1991R0613 — DA — 19.12.2002 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 613/91
af 4. marts 1991
om overførsel af skibe fra et register til et andet inden for Fællesskabet
(EFT L 68 af 15.3.1991, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5.
november 2002L 324 1 29.11.2002
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 613/91
af 4. marts 1991
om overførsel af skibe fra et register til et andet inden for Fælles-
skabet
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Det indre markeds oprettelse og funktion kræver fjernelse af tekniske
hindringer for overførsel af skibe mellem medlemsstaternes nationaleregistre; det er også nødvendigt at træffe foranstaltninger for at lette
overførslen af skibe i Fællesskabet med henblik på at fritage de euro-
pæiske skibsredere for omkostninger og administrative procedurer iforbindelse med overførsel fra et register til et andet inden for Fælles-skabet og således forbedre driftsforholdene for Fællesskabetsrederivirksomheder samt disses konkurrenceevne;
der bør samtidig opretholdes et højt sikkerhedsniveau for skibe og et
højt miljøbeskyttelsesniveau i overensstemmelse med internationalekonventioner;
overførsel af skibe mellem medlemsstaternes skibsregistre bør derfor
ikke hindres på grund af tekniske forhold, forudsat at skibet fører enmedlemsstats flag og er anerkendt som værende i overensstemmelsemed bestemmelserne i disse internationale konventioner;
det er staterne, der har ansvaret for udstedelsen af internationale certi-
fikater vedrørende sikkerhed og forureningsforebyggelse som fastsat iden internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen
af 1974 (SOLAS 1974), den internationale konvention om lastlinjer af
1966 (LL66) og den internationale konvention om forebyggelse afforurening fra skibe af 1973, ændret ved protokol af 1978 (MARPOL73/78), og de dertil knyttede resolutioner med bindende status, somDen Internationale Søfartsorganisation (IMO) har vedtaget; privateorganisationers udstedelse af certifikater på en medlemsstats vegne i
overensstemmelse med konventionerne sker ligeledes på medlemssta-
ternes ansvar som defineret i disse konventioner;
de internationale konventioner overlader en række vigtige fortolknings-
spørgsmål til de enkelte kontraherende staters skøn; på grundlag af
deres respektive fortolkninger af konventionerne udsteder medlemssta-ternes regeringer til alle skibe, der fører deres flag, og som er omfattetaf de nævnte konventioners bestemmelser, internationale certifikater,der godtgør, at de er i overensstemmelse med disse bestemmelser;medlemsstaterne anvender nationale tekniske bestemmelser, hvoraf
nogle indeholder andre krav end dem, der findes i de internationale
konventioner og hertil knyttede tekniske standarder; der bør indføresen passende fremgangsmåde, som skal anvendes i tilfælde af eventuelleforskelle i fortolkningen af de eksisterende krav, der kan opstå vedanmodning om overførsel af skibe, og ved indførelse af nye bestem-
melser i konventionerne;
denne forordning foregriber ikke på nogen måde udarbejdelsen og
fortolkningen af Den Internationale Søfartsorganisations (IMO)konventioner;1991R0613 — DA — 19.12.2002 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 153 af 22. 6. 1990, s. 14.
(2) EFT nr. C 19 af 28. 1. 1991.
(3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991.
▼B
for at være omfattet af forordningens bestemmelser skal et skib have
været registreret og været i aktiv drift under en medlemsstats flag imindst seks måneder for at give denne stat tilstrækkelig tid til at
kontrollere skibets tilstand;
der bør nedsættes et udvalg til at bistå Kommissionen med at anvende
og fortolke denne forordning med henblik på at opfylde målsætningenom at lette overførslen af skibe inden for Fællesskabet, uden at sænke
søsikkerheds- og miljøbeskyttelsesnormerne —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
a) »konventioner«: den internationale konvention af 1974 om
sikkerhed for menneskeliv på søen (Solas 1974), den internationalekonvention af 1966 om lastelinjer (LL66) og den internationalekonvention om forebyggelse af forurening fra skibe (Marpol 73/
78), i den gældende affattelse, samt de til konventionerne knyttede
bindende resolutioner, der er vedtaget af Den Internationale Søfart-sorganisation (IMO).
b) »krav«: de krav til sikkerhed og forureningsforebyggelse, der er
fastsat i konventionerne
c) »certifikater«: de certifikater, der udstedes af eller på vegne af en
medlemsstat i overensstemmelse med konventionerne, samt certifi-
kater udstedt for kemikalietankskibe og gastransportskibe bygget
før den 1. juli 1986, i overensstemmelse med BulkChemical Code(IMO-resolution A.212 (VII)) eller BulkGas Code (IMO-resolutionA.328 (IX)).
Artikel 2
Denne forordning finder anvendelse på fragtskibe på 500 BRT og
derover,
a) der er bygget fra og med den 25. maj 1980 eller
før denne dato,— men som er attesteret som værende i overensstemmelse med
reglerne for nye skibe som defineret i SOLAS-konventionen af1974, og som desuden
— for kemikalietankskibe og gastransportskibes vedkommende er
attesteret som værende i overensstemmelse med reglerne i de iartikel 1, litra c), nævnte kodekser for skibe, der er bygget fraog med den 25. maj 1980,
af eller på vegne af en medlemsstat, og
b) som fører en medlemsstats flag, er registreret i denne og har været i
aktiv drift under dette flag i mindst seks måneder, og
c) er forsynet med gyldige certifikater.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne afslår ikke af tekniske grunde, der følger af
konventionerne, registrering af et fragtskib, der er registreret i en anden
medlemsstat, opfylder kravene, er forsynet med gyldige certifikater og
råder over udstyr, der er godkendt eller typegodkendt i skibets oprind-elsesland.
Medlemsstaterne kan, såfremt de på denne forordnings ikrafttrædelses-
dato er bundet af regionale aftaler om beskyttelse af havmiljøet,
pålægge yderligere krav, der er i overensstemmelse med forskrifterne ide fakultative bilag til konventionerne.
2. Ved overførslen af skibet udsteder den modtagende medlemsstat
certifikater på samme betingelser som under det foregående flag.1991R0613 — DA — 19.12.2002 — 001.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
3. Hvis et organ udsteder certifikaterne på en medlemsstats vegne,
skal medlemsstaten påse, at det pågældende organ har de kvalifikati-oner, den tekniske erfaring og det personale, som kræves, for at det i
henhold til konventionerne kan udstede certifikater, som sikrer et højt
beskyttelsesniveau.
Organet skal kunne udvikle og ajourføre regler og forskrifter, der har
værdi som anerkendte tekniske standarder, og skal arbejde med kvalifi-
cerede og erfarne inspektører, således at det kan vurdere et skibs
tilstand på fyldestgørende måde.
4. Et skib kan dog ved overførsel underkastes inspektion i den
modtagende medlemsstat med henblik på bekræftelse af, at skibetsfaktiske tilstand og udstyr er i overensstemmelse med dets certifikater
og de overensstemmelseserklæringer, der er omhandlet i artikel 2, litra
a).
Artikel 4
For så vidt kravene er uændrede for eksisterende skibe på tidspunktet
for fornyelse, forlængelse eller revision af de certifikater, der er udstedt
i medfør af artikel 3, stiller de modtagende medlemsstater ikke andrekrav end dem, der oprindelig var foreskrevet i forbindelse med førsteudstedelse af certifikater med fuld løbetid.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om ethvert
afslag på at udstede nye certifikater, der er begrundet i forskelle ifortolkningen af kravene samt de bestemmelser, som konventionerneoverlader til parternes eget skøn.
Har Kommissionen ikke inden udløbet af en måned fået meddelelse
om, at der er indgået en aftale mellem de pågældende medlemsstater,
iværksætter den de nødvendige initiativer til, at der kan træffes enafgørelse efter fremgangsmåden i artikel 7.
2. Hvis en medlemsstat finder, at et skib ikke kan registreres i
henhold til artikel 3, med den begrundelse, at der er alvorlig fare for
sikkerhed eller miljø, som falder uden for certifikaternes rammer, kanregistreringen suspenderes i en periode på højst tre måneder, ogmedlemsstaten indbringer straks sagen for Kommissionen med angi-velse af grundene hertil. Suspensionen bekræftes eller tilbagekaldesefter fremgangsmåden i artikel 7.
Artikel 6
1. Kommissionen bistås af Udvalget for Sikkerhed til Søs og Fore-
byggelse af Forurening fra Skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5.november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og fore-byggelse af forurening fra skibe (USS)(
1).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i Rådets
afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmerevilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillæggesKommissionen (
2), jf. dens artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til to
måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.1991R0613 — DA — 19.12.2002 — 001.001 — 4
(1) EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1.
(2) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼M1
Artikel 7
Ændringer af de internationale instrumenter, der er nævnt i artikel 1,
kan udelukkes fra nærværende forordnings anvendelsesområde, jf.
artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.
Artikel 8
Udvalget kan i øvrigt høres af Kommissionen om ethvert spørgsmål
vedrørende gennemførelsen og fortolkningen af denne forordning ogisær for at sikre, at søsikkerheds- og miljøbeskyttelsesnormerne ikkesænkes.
Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.
Artikel 9
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1992.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.1991R0613 — DA — 19.12.2002 — 001.001 — 5
▼B