i overenskomst af 19. juli 1979.
268. NEDERLANDENE-SLOVENIEN
Ingen.
269. NEDERLANDENE-SLOVAKIET
Ingen.
►A1270.◄NEDERLANDENE-FINLAND
Ingen overenskomst.
271. NEDERLANDENE-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2.
juli1976 for så vi dt angår personer, der er bosat iet tredjeland.
272. NEDERLANDENE-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
273. ØSTRIG-POLEN
Artikel 33, stk. 3, i overenskomsten om social sikring af 7. september
1998.
►A1274.◄ØSTRIG-PORTUGAL
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 95
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
275. ØSTRIG-SLOVENIEN
Artikel 37 i overenskomsten om social sikring af 10. marts 1997.
276. ØSTRIG-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1277.◄ØSTRIG-FINLAND
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 11. december 1985,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
278. ØSTRIG-SVERIGE
Konvention om social sikring af 21. marts 1996
279. ØSTRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2
af 13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst
med undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, der
ikke har krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
280. POLEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
281. POLEN-SLOVENIEN
Ingen.
282. POLEN-SLOVAKIET
Ingen.
283. POLEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
284. POLEN-SVERIGE
Ingen.
285. POLEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
286. PORTUGAL-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
287. PORTUGAL-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1288.◄PORTUGAL-FINLAND
Ingen overenskomst.
289. PORTUGAL-SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
290. PORTUGAL-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15.
november 1978.
b) For så vidt angår portugisiske arbejdstagere, i perioden fra den 22.
oktober 1987 til udløbet af den i artikel 220, stk. 1, i akten vedrø-
rende Spaniens og Portugals tiltrædelse fastsatte overgangsperiode:
Artikel 26 i overenskomst om social sikring af 15. november 1978,
som ændret ved brevveksling af 28. september 1987.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 96
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
291. SLOVENIEN-SLOVAKIET
Ingen.
292. SLOVENIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
293. SLOVENIEN-SVERIGE
Ingen.
294. SLOVENIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
295. SLOVAKIET-FINLAND
Ingen overenskomst.
296. SLOVAKIET-SVERIGE
Ingen overenskomst.
297. SLOVAKIET-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1298.◄FINLAND-SVERIGE
Artikel 5 i den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
299. FINLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1300.◄SVERIGE-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.
B.Overenskomstbestemmelser, der ikke finder anvendelse på alle af
forordningen omfattede personer (Forordningens artikel 3, stk. 3)
1. BELGIEN-DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen overenskomst.
►A12.◄BELGIEN-DANMARK
Ingen overenskomst.
3 . ......3. BELGIEN-SPANIEN
Ingen.
5. BELGIEN-GRÆKENLAND
Ingen.
7. BELGIEN-FRANKRIG
a) Brevveksling af 29. juli 1953 vedrørende tilskud til ældre lønmod-
tagere.
b) Brevveksling af 27. februar 1953 (anvendelse af artikel 4, stk. 2, i
den almindelige overenskomst af 17. januar 1948).
8. BELGIEN-IRLAND
Ingen.
9. BELGIEN-ITALIEN
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 97
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
10. BELGIEN- CYPERN
Ingen overenskomst.
11. BELGIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
12. BELGIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A113.◄BELGIEN-LUXEMBOURG
Artikel 2 og 4 i aftalen af 27. oktober 1971 (den oversøiske sociale
sikringsordning).
14. BELGIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
15. BELGIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A116.◄BELGIEN-NEDERLANDENE
Artikel 2 og 4 i aftalen af 4. februar 1969 (oversøisk erhvervsmæssig
beskæftigelse).
17. BELGIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 4. april 1977 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
18. BELGIEN-POLEN
Ingen.
►A119.◄BELGIEN-PORTUGAL
Artikel 1 og 5 i overenskomsten af 13. januar 1965 (social sikring af
ansatte i Belgisk Congo og Rwanda-Urundi) i den affattelse, der findes
i den aftale, som blev indgået ved brevveksling af 18. juni 1982.
20. BELGIEN-SLOVENIEN
Ingen.
21. BELGIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A122.◄BELGIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
23. BELGIEN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
24. BELGIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
25. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-DANMARK
Ingen overenskomst.
26. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-TYSKLAND
Ingen overenskomst.
27. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ESTLAND
Ingen overenskomst.
28. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-GRÆKENLAND
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 98
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
29. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SPANIEN
Ingen.
30. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-FRANKRIG
Ingen.
31. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-IRLAND
Ingen overenskomst.
32. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
33. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-CYPERN
Ingen.
34. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LETLAND
Ingen overenskomst.
35. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LITAUEN
Ingen.
36. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-LUXEMBOURG
Ingen.
37. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-UNGARN
Ingen.
38. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-MALTA
Ingen overenskomst.
39. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
40. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-ØSTRIG
Artikel 32, stk. 3, i overenskomsten om social sikring af 20. juli 1999.
41. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-POLEN
Ingen.
42. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
43. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SLOVENIEN
Ingen.
44. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SLOVAKIET
Ingen.
45. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-FINLAND
Ingen overenskomst.
46. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-SVERIGE
Ingen overenskomst.
47. DEN TJEKKISKE REPUBLIK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A148.◄DANMARK-TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollen til overenskomsten om social tryghed af
14. august 1953.
b) Tillægsoverenskomst af 14. august 1953 til ovennævnte overens-
komst.
49. DANMARK-ESTLAND
Ingen overenskomst.
50. DANMARK-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
51. DANMARK-SPANIEN
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 99
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
52. DANMARK-FRANKRIG
Ingen.
53. DANMARK-IRLAND
Ingen overenskomst.
54. DANMARK-ITALIEN
Ingen overenskomst.
55. DANMARK-CYPERN
Ingen overenskomst.
56. DANMARK-LETLAND
Ingen overenskomst.
57. DANMARK-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A158.◄DANMARK-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
59. DANMARK-UNGARN
Ingen overenskomst.
60. DANMARK-MALTA
Ingen overenskomst.
►A161.◄DANMARK-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
62. DANMARK-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 16. juni 1987 for så
vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt I i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
63. DANMARK-POLEN
Ingen overenskomst.
►A164.◄DANMARK-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
65. DANMARK-SLOVENIEN
Ingen.
66. DANMARK-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A167.◄DANMARK-FINLAND
Ingen.
68. DANMARK-SVERIGE
Ingen.
69. DANMARK-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 100
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
70. TYSKLAND-ESTLAND
Ingen overenskomst.
71. TYSKLAND-GRÆKENLAND
Protokol af 7. oktober 1991 sammenholdt med overenskomsten mellem
regeringen i Den Tyske Demokratiske Republik og Den Hellenske
Republik om regulering af spørgsmål vedrørende pension eller rente
af 6. juli1984.
72. TYSKLAND-SPANIEN
Artikel 4, stk. 1, og artikel 45, stk. 2, i overenskomst om social sikring
af 4. december 1973.
73. TYSKLAND-FRANKRIG
a) Artikel 16, andet afsnit, og artikel 19 i den almindelige overens-
komst af 10. juli1950.
b) Tillægsoverenskomst nr. 4 af 10. juli 1950 til den almindelige over-
enskomst af samme dato i den udformning, hvori den findes i
tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
c) Afsnit I og III i tillægsoverenskomst nr. 2 af 18. juni 1955.
d) Punkt 6, 7 og 8 i den almindelige protokol af 10. juli 1950 til den
almindelige overenskomst af samme dato.
e) Afsnit II, III og IV i overenskomst af 20. december 1963 (social
sikring i Land Saar).
74. TYSKLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
75. TYSKLAND-ITALIEN
a) Artikel 3, stk. 2, og artikel 26 i overensstemmelse af 5. maj 1953
(social sikring).
b) Tillægsoverenskomst af 12. maj 1953 til overenskomst af 5. maj
1953 (udbetaling af pensioner og renter for tiden forud for overens-
komstens ikrafttræden).
76. TYSKLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
77. TYSKLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.
78. TYSKLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A179.◄TYSKLAND-LUXEMBOURG
Artikel 4, 5, 6 og 7 i traktat af 11. juli 1959 (bilæggelse af striden
mellem Tyskland og Luxembourg).
80. TYSKLAND-UNGARN
Punkt 16 i slutprotokollen til overenskomsten om social sikring af
2. maj 1998.
81. TYSKLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
►A182.◄TYSKLAND-NEDERLANDENE
a) Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 29. marts 1951.
b) Artikel 2 og 3 i tillægsoverenskomst nr. 4 af 21. december 1956 til
overenskomst af 29. marts 1951 (afgørelse af spørgsmålet om rettig-
heder erhvervet af nederlandske arbejdstagere inden for den tyske1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 101
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
ordning for social sikring mellem den 13. maj 1940 og den 1.
september 1945).
83. TYSKLAND-ØSTRIG
a) Artikel 41 i overenskomst om social sikring af 22. december 1966,
som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 10. april 1969, nr. 2 af
29. marts 1974 og nr. 3 af 29. august 1980.
b) Punkt 20, litra a), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
c) Artikel 3 i den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der
er bosat iet tredjeland.
d) Punkt 3, litra g), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
e) Artikel 4, stk. 1, i overenskomsten for så vidt angår den tyske
lovgivning hvorefter ulykker (og erhvervssygdomme), som
indtræffer uden for Forbundsrepublikkens område, og perioder tilba-
gelagt uden for dette område ikke giver anledning til udbetaling af
ydelser eller kun giver anledning til udbetaling af ydelser på visse
betingelser, når de, der er berettiget til disse ydelser, er bosat uden
for Forbundsrepublikkens område, i tilfælde hvor:
i) ydelsen den 1. januar 1994 allerede er blevet tilkendt eller vil
kunne tilkendes
ii) den pågældende person har bosat sig i Østrig før den 1. januar
1994, og udbetalingen af pensioner fra pensions- og ulykkesfor-
sikring indledes senest den 31. december 1994
dette gælder ligeledes perioder, hvor der er oppebåret en anden
pension, herunder efterladtepension, som træder i stedet for den
første pension, når udbetalingsperioderne er uden afbrydelser.
f) Punkt 19, litra b), i slutprotokollen til den nævnte overenskomst.
Ved anvendelsen af nr. 3, litra c), i den nævnte bestemmelse må
det beløb, der tages i betragtning af den kompetente institution,
ikke overstige det beløb, der skal udbetales i forbindelse med de
tilsvarende perioder, for hvilke der skal udbetales et beløb af denne
institution.
84. TYSKLAND-POLEN
Ingen.
►A185.◄TYSKLAND-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 6. november 1964.
86. TYSKLAND-SLOVENIEN
a) Artikel 42 i overenskomsten om social sikring af 24. september
1997.
b) Punkt 15 islutprotokollen ti l ovennævnte overenskomst.
87. TYSKLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A188.◄TYSKLAND-FINLAND
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 28. april 1997.
89. TYSKLAND-SVERIGE
Artikel 4, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 27. februar 1976.
90. TYSKLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3, stk. 1 og 6, samt artikel 7, stk. 2 til 6, i overenskomst af
20. april 1960 om social sikring.
b) Artikel 2 til 7 i slutprotokollen til overenskomst af 20. april 1960
om social sikring.
c) Artikel 2, stk. 5, og artikel 5, stk. 2 til 6, i overenskomst af 20. april
1960 om arbejdsløshedsforsikring.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 102
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M5
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
91. ESTLAND-GRÆKENLAND
Ingen overenskomst.
92. ESTLAND-SPANIEN
Ingen overenskomst.
93. ESTLAND-FRANKRIG
Ingen overenskomst.
94. ESTLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
95. ESTLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
96. ESTLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
97. ESTLAND-LETLAND
Ingen.
98. ESTLAND-LITAUEN
Ingen.
99. ESTLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
100. ESTLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
101. ESTLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
102. ESTLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
103. ESTLAND-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
104. ESTLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
105. ESTLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
106. ESTLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
107. ESTLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
108. ESTLAND-FINLAND
Ingen.
109. ESTLAND-SVERIGE
Ingen.
110. ESTLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
►A1130.◄SPANIEN-FRANKRIG
Ingen.
111. GRÆKENLAND-SPANIEN
Ingen overenskomst.
131. SPANIEN-IRLAND
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 103
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
132. SPANIEN-ITALIEN
Artikel 5, artikel 18, stk. 1 C, og artikel 23 i overenskomst af 30.
oktober 1979 om social sikring.
133. SPANIEN-CYPERN
Ingen overenskomst.
134. SPANIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
135. SPANIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1136.◄SPANIEN-LUXEMBOURG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 8. maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrative aftale af 27. juni 1975 om gennem-
førelse af konventionen af 8. maj 1969 for så vidt angår
selvstændige erhvervsdrivende.
137. SPANIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
138. SPANIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1139.◄SPANIEN-NEDERLANDENE
Artikel 23, stk. 2, i overenskomst af 5. februar 1974 om social sikring.
140. SPANIEN-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 6. november 1981 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
141. SPANIEN-POLEN
Ingen.
►A1142.◄SPANIEN-PORTUGAL
Artikel 4, stk. 2, artikel 16, stk. 2, og artikel 22 i den almindelige over-
enskomst af 11. juni1969.
143. SPANIEN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
144. SPANIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1145.◄SPANIEN-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 19.
december 1985.
146. SPANIEN-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, og artikel 16 i overenskomst om social sikring af 4.
februar 1983.
147. SPANIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 104
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
112. GRÆKENLAND-FRANKRIG
Ingen.
►A1148◄FRANKRIG-IRLAND
Ingen overenskomst.
149. FRANKRIG-ITALIEN
Artikel 20 og 24 i den almindelige overenskomst af 31. marts 1948.
150. FRANKRIG-CYPERN
Ingen overenskomst.
151. FRANKRIG-LETLAND
Ingen overenskomst.
152. FRANKRIG-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1153.◄FRANKRIG-LUXEMBOURG
Ingen.
154. FRANKRIG-UNGARN
Ingen overenskomst.
155. FRANKRIG-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1156.◄FRANKRIG-NEDERLANDENE
Ingen.
157. FRANKRIG-ØSTRIG
Ingen.
158. FRANKRIG-POLEN
Ingen.
►A1159.◄FRANKRIG-PORTUGAL
Ingen.
160. FRANKRIG-SLOVENIEN
Ingen.
161. FRANKRIG-SLOVAKIET
Ingen.
►A1162.◄FRANKRIG-FINLAND
Ingen.
163. FRANKRIG-SVERIGE
Ingen.
164. FRANKRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
Noteudveksling af 27. og 30. juli 1970 vedrørende forholdene med
hensyn til social sikring af lærere fra Det Forenede Kongerige, der
midlertidigt underviser i Frankrig inden for rammerne af kulturaftalen
af 2. marts 1948.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 105
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
113. GRÆKENLAND-IRLAND
Ingen overenskomst.
114. GRÆKENLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
115. GRÆKENLAND-CYPERN
Ingen.
116. GRÆKENLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.
117. GRÆKENLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1118.◄GRÆKENLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
119. GRÆKENLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
120. GRÆKENLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1121.◄GRÆKENLAND-NEDERLANDENE
Ingen.
122. GRÆKENLAND-ØSTRIG
a) Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 14. december 1979,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 21. maj 1986, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
123. GRÆKENLAND-POLEN
Ingen.
►A1124.◄GRÆKENLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
125. GRÆKENLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
126. GRÆKENLAND-SLOVAKIET
Ingen.
►A1127.◄GRÆKENLAND-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 11. marts 1988.
128. GRÆKENLAND-SVERIGE
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 5. maj 1978, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 14. september 1984.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 106
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
129. GRÆKENLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
►A1165.◄IRLAND-ITALIEN
Ingen overenskomst.
166. IRLAND-CYPERN
Ingen overenskomst.
167. IRLAND-LETLAND
Ingen overenskomst.
168. IRLAND-LITAUEN
Ingen overenskomst.
►A1169.◄IRLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
170. IRLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
171. IRLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1172.◄IRLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
173. IRLAND-ØSTRIG
Artikel 4 i overenskomst om social sikring af 30. september 1988 for
så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
174. IRLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1175.◄IRLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
176. IRLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
177. IRLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1178.◄IRLAND-FINLAND
Ingen overenskomst.
179. IRLAND-SVERIGE
Ingen overenskomst.
180. IRLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
181. ITALIEN-CYPERN
Ingen overenskomst.
182. ITALIEN-LETLAND
Ingen overenskomst.
183. ITALIEN-LITAUEN
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 107
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
►A1184.◄ITALIEN-LUXEMBOURG
Ingen.
185. ITALIEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
186. ITALIEN-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1187.◄ITALIEN-NEDERLANDENE
Ingen.
188. ITALIEN-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, i overenskomst om social
sikring af 21. januar 1981.
b) Artikel 4 i den nævnte overenskomst og punkt 2 i slutprotokollen til
den nævnte overenskomst for så vidt angår personer, der er bosat i
et tredjeland.
189. ITALIEN-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1190.◄ITALIEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
191. ITALIEN-SLOVENIEN
a) Aftale om regulering af gensidige forpligtelser vedrørende social
sikring med henvisning til fredstraktatens bilag XIV, punkt 7
(indgået ved noteveksling den 5. februar 1959).
b) Artikel 45, stk. 3, i konventionen om social sikring af 7. juli 1997
vedrørende den tidligere zone B i det tidligere frie Trieste-territo-
rium.
192. ITALIEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1193.◄ITALIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
194. ITALIEN-SVERIGE
Artikel 4 i overenskomsten om social sikring af 25. september 1979.
195. ITALIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
196. CYPERN-LETLAND
Ingen overenskomst.
197. CYPERN-LITAUEN
Ingen overenskomst.
198. CYPERN-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
199. CYPERN-UNGARN
Ingen overenskomst.
200. CYPERN-MALTA
Ingen overenskomst.
201. CYPERN-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 108
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
202. CYPERN-ØSTRIG
Ingen.
203. CYPERN-POLEN
Ingen overenskomst.
204. CYPERN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
205. CYPERN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
206. CYPERN-SLOVAKIET
Ingen.
207. CYPERN-FINLAND
Ingen overenskomst.
208. CYPERN-SVERIGE
Ingen overenskomst.
209. CYPERN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
210. LETLAND-LITAUEN
Ingen.
211. LETLAND-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
212. LETLAND-UNGARN
Ingen overenskomst.
213. LETLAND-MALTA
Ingen overenskomst.
214. LETLAND-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
215. LETLAND-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
216. LETLAND-POLEN
Ingen overenskomst.
217. LETLAND-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
218. LETLAND-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
219. LETLAND-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
220. LETLAND-FINLAND
Ingen.
221. LETLAND-SVERIGE
Ingen.
222. LETLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
223. LITAUEN-LUXEMBOURG
Ingen overenskomst.
224. LITAUEN-UNGARN
Ingen overenskomst.
225. LITAUEN-MALTA
Ingen overenskomst.
226. LITAUEN-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
227. LITAUEN-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
228. LITAUEN-POLEN
Ingen overenskomst.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 109
▼A1
229. LITAUEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
230. LITAUEN-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
231. LITAUEN-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
232. LITAUEN-FINLAND
Ingen.
233. LITAUEN-SVERIGE
Ingen.
234. LITAUEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen overenskomst.
235. LUXEMBOURG-UNGARN
Ingen overenskomst.
236. LUXEMBOURG-MALTA
Ingen overenskomst.
►A1237.◄LUXEMBOURG-NEDERLANDENE
Ingen.
238. LUXEMBOURG-ØSTRIG
a) Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 21. september
1971, som ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 16. maj 1973 og
nr. 2 af 9. oktober 1978.
b) Artikel 3, stk. 2, i den nævnte overenskomst for så vidt angår
personer, der er bosat iet tredjeland.
c) Punkt III i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
239. LUXEMBOURG-POLEN
Ingen.
►A1240.◄LUXEMBOURG-PORTUGAL
Artikel 3, stk. 2, i overenskomst af 12. februar 1965.
241. LUXEMBOURG-SLOVENIEN
Ingen.
242. LUXEMBOURG-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1243.◄LUXEMBOURG-FINLAND
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst om social sikring af 15.
september 1988.
244. LUXEMBOURG-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 29, stk. 1, i overenskomst om social sikring af 21.
februar 1985 for så vidt angår personer, der er bosat i et tredjeland.
245. LUXEMBOURG-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
246. UNGARN-MALTA
Ingen overenskomst.
247. UNGARN-NEDERLANDENE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 110
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
248. UNGARN-ØSTRIG
Artikel 36, stk. 3, i overenskomsten om social sikring af 31. marts
1999.
249. UNGARN-POLEN
Ingen.
250. UNGARN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
251. UNGARN-SLOVENIEN
Artikel 31 i overenskomsten om social sikring af 7. oktober 1957.
252. UNGARN-SLOVAKIET
Ingen.
253. UNGARN-FINLAND
Ingen.
254. UNGARN-SVERIGE
Ingen.
255. UNGARN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
256. MALTA-NEDERLANDENE
Ingen overenskomst.
257. MALTA-ØSTRIG
Ingen overenskomst.
258. MALTA-POLEN
Ingen overenskomst.
259. MALTA-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
260. MALTA-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
261. MALTA-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
262. MALTA-FINLAND
Ingen overenskomst.
263. MALTA-SVERIGE
Ingen overenskomst.
264. MALTA-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1265.◄NEDERLANDENE-ØSTRIG
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 7. marts 1974, som
ændret ved tillægsoverenskomst af 5. november 1980, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
266. NEDERLANDENE-POLEN
Ingen overenskomst.
►A1267.◄NEDERLANDENE-PORTUGAL
Artikel 5, stk. 2, i overenskomst af 19. juli 1979.
268. NEDERLANDENE-SLOVENIEN
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 111
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
269. NEDERLANDENE-SLOVAKIET
Ingen.
►A1270.◄NEDERLANDENE-FINLAND
Ingen overenskomst.
271. NEDERLANDENE-SVERIGE
Artikel 4 og artikel 24, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 2.
juli1976 for så vi dt angår personer, der er bosat iet tredjeland.
272. NEDERLANDENE-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
273. ØSTRIG-POLEN
Artikel 33, stk. 3, i overenskomsten om social sikring af 7. september
1998.
►A1274.◄ØSTRIG-PORTUGAL
Ingen.
275. ØSTRIG-SLOVENIEN
Artikel 37 i overenskomsten om social sikring af 10. marts 1997.
276. ØSTRIG-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1277.◄ØSTRIG-FINLAND
a) Artikel 4 overenskomst om social sikring af 11. december 1985,
som ændret ved tillægsoverenskomst af 9. marts 1993, for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
b) Punkt II i slutprotokollen til den nævnte overenskomst for så vidt
angår personer, der er bosat iet tredjeland.
278. ØSTRIG-SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social sikring af 21. marts 1996
279. ØSTRIG-DET FORENEDE KONGERIGE
a) Artikel 3 i overenskomst om social sikring af 22. juli 1980, som
ændret ved tillægsoverenskomst nr. 1 af 9. december 1985 og nr. 2
af 13. oktober 1992, for så vidt angår personer, der er bosat i et
tredjeland.
b) Protokol vedrørende naturalydelser til den nævnte overenskomst
med undtagelse af artikel 2, stk. 3, for så vidt angår personer, der
ikke har krav på behandling i henhold til afsnit III, kapitel 1.
280. POLEN-PORTUGAL
Ingen overenskomst.
281. POLEN-SLOVENIEN
Ingen.
282. POLEN-SLOVAKIET
Ingen.
283. POLEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
284. POLEN-SVERIGE
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 112
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
285. POLEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
286. PORTUGAL-SLOVENIEN
Ingen overenskomst.
287. PORTUGAL-SLOVAKIET
Ingen overenskomst.
►A1288.◄PORTUGAL-FINLAND
Ingen overenskomst.
289. PORTUGAL-SVERIGE
Artikel 6 i overenskomst om social sikring af 25. oktober 1978.
290. PORTUGAL-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 2, stk. 1, i protokol om medicinsk behandling af 15. november
1978.
291. SLOVENIEN-SLOVAKIET
Ingen.
292. SLOVENIEN-FINLAND
Ingen overenskomst.
293. SLOVENIEN-SVERIGE
Ingen.
294. SLOVENIEN-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
295. SLOVAKIET-FINLAND
Ingen overenskomst.
296. SLOVAKIET-SVERIGE
Ingen overenskomst.
297. SLOVAKIET-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1298.◄FINLAND-SVERIGE
Ingen.
299. FINLAND-DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
►A1300.◄SVERIGE-DET FORENEDE KONGERIGE
Artikel 4, stk. 3, i overenskomst om social sikring af 29. juni 1987.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 113
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
BILAGIV (B) (11) (13) (15)
(Forordningens artikel 37, stk. 2, artikel 38, stk. 3, artikel 45, stk. 3, artikel 46,
stk. 1, litra b), og artikel 46b, stk. 2)
A.De i forordningens artikel 37, stk. 1, omhandlede lovgivninger, hvorefter
størrelsen af ydelser ved invaliditet er uafhængig af forsikringsperio-
dernes længde
A. BELGIEN
a) Lovgivningen om den almindelige invalideordning, den særlige inva-
lideordning for minearbejdere og den særlige ordning for søfolk i
handelsflåden.
b) Lovgivningen om forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod
uarbejdsdygtighed.
c) Lovgivningen om invalidepension under den oversøiske sociale
sikringsordning og invalideordningen for tidligere ansatte i Belgisk
Congo og Rwanda-Urundi.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
Ingen.
D. TYSKLAND
Ingen.
E. ESTLAND
a) Invalidepensioner, der er tilkendt inden den 1. april 2000 i medfør af
loven om statslige ydelser, og som bibeholdes i henhold til loven om
statslig pensionsforsikring.
b) Nationale pensioner, der er tilkendt på grundlag af invaliditet i
henhold til loven om statslig pensionsforsikring.
c) Invalidepensioner, der er tilkendt i henhold til loven om militærtje-
neste, politiloven, loven om statsadvokaturen, loven om dommeres
status, loven om vederlag, pensioner og andre sociale garantier
vedrørende medlemmer af det estiske parlament (Riigikogu) samt
loven om ydelser i forbindelse med præsidentembedet.
F. GRÆKENLAND
Lovgivningen vedrørende forsikringsordningen for landbruget.
G. SPANIEN
Lovgivningen om invalideforsikring i medfør af den almindelige ordning
og de særlige ordninger, med undtagelse af de særlige ordninger for
tjenestemænd, de væbnede styrker og den retlige administration.
H. FRANKRIG
1. Arbejdstagere
Hele lovgivningen vedrørende invalideforsikring med undtagelse af
lovgivningen vedrørende invalideforsikring inden for minearbejdernes
sociale sikringsordning.
2. Selvstændige erhvervsdrivende
Lovgivningen vedrørende invalideforsikring for selvstændige
erhvervsdrivende inden for landbruget.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 114
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M3
▼A1
▼B
▼A1
I. IRLAND
Del II, kapitel 15, i kodificeret lov af 1993 om social tryghed og sociale
ydelser (Social Welfare (Consolidation) Act 1993)
J. ITALIEN
Ingen.
K. CYPERN
Ingen.
L. LETLAND
Artikel 16, stk. 1 og 2, i loven om statslige pensioner af 1. januar 1996.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
Ingen.
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
a) Lov af 18. februar 1966 om forsikring mod uarbejdsdygtighed, som
ændret.
b) Lov af 24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for selv-
stændige erhvervsdrivende (WAZ), som ændret.
R. ØSTRIG
Ingen.
S. POLEN
Ingen.
T. PORTUGAL
Ingen.
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Nationale pensioner til personer med medfødt handicap, eller som er
blevet invalideret i ung alder (lov om nationale pensioner (547/93)).
X. SVERIGE
Ingen.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
a) Storbritannien1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 115
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Social Security Act
1975).
Artikel 14, 15 og 16 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner
(Social Security Pensions Act 1975).
b) Nordirland
Artikel 15 og 36 i lov af 1975 om social sikring (Nordirland) (Social
Security (Northern Ireland) Act 1975).
Artikel 16, 17 og 18 i lov af 1975 om sociale sikringspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions (Northern Ireland) Order
1975).
B.Særordninger for selvstændige erhvervsdrivende i den i forordningens
artikel 38, stk. 3, og artikel 45, stk. 3, omhandlede forstand
A. BELGIEN
Ingen.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
Ingen.
D. TYSKLAND
Alderdomsforsikringen for landbrugere (Alterssicherung für Landwirte).
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. SPANIEN
Ordning om nedsættelse af pensionsalderen for selvstændige søfarende,
der udøver de i kongelig anordning nr. 2309 af 23. juli 1970 omhandlede
beskæftigelser.
H. FRANKRIG
Ingen.
I. IRLAND
Ingen.
J. ITALIEN
Pensionsforsikringsordningerne for (Assicurazione pensioni per):
— læger (medici)
— apotekere (farmacisti)
— dyrlæger (veterinari)— jordemødre (ostetriche)
— ingeniører og arkitekter (ingegneri e architetti)
— landinspektører (geometri)
— advokater og sagførere (avvocatie procuratori )
— økonomer (dottori commercialisti)
— revisorer og økonomiske rådgivere (ragionieri e periti commerciali)
— arbejdskonsulenter (consulentidel lavoro)— notarer (notai)1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 116
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
— speditører (spedizionieri doganali).
K. CYPERN
Ingen.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
Ingen.
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Ingen.
R. ØSTRIG
Ingen.
S. POLEN
Ingen.
T. PORTUGAL
Ingen.
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Ingen.
X. SVERIGE
Ingen.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Ingen.
C.De i forordningens artikel 46, stk. 1, litra b), omhandlede tilfælde, hvor
ydelsen ikke beregnes i overensstemmelse med forordningens artikel 46,
stk. 2
A. BELGIEN
Ingen.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Pension ved (fuldstændig og delvis) invaliditet samt efterladtepension
(efterlevende ægtefælle og børn, der har mistet begge forældre eller en
af dem).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 117
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
C. DANMARK
Alle ansøgninger om pension fastsat i overensstemmelse med lov om
social pension, med undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte pensi-
oner.
D. TYSKLAND
Ingen.
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen.
G. SPANIEN
Ingen.
H. FRANKRIG
Alle ansøgninger om pensions- eller efterladteydelser efter tillægspensi-
onsordningerne for lønmodtagere, med undtagelse af ansøgninger om
alderspension eller efterladtepension efter tillægspensionsordningen for
professionelt flypersonale inden for civil luftfart.
I. IRLAND
Alle ansøgninger om pension ved tilbagetrækning, (bidragspligtig)
alderspension og (bidragspligtig) enke- og enkemandspension
J. ITALIEN
Alle ansøgninger om invalide-, alders- og efterladtepension til arbejdsta-
gere samt følgende kategorier af selvstændige erhvervsdrivende:
Landbrugere, halvtægtsfæstere, fæstere og håndværkere samt personer,
der udøver selvstændig virksomhed inden for handel.
K. CYPERN
Alle ansøgninger om alders-, invalide- og efterladtepension.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 118
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M6
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
N. LUXEMBOURG
Ingen.
O. UNGARN
Ansøgninger om alders- og invalidepension, hvis ansøgeren har været
forsikret mindst 20 år i Ungarn. Ansøgninger om ydelser til efterladte,
hvis afdøde havde opnået fuld pension udelukkende efter ungarsk lov.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Alle ansøgninger om alderdomspension i henhold til lov af 31. maj 1956
om almindelig alderdomsforsikring, som ændret.
R. ØSTRIG
Ingen.
S. POLEN
Alle ansøgninger om alders-, invalide- og efterladtepension.
T. PORTUGAL
Alle ansøgninger om invalide-, alderdoms- og efterladtepension.
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Ingen.
X. SVERIGE
Alle ansøgninger om alderspension (grund- og tillægspension), med
undtagelse af de i bilag IV, afsnit D, nævnte pensioner.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
Alle ansøgninger om alders- og enkepension, der fastsættes i henhold til
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, med undtagelse af
de ansøgninger, for hvilke:
a) i et hvilket som helst indkomstskatteår efter den 6. april 1975
i) den pågældende har tilbagelagt forsikrings-, beskæftigelses- eller
bopælsperioder i henhold til lovgivningen i Det Forenede Konge-
rige og i en anden medlemsstat, og
ii) et (eller) flere af de indkomstskatteår, som er omfattet af bestem-
melserne i nr. i), ikke regnes for et år, der tages i betragtning
(qualifying year), i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgiv-
ning
b) forsikringsperioder i Det Forenede Kongerige, som er tilbagelagt
efter gældende lovgivning før den 5. juli 1948, med henblik på
anvendelsen af forordningens artikel 46, stk. 2, lægges sammen med
forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt
efter en anden medlemsstats lovgivning.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 119
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
D.De i forordningens artikel 46b, stk. 2, omhandlede ydelser og aftaler
1. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra a), omhandlede ydelser, hvis stør-
relse ikke afhænger af forsikrings- eller bopælsperiodernes længde:
a) de ydelser ved invaliditet, der er fastsat i de i dette bilag, afsnit A,
anførte lovgivninger
b) den danske folkepension, som opnås efter ti års bopæl, af personer, som
har fået tilkendt pension med virkning fra senest den 1. oktober 1989
c) den estiske nationale pension, der er tilkendt i henhold til loven om
statslig pensionsforsikring, alderspensioner, der er tilkendt i henhold til
loven om statsrevisionen, politiloven, loven om statsadvokaturen, samt
alders- og efterladtepensioner, der er tilkendt i henhold til loven om
justitskansleren, loven om militærtjeneste, loven om dommeres status,
loven om vederlag, pensioner og andre sociale garantier vedrørende
medlemmer af det estiske parlament (Riigikogu) samt loven om ydelser
i forbindelse med præsidentembedet
d) spanske efterladtepensioner, der tilkendes efter den almindelige ordning
og særordningerne
e) efterladteydelsen fra forsikringen for efterlevende ægtefælle i den almin-
delige franske sociale sikringsordning eller i ordningen for beskæftigede i
landbruget
f) invalidepensionen til efterlevende ægtefælle i den almindelige franske
sociale sikringsordning eller i ordningen for beskæftigede i landbruget,
når den beregnes på grundlag af en afdød ægtefælles invalidepension,
der er fastsat i medfør af artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i)
g) den nederlandske efterladtepension i henhold til lov af 21. december
1995 om almindelig efterladteforsikring.
h) finske nationale pensioner fastlagt efter lov om national pension af 8. juni
1956 og tilkendt efter overgangsbestemmelserne i lov om national
pension (547/93) og supplerende børnepension i overensstemmelse med
lov om efterladtepension af 17. januar 1969
i) den fulde svenske grundpension tilkendt efter den lovgivning om grund-
pension, der gjaldt før den 1. januar 1993, og den fulde grundpension
tilkendt efter overgangsbestemmelserne i den lovgivning, der er gældende
siden nævnte dato.
2. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), omhandlede ydelser, hvis stør-
relse afhænger af en fiktiv periode, der anses for tilbagelagt mellem
tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden og et senere tidspunkt:
a) de danske førtidspensioner, hvis størrelse fastsættes i henhold til
gældende lovgivning før den 1. oktober 1984
b) de tyske invalide- og efterladtepensioner, i forbindelse med hvilke der
tages hensyn til en tillægsperiode, og de tyske alderdomspensioner, i
forbindelse med hvilke der tages hensyn til en allerede optjent tillægspe-
riode
c) de italienske uarbejdsdygtighedspensioner (inabilità).
d) lettisk invalide- og efterladtepension, i forbindelse med hvilken der tages
hensyn til en fiktiv forsikringsperiode.
e) litauisk invalide- og efterladtepension under den sociale sikringsordning.
f) de luxembourgske invalide- og efterladtepensioner.
g) slovakiske pensioner ved invaliditet og delvis invaliditet samt efterladte-
pensioner i forbindelse med disse
h) finske erhvervspensioner, i forbindelse med hvilke der tages hensyn til
fremtidige perioder i henhold til den nationale lovgivning
i) svensk invalide- og efterladtepension, i forbindelse med hvilken der tages
hensyn til en fiktiv forsikringsperiode, og svensk alderspension, i forbin-
delse med hvilken der tages hensyn til en allerede optjent fiktiv periode.
3. De i forordningens artikel 46b, stk. 2, litra b), nr. i), omhandlede aftaler om
ikke at medregne samme fiktive periode to eller flere gange.
a) Den nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992.
b) Overenskomst om social sikring af 28. april 1997 mellem Forbundsrepu-
blikken Tyskland og Finland.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 120
BILAGV (15)
OVERENSSTEMMELSE MELLEM DE I MEDLEMSSTATERNES LOVGIVNING FASTLAGTE KRITERIER FOR INVALIDITET
(Forordningens artikel 40, stk. 4)
BELGIEN
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner
imedlemsstaterne, som har truffet afgø-
relse om anerkendelse af invaliditetOrdninger, som anvendes af de belgiske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordningOrdning for minearbejdere
Ordning for søfolkDirektoratet for Den Over-
søiske Sociale
Sikringsordning Almindelig invaliditet Erhvervsudygtighed
FRANKRIG 1. Almindelig ordning:
— gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse — gruppe II
— gruppe I
2. Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse —
2/3almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3. Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4. Ordning for søfolk:
— almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
ITALIEN 1. Almindelig ordning:
— invaliditet (arbejdere)/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— invaliditet (funktionærer)
2. Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed til søs Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
LUXEMBOURG Invaliditet (arbejdere)/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelseInvaliditet (funktionærer)▼B1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 121
FRANKRIG
Medlems-
staterOrdninger, der anvendes af de
institutioner, som har truffet
afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de franske institutioner, for hvilke afgørelse i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordning Ordning for landbruget Ordning for minearbejdere Ordning for søfolk
Gruppe I Gruppe IIGruppe III
(Plejetil-
fælde)2/3almin-
delig invali-
ditetFuld invali-
ditetPlejetil-
fælde2/3almin-
delig invali-
ditetPlejetil-
fældeErhvervs-
udygtighed2/3almin-
delig invali-
ditetFuld
erhvervs-
udygtighedPlejetil-
fælde
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
2. Ordning for minear-
bejdere:
— partiel almindelig
invaliditetOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
— erhvervsudyg-
tighedIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (2)
3. Ordning for søfolk: Overens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melse (1)Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
ITALIEN 1.Almindelig ordning
— invaliditet (arbej-
dere)Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
— invaliditet (funkti-
onærer)Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
2.Ordning for søfolk:
— utjenstdygtighed
til søsIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse▼B1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 122
Medlems-
staterOrdninger, der anvendes af de
institutioner, som har truffet
afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de franske institutioner, for hvilke afgørelse i tilfælde af overensstemmelse er bindende
Almindelig ordning Ordning for landbruget Ordning for minearbejdere Ordning for søfolk
Gruppe I Gruppe IIGruppe III
(Plejetil-
fælde)2/3almin-
delig invali-
ditetFuld invali-
ditetPlejetil-
fælde2/3almin-
delig invali-
ditetPlejetil-
fældeErhvervs-
udygtighed2/3almin-
delig invali-
ditetFuld
erhvervs-
udygtighedPlejetil-
fælde
LUXEM-
BOURGInvaliditet (arbejdere) Overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseOverens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
Invaliditet (funktionærer) Ikke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke
overens-
stem-
melseIkke over-
ensstem-
melse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.
(2) Kun hvis den belgiske institution har anerkendt udygtighed til arbejde både under og over jorden.▼B1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 123
ITALIEN
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne, som har
truffet afgørelse om anerkendelse av invaliditetOrdninger, der anvendes af de italienske institutioner, for hvilke afgørelsen i tilfælde af overensstemmelse er
bindende
Almindelig ordningSøfolk
Utjenstdygtighed til søsArbejdere Funktionærer
BELGIEN 1. Almindeling ordning: Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
2.Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invalidite Overensstemmelse Overensstemmelse Ikke overensstemmelse— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
FRANKRIG 1.Almindeling ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse — Gruppe II
— Gruppe I
2.Ordning for landbruget
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse — partiel almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3.Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4.Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ikke overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed▼B1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 124
LUXEMBOURG
MedlemsstaterOrdninger, der anvendes af de institutioner i medlemsstaterne, som har truffet afgørelse om anerkendelse af
invaliditetOrdninger, der anvendes af de institutioner i Luxembourg, for hvilke
afgørelsen, i tilfælde af overensstemmelse, er bindende
Invaliditet (arbejdere) Invaliditet (funktionærer)
BELGIEN 1. Almindelig ordning: Overensstemmelse Overensstemmelse
2.Ordning for minearbejdere:
— partiel almindelig invaliditet Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
3. Ordning for søfolk Overensstemmelse (1) Overensstemmelse (1)
FRANKRIG 1.Almindelig ordning:
— Gruppe III (plejetilfælde)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse — Gruppe II
— Gruppe I
2.Ordning for landbruget:
— fuld almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse —
2/3almindelig invaliditet
— plejetilfælde
3.Ordning for minearbejdere:
—2/3almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
4.Ordning for søfolk:
— partiel almindelig invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Overensstemmelse— plejetilfælde
— erhvervsudygtighed Ikke overensstemmelse Ikke overensstemmelse
(1) For så vidt det drejer sig om en af den belgiske institution anerkendt almindelig invaliditet.▼B1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 125
▼B
BILAGVI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÆRREGLER FOR ANVENDELSEN AF VISSE MEDLEMSSTATERS
LOVGIVNING
(Forordningens artikel 89)
A. BELGIEN
1. Personer, hvis ret til naturalydelser fra sygeforsikringen hidrører fra de
bestemmelser i den tvungne belgiske syge- og invalideforsikringsord-
ning, der finder anvendelse på selvstændige erhvervsdrivende, er
omfattet af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 1, her-
under artikel 35, stk. 1, på følgende betingelser:
a) I tilfælde af ophold på en anden medlemsstats område end Belgien
er de pågældende:
i) for så vidt angår den pleje, der ydes i tilfælde af hospitalsindlæg-
gelse, omfattet af naturalydelser, der er fastsat iopholdslandets
lovgivning
ii) for så vidt angår de øvrige naturalydelser, der er fastsat i den
belgiske ordning, omfattet af godtgørelse af disse ydelser fra
den kompetente belgiske institution til den sats, der er fastsat i
opholdslandets lovgivning.
b) I tilfælde af bopæl på en anden medlemsstats område end Belgien er
de pågældende omfattet af de i bopælslandets lovgivning fastsatte
naturalydelser på betingelse af, at den med henblik herpå i de
belgiske bestemmelser fastsatte supplerende præmie indbetales til
den kompetente belgiske institution.
2. Ved den kompetente belgiske institutions anvendelse af bestemmelserne
i forordningens afsnit III, kapitel 7 og 8, betragtes et barn som opvokset
iden medlemsstat, på hvi s område det er bosat.
3. Ved anvendelsen af forordningens artikel 46, stk. 2, anses alderdomsfor-
sikringsperioder, tilbagelagt efter belgisk lovgivning før den 1. januar
1945, også som forsikringsperioder tilbagelagt efter belgisk lovgivning
om den almindelige invaliditetsordning og om ordningen for søfolk.
4. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til perioder, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende har været uarbejdsdygtig efter belgisk lovgivning.
5. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 46, stk. 2,
anses de alderdomsforsikringsperioder, der er tilbagelagt af selvstæn-
dige erhvervsdrivende under belgisk lovgivning, inden lovgivningen
om selvstændige erhvervsdrivendes uarbejdsdygtighed trådte i kraft,
som perioder tilbagelagt under sidstnævnte lovgivning.
6. Med henblik på at afgøre om betingelserne for, at der i henhold til
belgisk lovgivning erhverves ret til arbejdsløshedsunderstøttelse, er
opfyldt, tages kun dage med lønnet arbejde ibetragtni ng de dage, der i
medfør af nævnte lovgivning anses for ligestillede dage, tages dog i
betragtning, såfremt de forudgående dage har været dage med lønnet
arbejde.
7. Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens artikel 72 og
artikel 79, stk. 1, litra a), tages der hensyn til beskæftigelses- og/eller
forsikringsperioder, tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivning
såfremt ret til ydelser, efter belgisk lovgivning, er betinget af, at den
pågældende, inden for en nærmere fastsat tidligere periode, har opfyldt
betingelserne for ret til børnetilskud efter ordningen for arbejdstagere.
8. Ved anvendelse af artikel 14a, stk. 2 til 4, artikel 14c, litra a), og artikel
14d i forordning (EØF) nr. 1408/71 anvendes ved beregningen af
erhvervsindtægten i det referenceår, som danner grundlag for fastsæt-
telsen af bidrag i henhold til sociallovgivningen for selvstændige
erhvervsdrivende, den gennemsnitlige årlige omregningskurs for det år,
hvor denne indtægt er oppebåret.
Omregningskursen er årsgennemsnittet af de omregningskurser, der
offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende ihenhold ti l
artikel 107, stk. 5, i forordning (EØF) nr. 574/72.
9. Ved beregningen af det teoretiske beløb for en invalidepension som
omhandlet i forordningens artikel 46, stk. 2, bygger den kompetente
belgiske institution på indtægterne fra det erhverv, den pågældende
senest har udøvet.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 126
▼B
10. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der ikke længere er
forsikret i Belgien i henhold til belgisk lovgivning om syge- og
invalideforsikring - hvorefter retten til ydelser ligeledes er betinget af,
at den pågældende er forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhe-
dens indtræden - anses ved anvendelse af bestemmelserne i
forordningens afsnit III, kapitel 3, for at vare forsikret på tidspunktet
for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt den pågældende er
forsikret mod samme risiko i henhold til en anden medlemsstats lovgiv-
ning.
11. Hvis den pågældende i henhold til forordningens artikel 45 har ret til en
belgisk invaliditetsydelse, fastsættes denne ydelse efter reglerne i
forordningens artikel 46, stk. 2:
a) efter bestemmelserne i lov af 9. august 1963 om en obligatorisk
syge- og invalideforsikringsordning, hvis den pågældende på det
tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden indtrådte, var forsikret mod denne
risiko i henhold til en anden medlemsstats lovgivning som arbejds-
tager i den i forordningens artikel 1, litra a), anførte forstand
b) efter bestemmelserne i kongelig anordning af 20. juli 1971 om
forsikring af selvstændige erhvervsdrivende mod uarbejdsdygtighed,
hvis den pågældende på det tidspunkt, da uarbejdsdygtigheden
indtrådte, var arbejdstager i den i forordningens artikel 1, litra a),
anførte forstand.
12. Den skadelige begivenhed, der er nævnt i artikel 1 i lov af 9. marts
1953 om visse tilpasninger af pensioner til militært personel og om
gratis lægebehandling og medicin til militært personel, som er blevet
invalideret i fredstid, udgør en arbejdsulykke eller en erhvervssygdom
i henhold til forordningens afsnit III, kapitel 4.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
2. Personer, som efter reglerne i forordningens afsnit III, kapitel 1, har ret
til naturalydelser ved ophold eller bopæl i Danmark, har ret til natural-
ydelser på samme betingelser, som efter dansk lovgivning gælder for
personer, der i medfør af lov om offentlig sygesikring er sikret i gruppe
1. Personer, der tager bopæl iDanmark og optages iden danske syge-
sikring, kan dog på samme vilkår som danske sygesikrede vælge at
være sikret i gruppe 2.
3. a) Bestemmelserne i dansk lovgivning om social pension om, at retten
til pension er betinget af, at modtageren har fast bopæl i Danmark,
finder ikke anvendelse på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdri-
vende eller deres efterladte, som er bosat ien anden medlemsstat
end Danmark.
b) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt i
Danmark af en grænsearbejder eller sæsonarbejder som bopælspe-
rioder, der er tilbagelagt i Danmark af denne persons efterlevende
ægtefælle, for så vidt ægtefællerne i disse perioder var gift med
hinanden, og ikke var separerede eller levede faktisk adskilt på
grund af uoverensstemmelse, og den ægtefælle i disse perioder var
bosat ien anden medlemsstat.
c) Med henblik på pensionsberegningen anses beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig erhvervsvirksomhed tilbagelagt i
Danmark af en arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende,
bortset fra grænsearbejdere og sæsonarbejdere, forud for den 1.
januar 1984 som bopælsperioder, der er tilbagelagt i Danmark af
denne persons efterlevende ægtefælle, for så vidt ægtefællerne i
disse perioder var gift med hinanden, og ikke var separerede eller
levede adskilt på grund af uoverenstemmelse, og den efterlevende
ægtefælle i disse perioder var bosat i en anden medlemsstat.
d) Perioder, der skal medregnes i medfør af litra b) og c) tages dog
ikke i betragtning, når de falder sammen med perioder, der
medregnes ved beregning af pension, som tilkommer vedkommende
person efter en anden medlemsstats lovgivning om tvungen forsik-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 127
▼M3
▼A1
▼M2
▼M1
▼B
▼B
ring, eller med perioder, hvori vedkommende person har modtaget
pension i henhold til en sådan lovgivning.
Disse perioder tages dog i betragtning, såfremt det årlige pensions-
beløb ikke overstiger halvdelen af den sociale pensions grundbeløb.
4. Forordningens bestemmelser berører ikke overgangsbestemmelser i de
danske love af 7. juni 1972 om ret til pension for danske statsborgere,
der har haft fast bopæl i Danmark i bestemte tidsrum umiddelbart forud
for begæringens indgivelse. Statsborgere i de øvrige medlemsstater, som
har haft fast bopæl iDanmark iét år umi ddelbart forud for begæri ngens
indgivelse, har dog ret til pension på samme betingelser, som gælder for
danske statsborgere.
5. a) Perioder, i hvilke en grænsearbejder, som er bosat i en anden
medlemsstat end Danmark, har udøvet sin erhvervsmæssige beskæf-
tigelse på dansk område, skal i forhold til dansk lovgivning anses
som bopælsperioder. Det samme gælder perioder, i hvilke en græn-
searbejder er udstationeret eller præsterer tjenesteydelser i en anden
medlemsstat end Danmark.
b) Perioder, i hvilke en sæsonarbejder, som er bosat i en anden
medlemsstat end Danmark, har været beskæftiget på dansk område,
skal i forhold til dansk lovgivning anses som bopælsperioder. Det
samme gælder perioder, i hvilke en sæsonarbejder er udstationeret
på en anden medlemsstats område end Danmark.
6. Ved afgørelsen af, om betingelserne for ret til dagpenge ved sygdom
eller fødsel efter lov om dagpenge ved sygdom eller fødsel af 20.
december 1989 er opfyldt, når den pågældende ikke har været omfattet
af dansk lovgivning under hele forløbet af de referenceperioder, der er
omhandlet inævnte lov:
a) medregnes forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, som er tilbage-
lagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat end Danmark inden
for de nævnte referenceperioder, i løbet af hvilke den pågældende
ikke har været omfattet af dansk lovgivning, som om det drejede
sig om perioder tilbagelagt efter dansk lovgivning, og
b) anses en selvstændig erhvervsdrivende for i således medregnede
perioder af have haft en arbejdsfortjeneste og en arbejdstager (i
tilfælde, hvor den aktuelle indtjening ikke er egnet som grundlag
for beregning af dagpenge) at have haft en gennemsnitlig indtjening
af en størrelse, der svarer til den, der bliver lagt til grund ved be-
regningen af dagpenge for de perioder, der er tilbagelagt efter
dansk lovgivning i referenceperioderne.
7. Forordningens artikel 46a, stk. 3, litra d), og artikel 46c, stk. 1 og 3, og
gennemførelsesforordningens artikel 7, stk. 1. finder ikke anvendelse på
pensioner, der fastsættes efter dansk lovgivning.
8. Ved anvendelse af forordningens artikel 67 beregnes arbejdsløshedsy-
delserne for selvstændige erhvervsdrivende, der er forsikret i Danmark,
efter den danske lovgivning.
9. Såfremt en person, der oppebærer en dansk alderspension eller eventuelt
førtidspension, ligeledes har ret til en efterladtepension fra en anden
medlemsstat, anses disse pensioner ved anvendelsen af dansk lovgiv-
ning for at være ydelser af samme art i den i forordningens artikel
46a, stk. 1, omhandlede forstand, forudsat at den pågældende, hvis
forsikrings- eller bopælsperioder danner grundlag for beregningen af
efterladtepensioner, har tilbagelagt bopælsperioder i Danmark.
10. Af en person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, og
som har bopæl iDanmark, og
a) for hvem bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke
finder anvendelse, og
b) som ikke er berettiget til dansk pension
kan de kompetente myndigheder kræve betaling for naturalydelser, der
modtages iDanmark, iden udstrækni ng naturalydelserne er omfattet af
den pågældende særlige ordning og/eller af en personlig supplerende
forsikringsordning. Det gælder også for denne persons ægtefælle og
børn under 18 år.
D. TYSKLAND
1. Reglerne i forordningens artikel 10 berører ikke de bestemmelser, hvor-
efter ulykkestilfælde (og erhvervssygdomme), der er indtruffet uden for
Forbundsrepublikken Tysklands område, samt perioder, der er tilbage-1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 128
▼M3
▼A1
▼B
▼B
lagt uden for dette område, ikke, eller kun under visse betingelser,
medfører udbetaling af ydelser, når de berettigede er bosat uden for
Forbundsrepublikken Tysklands område.
2. a) Den fikserede godskrevne periode (pauschale Anrechnungszeit)
bestemmes alene på grundlag af perioder med tysk forsikring.
b) Hvad angår medregning af tyske pensionsperioder i forbindelse med
pensionsforsikring for minearbejdere, er det kun tysk lovgivning, der
finder anvendelse.
c) Hvad angår medregning af tyske erstatningsperioder (Ersatzzeiten),
er det kun tysk lovgivning, der finder anvendelse.
3. Såfremt anvendelsen af forordningen eller senere forordninger om
social sikring medfører usædvanlig store udgifter for enkelte sygeforsik-
ringsinstitutioner, kan disse udgifter helt eller delvis godtgøres. Det
tyske kontaktorgan for sygeforsikring i udlandet
(Krankenversicherung — Ausland), Bonn, træffer afgørelse om en
sådan godtgørelse efter aftale med sygeforsikringens centralforbund.
De til afholdelse af godtgørelsen fornødne midler tilvejebringes ved
afgifter, der pålægges samtlige sygeforsikringsinstitutioner i forhold til
deres gennemsnitlige medlemstal ►M5 ◄og pensioni-
ster idet foregående år.
4. $ 7 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) finder anvendelse
på statsborgere fra de øvrige medlemsstater, samt på statsløse og flygt-
ninge, der er bosat i de øvrige medlemsstater, efter følgende
retningslinjer:
Hvis de almindelige betingelser er opfyldt, kan frivillige bidrag indbe-
tales til den tyske renteforsikring:
a) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på Forbundsrepu-
blikken Tysklands område
b) når den pågældende har hjemsted eller bopæl på en anden medlems-
stats område, og han tidligere på et eller andet tidspunkt tvunget
eller frivilligt har været tilsluttet den tyske renteforsikring
c) når den pågældende som statsborger ien anden medlemsstat har
hjemsted eller bopæl på et tredjelands område og imi ndst 60
måneder har indbetalt bidrag til den tyske pensionsforsikring eller i
henhold til 232 i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetzbuch VI) har
ret til at blive optaget i den frivillige forsikring og i henhold til
lovgivningen i en anden medlemsstat hverken er tvungent eller
frivilligt forsikret.
5 . ......6 . ......
7 . ......
8 . ......9. Hvis udgifterne til naturalydelser, som tyske institutioner på bopæls-
stedet tilkender pensionsmodtagere eller deres familiemedlemmer, som
er forsikret i andre medlemsstaters kompetente institutioner, skal
afregnes med månedlige fikserede beløb, anses disse udgifter, med
henblik på den finansielle udligning mellem tyske institutioner indenfor sygeforsikringen for pensionsmodtagere, som udgifter til ydelser fra
den tyske sygeforsikring for pensionsmodtagere. De fikserede beløb,
som af de kompetente institutioner i de andre medlemsstater refunderes
til de tyske institutioner på bopælsstedet, anses som indtægter, der skal
tages i betragtning ved ovennævnte finansielle udligning.
10. Selvstændige erhvervsdrivende tilkendes arbejdsløshedshjælp (Arbeit-
slosenhilfe) på betingelse af, at den pågældende, før han melder sig
arbejdsløs, som hovedbeskæftigelse har udøvet selvstændig beskæfti-
gelse i mindst 1 år på Forbundsrepublikken Tysklands område, og at
han ikke kun midlertidig har indstillet sin beskæftigelse.
11. Forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden
medlemsstat inden for rammerne af en særlig alderdomsforsikringsord-
ning for landbrugere, eller, hvis en sådan ikke findes, i egenskab af
landbruger inden for rammerne af den almindelige ordning, medregnes
med henblik på opfyldelse af den betingelse vedrørende forsikrings-
tiden, der er foreskrevet for optagelse som bidragspligtig i henhold til
artikel 27 i lov om alderdomshjælp til landbrugere (Gesetz über die
Alterssicherung der Landwirte - GAL), forudsat at:
a) erklæringen, der begrunder bidragspligten, fremsættes inden for den
fastsatte tidsfrist, og1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 129
▼M1
▼B
▼B
b) den pågældende inden fremsættelsen af erklæringen på Forbundsre-
publikken Tysklands område senest har været bidragspligtig inden
for alderdomshjælpen til landbrugere.
12. Perioder med tvungen forsikring, der er tilbagelagt efter lovgivningen i
en anden medlemsstat, enten inden for rammerne af en særordning for
håndværkere, eller, hvis en sådan ikke findes, inden for rammerne af en
særordning for selvstændige erhvervsdrivende eller af den almindelige
ordning, medregnes med henblik på opfyldelse af betingelsen om 18
års tvungne bidrag, der skal dokumenteres, for at retten til frivillig
udtræden af pensionsforsikringsordningen for selvstændige håndværkere
kan gøres gældende.
13. Ved anvendelse af tysk lovgivning om pensionisters tvungne omfattelse
af sygeforsikringsordningen i henhold til artikel 5, stk. 1, punkt 11, i
femte bog i socialloven (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch - SGB V) og
artikel 56 i lov om sundhedsreformloven (Gesundheitsreformgesetz),
tages forsikrings- eller bopælsperioder, som er tilbagelagt efter en anden
medlemsstats lovgivning, og i løbet af hvilke den pågældende kunne
gøre krav på naturalydelser fra sygeforsikringen, i fornødent omfang i
betragtning, som om det drejer sig om forsikringsperioder, der var tilba-
gelagt efter tysk lovgivning, forudsat at de ikke falder sammen med
forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter denne lovgivning.
14. Ved tilkendelse af de i artikel 47, stk. 1, i femte bog i socialloven (SGB
V), i artikel 200, stk. 2, og i artikel 561, stk. 1, i lov om socialforsikring
(Reichsversicherungsordnung - RVO) omhandlede kontantydelser til
forsikrede, som er bosiddende på en anden medlemsstats område, fast-
sætter de tyske institutioner en natteløn, på grundlag af hvilken de
nævnte ydelser beregnes, som om disse forsikrede var bosiddende i
Forbundsrepublikken Tyskland.
15. Græske lærere med tjenestemandsstatus, som ikraft af deres beskæfti -
gelse på tyske skoler har indbetalt bidrag til den tyske lovpligtige
pensionsforsikring ud over bidrag til den særlige græske ordning for
tjenestemænd, og som efter den 31. december 1978 ikke længere er
omfattet af den tyske tvungne forsikring, får efter anmodning refunderet
disse tvungne bidrag i henhold til $ 210 i sjette bog i Socialloven
(Sozialgesetzbuch VI). Ansøgninger om bidragsrefusion skal indgives
et år efter datoen for denne bestemmelses ikrafttrædelse. De pågæl-
dende kan ligeledes gøre deres ret gældende inden seks måneder efter,
at de er ophørt med at være omfattet af den tvungne forsikring.
$ 210, stk. 6, i sjette bog i Socialloven (Sozialgesetz-buch VI) finder
kun anvendelse i forbindelse med perioder, for hvilke der er indbetalt
tvungne bidrag til den tyske pensionsforsikring samtidig med et bidrag
til den særlige græske ordning for tjenestemænd og i forbindelse med
godskrevne perioder (Anrechnungszeiten), som følger umiddelbart efter
de perioder, hvor der er blevet indbetalt sådanne tvungne bidrag.
1 6 . ......17. Når institutionen på bopælsstedet til udgift for den kompetente institu-
tion tilkender ydelser til personer, der har behov for vedvarende pleje
eller tilsyn, i overensstemmelse med artikel 53 ff. i femte bog i social-
loven (SGB V), skal denne institution medregne de forsikrings-,
beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i henhold til
lovgivningen i en anden medlemsstat, som om det drejede sig om
perioder, der var tilbagelagt efter den for denne institution gældende
lovgivning.
18. En person, der oppebærer en pension eller rente i henhold til tysk
lovgivning og en pension eller rente i henhold til en anden medlems-
stats lovgivning, anses ved anvendelse af forordningens artikel 27 for
at have ret til naturalydelser fra syge- og moderskabsforsikringen, hvis
han i henhold til artikel 8, stk. 1, nr. 4, i femte bog i socialloven
(Sozialgesetzbuch - SGB V) er fritaget for at være omfattet af den
lovpligtige sygeforsikring (Krankenversicherung).
19. En forsikringsperiode, som en arbejdstager har tilbagelagt med børne-
pasning i overensstemmelse med tysk lovgivning, ligestilles med en
periode, hvor den pågældende har passet barnet i en anden medlemsstat,
forudsat at han ikke kan udøve erhvervsmæssig beskæftigelse i henhold
til artikel 6, stk. 1, i lov om beskyttelse af moderskab (Mutterschutzge-
setz), eller han tager orlov for at passe børn ioverensstemmelse med
artikel 15 i forbundslov om børnepasningstilskud (Bundeserziehungsgel-
dgesetz) og ikke har udøvet en bibeskæftigelse (geringfügige
Beschäftigung) i henhold til artikel 8 i SGB IV.
20. I de tilfælde, hvor bestemmelserne i tysk pensionslovgivning, der var
gældende pr. 31. december 1992, skal finde anvendelse, finder bestem-
melserne i bilag VI ligeledes anvendelse i den udgave, der var
gældende pr. 31. december 1991.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 130
▼M3
21. a) I den udstrækning bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-
7, vedrører naturalydelser, gælder de ikke for personer, der er beret-
tiget til naturalydelser under en pensionsordning for tjenestemænd,
eller for personer, der ligestilles dermed, og som ikke er forsikret
under den lovpligtige sygesikringsordning.
b) Når en person, der er dækket af en tjenestemandsordning, har bopæl
i en medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de rele-
vante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gøre brug af
retten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivning i
bopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning til forord-ningens artikel 17a.
22. Uanset bestemmelserne ipunkt 21 om naturalydelser anses bestemmel-
serne i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som er
berettiget til pension både efter Beamtenversorgungsrecht og efter en
anden medlemsstats lovgivning.
23. Kapitel 4 finder ikke anvendelse på personer, der er berettiget til natu-
ralydelser fra en ulykkesforsikring for tjenestemænd eller dermed
ligestillede.
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
1 . .......
2. Lov nr. 1469/84 om frivillig optagelse i pensionsforsikringsordningen for
græske statsborgere og udenlandske statsborgere af græsk oprindelse,
finder i henhold til nedenstående bestemmelser anvendelse på statsbor-
gere fra andre medlemsstater, statsløse og flygtninge, som er bosiddende
på en medlemsstats område.
Forudsat at de øvrige betingelser i nævnte lov er opfyldt, kan der indbe-
tales bidrag, såfremt
a) den pågældende har hjemsted eller bopæl på en medlemsstats område
og endvidere tidligere har været tvungent omfattet af den græske
pensionsforsikringsordning, eller
b) den pågældende, uanset hjemsted eller bopæl, enten tidligere har
været bosiddende i Grækenland i ti år, uanset om det drejer sig om
ti på hinanden følgende år eller ej, eller tidligere har været omfattet
af græsk lovgivning, tvungent eller frivilligt, i 1 500 dage.
3. Uanset den gældende lovgivning, som anvendes af OGA, anses perioder,
hvor der oppebæres pension i anledning af en arbejdsulykke eller
erhvervssygdom efter en medlemsstats lovgivning, i hvilken der for disse
risicis vedkommende er fastsat en særlig forsikringsgren, for forsikrings-
perioder efter den lovgivning, som anvendes af OGA, i den i
forordningens artikel 1, litra r), anførte forstand, såfremt disse perioder
falder sammen med beskæftigelsesperioder inden for landbruget i
Grækenland.
4. Efter græsk lovgivning er anvendelsen af forordningens artikel 49, stk. 2,
betinget af, at den i den nævnte artikel omhandlede omberegning ikke er
til ulempe for den pågældende.
5. Når det i henhold til bestemmelserne for de græske tillægspensionskasser
(«επικουρικά ταµεία ») er muligt at anerkende perioder med tvungen
alderdomsforsikring, der er tilbagelagt inden for de almindelige lovplig-
tige græske forsikringsinstitutioner (« κύριας ασφάλισης »), gælder disse
bestemmelser ligeledes for perioder med tvungen pensionsforsikring, der
er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat, og som hører
ind under denne forordningens saglige anvendelsområde.
6. Arbejdstagere, som indtil den 31. december 1992 har været omfattet af
den tvungne forsikring i en anden medlemsstat, og som for første gang
efter den 1. januar 1993 bliver omfattet af den tvungne græske forsikring
(almindelig lovpligtig ordning), anses i henhold til bestemmelserne i lov
nr. 2084/92 for »tidligere forsikrede«.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 131
▼A1
▼B
▼M1
7. Erhvervsaktive eller pensionerede tjenestemænd og dermed ligestillede
samt deres familiemedlemmer, som er omfattet af en særlig sygesikrings-
ordning, kan opnå naturalydelser ved sygdom og moderskab i
hastetilfælde under et ophold på en anden medlemsstats område, eller
når de rejser til en anden medlemsstat for at få en efter deres helbredstil-
stand fornøden behandling med forhåndstilladelse fra den græske
kompetente institution, i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1, litra
a) og c) stk. 3, samt artikel 31, litra a), på samme betingelser som
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er omfattet af græsk
lovgivning om social sikring (lovpligtige ordninger).
8. Artikel 22b finder tilsvarende anvendelse på alle tjenestemænd og
dermed ligestillede samt deres familiemedlemmer, der er dækket af en
særlig græsk sundhedsplejeordning.
7. (SIC! 9.) For så vidt angår tjenestemænd og dermed ligestillede, som er
blevet ansat senest den 31. december 1982, finder bestemmelserne i
forordningens afsnit III, kapitel 2 og 3, tilsvarende anvendelse, hvis de
berørte personer har tilbagelagt forsikringsperioder i en anden medlems-
stat inden for rammerne af en særlig pensionsordning for tjenestemænd
eller dermed ligestillede eller en generel ordning, forudsat at de pågæl-
dende har været ansat som tjenestemænd eller på tjenestemandslignende
vilkår i overensstemmelse med bestemmelserne i græsk lovgivning.
8. (SIC! 10.) Anvendelsen af bestemmelserne i artikel 43a, stk. 2, og artikel
51a, stk. 2, anfægter ikke, når der ikke er erhvervet pensionsrettigheder
under en særlig ordning for tjenestemænd eller hermed ligestillede
personer, anvendelsen af den græske lovgivning (lov om civile og mili-
tære pensioner) om overførsel af forsikringsperioder fra en særlig
ordning for tjenestemænd til den almene forsikringsordning for arbejdsta-
gere mod betaling af de fastsatte bidrag.
G. SPANIEN
1. Betingelsen om, at den pågældende enten udøver lønnet beskæftigelse
eller selvstændig virksomhed eller tidligere har været tvungent forsikret
mod samme risiko inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere
eller selvstændige erhvervsdrivende i den samme medlemsstat, som
fastsat i forordningens artikel 1, litra a), nr. iv), kan ikke gøres gældende
over for personer, som i henhold til bestemmelserne i kongeligt dekret
nr. 317/1985 af 6. februar 1985, er frivilligt forsikret efter den alminde-
lige sociale sikringsordning i deres egenskab af tjenestemand eller ansat i
en international mellemstatslig organisation.
2. I overensstemmelse med princippet om ligebehandling skal bestemmel-
serne i kongeligt dekret nr. 2805/79 af 7. december 1979 om frivillig
optagelse i den almindelige sociale sikringsordning udvides til at omfatte
statsborgere fra andre medlemsstater, flygtninge og statsløse, som er
bosat på en medlemsstats område, og som ved ansættelse i en internati-
onal organisation ophører med at være tvungent omfattet af den spanske
sociale sikringsordning.
3. a) I samtlige spanske sociale sikringsordninger med undtagelse af
ordningen for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet,
anses en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke
længere er forsikret i henhold til spansk lovgivning, ved anvendelse
af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for at være
forsikret på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden,
såfremt han på dette tidspunkt er forsikret i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt
han kan gøre krav på en ydelse efter en anden medlemsstats lovgiv-
ning for samme forsikringsbegivenhed. Denne betingelse anses dog
for opfyldt idet iarti kel 48, stk. 1, omhandlede ti lfælde.
b) Med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit
III, kapitel 3, vil de år, som arbejdstageren mangler for at kunne nå
den pensionsgivende eller obligatoriske pensionsalder som fastsat i
artikel 31, punkt 4, i den konsoliderede tekst til loven om statspensi-
oner, kun blive medregnet som udført tjeneste, hvis den pågældende
på det tidspunkt, hvor den risiko, som udløser invalide- eller efterlad-
tepension, indtræder, var dækket af Spaniens særlige ordning for
embedsmænd eller udøvede en virksomhed, der giver samme rettig-
heder under denne ordning.
4. a) Ved anvendelse af forordningens artikel 47 beregnes den spanske
teoretiske ydelse på grundlag af den forsikredes faktiske bidragsbasis1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 132
▼M3
▼A1
▼M1
▼M3
▼B
▼B
i årene umiddelbart forud for indbetalingen af de sidste bidrag til den
spanske sociale sikring.
b) Det således fastsatte pensionsbeløb forhøjes med de forhøjelser og
reguleringer, der for hvert efterfølgende år beregnes for pensioner af
samme art
5. Perioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat, og som skal
medregnes i den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker
og retsvæsenet, vil med henblik på forordningens artikel 47 blive
behandlet på samme måde som de seneste perioder, der er tilbagelagt
som tjenestemand iSpani en.
6. I den særlige ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæ-
senet henviser udtrykket »acto de servicio« (forhold i forbindelse med
tjenestens udførelse) til arbejdsulykker og erhvervssygdomme som
omhandlet i forordningens afsnit III, kapitel 4, og med henblik på
gennemførelse af bestemmelserne heri.
7. a) I den udstrækning afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, vedrører natural-
ydelser, gælder de ikke for personer, der er omfattet af den særlige
ordning for tjenestemænd, de væbnede styrker og retsvæsenet, som
er dækket af den spanske »Mutualismo administrativo«.
b) Når en person, der er dækket af en af disse ordninger, har bopæl i en
medlemsstat, efter hvis lovgivning
— retten til at modtage naturalydelser ikke er betinget af forsikring
eller beskæftigelse, og
— der ikke udbetales pension
skal hans sygesikringsinstitution opfordre ham til at meddele de rele-
vante myndigheder i bopælsstaten, at han ikke ønsker at gøre brug af
retten til naturalydelser i henhold til den nationale lovgivning i
bopælsstaten. Dette kan i givet fald gøres med henvisning til forord-
ningens artikel 17a.
8. Uanset bestemmelserne ipunkt 7 om naturalydelser anses bestemmel-
serne i forordningens artikel 27 for at gælde for personer, som er
berettiget til pension både efter særlige ordninger for tjenestemænd, de
væbnede styrker og retsvæsenet og efter en anden medlemsstats lovgiv-
ning.
9. Ydelserne i den særlige spanske ordning for studerende (»Seguro
Escolar«) er ikke baseret på bestemte forsikringsperioder, beskæftigelses-
perioder og bopælsperioder, sådan som disse udtryk er defineret i
forordningens artikel 1, litra r), s), og sa). De spanske institutioner kan
derfor ikke udstede de relevante certifikater med henblik på sammenlæg-
ning af perioder.
Den særlige spanske ordning for studerende finder alligevel anvendelse
på studenter, der er statsborgere iandre medlemsstater og som studerer
i Spanien, på de samme vilkår som for studenter af spansk nationalitet.
H. FRANKRIG
1. a) Ydelsen til ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige
erhvervsdrivende samt alderdomsydelsen inden for landbruget
tilkommer på de efter fransk lovgivning for franske erhvervsaktive
gældende betingelser enhver arbejdstager eller selvstændig erhvervs-
drivende, der er statsborger i en af de øvrige medlemsstater, og som
på tidspunktet for begæringens fremsættelse er bosat på fransk
område.
b) Det samme gælder flygtninge og statsløse.
c) Forordningens bestemmelser berører ikke de franske lovbestemmelser,
efter hvilke kun perioder med lønnet beskæftigelse eller dermed lige-
stillede perioder eller, alt efter omstændighederne, perioder med
selvstændig virksomhed, der er fuldført i Den franske Republiks euro-
pæiske eller oversøiske departementer (Guadeloupe, Guyana,
Martinique og Réunion), medregnes med henblik på erhvervelse af
ret til ydelsen til ældre arbejdstagere og ydelsen til ældre selvstændige
erhvervsdrivende.
2. Den særlige ydelse og den kumulative godtgørelse, som er fastsat i den
særlige lovgivning om social sikring af minearbejdere, ydes kun arbejds-
tagere, der er beskæftiget i franske miner.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 133
▼M2
▼M3
▼M4
▼A1
▼B
▼B
3. Lov nr. 65-555 af 10. juli1965, hvorefter franske statsborgere, der er
eller har været erhvervsmæssigt beskæftiget i udlandet, har adgang til
den frivillige alderdomsforsikringsordning, finder anvendelse på statsbor-
gere i de øvrige medlemsstater på følgende betingelser:
— den erhvervsmæssige virksomhed, der giver adgang til frivillig forsik-
ring efter den franske ordning, må hverken udøves eller være udøvet
på fransk område eller iden medlemsstat, hvor arbejdstageren eller
den selvstændige erhvervsdrivende er statsborger
— arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende skal på det
tidspunkt, hvor han fremsætter begæring om at blive anset for
omfattet af nævnte lov, godtgøre, at han enten har været bosat iFran-
krig i mindst ti år, uafbrudt eller med afbrydelse, eller i en periode af
samme længde har været omfattet af en tvungen eller frivillig fortsat
forsikringsordning i henhold til fransk lovgivning.
Ovennævnte betingelser gælder ligeledes ved anvendelse på statsborgere
fra andre medlemsstater af de bestemmelser, som giver en fransk arbejds-
tager, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse uden for Frankrig,
mulighed for frivilligt at tilslutte sig en fransk tillægspensionsordning
for lønmodtagere enten direkte eller via sin arbejdsgiver.
4. En person, som er omfattet af fransk lovgivning i henhold til forordnin-
gens artikel 14, stk. 1, eller artikel 14a, stk. 1, har de familiemedlemmer,
som ledsager ham til den medlemsstat, hvor han udfører et arbejde, ret til
følgende familieydelser:
a) Småbørnsydelse, der udbetales, indtil barnet er tre måneder gammelt.
b) Familieydelser, der udbetales i henhold til forordningens artikel 73.
5. Ved beregningen af det i forordningens artikel 46, stk. 2, litra a),
omhandlede teoretiske beløb efter grund- eller tillægsordningerne, hvor
alderdomsydelserne beregnes på grundlag af pensionspoint, skal den
kompetente institution for hvert forsikringsår, der er tilbagelagt efter
enhver anden medlemsstats lovgivning, medregne et antal pensionspoint,
der er lig med kvotienten af det antal pensionspoint, som er erhvervet i
henhold til den for institutionen gældende lovgivning, og det antal år, der
svarer til disse point.
6. a) Grænsearbejdere, der udøver deres lønnende erhverv ien anden
medlemsstat end Frankrig og er bosat i de franske departementer
Haut-Rhin, Bas-Rhin og Moselle, har i henhold til forordningens
artikel 19 på disse departementers område ret til de naturalydelser,
der er fastsat i den lokale ordning for Alsace-Lorraine, som er indført
ved dekret nr. 46-1428 af 12. juni1946 og nr. 67-814 af 25.
september 1967.
b) Disse bestemmelser finder tilsvarende anvendelse på de personer, der
er omhandlet i forordningens artikel 25, stk. 2 og 3, samt artikel 28
og 29.
7. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 73 og 74 tilkendes bolig-
ydelse, tilskud til børnepasning i hjemmet, familieydelse til ansættelse af
en anerkendt dagplejemoder og tilskud til forældre, som selv underviser
deres børn, kun til personer og deres familiemedlemmer, som er bosid-
dende på fransk område
8. En arbejdstager, som ikke længere er omfattet af fransk lovgivning om
forsikring for efterlevende ægtefælle i den almindelige franske sociale
sikringsordning eller ordningen for beskæftigede i landbruget, anses ved
anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for at
have status som forsikret i henhold til denne lovgivning på tidspunktet
for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt han på dette tidspunkt
er forsikret som arbejdstager i henhold til lovgivningen i en anden
medlemsstat, eller, hvis dette ikke er tilfældet, såfremt han kan gøre
krav på en efterladteydelse i henhold til lovgivningen for arbejdstagere i
en anden medlemsstat. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i
artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
9. Fransk lovgivning, som ved anvendelse af forordningens afsnit III,
kapitel 3, finder anvendelse på en arbejdstager eller en tidligere arbejds-
tager, omfatter både den eller de grundordninger for alderdomsforsikring
og den eller de tillægspensionsordninger, som den pågældende har været
omfattet af.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 134
▼M6
▼B
▼M6
▼B
▼M2
▼B
▼M6
▼A1
I. IRLAND
1. De i forordningens artikel 19, stk. 1, artikel 22, stk. 1 og 3, artikel 25,
stk. 1 og 3, og artikel 26, stk. 1, samt i artikel 28a, 29 og 31 omhand-
lede arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, arbejdsløse,
pensions- eller renteansøgere, pensionister eller rentemodtagere samt
disses familiemedlemmer har, når de er bosat eller opholder sig i Irland,
ret til vederlagsfri syge- og hospitalsbehandling af enhver art efter irsk
lovgivning, når det påhviler institutionen i en anden medlemsstat en
Irland at afholde udgifterne til sådanne ydelser.
2. Familiemedlemmer til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdri-
vende, der er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat en
Irland, og som opfylder den pågældende lovgivnings betingelser for ret
til ydelser, i givet fald under iaggtagelse af forordningens artikel 18,
har, når de er bosat i Irland, ret til vederlagsfri syge- og hospitalsbe-
handling af enhver art efter irsk lovgivning.
Det påhviler den institution, som arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende er tilsluttet, at afholde udgifterne ved de omhandlede
ydelser.
Såfremt arbejdstagerens eller den selvstændige erhvervsdrivendes ægte-
fælle eller den person, som sørger for børnene, udøver en
erhvervsmæssig virksomhed i Irland, påhviler udgifterne ved ydelserne
til familiemedlemmer dog fortsat den irske institution i det omfang, der
kun måtte være erhvervet ret til disse ydelser i medfør af irsk lovgiv-
ning.
3. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af irsk lovgivning, under sin
beskæftigelse bliver offer for et ulykkestilfælde efter at have forladt en
medlemsstats område for at begive sig til en anden medlemsstats
område, men inden at være ankommet hertil, fastsættes hans ret til
ydelser i forbindelse med ulykkestilfældet:
a) som om ulykken var indtruffet på irsk område
og
b) uden hensyntagen til hans fravær fra irsk område, ved afgørelsen af,
om han i kraft af sin beskæftigelse var forsikret i henhold til nævnte
lovgivning.
4 . .......
5. Ved beregningen af lønindtægten med henblik på tilkendelse af
dagpenge ved sygdom eller ydelser ved arbejdsløshed i henhold til irsk
lovgivning skal der uanset forordningens artikel 23, stk. 1, og artikel 68,
stk. 1, for hver uges beskæftigelse som arbejdstager, der i den fastsatte
periode er tilbagelagt i henhold til en anden medlemsstats lovgivning,
godskrives arbejdstageren et beløb svarende til den ugentlige løn for
henholdsvis en mandlig og en kvindelig arbejdstager i samme år
6. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til tidsrum, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige
erhvervsdrivende har været uarbejdsdygtig efter irsk lovgivning.
7. Ved anvendelsen af artikel 44, stk. 2, anses arbejdstageren for udtryk-
keligt at have anmodet om, at fastsættelsen af den alderspension,
hvortil han ville have ret i medfør af irsk lovgivning, stilles i bero,
hvis han ikke rent faktisk ophører med beskæftigelse, når denne betin-
gelse kræves opfyldt for erhvervelse af ret til alderspension.
8 . .......9. En arbejdsløs, som vender tilbage til Irland efter udløbet af den periode
på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåret ydelser efter irsk lovgiv-
ning ved anvendelse af forordningens artikel 69, stk. 1, kan uanset
artikel 69, stk. 2, gøre krav på ydelser ved arbejdsløshed, såfremt han
opfylder de i nævnte lovgivning fastsatte betingelser.
10. En periode under irsk lovgivning i overensstemmelse med forordnin-
gens artikel 13, stk. 2, litra f), kan ikke:
i) i henhold til denne bestemmelse medregnes som en periode under
irsk lovgivning ved anvendelse af forordningens afsnit III, eller
ii) medføre, at Irland bliver den kompetente stat for udredelse af ydel-
serne i forordningens artikel 18, 38 eller 39, stk. 1.
11. Hvis der i en og samme periode og for et og samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til lovgivningen
i Det Forenede Kongerige eller i medfør af forordningens artikel 73,1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 135
▼B
▼M2
▼B
▼M5
▼M5
74, 77, 78 eller 78a, bortfalder retten til husstandstillæg (Family Income
Supplement), som består alene i henhold til den irske lovgivning, op til
et beløb svarende til de pågældende ydelser.
J. ITALIEN
Ingen.
K. CYPERN
Ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens artikel 18, stk. 1, artikel
38, artikel 45, stk. 1, 2 og 3, artikel 64, artikel 67, stk. 1 og 2, og artikel 72
på enhver periode fra og med den 6. oktober 1980 udregnes en uges forsik-
ring efter Republikken Cyperns lovgivning ved at dividere de samlede
lønninger, der kan forsikres, i den relevante periode med de ugentlige
grundlønninger, der kan forsikres, i det relevante bidragsår, idet det udreg-
nede antal uger dog ikke må overstige antallet af kalenderuger i den
relevante periode.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
1. Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 94, stk. 2, skal forsik-
ringsperioder eller dermed ligestillede perioder, som en arbejdstager
eller selvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt efter luxembourgsk
lovgivning om pensionsforsikring ved invaliditet, alderdom eller dødsfald
enten før den 1. januar 1946 eller før en ien bi lateral overenskomst
fastsat dato, kun medregnes ved anvendelsen af denne lovgivning,
såfremt den pågældende har været forsikret i seks måneder efter den
luxembourgske ordning efter den dato, der tages i betragtning. Hvis flere
bilaterale overenskomster finder anvendelse, tages forsikringsperioder
eller dermed ligestillede perioder i betragtning fra den dato, der ligger
længst tilbage.
2. Hvad angår ydelse af den faste del af de luxembourgske pensioner skal
forsikringsperioder, der efter luxembourgsk lovgivning er tilbagelagt af
arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, som ikke er bosat på
luxembourgsk område, fra den 1. oktober 1972 ligestilles med bopælspe-
rioder.
3. Forordningens artikel 22, stk. 2, andet afsnit, griber ikke ind i bestem-
melserne i den luxembourgske lovgivning i henhold til hvilke
sygekassens tilladelse til en behandling i udlandet ikke kan nægtes, hvis
den nødvendige behandling ikke er mulig i Luxembourg.
4. Med henblik på medregning af den i artikel 71, stk. 7, i lov om social-
forsikring omhandlede forsikringsperiode, medregner den luxembourgske
institution forsikringsperioder, som er tilbagelagt efter enhver anden
medlemsstats lovgivning, som om det drejede sig om perioder, der var
tilbagelagt efter den for denne institution gældende lovgivning. Anven-
delse af ovenstående bestemmelser er betinget af, at den pågældende
senest har tilbagelagt forsikringsperioder efter luxembourgsk lovgivning.
5. For tjenestemænd, der ikke er omfattet af luxembourgsk lovgivning på
det tidspunkt, hvor de udtræder af tjenesten, beregnes pensionen på
grundlag af den oppebårne slutløn på tidspunktet for den pågældendes
udtræden af tjenesten som luxembourgsk tjenestemand, idet denne løn
fastsættes efter gældende lov på det tidspunkt, hvor pensionen kommer
til udbetaling.
6. Ved overgang fra en lovpligtig luxembourgsk ordning til en særlig
ordning for tjenestemænd eller dermed ligestillede i en anden medlems-
stat suspenderes bestemmelserne i luxembourgsk lov om tilbagevirkende
forsikring.
7. Ifølge den luxembourgske lovpligtige ordning anerkendes kun forsik-
ringsperioder tilbagelagt i Luxembourg.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 136
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M3
▼M4
8. Personer, der er omfattet af sygeforsikring i Storhertugdømmet Luxem-
bourg, og som studerer ien anden medlemsstat, er fri taget for at være
tilsluttet som studerende i henhold til studielandets lovgivning.
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
1.Forsikringtildækningafudgiftervedsygdom
a) For så vidt angår retten til naturalydelser i henhold til nederlandsk
lovgivning forstås ved ydelsesberettigede personer ved anvendelsen
af afsnit III, kapitel 1, personer, der er forsikrede eller medforsikrede
i henhold til den forsikring, der er nævnt i den nederlandske lov om
sygeforsikring (Ziekenfondswet).
b ) ......
c) Ved anvendelse af forordningens artikel 27 til 34 ligestilles med
pensioner, som kan kræves udbetalt efter de retsregler, der er nævnt
i litra b) (invaliditet) og litra c) (alderdom) i Nederlandenes erklæring
i henhold til forordningens artikel 5, følgende pensioner:
— pensioner i henhold til lov af 6. januar 1966 (Staatsblad 6) om nye
pensionsbestemmelser for tjenestemænd og deres familiemed-
lemmer (Algemene Burgerlijke Pensioenwet)
— pensioner i henhold til lov af 6. oktober 1966 (Staatsblad 445) om
nye pensionsbestemmelser for militærpersoner og deres familie-
medlemmer (Algemene militaire Pensioenwet)
— pensioner i henhold til lov af 15. februar 1967 (Staatsblad 138)
om nye pensionsbestemmelser for ansatte ved de nederlandske
jernbaner og deres familiemedlemmer (Spoorwegpensioenwet)
— pensioner i henhold til vedtægten om tjenstevilkårene inden for de
nederlandske jernbaner (Reglement Dienst voorwaarden Neder-
landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS)
— pensionsydelser, der tilkendes før det fyldte 65. år i henhold til en
pensionsordning, der har til formål at yde alderdomshjælp til
arbejdstagere og tidligere arbejdstagere, eller førtidspensioner,
der tilkendes i henhold til bestemmelser, der er fastsat af staten
eller ved eller i henhold til en kollektiv overenskomst om førtids-
pensionering, eller bestemmelserne, der fastsættes af
sygekasserådet.
d) De i artikel 19, stk. 2, omhandlede familiemedlemmer, der er bosid-
dende iNederlandene, og de iarti kel 22, stk. 1, li tra b), og stk. 3,
sammenholdt med stk. 1, litra b), artikel 25 og artikel 26, omhandlede
arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-
lemmer, som har ret til ydelser i henhold til en anden medlemsstats
lovgivning, er ikke forsikret i henhold til almindelig lov om særlige
sygdomsudgifter (Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten, AWBZ).
2.Anvendelseafnederlandsklovgivningomalmindeligalderdomsforsikring
(AOW)
a) Den i artikel 13, stk. 1, i lov om almindelig alderdomsforsikring
(AOW) omhandlede nedsættelse finder ikke anvendelse på kalenderår,
eller dele heraf før den 1. januar 1957, i hvilke den pensionsberetti-
gede, der ikke opfylder betingelserne for, at nævnte perioder kan
ligestilles med forsikringsperioder, mellem der fyldte 15. og 65. år
har været bosi ddende iNederlandene, eller ihvi lke han har haft
lønnet beskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver i nævnte
land, medens han var bosat på en anden medlemsstats område.
Uanset artikel 7 i AOW kan en pensionsberettiget, som kun har været
bosiddende eller arbejdet i Nederlandene før den 1. januar 1957, lige-
ledes opnå ligestilling på ovennævnte betingelser.
b) Den i artikel 13, stk. 1, i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august 1989, i
hvilke en gift eller tidligere gift person mellem det fyldte 15. og 65.
år ikke har været forsikret i henhold til ovennævnte lovgivning,
medens den pågældende var bosiddende i en anden medlemsstat end
Nederlandene, såfremt disse kalenderår eller dele deraf falder sammen1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 137
▼A1
▼B
▼B
dels med perioder, hvor den pågældende ægtefælle har været forsikret
i henhold til den nævnte lovgivning, såfremt de har været gift med
hinanden i disse perioder, dels med kalenderår eller dele deraf, som
skal medregnes imedfør af li tra a).
Uanset bestemmelserne iarti kel 7 iAOW, anses den pågældende for
pensionsberettiget.
c) Den i artikel 13, stk. 2 i AOW omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 1. januar 1957, i
hvilke den pensionsberettigedes ægtefælle, der ikke opfylder betingel-
serne for, at disse år kan ligestilles med forsikringsperioder, mellem
det fyldte 15. og 65. år har været bosiddende i Nederlandene, eller i
hvilke den pågældende, medens vedkommende var bosiddende på en
anden medlemsstats område, har haft lønnet beskæftigelse i Nederlan-
dene for en arbejdsgiver i dette land.
d) Den i artikel 13, stk. 2, i AOW, omhandlede nedsættelse finder ikke
anvendelse på kalenderår eller dele deraf før den 2. august 1989, i
hvilke den pensionsberettigedes ægtefælle mellem det fyldte 15. og
65. år har været bosiddende i en anden medlemsstats end Nederlan-
dene og ikke har været forsikret i henhold til ovennævnte
lovgivning, såfremt disse kalenderår eller dele heraf falder sammen
dels med perioden, hvor den pensionsberettigede har været forsikret i
henhold til den nævnte lovgivning, såfremt de har været gift med
hinanden i disse perioder, dels med de kalenderår eller dele deraf,
som skal medregnes imedfør af li tra a).
e) Litra a), b), c) og d) finder kun anvendelse, såfremt den pensionsbe-
rettigede har været bosiddende i en eller flere medlemsstater i seks år
efter det fyldte 59. år, og kun sålænge han fortsat er bosiddende i en
af disse medlemsstater.
f)►M2Uanset artikel 45, stk. 1, i AOW (lov om almindelig alder-
domsforsikring) og artikel 63, stk. 1, i ANW (lov om almindelig
efterladteforsikring) har ægtefællen til en arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende, som er omfattet af den tvungne
forsikringsordning, når den pågældende er bosiddende i en anden
medlemsstat end Nederlandene, ret til at blive frivilligt forsikret i
henhold til disse lovgivninger for perioder efter den 2. august 1989,
i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende er
eller har været omfattet af den tvungne forsikring i henhold til disse
lovgivninger. Retten hertil bortfalder den dag, arbejdstagerens eller
den selvstændige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører ◄
Retten bortfalder dog ikke, såfremt arbejdstagerens eller den selvstæn-
dige erhvervsdrivendes tvungne forsikring ophører som følge af hans
død, og såfremt enken udelukkende får tilkendt pension i henhold til
►M2loven om almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
Retten til at blive optaget i den frivillige forsikring bortfalder under
alle omstændigheder den dag, den frivilligt forsikrede fylder 65 år.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er tvungent forsikret efter ►M2loven om almindelig efterladte-
forsikring (ANW) ◄, fastsættes bidraget i overensstemmelse med
bestemmelserne om fastsættelse af tvungne forsikringsbidrag, idet
ægtefællens indtægt i dette tilfælde anses for at være opnået i Neder-
landene.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som er blevet tvungent forsikret den 2. august 1989 eller derefter,
fastsættes bidraget i overensstemmelse med bestemmelserne om fast-
sættelse af frivillige forsikringsbidrag i henhold til ►M2loven om
almindelig efterladteforsikring (ANW) ◄.
g) Den i litra f) omhandlede ret består kun, såfremt ægtefællen til en
arbejdstager eller selvstændige erhvervsdrivende inden for en frist på
et år efter den tvungne forsikrings ikrafttræden giver Socialsikrings-
banken (Sociale Verzekeringsbank) meddelelse om, at vedkommende
ønsker at blive optaget i den frivillige forsikring.
For ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende,
som blev tvungent forsikret den 2. august 1989, eller umiddelbart
inden denne dato, løber fristen på et år fra den 2. august 1989.
Ægtefællen til en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, der
ikke er bosiddende i Nederlandene, og som er omfattet af bestemmel-
serne i forordningens artikel 14, stk. 1, artikel 14a, stk. 1 eller artikel
17, kan ikke anvende muligheden i litra f), fjerde afsnit, hvis den
pågældende ægtefælle alene ihenhold ti l bestemmelserne iden neder-
landske lovgivning allerede har eller har haft ret til at blive frivilligt
forsikret.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 138
▼B
h) Litra a), b), c), d) og f) finder hverken anvendelse på perioder, der
falder sammen med perioder, som kan tages i betragtning ved beregn-
ingen af pensionsrettigheder i henhold til lovgivningen om
alderdomsforsikring i en anden medlemsstat end Nederlandene, eller
på perioder, i hvilke den pågældende har oppebåret alderspension i
henhold til en sådan lovgivning.
f) (SIC! i)) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses
som forsikringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte
15. år er tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning om almindelig alder-
domsforsikring (AOW).
3.Anvendelse afnederlandsklovomalmindelig efterladteforsikring (ANW)
a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er omfattet af nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsik-
ring, anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens
afsnit III, kapitel 3, for at være forsikret i henhold til denne lovgiv-
ning på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, såfremt
den pågældende på dette tidspunkt er forsikret mod samme risiko
efter lovgivningen i en anden medlemsstat eller, hvis dette ikke er
tilfældet, kan gøre krav på en efterladteydelse i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det
i artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
b) Såfremt en enke ved anvendelse af litra a) har ret til enkepension
efter nederlandsk lovgivning om almindelig efterladteforsikring,
beregnes denne pension i overensstemmelse med forordningens artikel
46, stk. 2
Ved anvendelse af disse bestemmelser anses også perioder før den 1.
oktober 1959, i hvilke arbejdstageren eller den selvstændige erhvervs-
drivende efter sit fyldte 15. år har været bosat på nederlandsk område
eller har haft lønnet beskæftigelse i Nederlandene for en arbejdsgiver
inævnte land, mens han var bosat på en anden medlemsstats område,
som forsikringsperioder tilbagelagt efter den nævnte nederlandske
lovgivning.
c) Perioder, der medregnes i medfør af litra b), skal dog lades ude af
betragtning, når de falder sammen med forsikringsperioder tilbagelagt
efter en anden medlemsstats lovgivning om pensioner eller renter til
efterladte,
d) Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses som forsik-
ringsperioder kun forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år er
tilbagelagt efter nederlandsk lovgivning
4.Anvendelse afnederlandsklovgivning omuarbejdsdygtighed
a) En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere
er forsikret efter lov af 18. februar 1966 om forsikring mod uarbejds-
dygtighed (WAO) og/eller efter lov af 11. december 1975 om
uarbejdsdygtighed (AAW), ►M2og lov af 24. april 1997 om forsik-
ring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige erhvervsdrivende ◄,
anses ved anvendelse af bestemmelserne i forordningens afsnit III,
kapitel 3, for endnu at være forsikret på tidspunktet for forsikringsbe-
givenhedens indtræden, såfremt han er forsikret mod samme risiko
efter lovgivningen i en anden medlemsstat, eller, hvis dette ikke er
tilfældet, såfremt der for samme forsikringsbegivenhed består ret til
en ydelse efter lovgivningen i en anden medlemsstat. Denne sidst-
nævnte beti ngelse anses dog for opfyldt iden iarti kel 48, stk. 1,
omhandlede tilfælde.
b) Såfremt den pågældende i henhold til litra a) har ret til en neder-
landsk ydelse ved invaliditet, fastsættes denne ydelse efter de i
forordningens artikel 46, stk. 2, fastsatte bestemmelser:
i) i henhold til bestemmelserne i ovennævnte lov af 18. februar 1966
(WAO), såfremt den pågældende på det tidspunkt, hvor uarbejds-
dygtigheden indtrådte, som arbejdstager i den i forordningens
artikel 1, litra a), omhandlede forstand var forsikret mod denne
risiko efter lovgivningen i en anden medlemsstat
ii) i henhold til bestemmelserne i ►M2lov af 24. april 1997 om
forsikring mod uarbejdsdygtighed for selvstændige1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 139
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
erhvervsdrivende ◄, såfremt den pågældende på det tidspunkt,
hvor uarbejdsdygtigheden indtrådte:
— var forsikret mod denne risiko efter lovgivningen i en anden
medlemsstat uden at have status som arbejdstager iden i
forordningens artikel 1, litra a), omhandlede forstand, eller
— ikke var forsikret mod denne risiko efter lovgivningen i en
anden medlemsstat, men kan gøre krav på ydelser efter lovgiv-
ningen i en anden medlemsstat.
►M2 ◄
c) Ved beregningen af ydelser, der fastsættes i henhold til ovennævnte
lov af 18. februar 1966 (WAO) eller ►M2lov af 24. april 1997 om
forsikring mod uarbejdsdygtighed for selvstændigeerhvervsdrivende ◄, tager de nederlandske institutioner hensyn til:
— de perioder med lønnet arbejde og dermed ligestillede perioder,
der er tilbagelagt i Nederlandene før den 1. juli 1967
— de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte
lov af 18. februar 1966 (WAO)
— de forsikringsperioder, der efter det fyldte 15. år er tilbagelagt i
henhold til lov af 11. december 1975 om uarbejdsdygtighed
(AAW), såfremt de ikke er sammenfaldende med de forsikrings-
perioder, der er tilbagelagt i henhold til ovennævnte lov af 18.
februar 1966 (WAO).
— de forsikringsperioder, der afsluttes i overensstemmelse med lov
af 24. april 1997 om forsikring mod uarbejdsdygtighed for selv-
stændige erhvervsdrivende (WAZ)
d) Ved beregningen af den nederlandske ydelse ved invaliditet i henhold
til forordningens artikel 40, stk. 1, tager de nederlandske institutioner
ikke det tillæg i betragtning, som i givet fald tilkendes ydelsesmodta-
geren ihenhold ti l loven om supplerende ydelser (Toeslagenwet,
TW). Retten til dette tillæg og størrelsen heraf beregnes udelukkende
på grundlag af bestemmelserne iloven om supplerende ydelser.
5.Anvendelse afdennederlandskelovgivning ombørnetilskud
a) En arbejdstager eller en selvstændig erhvervsdrivende, der i løbet af
et kvartal bliver omfattet af den nederlandske lovgivning om børnetil-
skud, og som den første dag idet pågældende kvartal var omfattet af
den tilsvarende lovgivning i en anden medlemsstat, betragtes som
værende forsikret efter nederlandsk lov fra denne første dag.
b) De børnetilskudsbeløb, som den arbejdstager eller selvstændige
erhvervsdrivende, der på grundlag af litra a), betragtes som forsikret
efter nederlandsk lovgivning om børnetilskud, kan gøre krav på, fast-
sættes ihenhold ti l de nærmere regler iden
gennemførelsesforordning, der er nævnt i forordningens artikel 98.
6.Anvendelse afvisseovergangsbestemmelser
Artikel 45, stk. 1, finder ikke anvendelse ved vurdering af ret til ydelser i
medfør af overgangsbestemmelserne i lovgivningen om almindelig alder-
domsforsikring (artikel 46), om almindelig forsikring for enker og børn
og om almindelig forsikring mod uarbejdsdygtighed.
7.Anvendelse af forordningens afsnit II på en »directeur grootaandeel-
houder«(direktør/storaktionær)ietanpartsselskab:
Ved anvendelsen af bestemmelserne i forordningens afsnit II anses en
person i Nederlandene, som udøver selvstændig virksomhed for at
anpartsselskab, hvori den pågældende har en betydelig kapitalandel i
henhold til nederlandsk lovgivning (dvs. en andel, som giver mindst
50 % af stemmerettighederne), for at være arbejdstager.
R. ØSTRIG
1. Ved anvendelsen af forordningen forbliver den østrigske lovgivning
vedrørende overførsel af forsikringsperioder gennem betaling af et over-
førselsbeløb i kraft, når der foretages et skift mellem en generel ordning
og en særlig ordning for tjenestemænd.
2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, ses der bort fra tillæg
med henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til minear-
bejdere i henhold til østrigsk lovgivning. I disse tilfælde øges det beløb,1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 140
▼M2
▼B
▼M5
▼A1
▼M3
▼B
▼B
der beregnes i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, med tillæggene
med henblik på bidrag til tillægsforsikring og tillægsydelser til minear-
bejdere.
3. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, anses den pensionsre-
levante dag (Stichtag) som tidspunktet for forsikringsbegivenhedens
indtræden.
4. Anvendelsen af forordningens bestemmelser medfører ikke nogen
begrænsning af retten til ydelser i henhold til østrigsk lovgivning for så
vidt angår personer, hvis sociale sikring er blevet forringet af politiske
eller religiøse årsager eller på grund af herkomst.
5. Forordningens artikel 22, stk. 1, litra a), gælder også for personer, der er
dækket af sygeforsikring under en østrigsk lov om beskyttelse af særlige
ofre (Versorgungsgesetze)
6. Ved anvendelsen af forordningen behandles ydelser i henhold til loven
om sikring af de væbnede styrker (Heeresversorgungsgesetz — HVG)
som ydelser iforbi ndelse med arbejdsulykker og erhvervssygdomme.
7. Den særlige understøttelse i henhold til lov om særlig understøttelse
(Sonderunterstützungsgesetz, SUG) af 30. november 1973 betragtes som
en alderspension ved anvendelse af forordningen.
S. POLEN
Ved anvendelse af arti kel 88 ilærerloven af 26. januar 1982 iforbi ndelse
med læreres ret til tidlig tilbagetrækning anses beskæftigelsesperioder som
lærer, der er tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivning, som
beskæftigelsesperioder som lærer, der er tilbagelagt efter polsk lovgivning,
og ophør af et ansættelsesforhold som lærer efter en anden medlemsstats
lovgivning anses som ophør af et ansættelsesforhold som lærer efter polsk
lovgivning.
T. PORTUGAL
For så vidt angår personer, der er omfattet af den særlige ordning for tjene-
stemænd og dermed ligestillede, men som ikke længere arbejder for den
portugisiske stats administration, når de går på pension, eller når deres
pensionsrettigheder fastsættes, tages der ved pensionsberegningen hensyn
til den senest oppebårne løn fra denne administration.
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
1. Med henblik på at fastslå, hvorvidt tidsrummet mellem pensionsbegiven-
hedens indtræden og pensionsalderen (fremtidig periode) skal tages i
betragtning ved beregningen af den finske erhvervspension, skal der i
forbindelse med den betingelse, der vedrører ophold i Finland, tages
hensyn til forsikringsperioder eller ophold henhørende under lovgiv-
ningen i en anden medlemsstat.
2. Såfremt beskæftigelse eller selvstændigt erhverv er ophørt i Finland, og
forsikringsbegivenheden indtræder ved beskæftigelse eller selvstændigt
erhverv ien anden medlemsstat, og såfremt pensi onen ihenhold ti l den
finske erhvervspensionslovgivning ikke længere omfatter tidsrummet
mellem forsikringsbegivenheden og pensionsalderen (fremtidig periode),
skal i forbindelse med den fremtidige periode tages hensyn til forsik-
ringsperioder henhørende under lovgivningen i en anden medlemsstat,
som var de forsikringsperioder i Finland.
3. Når en institution i Finland i henhold til finsk lovgivning skal betale et
tillæg på grund af en forsinkelse i behandlingen af et krav om udbetaling
af en ydelse, skal et krav, der fremsættes over for en institution i en
anden medlemsstat, ved anvendelsen af bestemmelserne iden fi nske
lovgivning om et sådant tillæg betragtes om værende forelagt på den1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 141
▼M2
▼M3
▼M6
▼A1
▼M3
▼A1
▼B
▼B
dato, hvor dette krav samt alle nødvendige bilag når frem til den kompe-
tente institution i Finland.
4. En arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som ikke længere er
forsikret i henhold til statspensionsordningen, anses ved anvendelse af
bestemmelserne i forordningens afsnit III, kapitel 3, for stadig at være
forsikret, hvis den pågældende på tidspunktet for forsikringsbegivenhe-
dens indtræden var forsikret i henhold til lovgivningen i en anden
medlemsstat eller, såfremt dette ikke er tilfældet, for samme forsikrings-
begivenhed er berettiget til en pension i henhold til en anden
medlemsstats lovgivning. Denne betingelse anses dog for opfyldt i det i
artikel 48, stk. 1, omhandlede tilfælde.
5. Når en person, som er dækket af en særlig ordning for tjenestemænd, har
bopæl iFi nland, og
a) bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7, ikke finder anven-
delse, og
b) den pågældende person ikke er berettiget til pension fra Finland
skal han betale for de naturalydelser, som ydes ham eller medlemmer af
hans familie i Finland, dersom de er dækket af den særlige ordning for
tjenestemænd og af en personlig forsikringsordning til supplering af
denne.
X. SVERIGE
1. Ved anvendelse af artikel 72 i forordningen i forbindelse med fastsæt-
telse af retten til forældreydelser skal forsikringsperioder, der er
tilbagelagt i en anden medlemsstat, betragtes som værende baseret på
den samme gennemsnitsindtjening som de svenske forsikringsperioder,
med hvilke de lægges sammen.
2. Forordningens bestemmelser om sammenlægning af forsikrings- eller
opholdsperioder finder ikke anvendelse på den svenske lovgivnings over-
gangsbestemmelser om retten til en mere gunstig beregning af
grundpensionerne for personer, der er bosat i Sverige i en bestemt
periode forud for begæringsdatoen.
3. Ved fastlæggelse af retten til en invalide- eller efterladtepension, som til
dels baseres på fremtidige anslåede forsikringsperioder, anses en person
for at opfylde forsikrings- og indkomstkravende i den svenske lovgiv-
ning, når vedkommende er dækket som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende af en forsikrings- eller bopælsordning i en anden
medlemsstat.
4. Det antal år, hvor en person passer små børn, anses i henhold til betin-
gelserne i den svenske lovgivning for forsikringsperioder i forbindelse
med tillægspensioner, også selv om barnet og den pågældende person er
bosat ien anden medlemsstat, forudsat at den person, der passer barnet,
har forældreorlov ihenhold ti l bestemmelserne ilov om retten ti l børne-
pasningsorlov.
5. En person, som er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd, som
har bopæl iSveri ge, og som
a) ikke er omfattet af bestemmelserne i afsnit III, kapitel 1, afdeling 2-7,
og som
b) ikke er berettiget til svensk pension
skal betale for lægebehandling i Sverige efter de i den svenske lovgiv-
ning fastsatte takster for udlændinge, i den udstrækning ydelserne er
omfattet af den pågældende særlige ordning og/eller af en personlig
forsikringsordning til supplering af denne. Det gælder ligeledes en
sådan persons ægtefælle og børn under 18 år.
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
1. Når en person er fast bosat på Gibraltars område, eller siden sin
seneste ankomst til nævnte område har været pligtig at svare bidrag
som arbejdstager efter Gibraltars lovgivning, og den pågældende på
grund af uarbejdsdygtighed, moderskab eller arbejdsløshed for en vis
tid begærer sig fritaget for at svare bidrag, og bidragsbeløbene for1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 142
▼M2
▼M3
▼A1
▼M6
▼B
▼M3
▼A1
▼B
▼B
nævnte periode godskrives den pågældende, betragtes ethvert tidsrum,
i hvilket den pågældende har været beskæftiget på en anden medlems-
stats end Det Forenede Kongeriges område i forbindelse med nævnte
begæring, som en periode, i hvilken han har været beskæftiget på
Gibraltars område, og for hvilken han har svaret bidrag som arbejds-
tager i medfør af lovgivningen i Gibraltar.
2. I tilfælde, hvor en person, i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning er berettiget til en alderspension, såfremt
a) en tidligere ægtefælles bidrag tages i betragtning, som om de var
den pågældende persons egne bidrag, eller
b) de pågældende bidragsbetingeler opfyldes af den pågældende
persons ægtefælle eller tidligere ægtefælle,
og forudsat i begge tilfælde at ægtefællen eller den tidligere ægtefælle
som arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende har været
omfattet af lovgivningen i to eller flere medlemsstater, finder bestem-
melserne i forordningens afsnit III, kapitel 3 anvendelse ved
fastsættelsen af ret til ydelser i medfør af Det Forenede Kongeriges
lovgivning; enhver henvisning til det nævnte kapitel 3 til »forsikrings-
perioder« anses for en henvisning til forsikringsperioder, der er
tilbagelagt af
i) en ægtefælle eller tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af
en gift kvinde, en enkemand eller en person, hvis ægteskab er
ophørt på anden måde end på grund af ægtefælles død, eller
ii) en tidligere ægtefælle, når ansøgningen indgives af en enke, som
umiddelbart inden hun nåede pensionsalderen ikke modtog efter-
ladtepension, efterladtepension, eller som kun modtager en
aldersbestemt enkepension beregnet i henhold til forordningens
artikel 46, stk. 2.
3. a) Ved udbetaling af ydelser ved arbejdsløshed i medfør af lovgiv-
ningen i Det Forenede Kongerige i henhold til forordningens
artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), eller litra b), nr. ii), skal, med
henblik på opfyldelse af betingelserne i Det Forenede Kongeriges
lovgivning vedrørende tilstedeværelse i Storbritannien eller i givet
fald i Nordirland for opnåelse af ret til børnetillæg (child benefit),
forsikrings- eller beskæftigelsesperioder eller perioder med selv-
stændig virksomhed tilbagelagt af den pågældende under en
medlemsstats lovgivning, betragtes som tilstedeværelsesperioder
tilbagelagt i Storbritannien eller Nordirland.
b) Såfremt lovgivningen i Det Forenede Kongerige i overensstem-
melse med forordningens afsnit II med undtagelse af artikel 13,
stk. 2, litra f), finder anvendelse på en arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende, som med hensyn til opnåelse af ret til
børnetillæg (child benefit) ikke opfylder betingelserne i Det
Forenede Kongeriges lovgivning vedrørende:
i) tilstedeværelse i Storbritannien eller i givet fald i Nordirland,
skal den pågældende med henblik på opfyldelse af denne betin-
gelse anses, som om han var til stede dér
ii) tilstedeværelsesperiode tilbagelagt i Storbritannien eller i givet
fald i Nordirland, skal forsikrings- eller beskæftigelsesperioder
eller perioder med selvstændig virksomhed tilbagelagt af den
pågældende under en anden medlemsstats lovgivning, med
henblik på opfyldelse af denne betingelse anses som tilstedevæ-
relsesperioder i Storbritannien eller i givet fald i Nordirland.
c) Ved beregningen om børnetilskud (family allowances) efter
lovgivningen i Gibraltar finder litra a) og b) tilsvarende anven-
delse.
4. Enkehjælpen (widow's payment), der udredes i henhold til Det
Forenede Kongeriges lovgivning, betragtes ved anvendelse af forord-
ningens kapitel 3 som en efterladtepension.
5. Ved anvendelsen af artikel 10a, stk. 2, på bestemmelserne om ret til
plejetillæg (attendance allowance), godtgørelse for pasning af invalide
(mobility allowance) og invaliditetsydelse (disability living allowance)
tages der hensyn til den beskæftigelsesperiode, periode med selv-
stændig erhvervsvirksomhed eller bopælsperiode, der er tilbagelagt
på en anden medlemsstats område, idet omfang det er nødvendi gt
for at opfylde kravet om tilstedeværelse i Det Forenede Kongerige
inden den dato, hvor retten til den pågældende ydelse indtræder.
6. Såfremt en arbejdstager, der er omfattet af lovgivningen i Det
Forenede Kongerige under sin beskæftigelse bliver offer for et ulyk-
kestilfælde efter at have forladt en medlemsstats område for at
begive sig til en anden medlemsstats område, men inden at være1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 143
▼B
ankommet dertil, fastsættes hans ret til ydelser i forbindelse med ulyk-
kestilfældet:
a) som ulykken var indtruffet på Det Forenede Kongeriges område,
og
b) ved afgørelse af, om han var arbejdstager (employed earner), efter
lovgivningen i Storbritannien eller lovgivningen i Nordirland, eller
arbejdstager (employed person) efter lovgivningen i Gibraltar,
uden hensyntagen til hans fravær fra disse områder.
7. Forordningen finder ikke anvendelse på bestemmelser i Det Forenede
Kongeriges lovgivning der går ud på at sætte en mellem Det Forenede
Kongerige og et tredjeland indgået aftale om social sikring i kraft.
8. Ved anvendelsen af forordningens afsnit III, kapitel 3, tages der
hverken hensyn til de forholdsmæssige bidrag, som den forsikrede
har indbetalt under Det Forenede Kongeriges lovgivning, eller til de
forholdsmæssige alderspensionsydelser, der skal udbetales i henhold
til denne lovgivning. De forholdsmæssige ydelser lægges sammen
med den ydelse, som skal udbetales efter Det Forenede Kongeriges
lovgivning, og som er fastsat i overensstemmelse med nævnte kapitel,
idet summen af de to beløb udgør den ydelse, som faktisk tilkommer
den pågældende.
9 . ......
10. Ved anvendelse af forordningen om socialforsikringsydelser, der ikke
er baseret på betaling af bidrag, samt om arbejdsløshedsforsikring
(Gibraltar) anses enhver person, som er omfattet af denne forordning,
som havende fast bopæl iGi braltar, når den pågældende har bopæl i
en medlemsstat.
11. Ved anvendelse af forordningens artikel 27, 28, 28a, 29, 30 og 31
betragtes ydelser, der betales uden for Det Forenede Kongerige
udelukkende på grundlag af forordningens artikel 95b, stk. 8, som
ydelser ved invaliditet.
12. Ved anvendelse af forordningens artikel 10, stk. 1, skal modtageren af
en ydelse, der tilkommer ham i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning, under ophold på en anden medlemsstats område betragtes,
som om han under dette ophold var bosat på denne anden medlems-
stats område.
13.1. Ved beregningen af lønfaktoren (earnings factor) med henblik på fast-
sættelse af retten til ydelser i henhold til Det Forenede Kongeriges
lovgivning medregnes med forbehold af punkt 15 hver uge, i hvilken
arbejdstageren eller den selvstændige erhvervsdrivende har været
omfattet af en anden medlemsstats lovgivning, og som er begyndt
inden for det pågældende indkomstskatteår i henhold til Det Forenede
Kongeriges lovgivning, efter følgende nærmere bestemmelser:
a) perioder fra 6. april 1975 til 5. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have indbetalt bidrag
som arbejdstager (employed earner) på grundlag af en løn
svarende til to tredjedele af den for det pågældende år fastsatte
højeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som selv-
stændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at have
indbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervsdrivende
b) perioder fra 6. april 1987:
i) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som
arbejdstager anses den pågældende for at have haft en ugentlig
lønindtægt, på grundlag af hvilken der skal indbetales bidrag
som arbejdstager, svarende til to tredjedele af den for den
pågældende uge fastsatte højeste løngrænse
ii) for hver forsikrings-, beskæftigelses- eller bopælsuge som selv-
stændig erhvervsdrivende anses den pågældende for at have
indbetalt gruppe 2-bidrag som selvstændig erhvervsdrivende
c) for hver fulde uge, i hvilken den pågældende har tilbagelagt en
periode, der kan ligestilles med en forsikrings-, beskæftigelses-
eller bopælsperiode eller en periode med selvstændig virksomhed,
anses han for at være blevet godskrevet bidrag eller lønindtægt, alt
efter omstændighederne, i det omfang, det er nødvendigt for at
hæve hans samlede lønfaktor til det niveau, der kræves for, at de
pågældende skatteår kan komme ibetragtni ng (reckonable year) i1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 144
▼M1
▼B
▼B
henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning om godskrivning
af bidrag eller lønindtægt.
13.2. Ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra b)
a) når en arbejdstager i et indkomstskatteår, der begynder den 6. april
1975 eller senere, udelukkende har tilbagelagt forsikrings-, beskæf-
tigelses- eller bopælsperioder i en anden medlemsstat en Det
Forenede Kongerige, og anvendelsen af stk. 1, litra a), i) eller stk.
1, litra b), i) bevirker, at dette år regnes for et år (qualifying year),
der tages i betragtning i henhold til Det Forenede Kongerige
lovgivning ved anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra
a), anses han for at have været forsi kret i52 uger iløbet af dette år
iden anden medlemsstat
b) da ethvert indkomstskatteår, der begynder den 6. april 1975 eller
senere, ikke regnes for et år, der tages i betragtning (qualifying
year), i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning ved
anvendelse af forordningens artikel 46, stk. 2, litra a), lades forsik-
rings-, beskæftigelses- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt i
løbet af dette år, ude af betragtning.
13.3. Ved omregningen af lønfaktoren til forsikringsperioder divideres den
indtjeningsfaktor, der er opnået for det pågældende indkomstskatteår
i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, med beløbet for
den for det pågældende skatteår fastsatte laveste løngrænse. Den
således fremkomme størrelse udtrykkes i hele tal, idet decimaler ikke
medregnes. Det således beregnede tal skal anses som udtryk for det
antal forsikringsuger, der er tilbagelagt under Det Forenede Konge-
riges lovgivning i det pågældende skatteår, dog kan dette tal ikke
overstige det antal uger, i hvilke vedkommende inden for dette
skatteår har været undergivet denne lovgivning.
14. Ved anvendelsen af artikel 40, stk. 3, litra a), nr. ii), tages der kun
hensyn til tidsrum, i hvilke arbejdstageren har været udarbejdsdygtig
efter Det Forenede Kongeriges lovgivning.
15.1. Ved beregningen i henhold til forordningens artikel 46, stk. 2, litra a),
af det teoretiske beløb af den del af pensionen, som består af et tillæg
i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, skal:
a) ordene »indtjening«, »bidrag« og »tillæg« i forordningens artikel
47, stk. 1, litra b), forstås som overskud i indtjeningsfaktorer som
defineret i loven om social sikringspensioner af 1975 (Social Secu-
rity Pensions Act 1975) eller i givet fald i loven om sociale
sikringspensioner (Nordirland) af 1975 (Social Security Pensions
(Northern Ireland) Order 1975)
b) den gennemsnitlige størrelse af overskuddene i indtjeningsfaktorer
beregnes i henhold til forordningens artikel 47, stk. 1, litra b),
fortolket som angivet under litra a) ovenfor, ved at dividere de
samlede overskud, der er opnået efter Det Forenede Kongeriges
lovgivning, med antallet af de indkomstskatteår efter Det Forenede
Kongeriges lovgivning (herunder delvise indkomstskatteår), der i
den pågældende forsikringsperiode er tilbagelagt i henhold til
denne lovgivning siden den 6. april 1978.
15.2. Ved beregningen af den del af pensionen, som består af et tillæg i
henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning skal ordene »forsik-
rings- og bopælsperioder« i forordningens artikel 46, stk. 2, forstås
som forsikrings- og bopælsperioder der er tilbagelagt siden den 6.
april 1978.
16. En arbejdsløs, som vender tilbage til Det Forenede Kongerige efter
udløbet af den periode på tre måneder, hvor han fortsat har oppebåret
ydelser efter Det Forenede Kongeriges lovgivning ved anvendelse af
forordningens artikel 69, stk. 1, kan uanset artikel 69, stk. 2, gøre
krav på ydelser ved arbejdsløshed, såfremt han opfylder de inævnte
lovgivning fastsatte betingelser.
17. Med henblik på erhvervelse af ret til tilskud ved alvorlig invaliditet
(servere disablement allowance) skal en arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende, som er omfattet af Det Forenede Kongeriges
lovgivning i overensstemmelse med forordningens afsnit II, med
undtagelse af artikel 13, stk. 2, litra f):
a) anses for at have været til stede eller have været bosiddende i Det
Forenede Kongerige i hele den periode, hvor han var arbejdstager
eller selvstændig erhvervsdrivende, og var omfattet af Det
Forenede Kongeriges lovgivning, mens han var til stede eller var
bosiddende i en anden medlemsstat
b) have ret til at få forsikringsperioder, han som arbejdstager eller
selvstændig erhvervsdrivende har tilbagelagt på en anden1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 145
▼B
medlemsstats område og i henhold til denne medlemsstats lovgiv-
ning, ligestillet med tilstedeværelses- eller bopælsperioder i Det
Forenede Kongerige.
18. En periode med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning i
overensstemmelse med forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), kan
hverken:
i) tages i betragtning i henhold til denne bestemmelse som en
periode med omfattelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning
ved anvendelse af forordningens afsnit III, eller
ii) medføre, at Det Forenede Kongerige bliver den kompetente stat
for tilkendelse af de i forordningens artikel 18, 38 eller artikel
39, stk. 1, fastsatte ydelser.
19. Med forbehold af enhver overenskomst, der er indgået med medlems-
staterne, ophører Det Forenede Kongeriges lovgivning, ved
anvendelse af forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), og gennemføre-
lsesforordningens artikel 10b, med at finde anvendelse den sidste af
de nedenfor anførte dage på enhver person, der tidligere var omfattet
af Det Forenede Kongeriges lovgivning som arbejdstager eller selv-
stændig erhvervsdrivende:
a) den dag, hvor den pågældende flytter til den i artikel 13, stk. 2,
litra f), omhandlede anden medlemsstat
b) den dag, hvor den pågældende ophører med en varig eller midler-
tidig erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændig virksomhed,
under hvilken han har været omfattet af Det Forenede Kongeriges
lovgivning
c) den sidste dag i enhver periode, hvor der udredes britiske ydelser
ved sygdom, moderskab (herunder naturalydelser, for hvilke Det
Forenede Kongerige er den kompetente stat) eller ydelser ved
arbejdsløshed, og som
i) begyndte før den dato, hvor den pågældende tog bopæl i en
anden medlemsstat eller, såfremt perioden begyndte på etsenere tidspunkt, som
ii) fulgte umiddelbart efter den periode, hvor den pågældende
udøvede en erhvervsmæssig beskæftigelse eller selvstændig
virksomhed i en anden medlemsstat, mens han var omfattet af
Det Forenede Kongeriges lovgivning.
20. Den omstændighed, at en person har opnået status som værende
omfattet af en anden medlemsstats lovgivning i overensstemmelse
med forordningens artikel 13, stk. 2, litra f), gennemførelsesforordnin-
gens artikel 10b og punkt 19 ovenfor, berører ikke det forhold, at:
a) Det Forenede Kongerige i sin egenskab af kompetent stat på denne
person anvender bestemmelserne om arbejdstagere eller selvstæn-
dige erhvervsdrivende i forordningens afsnit III, kapitel 1, eller
kapitel 2, afdeling 1, eller artikel 40, stk. 2, hvis denne person i
henhold til disse bestemmelser fortsat har status som arbejdstager
eller selvstændig erhvervsdrivende og senest i sin egenskab heraf
var forsikret i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning
b) denne person behandles som arbejdstager eller selvstændig
erhvervsdrivende ved anvendelse af forordningens afsnit III,
kapitel 7 og 8, eller gennemførelsesforordningens artikel 10 eller
artikel 10a, forudsat at den britiske ydelse i henhold til afsnit III,
kapitel 1, kan udredes i overensstemmelse med litra a).
21. Med hensyn til studerende eller studerendes familiemedlemmer og
efterladte finder forordningens artikel 10a, stk. 2, ikke anvendelse påydelser, der udelukkende er tænkt som særlig beskyttelse af handicap-
pede.
21. Hvis der i en og samme periode og for et og samme medlem af
husstanden består ret til familieydelse alene i henhold til den irske
lovgivning eller i medfør af forordningens artikel 73, 74, 77, 78 eller
78a, bortfalder retten til familiestøtte (Family Credit), som består
alene i henhold til lovgivningen i Det Forenede Kongerige, op til et
beløb svarende til de pågældende ydelser.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 146
▼M4
▼M5
▼A1
BILAGVII
TILFÆLDE, HVOR EN PERSON SAMTIDIG ER OMFATTET AF
LOVGIVNINGEN I TO MEDLEMSSTATER
(Forordningens artikel 14c, stk. 1, litra b))
1. Selvstændig beskæftigelse i Belgien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
2. Selvstændig beskæftigelse i Den Tjekkiske Republik og lønnet beskæfti-
gelse ien anden medlemsstat.
3. Selvstændig beskæftigelse i Danmark og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iDanmark.
4. For ulykkesforsikringsordningerne for landbruget og alderdomsforsikrings-
ordningerne for landbrugere: selvstændig landbrugsvirksomhed i Tyskland
og lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat.
5. Selvstændig beskæftigelse i Estland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iEstland.
6. For pensionsforsikringsordningen for selvstændige erhvervsdrivende: selv-
stændig beskæftigelse i Grækenland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
7. Selvstændig beskæftigelse i Spanien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iSpani en.
8. Selvstændig beskæftigelse i Frankrig og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat med undtagelse af Luxembourg.
9. Selvstændig landbrugsvirksomhed i Frankrig og lønnet beskæftigelse i
Luxembourg.
10. Selvstændig beskæftigelse i Italien og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
11. Selvstændig beskæftigelse i Cypern og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iCypern.
12. Selvstændig beskæftigelse i Malta og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
13. Selvstændig beskæftigelse i Portugal og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
14. Selvstændig beskæftigelse i Finland og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iFi nland.
15. Selvstændig beskæftigelse i Slovakiet og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat.
16. Selvstændig beskæftigelse i Sverige og lønnet beskæftigelse i en anden
medlemsstat af en person, der har bopæl iSveri ge.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 147
▼M5
BILAGVIII
(Artikel 78a i forordningen)
ORDNINGER, SOM KUN VEDRØRER BØRNETILSKUD ELLER
SUPPLERENDE ELLER SÆRLIGE TILSKUD TIL BØRN, DER HAR
MISTET BEGGE FORÆLDRE ELLER EN AF DEM
A. BELGIEN
a) Børnetilskud i henhold til de samordnede love om børnetilskud til
arbejdstagere.
b) Familieydelser i henhold til lovgivningen om familieydelser til selvstæn-
dige erhvervsdrivende.
c) Familieydelser i henhold til ordningen for tidligere ansatte i Belgisk
Congo o Rwanda-Urundi.
B. DEN TJEKKISKE REPUBLIK
Ingen.
C. DANMARK
»De særlige børnetilskud samt de ordinære børnetilskud, der gives, når
forældremyndighedens indehaver er enlig forsørger.
Desuden børnefamilieydelsen, der gives til alle børn under 18 år, når de bor
i Danmark, og når forældremyndighedens indehaver er fuldt skattepligtig
efter dansk lovgivning.«
D. TYSKLAND
Ingen
E. ESTLAND
Ingen.
F. GRÆKENLAND
Ingen
G. SPANIEN
Ingen
H. FRANKRIG
Samtlige grundlæggende sociale sikringsordninger bortset fra særlige
ordninger for arbejdstagere (funktionærer, statstjenestemænd, søfolk, fuld-
mægtige hos notar, ansatte i EDF/GDF, SNCF og RATP, personalet i
operaen og Comédie française …), dog ikke ordningen for minearbejdere.
I. IRLAND
Børnetilskud, (bidragspligtige) tilskud til børn, der har mistet begge forældre
eller en af dem, og forhøjelse af (bidragspligtig) ægtefællepension, der
betales for de børn, der opfylder betingelserne herfor, i henhold til Social
Welfare (Consolidation) Act 1993 og lovgivning om ændring heraf.1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 148
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
J. ITALIEN
Ingen
K. CYPERN
Ingen.
L. LETLAND
Ingen.
M. LITAUEN
Ingen.
N. LUXEMBOURG
Ingen
O. UNGARN
Ingen.
P. MALTA
Ingen.
Q. NEDERLANDENE
Ingen
R. ØSTRIG
Ingen
S. POLEN
Ingen.
T. PORTUGAL
Ingen
U. SLOVENIEN
Ingen.
V. SLOVAKIET
Ingen.
W. FINLAND
Ingen
X. SVERIGE
Ingen1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 149
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
Y. DET FORENEDE KONGERIGE
»1.Storbritannien og Nordirland
Bestemmelserne i Social Security Contributions and Benefits Act 1992
og Social Security Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act1992 vedrørende børnetilskud (herunder eventuelle forhøjelser for
eneforældre), børnetilskud til pensionister og tilskud til værger.
2.Gibraltar
Bestemmelserne i Social Security (Open Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1997 og Social Security (Closed Long-Term Benefits
Scheme) Ordinance 1996 vedrørende børnetillæg til pensionister og
tilskud til værger.«1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 150
▼M5
▼B
Tillæg
LISTE OVER ÆNDRINGSRETSAKTER TIL FORORDNING (EØF) Nr.
1408/71 OG (EØF) Nr. 574/72
A. Ændringsakt for Spanien og Portugal (EFT nr. L 302 af 15. 11. 1985, s. 23).
B. Ændringsakt for Østrig, Finland og Sverige (EFT nr. C 241 af 29. 8. 1994,
s. 1), tilpasset ved beslutning 95/1/EF (EFT nr. L 1 af 1. 1. 1995, s. 1).
1. Opdatering ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT
nr. L 230 af 22. 8. 1983, s. 6).
2. Rådets forordning (EØF) nr. 1660/85 af 13. juni 1985 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 160 af 20. 6. 1985, s. 1; spansk udgave: DO Edición especial,
1985 (05.V4) s. 142; portugisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.F4)
s. 142; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 61;
finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 61).
3. Rådets forordning (EØF) nr. 1661/85 af 13. juni 1985 om fastsættelse af
tekniske tilpasninger til fællesskabsbestemmelserne om vandrende arbejdsta-
geres sociale sikring for så vidt angår Grønland (EFT nr. L 160 af 20. 6.
1985, s. 7; spansk udgave: DO Edición especial, 1985 (05.04) s. 148; portu-
gisisk udgave: JO Edição Especial, 1985 (05.04) s. 148; svensk udgave:
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04), s. 67; finsk udgave: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens forordning (EØF) nr. 513/86 af 26. februar 1986 om
ændring af bilag 1, 4, 5 og 6 til Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 om
regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af
de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdri-
vende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT
nr. L 51 af 28. 2. 1986, s. 44; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04), s. 73; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(04), s. 73).
5. Rådets forordning (EØF) nr. 3811/86 af 11. december 1986 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 355 af 16. 12. 1986, s. 5; svensk udgave: EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (04), s. 86; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994,
alue 05 (04), s. 86).
6. Rådets forordning (EØF) nr. 1305/89 af 11. maj 1989 om ændring af forord-
ningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger
på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-
lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72
om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L
131 af 13. 5. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område
05 (04), s. 143; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s.
143).
7. Rådets forordning (EØF) nr. 2332/89 af 18. juli 1989 om ændring af forord-
ningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger
på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed-
lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72
om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT nr. L
224 af 22. 8. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område
05 (04), s. 154; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s.
154).
8. Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 331 af 16. 11. 1989, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (04), s. 165; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994,
alue 05 (04), s. 165).
9. Rådets forordning (EØF) nr. 2195/91 af 25. juni 1991 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/711971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 151
▼B
(EFT nr. L 206 af 29. 7. 1991, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (05), s. 46; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994,
alue 05 (05), s. 46).
10. Rådets forordning (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT nr. L 136 af
19. maj 1992, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994, område 05
(05), s. 124; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 124).
11. Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) 1408/71 (EFT nr. L
136 af 19. maj 1992, s. 7; svensk udgave: EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (05), s. 130; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(05), s. 130).
12. Rådets forordning (EØF) nr. 1249/92 af 30. april 1992 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 136 af 19. maj 1992, s. 28; svensk udgave: EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (05), s. 151; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994,
alue 05 (05), s. 151).
13. Rådets forordning (EØF) nr. 1945/93 af 30. juni 1993 om ændring af
forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord-
ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr.
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 og
forordning (EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 181 af 23. 7. 1993, s. 1; svensk udgave: EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (06), s. 63; finsk udgave: EYVL:n erityispainos 1994,
alue 05 (06), s. 63).
14. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3095/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forordning (EØF) nr.
574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, forord-
ning (EØF) nr. 1247/92 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71, samt
forordning (EØF) nr. 1945/93 om ændring af forordning (EØF) nr. 1247/92
(EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 1).
15. Rådets forordning (EØF) (SIC! (EF)) nr. 3096/95 af 22. december 1995 om
ændring af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF)
nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71
(EFT nr. L 335 af 30. 12. 1995, s. 10).
16. Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 om ændring og
ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale
sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning
(EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr.
1408/71 (EFT nr. L 28 af 30. 1. 1997, s. 1).1971R1408 — DA — 01.06.2004 — 004.001 — 152