1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 96/26/EF
af 29. april 1996
om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej
samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser,som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transpor-
tvirksomhed inden for indenlandsk og international eksport
(EFT L 124 af 23.5.1996, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 98/76/EF af 1. oktober 1998 L 277 17 14.10.1998
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 125 af 19.5.1999, s. 40 (98/76)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra
den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980,s. 1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV 96/26/EF
af 29. april 1996
om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet
personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse afeksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, somskal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågæl-dende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og
international eksport
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-skab, særlig artikel 75,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(
1),
under henvisning til udtalelser fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C (3), og
ud fra følgende betragtninger:Rådets direktiv 74/561/EØF af 12. november 1974 om adgang til
erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og internationaltransport(
4), Rådets direktiv 74/562/EØF af 12. november 1974 om
adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i indenlandsk oginternational transport(
5) og Rådets direktiv 77/796/EØF af 12.
december 1977 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifi-kater og andre kvalifikationsbeviser i forbindelse med udøvelse af trans-portvirksomhed inden for personbefordring og transportvirksomhedinden for godstransport ad landevej omfattende foranstaltninger, somskal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældendeudøvere af transportvirksomhed(
6), har ved flere lejligheder været
underkastet omfattende ændringer; af hensyn til klarheden bør depågældende direktiver kodificeres og samles i én tekst;
en organisering af transportmarkedet er et af de nødvendige skridt, der
må tages for at gennemføre den fælles transportpolitik, hvis indførelseer fastsat i traktaten;
vedtagelse af foranstaltninger til samordning af betingelserne for adgang
til erhvervet godstransport ad landevej eller personbefordring adlandevej, herefter benævnt »landevejstransporterhvervet«, vil lette denpraktiske gennemførelse af etableringsretten for udøvere af disseerhverv;
det er vigtigt at foreskrive indførelse af fælles regler for adgang til
landevejstransporterhvervet i såvel indenlandsk som international trans-port for at sikre en forbedring af vognmandens kvalifikationer; denneforbedring kan bidrage til en sanering af markedet, en kvalitativ forbed-ring af den ydede tjeneste til gavn for kunderne, vognmændene ogøkonomien som helhed, samt en forbedring af færdselssikkerheden;
(1) EFT nr. C 286 af 14. 11. 1990, s. 4, og ændring fremsendt den 16.
december 1993.
(2) EFT nr. C 339 af 31. 12. 1991, s. 5, og EFT nr. C 295 af 22. 10. 1994,
s. 30.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 13. december 1991 (EFT nr. C 13 af 20.
1. 1992, s. 433) og af 20. april 1994 (EFT nr. C 128af 9. 5. 1994, s.136), Rådets fælles holdning af 8. december 1995 (EFT nr. C 356 af 30.12. 1995) og Europa-Parlamentets afgørelse af 28. marts 1996 (endnu ikkeoffentliggjort i Tidende).
(
4) EFT nr. L 308af 19. 11. 1974, s. 18 . Direktivet er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 3572/90 (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 12).
(5) EFT nr. L 308af 19. 11. 1974, s. 23. Direktivet er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 3572/90 (EFT nr. L 353 af 17. 12. 1990, s. 12).
(6) EFT nr. L 334 af 24. 12. 1977, s. 37. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 89/438/EØF (EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 101). Berigtigelse iEFT nr. L 298af 17. 10. 198 9, s. 31.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 3
▼B
reglerne for adgang til landevejstransporterhvervet bør derfor omfatte
bestemmelser om vognmandens hæderlighed, økonomiske evne ogfaglige dygtighed;
det er dog ikke nødvendigt at lade disse fælles regler omfatte visse
former for transport, der er af ringe økonomisk betydning;
fra den 1. januar 1993 er adgangen til markedet for grænseoverskri-
dende godstransport ad landevej undergivet en ordning med fælles-skabslicenser, der udstedes på grundlag af kvalitative kriterier;
for så vidt angår kravet om hæderlighed har det, for at sanere markedet
effektivt, vist sig nødvendigt på ensartet måde at gøre adgangen tillandevejstransporterhvervet og dettes udøvelse betinget af, at derhverken foreligger dom for alvorlige strafbare handlinger, herunderlovovertrædelser på det handelsmæssige område, eller nogen erklæringom uegnethed til at udøve erhvervet, samt at de bestemmelser, dergælder for landevejstransporterhvervet, overholdes;
for så vidt angår kravet om økonomisk evne er det vigtigt, at der
fastsættes visse kriterier, som vognmændene skal opfylde, således at dernavnlig sikres lige behandling af virksomhederne i de enkelte medlems-stater;
hvad angår hæderlighed og økonomisk evne bør fremlæggelsen af
passende dokumenter, der er udstedt af en kompetent myndighed ivognmandens hjemland eller seneste opholdsland, anerkendes somtilstrækkeligt bevis for at få adgang til de pågældende erhverv i etværtsland;
for så vidt angår kravet om faglig dygtighed, bør det fastsættes, at den
ansøgende vognmand skal have kvalificeret sig ved at bestå en skriftligprøve, idet medlemsstaterne dog bør kunne fritage den ansøgende vogn-mand for en sådan prøve, hvis han godtgør, at han har en tilstrækkeligpraktisk erfaring;
hvad angår faglige kvalifikationer skal værtslandet som tilstrækkeligt
bevis anerkende den attest, der udstedes i medfør af fællesskabsbestem-melserne om adgang til landevejstransporterhvervet;
der bør fastlægges et system med gensidig bistand mellem medlemssta-
terne i forbindelse med gennemførelsen af dette direktiv;
nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med
hensyn til de i bilag II, del B, anførte gennemførelses- eller anvendel-sesfrister —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Adgang til landevejstransporterhvervet
Artikel 1
1. Adgang til erhvervet med godstransport ad landevej eller person-
befordring ad landevej er undergivet de bestemmelser, som medlemssta-terne vedtager i overensstemmelse med de fælles regler i dette direktiv.
2. I dette direktiv forstås ved:
▼
M1
— »erhvervet godstransport ad landevej«: den aktivitet, der udøves af
en virksomhed, som enten med et enkelt motorkøretøj eller med enkombination af vejkøretøjer udfører godstransport for fremmedregning,
▼
B
— »erhvervet personbefordring ad landevej«: den aktivitet, der udøves
af virksomheder, som med motorkøretøjer, der som følge af deresindretning og udstyr er egnet til befordring af mere end ni personer,herunder føreren, og benyttet til dette formål, foretager sådan befor-dring af rejsende, som tilbydes offentligheden eller visse kategorier
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 4
▼B
af brugere mod et vederlag, som erlægges af den befordrede personeller af den, som tilrettelægger befordringen,
— »virksomhed«: enhver fysisk eller juridisk person, der arbejder med
eller uden gevinst for øje, enhver sammenslutning eller kreds afpersoner uden status som juridisk person, der arbejder med elleruden gevinst for øje, samt ethvert organ, der henhører under enoffentlig myndighed, hvad enten det selv har status som juridiskperson eller er undergivet en myndighed, der har sådan status,
▼
M1
— »sædvanlig bopæl«: det sted, hvor en person sædvanligvis opholder
sig, dvs. i mindst 185 dage inden for et kalenderår, som følge af sinpersonlige eller erhvervsmæssige tilknytning, eller når der er tale omen person uden erhvervsmæssig tilknytning, som følge af denpersonlige tilknytning, der viser, at der består en tæt forbindelsemellem personen og dennes bopælssted.
Sædvanlig bopæl for en person, hvis erhvervsmæssige tilknytning
findes et andet sted end den personlige tilknytning, og som derforskiftevis må opholde sig forskellige steder i to eller flere medlems-stater, anses dog for at befinde sig på det sted, hvortil de pågæl-dende har personlig tilknytning, såfremt han med regelmæssigemellemrum vender tilbage hertil. Sidstnævnte betingelse krævesikke opfyldt, hvis personen opholder sig i en anden medlemsstatmed henblik på at udføre et tidsbegrænset hverv. Optagelse på enuddannelsesinstitution indebærer ikke en ændring af den sædvanligebopæl.
▼
B
Artikel 2
▼M1
1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på virksomheder, somudøver erhvervet godstransport ad landevej med motorkøretøjer ellermed en kombination af vejkøretøjer, hvis tilladte totalvægt ikke over-stiger 3,5 tons. Medlemsstaterne kan nedsætte denne tærskel for alleeller visse transportkategorier.
▼
B
2.►M1a)◄Medlemsstaterne kan efter at have hørt
Kommissionen helt eller delvis fritage de virksomheder,der udfører godstransport ad landevej, for at opfyldebestemmelserne i dette direktiv, når de udelukkendeudfører indenlandske transporter, som kun har ringebetydning for transportmarkedet som følge af:
— arten af det transporterede gods, eller
— kørselsstrækningens korthed.
I tilfælde af uforudsete omstændigheder kan medlems-
staterne indrømme en midlertidig undtagelse, indtilhøringen af Kommissionen er afsluttet.
▼
M1
b) For så vidt angår virksomheder, der udfører godstransport ad
landevej, og som benytter køretøjer med en tilladt totalvægt påmellem 3,5 og 6 tons, kan medlemsstaterne efter at have under-rettet Kommissionen helt eller delvis fritage de virksomheder,som udelukkende udfører lokal transport, der kun har ringebetydning for transportmarkedet som følge af kørselsstræknin-gens korthed, for at opfylde bestemmelserne i dette direktiv.
▼
B
3. Medlemsstaterne kan efter at have hørt Kommissionen fra alle
eller nogle af bestemmelserne i dette direktiv fritage virksomheder, derkun udfører visse former for personbefordring ad landevej i ikke-erhvervsmæssigt øjemed, eller som har anden hovedvirksomhed endpersonbefordring ad landevej, for så vidt deres transportvirksomhed kunhar ringe indflydelse på transportmarkedet.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 5
▼B
Artikel 3
1. Virksomheder, som ønsker at udøve erhvervet godstransport ad
landevej, skal
a) være hæderlige
b) være i besiddelse af passende økonomisk evne
c) opfylde betingelsen med hensyn til faglig dygtighed.
Såfremt ansøgeren er en fysisk person, som ikke opfylder det under litra
c) anførte krav, kan de kompetente myndigheder dog give ham adgangtil at udøve erhvervet godstransport ad landevej på betingelse af, at hanover for de nævnte myndigheder udpeger en anden person, der opfylderde ovenfor under litra a) og c) anførte krav, og som vedvarende faktiskleder transportarbejdet.
Såfremt ansøgeren ikke er en fysisk person:
— skal den i litra a) anførte betingelse være opfyldt af den eller de
personer, som faktisk og permanent er leder(e) af virksomhedenstransportarbejde. Medlemsstaterne kan kræve, at også andrepersoner i virksomheden opfylder denne betingelse
— skal den i litra c) anførte betingelse være opfyldt af den eller en af
de person(er), der er nævnt i første led.
2. Medlemsstaterne fastlægger de betingelser, der skal opfyldes af
transportvirksomheder, som er etableret på deres område, for at kravetom hæderlighed kan siges at være opfyldt.
Medlemsstaterne bestemmer, at dette krav ikke eller ikke længere er
opfyldt, hvis den eller de fysiske personer, der anses for at opfylde det ihenhold til stk. 1:
a) er blevet dømt for alvorlige strafbare handlinger, herunder for
lovovertrædelser på det handelsmæssige område
b) er blevet erklæret uegnet til at udøve landevejstransporterhvervet i
henhold til gældende forskrifter
▼
M1
c) er blevet fundet skyldig i alvorlige overtrædelser af gældende
forskrifter om:
— løn- og arbejdsvilkår inden for erhvervet, eller
— godstransport ad landevej eller personbefordring ad landevej,
navnlig reglerne vedrørende førernes køre- og hviletid, erhvervs-køretøjers vægt og dimensioner, færdselssikkerheden og køretø-jernes sikkerhed, miljøbeskyttelse samt de øvrige regler omerhvervsmæssig ansvarlighed.
▼
B
I de tilfælde, der er omhandlet under litra a), b) og c), anses kravet om
hæderlighed fortsat for ikke at være opfyldt, så længe der ikke er sketen rehabilitering eller truffet en anden foranstaltning med tilsvarendevirkning i henhold til gældende nationale bestemmelser herom.
3. a) Ved kravet om økonomisk evne forstås, at den pågældende har
rådighed over sådanne finansielle midler, som er nødvendige forat sætte transportvirksomheden i gang på rette måde og sikredens drift på forsvarlig vis.
b) Ved vurderingen af den økonomiske evne skal den kompetente
myndighed tage følgende i betragtning: virksomhedens årsregn-skab, i givet fald; de midler, der er til rådighed, herunder likvidebankmidler, overtræks- og lånemuligheder, aktiver, herunderejendom, der kan tjene som sikkerhed for virksomheden; omkost-ninger, herunder købsprisen for eller de første betalinger ved købaf køretøjer, lokaler, anlæg og udstyr, samt driftskapital.
▼
M1
c) Virksomheden skal råde over en kapital og reserver af en stør-
relse på mindst 9 000 EUR, hvis den kun benytter ét køretøj, ogpå 5 000 EUR for hvert køretøj derudover.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 6
▼M1
Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv fastsættes hvert
femte år euroens værdi i de nationale valutaer, der ikke deltager iDen Monetære Unions tredje fase. De kurser, der anvendes, erdem, der er gældende på den første hverdag i oktober måned, ogsom offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende .D e
får virkning fra 1. januar i det følgende kalenderår.
d) Ved anvendelsen af litra a), b) og c) kan den kompetente
myndighed som bevis acceptere en bekræftelse eller forsikringfra en bank eller et andet behørigt kvalificeret institut. Dennebekræftelse eller forsikring kan tage form af en bankgaranti,eventuelt mod underpant i løsøre eller som kaution, eller andentilsvarende sikkerhed.
▼
B
e) Litra b), c) og d) gælder kun for virksomheder, der fra 1. januar
1990 i en medlemsstat i henhold til nationale retsforskrifter hartilladelse til at udøve landevejstransporterhvervet.
▼
M1
4. a) Ved kravet om faglig dygtighed forstås, at den pågældende er i
besiddelse af kundskaber, der svarer til det i bilag I fastsatteuddannelsesniveau inden for de der anførte emner. Disse kund-skaber dokumenteres ved en obligatorisk skriftlig prøve, der kansuppleres med en mundtlig prøve, som tilrettelægges i den ibilaget skitserede form af den myndighed eller instans, medlems-staten har udpeget hertil.
b) Medlemsstaterne kan fritage ansøgere, der godtgør at have mindst
fem års praktisk erfaring i en transportvirksomhed på lederni-veau, fra denne prøve, dersom ansøgerne består en test, hvisindhold og procedure fastsættes af medlemsstaterne i overens-stemmelse med bilag I.
c) Medlemsstaterne kan fritage indehavere af visse eksamensbeviser
fra højere eller teknisk uddannelse, som forudsætter et godtkendskab til de på listen i bilag I anførte emner, og som de klartspecificerer med henblik herpå, for prøven i de emner, der erdækket af de pågældende eksamensbeviser.
d) En attest, der udstedes af den i litra a) omhandlede myndighed
eller instans, skal fremlægges som bevis for faglig dygtighed.Attesten udarbejdes efter certifikatsmodellen i bilag Ia.
e) For ansøgere, der har til hensigt vedvarende og rent faktisk at
lede virksomheder, der udelukkende udfører indenlandsk trans-port, kan medlemsstaterne fastsætte, at de kundskaber, der skaltages i betragtning ved fastslåelsen af faglig dygtighed, udeluk-kende skal omfatte emner vedrørende indenlandsk transport. Idette tilfælde skal det angives i attesten for faglig dygtighed,hvortil modellen findes i bilag Ia, at indehaveren af attestenudelukkende er berettiget til vedvarende og rent faktisk at ledevirksomheder, der udfører transport i den medlemsstat, hvor atte-sten er udstedt.
f) En medlemsstat kan efter høring af Kommissionen kræve, at
enhver fysisk person, der er i besiddelse af et certifikat vedrø-rende faglig dygtighed, der er udstedt af en kompetentmyndighed i en anden medlemsstat efter den 1. oktober 1999,mens den pågældende havde sin sædvanlige bopæl på den førstemedlemsstats område, aflægger en supplerende prøve, som tilret-telægges af den myndighed eller instans, som den førstemedlemsstat har udpeget hertil. Denne supplerende prøve skalvedrøre specifikt kendskab til de nationale aspekter af vejtrans-porterhvervet i den første medlemsstat.
Dette litra gælder i en periode på tre år fra 1. oktober 1999.
Perioden kan forlænges med højst fem år af Rådet, der træfferafgørelse på forslag af Kommissionen efter traktatens regler. Detgælder kun for de fysiske personer, som på tidspunktet forerhvervelsen af certifikatet vedrørende faglig dygtighed på de iførste afsnit fastsatte betingelser endnu aldrig havde opnået etsådant certifikat i en medlemsstat.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 7
▼B
Artikel 4
Med henblik på tilfælde, hvor den fysiske person, der udøver landevejs-
transporterhvervet, eller den fysiske person, der opfylder kravene efterartikel 3, stk. 1, litra a) og c), afgår ved døden eller bliver fysisk ellerretligt uskikket til at udøve erhvervet, fastsætter medlemsstaterne debetingelser, på hvilke driften af en transportvirksomhed, uanset artikel3, stk. 1, midlertidigt kan videreføres i et tidsrum af højst et år, der kanforlænges i højst seks måneder i særlige tilfælde, der skal begrundes.
Endvidere kan de kompetente myndigheder i medlemsstaterne undtagel-
sesvis i visse særlige tilfælde give en ikke tidsbegrænset tilladelse til, atdriften af transportvirksomheden videreføres af en person, der ikkeopfylder kravet om faglig dygtighed efter artikel 3, stk. 1, litra c), menhar mindst tre års erfaring med hensyn til den daglige ledelse af denpågældende virksomhed.
Artikel 5
1. Virksomheder, der godtgør, at de inden
— den 1. januar 1978for så vidt angår Belgien, Danmark, Tyskland,
Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene og DetForenede Kongerige
— den 1. januar 1984 for så vidt angår Grækenland— den 1. januar 1986 for så vidt angår Spanien og Portugal— den 3. oktober 1989 for så vidt angår den tidligere Tyske Demokra-
tiske Republiks område
▼
M1
— den 1. januar 1995 for så vidt angår Østrig, Finland og Sverige.
▼B
i henhold til nationale bestemmelser i en medlemsstat har haft tilladelse
til at udøve erhvervet godstransport ad landevej, eller alt efter tilfældet,erhvervet personbefordring ad landevej, i indenlandsk og/eller internati-onal transport, er fritaget for at bevise, at de opfylder bestemmelserne iartikel 3.
2. Dog skal fysiske personer, som
— efter den 31. december 1974 og inden den 1. januar 1978for så vidt
angår Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig, Irland, Italien, Luxem-bourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige
— efter den 31. december 1980 og inden den 1. januar 1984 for så vidt
angår Grækenland
— efter den 31. december 1982 og inden den 1. januar 1986 for så vidt
angår Spanien og Portugal
— efter den 2. oktober 1989 og inden den 1. januar 1992 for så vidt
angår den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område
▼
M1 — efter den 31. december 1994 og inden den 1. januar 1997 for så
vidt angår Østrig, Finland og Sverige.
▼B
— enten har fået tilladelse til at udøve erhvervet godstransport ad
landevej eller alt efter tilfældet, erhvervet personbefordring adlandevej, uden i henhold til nationale bestemmelser at have førtbevis for faglig dygtighed
— eller er blevet udpeget til vedvarende og faktisk at lede transpor-
tarbejdet i en virksomhed
have opfyldt kravet om faglig dygtighed som omhandlet i artikel 3, stk.
4, inden
— den 1. januar 1980 for så vidt angår Belgien, Danmark, Tyskland,
Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene og DetForenede Kongerige
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 8
▼B
— den 1. januar 1986 for så vidt angår Grækenland
— den 1. januar 1988 for så vidt angår Spanien og Portugal— den 1. juli 1992 for så vidt angår den tidligere Tyske Demokratiske
Republiks område
▼
M1
— den 1. januar 1997 for så vidt angår Østrig, Finland og Sverige.
▼B
Samme krav stilles i det i artikel 3, stk. 1, tredje afsnit nævnte tilfælde.
▼M1
3. a) Alle virksomheder, der har haft tilladelse til at udøve erhvervet
►C1vejtransport ◄inden den 1. oktober 1999, skal for så vidt
angår de køretøjer, de anvender på denne dato, senest den 1.oktober 2001 opfylde de i artikel 3, stk. 3, indeholdte bestem-melser.
De pågældende virksomheder skal imidlertid opfylde de i artikel
3, stk. 3, indeholdte bestemmelser for så vidt angår enhver udvi-delse af antallet af køretøjer, der er foretaget ►
C1efter◄den
1. oktober 1999.
b) Virksomheder, der udøver erhvervet ►C1vejtransport ◄inden
den 1. oktober 1999 med køretøjer, hvis tilladte totalvægt er påmellem 3,5 og 6 tons, skal senest den 1. oktober 2001 opfylde dei artikel 3, stk. 3, indeholdte bestemmelser.
▼
B
Artikel 6
1. Afgørelser, som træffes af medlemsstaternes kompetente myndig-
heder i henhold til bestemmelser, der er fastsat på grundlag af dettedirektiv, og hvorved der gives afslag på ansøgninger om adgang tillandevejstransporterhvervet skal begrundes.
▼
M1
Medlemsstaterne påser, at de kompetente myndigheder regelmæssigt ogmindst hvert femte år sikrer, at virksomhederne stadig opfylder kravenemed hensyn til hæderlighed, økonomisk evne og faglig dygtighed.
Er den økonomiske evne ikke til stede på vurderingstidspunktet, kan de
kompetente myndigheder, hvis der på grundlag af virksomhedensøkonomiske situation i øvrigt er begrundet udsigt til, at kravet tiløkonomisk evne atter og vedvarende, på grundlag af en finansierings-plan, vil kunne opfyldes inden for en overskuelig fremtid, give enyderligere frist, der ikke kan overstige et år.
▼
B
2. Medlemsstaterne påser, at de kompetente myndigheder inddragertilladelsen til at udøve landevejstransporterhvervet, såfremt de fastslår,at bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, litra a), b) eller c), ikke længere eropfyldt, idet de i givet fald fastsætter en passende frist til at ansætte enstedfortræder.
3. Medlemsstaterne tilsikrer de i dette direktiv omhandlede virksom-
heder mulighed for ved anvendelse af egnede midler at gøre deresinteresser gældende over for de i stk. 1 og 2 omhandlede afgørelser.
Artikel 7
1.►
M1Hvis overtrædelse af forskrifterne ◄for godstransport ad
landevej eller personbefordring ad landevej bliver begået af ikke-hjem-mehørende transportvirksomheder, og sådanne overtrædelser kan føre tilinddragelse af tilladelsen til at udøve landevejstransporterhvervet, frem-sender medlemsstaterne til den medlemsstat, i hvilken transportvirksom-heden er etableret, alle de oplysninger, de er i besiddelse af, om depågældende overtrædelser og om de sanktioner, de har iværksat.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 9
▼B
▼M1
▼B
►M12.◄Medlemsstaterne yder hinanden bistand med henblik på
anvendelsen af dette direktiv.
AFSNIT II
Gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikati-
onsbeviser
Artikel 8
1. Medlemsstaterne træffer de i dette direktiv fastsatte foranstalt-
ninger vedrørende etablering på deres område af de fysiske personer ogselskaber, som er nævnt i afsni t I i det almindelige program for fjernelse
af hindringer for den frie etableringsret(
1), med hensyn til de i dette
direktiv nævnte former for virksomhed.
2. Med forbehold af stk. 3 og 4 anerkender et værtsland med hensyn
til adgang til landevejstransporterhvervet som tilstrækkeligt bevis påhæderlighed ►
M1 ◄, fremlæggelse af en straffeattest
eller i mangel heraf et tilsvarende dokument, der er udstedt af enkompetent retslig eller administrativ myndighed i vognmandens hjem-land eller tidligere opholdsland, og hvoraf det fremgår, at disse krav eropfyldt.
3. Når en medlemsstat af sine statsborgere kræver visse hæderlig-
hedsbetingelser, som ikke kan godtgøres ved det i stk. 2 nævnte doku-ment, anerkender denne stat som tilstrækkeligt bevis for statsborgere fraandre medlemsstater en attest, som er udstedt af en kompetent retligeller administrativ myndighed i hjemlandet eller det seneste opholds-land, og som bekræfter, at disse betingelser er opfyldt. Disse attesterskal indeholde de nøjagtige oplysninger, som værtslandet tillæggerbetydning.
4. Såfremt det i henhold til stk. 2 og 3 krævede dokument ikke
udstedes af hjemlandet eller det seneste opholdsland, kan der i stedetfremlægges en beediget erklæring eller en erklæring på tro og loveafgivet af den pågældende over for en kompetent retslig eller admini-strativ myndighed eller eventuelt en notar i hjemlandet eller det senesteopholdsland, der udsteder en attest til vitterlighed af denne ed ellerdenne erklæring på tro og love. ►
M1 ◄
5. De i overensstemmelse med stk. 2 og 3 udstedte dokumenter må
på fremlæggelsestidspunktet ikke have været udstedt mere end tremåneder tidligere. Denne betingelse gælder ligeledes for de erklæringer,der afgives i overensstemmelse med stk. 4.
Artikel 9
1. Kræves der i et værtsland attestation for økonomisk evne, aner-
kender dette land, på lige fod med attestationer udstedt på dets egetområde, tilsvarende attestationer fra banker i hjemlandet eller detseneste opholdsland eller fra andre organer, som dette land måtte haveudpeget.
2. Såfremt en medlemsstat over for sine egne statsborgere stiller
særlige betingelser med hensyn til økonomisk evne, som ikke kan ansesfor bevist ved det i stk. 1 omhandlede dokument, anerkender denne statsom tilstrækkeligt bevis for statsborgere fra andre medlemsstater enattest, som er udstedt af en kompetent administrativ myndighed i hjem-landet eller det seneste opholdsland, og som bekræfter, at disse betin-gelser er opfyldt. Disse attester skal indeholde de nøjagtige oplysninger,som værtslandet tillægger betydning.
(1) EFT nr. 2 af 15. 1. 1962, s. 36/62.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 10
1. Fra den 1. januar 1990 anerkender medlemsstaterne som tilstræk-
keligt bevis for faglig dygtighed de attester, der er omhandlet i artikel 3,stk. 4, fjerde afsnit, og som er udstedt af en anden medlemsstat.
2. For så vidt angår de virksomheder, der inden den 1. januar 1981 i
Grækenland eller inden den 1. januar 1975 i de øvrige medlemsstater ihenhold til nationale bestemmelser i en medlemsstat har haft tilladelsetil at udøve erhvervet godstransport ad landevej eller erhvervet person-befordring ad landevej i indenlandsk og/eller international transport, ogsåfremt de omhandlede foretagender er selskaber i henhold til artikel 58i traktaten, anerkender medlemsstaterne som tilstrækkeligt bevis forfaglig dygtighed en attest om faktisk udøvelse af den pågældende formfor virksomhed i en medlemsstat i en periode på tre år. Højst fem år måforløbe fra denne virksomheds ophør til attestens indgivelse.
Når der er tale om en juridisk person, attesteres den faktiske udøvelse af
virksomheden for en af de fysiske personer, som faktisk leder foretagen-dets transportvirksomhed.
3. Attester, der er udstedt til transportvirksomhederne før den
►
M11. oktober 1999 ◄som bevis for faglig dygtighed i henhold til
de indtil denne dato gældende bestemmelser, ligestilles med attester, derudstedes i henhold til bestemmelserne i nærværende direktiv.
▼
M1
Artikel 10a
Medlemsstaterne fastsætter en sanktionsordning for overtrædelse af de
nationale bestemmelser, der vedtages for at efterkomme dette direktiv,og de træffer alle nødvendige foranstaltninger til sikring af, at dissesanktioner anvendes. De således fastsatte sanktioner skal være effektive,rimelige og have en forebyggende virkning.
Artikel 10b
Fra den 1. oktober 1999 anerkender medlemsstaterne attester, der er i
overensstemmelse med certifikatmodellen i bilag Ia, og som er udstedtaf den myndighed eller instans, som er udpeget hertil af enhver andenmedlemsstat, som tilstrækkeligt bevis for faglig dygtighed.
▼
B
AFSNIT III
Afsluttende bestemmelser
Artikel 11
Medlemsstaterne udpeger de myndigheder eller organer, der er kompe-
tente til at udstede de i artikel 8, stk. 2 og artikel 9 omhandlededokumenter samt den i artikel 10, stk. 2, omhandlede attest. De giverstraks de andre medlemsstater og Kommissionen meddelelse herom.
Artikel 12
Artikel 8-11 finder ligeledes anvendelse på de statsborgere i medlems-
staterne, der i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68af 15.oktober 1968om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fælles-skabet(
1) som lønmodtagere udøver landevejstransporterhvervet.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne træffer efter høring af Kommissionen de nødven-
dige foranstaltninger for at efterkomme bestemmelserne i dette direktivsenest på de i bilag II, del B, anførte datoer.
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 2434/92 (EFT nr. L 245 af 26. 8. 1992, s. 1).
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 11
▼B
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationaleretsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dettedirektiv.
Artikel 14
De i bilag II, del A, anførte direktiver ophæves, dog uden at medlems-
staternes forpligtelser med hensyn til de i bilag II, del B, anførtegennemførelses- eller anvendelsesfrister berøres heraf.
Henvisninger til nævnte direktiver gælder som henvisninger til nærvæ-
rende direktiv og læses i henhold til sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 12
▼M1
BILAG I
I.FORTEGNELSE OVER DE EMNER, DER ER OMHANDLET I
ARTIKEL 3, STK. 4
De kundskaber, som skal tages i betragtning ved medlemsstaternes fastslåelse af
faglig dygtighed, skal som minimum omfatte de emner, der er anført i dennefortegnelse, for så vidt angår henholdsvis godsbefordring og personbefordring adlandevej. Inden for disse emner skal de ansøgende vognmænd opnå et sådantniveau af kundskaber og praktiske færdigheder, som er nødvendigt for at kunnelede en transportvirksomhed.
Ovennævnte minimumsniveau for kundskaberne må ikke være lavere end niveau
3 i den oversigt over uddannelsesniveauerne, der findes i bilaget til beslutning85/368/EØF (
1), dvs. et uddannelsesniveau, der er opnået ved obligatorisk skole-
gang suppleret enten med erhvervsuddannelse og yderligere teknisk uddannelseeller med teknisk eller anden uddannelse, på sekundærtrinnet.
A.Med hensyn til borgerlig ret
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende de vigtigste transportkontrakter, der anvendes inden for vejtrans-
portvirksomhed, og de deraf følgende rettigheder og forpligtelser
2) være kvalificeret til at forhandle en transportkontrakt, så den bliver
retsgyldig bl.a. med hensyn til transportbetingelserne
Godstransport ad landevej
3) kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der enten
skyldes tab eller beskadigelse af varerne under transporten ellerforsinket levering, samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får forhans kontraktmæssige ansvar
4) kende de regler og forpligtelser, der følger af CMR-konventionen om
fragtaftaler ved international vejgodstransport
Personbefordring ad landevej
5) kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der er forvoldt
passagererne eller deres bagage som følge af en færdselsulykke underbefordringen, eller over skader som følge af den opståede forsinkelse,samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får for hans kontrakt-mæssige ansvar.
B.Med hensyn til handelsret
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende betingelserne og formkravene for at kunne drive handelsvirk-
somhed samt kende erhvervsdrivendes generelle forpligtelser (registre-ring, forretningsbøger osv.) samt følgerne af en konkurs
2) besidde et rimeligt kendskab til de forskellige former for handelssel-
skaber samt reglerne for deres oprettelse og drift.
C.Med hensyn til arbejdsmarkeds- og sociallovgivning
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende de for vejtransportsektoren relevante sociale institutioners rolle og
funktion (fagforeninger, samarbejdsudvalg, personalerepræsentanter,arbejdsinspektører osv.)
(1) Rådets beslutning 85/368/EØF af 16. juli 1985 om sammenlignelighed af de ved
erhvervsuddannelse i medlemsstaterne opnåede kvalifikationer (EFT L 199 af 31. 7.1985, s. 56).
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 13
▼M1
2) kende arbejdsgivernes forpligtelser med hensyn til social sikring
3) kende de regler, der gælder for arbejdskontrakter, der indgås med
forskellige arbejdstagerkategorier i vejtransportvirksomheder (kontrakt-former, partnernes forpligtelser, arbejdsbetingelser og arbejdstid, feriemed løn, aflønning, ophævelse af kontrakt osv.)
4) kende bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3820/85 (
1), bestemmel-
serne i forordning (EØF) nr. 3821/85 (2) og de praktiske foranstaltninger
til gennemførelse af disse forordninger.
D.Med hensyn til skattelovgivningen
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a. kende bestemmelserne om:
1) momsbelægning af transportydelser2) vægtafgifter3) afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt de
brugsafgifter, der opkræves ved benyttelse af visse infrastrukturer
4) indkomstskat.
E.Virksomhedsledelse i erhvervsmæssig og finansiel henseende
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende retsforskrifterne og de praktiske regler for anvendelse af check,
veksler, egenveksler, kreditkort og andre betalingsmidler eller -måder
2) kende de forskellige låneformer (banklån, remburs, kautionering, prio-
ritet, leasing, leje, factoring osv.) samt de byrder og forpligtelser, deindebærer
3) vide, hvad en status er, hvordan den ser ud, og hvordan den fortolkes4) kunne læse og fortolke en resultatopgørelse5) kunne foretage en analyse af virksomhedens finansielle og rentabilitets-
mæssige situation, bl.a. på grundlag af finansielle nøgletal
6) kunne lægge et budget7) kende de forskellige bestanddele af virksomhedens kostpris (faste
omkostninger, variable omkostninger, driftsmidler, afskrivninger osv.)og kunne foretage beregninger pr. køretøj, pr. tilbagelagt kilometer, pr.tur eller pr. ton
8) kunne udarbejde en skematisk fremstilling af hele personalets organisa-
tion inden for virksomheden, tilrettelægge arbejdsplaner osv.
9) kende principperne for marketing, salgsfremstød for transportydelser,
udarbejdelse af kundekartoteker, reklame, PR-virksomhed osv.
10) kende de forskellige forsikringsformer, der er karakteristiske for
vejtransportvirksomheder (ansvarsforsikring, personskadeforsikring,tingsskadeforsikring, rejsegodsforsikring) samt de garantier og forplig-telser, de indebærer
11) kende de forskellige former for anvendelse af telematik på vejtranspor-
tområdet
Godstransport ad landevej
12) kunne anvende reglerne om fakturering af vejgodstransportydelser samt
kende betydningen og virkningerne af Incoterms
13) kende de forskellige former for støtteerhverv inden for transport, deres
betydning, deres opgaver og deres eventuelle retsstilling
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af
visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport (EFT L 370 af 31.12. 1985, s. 1).
(
2) Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet
inden for vejtransport (EFT L 370 af 31. 12. 1985, s. 8). Fordningen er senest ændretved Kommissionens forordning (EF) nr. 1056/97 (EFT L 154 af 12. 6. 1997, s. 21).
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 14
▼M1
Personbefordring ad landevej
14) kunne anvende reglerne for prisfastsættelse og prisdannelse inden for
offentlig og privat personbefordring
15) kunne anvende reglerne om fakturering af serviceydelser i forbindelse
med personbefordring ad landevej.
F.Markedsadgang
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende de faglige regler for vejtransport for fremmed regning, for leje af
erhvervskøretøjer, for underentreprise, herunder reglerne for den offici-elle organisering af erhvervet, adgangen til det, tilladelser til vejtransportinden og uden for Fællesskabets område, og reglerne vedrørende kontrolog sanktioner
2) kende bestemmelserne om oprettelse af en vejtransportvirksomhed3) kende de forskellige dokumenter, der kræves til udførelse af vejtransport-
ydelser og være i stand til at indføre kontrolmetoder til sikring af, at dersåvel i virksomhedens lokaler som i køretøjerne befinder sig de regle-menterede dokumenter, der vedrører hver udført transport, bl.a. doku-menter vedrørende køretøjer, føreren, godset eller passagerernes bagage
Godstransport ad landevej
4) kende reglerne vedrørende organiseringen af vejgodstransportmarkedet,
speditionsfirmaerne og logistikken
5) kende formaliteterne i forbindelse med grænsepassage, betydningen og
rækkevidden i T-dokumenterne og TIR-carnets samt de forpligtelser ogdet ansvar, der følger af anvendelsen af disse
Personbefordring ad landevej
6) kende reglerne for organiseringen af markedet for personbefordring ad
landevej
7) kende reglerne for etablering af befordringsfaciliteter og være i stand til
at udarbejde køreplaner.
G.Tekniske og driftsmæssige forhold
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende reglerne for køretøjers vægt og dimensioner i medlemsstaterne
samt procedurerne for de særlige transporter, der ikke falder ind underdisse regler
2) alt efter virksomhedens behov kunne vælge passende køretøjer samt de
dertil hørende bestanddele (chassis, motor, transmissionssystemer, brem-sesystemer osv.)
3) kende formaliteterne i forbindelse med godkendelse, indregistrering og
syn af disse køretøjer
4) kunne vurdere, hvilke foranstaltninger der skal træffes til bekæmpelse af
luftforurening som følge af emissioner fra motorkøretøjer, samt til støjbe-kæmpelse
5) kunne udarbejde periodiske vedligeholdelsesplaner for køretøjerne og
deres udstyr.
Godstransport ad landevej
6) kende de forskellige former for håndterings- og læssegrej (bagsmække,
containere, paller osv.) og kunne indføre metoder og instrukser vedrø-rende læsning og aflæsning af gods (lastfordeling, stabling, fastgørelse,afstivning osv.)
7) kende de forskellige teknikker vedrørende kombineret transport i form
af Huckepack-trafik eller roll-on-roll-off-systemer
8) kunne iværksætte procedurer med henblik på overholdelse af reglerne
for transport af farligt gods og affald, bl.a. i medfør af direktiv 94/
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 15
▼M1
55/EF (1), af direktiv 96/35/EF (2), og af forordning (EØF) nr. 259/
93 (3);
9) kunne iværksætte procedurer til overholdelse af reglerne om transport af
letfordærvelige levnedsmidler, især reglerne i medfør af traktaten ominternational transport af letfordærvelige levnedsmidler og om det speci-elle materiel, som skal bruges til sådan transport (ATP)
10) kunne iværksætte procedurer til overholdelse af bestemmelserne om
transport af levende dyr.
H.Færdselssikkerhed
Godstransport og personbefordring ad landevej
Ansøgeren skal bl.a.:
1) kende de kvalifikationer, der kræves af det kørende personale (kørekort,
sundhedsattester, duelighedsbeviser osv.)
2) kunne træffe foranstaltninger til sikring af, at førerne overholder
gældende færdselsregler, forbud og begrænsninger i de forskelligemedlemsstater (hastighedsbegrænsninger, forkørselsrettigheder, regler forstandsning og parkering, lygteføring, vejskiltning osv.)
3) kunne udarbejde instrukser til førerne om kontrol af sikkerhedsbestem-
melserne dels vedrørende transportmateriellets, udstyrets og ladningenstilstand, dels vedrørende forebyggende foranstaltninger
4) kunne indføre regler for, hvordan man skal forholde sig i ulykkestilfælde,
og træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå en gentagelse afalvorlige ulykker eller overtrædelser
Personbefordring ad landevej
5) have alment kendskab til vejnettet i medlemsstaterne.
II.TILRETTELÆGGELSE AF PRØVEN
1. Medlemsstaterne afholder en obligatorisk skriftlig prøve, som de kan
supplere med en mundtlig prøve til fastslåelse af, om de ansøgende vogn-mænd er i besiddelse af det kundskabsniveau, der forlanges i afsnit I, indenfor de deri nævnte emner, og navnlig, om de kan anvende de relevantemidler og teknikker og påtage sig de omhandlede ledende og koordinerendeopgaver.
a) Den obligatoriske skriftlige prøve består af følgende to delprøver:
— skriftlige spørgsmål i form af enten multiple choice-spørgsmål (fire
alternative svar) eller spørgsmål, der skal besvares direkte, eller enkombination af begge dele
— skriftlige opgaver/case studies.
Hver af de to delprøver skal mindst strække sig over to timer.
b) Hvis der afholdes en mundtlig prøve, kan medlemsstaterne stille som en
betingelse for at deltage i denne prøve, at ansøgeren har bestået denskriftlige prøve.
2. Hvis medlemsstaterne også afholder en mundtlig prøve, skal de for hver af
de tre prøver fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under25 % og ikke over 40 % af det samlede antal point, der kan tildeles.
Hvis medlemsstaterne kun afholder en skriftlig prøve, skal de for hver prøve
fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under 40 % og ikkeover 60 % af det samlede antal point, der kan tildeles.
3. Ved prøverne skal ansøgerne opnå et samlet gennemsnit på mindst 60 % af
det samlede antal point, der kan tildeles, uden at andelen af de point, deropnås ved hver enkelt prøve, må være under 50 % af antallet af muligepoint. En medlemsstat kan for en enkelt prøves vedkommende nedsætteprocentdelen fra 50 til 40 %.
(1) Rådets direktiv 94/55/EF af 21. november 1994 om indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (EFT L 319 af 12.12. 1994, s. 7). Direktivet er ændret ved Kommissionens direktiv 96/86/EF (EFT L335 af 24. 12. 1996, s. 43).
(
2) Rådets direktiv 96/35/EF af 3. juni 1996 om udpegelse af og faglige kvalifikationer
for sikkerhedsrådgivere for transport med jernbane eller ad vej eller indre vandveje affarligt gods (EFT L 145 af 19. 6. 1996, s. 10).
(
3) Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol
med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30af 6. 2. 1993, s. 1). Forordningen er senest ændret ved forordning (EF) nr. 120/97(EFT L 22 af 24. 1. 1997, s. 14).
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 16
▼M1
BILAG Ia
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKAB

1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 17
▼B
BILAG II
DEL A
OPHÆVEDE DIREKTIVER
(jf. artikel 14)
— Direktiv 74/561/EØF
— Direktiv 74/562/EØF— Direktiv 77/796/EØF
og deres efterfølgende ændringer:
— Direktiv 80/1178/EØF
— Direktiv 80/1179/EØF— Direktiv 80/1180/EØF— Direktiv 85/578/EØF— Direktiv 85/579/EØF— Direktiv 89/438/EØF— Forordning (EØF) nr. 3572/90: udelukkende artikel 1 og 2.
DEL B
DirektivFrist for gennemførelse eller
anvendelse
74/561/EØF (EFT nr. L 308af 19. 11. 1974, s. 18 )
1. januar 1977 (gennem-
førelse)
januar 1978
80/1178/EØF (EFT nr. L 350 af 23. 12. 1980, s. 41) 1. januar 198185/578/EØF (EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 34) 1. januar 198689/438/EØF (EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 101) 1. januar 199074/562/EØF (EFT nr. L 308af 19. 11. 1974, s. 23)
1. januar 1977 (gennem-
førelse)
1. januar 1978
80/1179/EØF (EFT nr. L 350 af 23. 12. 1980, s. 42) 1. januar 198185/579/EØF (EFT nr. L 372 af 31. 12. 1985, s. 35) 1. januar 198689/438/EØF (EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 101) 1. januar 199077/796/EØF (EFT nr. L 334 af 24. 12. 1977, s. 37) 1. januar 197980/1180/EØF (EFT nr. L 350 af 23. 12. 1980, s. 43) 1. januar 198189/438/EØF (EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 101) 1. januar 1990
1996L0026 — DA — 14.10.1998 — 001.001 — 18
▼B
Direktiv 74/561/EØF Direktiv 74/562/EØFDirektiv 89/
438/EØFDirektiv 77/
796/EØFDette direktivBILAG III
SAMMENLIGNINGSTABEL
Artikel 1, stk. 1 Artikel 1, stk. 1 Artikel 1, stk. 1
Artikel 1, stk. 2,
første led— Artikel 1, stk. 2,første led
— Artikel 1, stk. 2,første led Artikel 1, stk. 2, andetled
Artikel 1, stk. 2, andetled Artikel 1, stk. 2,andet led Artikel 1, stk. 2,tredje led
Artikel 2, stk. 1 og 2 — Artikel 2, stk. 1 og 2
— Artikel 1, stk. 3 Artikel 2, stk. 3
Artikel 3 Artikel 2 Artikel 3
Artikel 4 Artikel 3 Artikel 4
Artikel 5 Artikel 4 Artikel 5
Artikel 6 Artikel 5 Artikel 6
Artikel 6a Artikel 5a Artikel 7
Artikel 7 Artikel 6 —
Artikel 1, stk.1Artikel 8, stk. 1
Artikel 3 Artikel 8, stk. 2
Artikel 4 Artikel 9
Artikel 5, stk.
1Artikel 10, stk. 1
Artikel 5, stk.
2Artikel 10, stk. 2
— — Artikel 4 Artikel 10, stk. 3
Artikel 6 Artikel 11
Artikel 1, stk.
2Artikel 12
— — Artikel 5 Artikel 13
— — Artikel 14
Artikel 8 Artikel 7 Artikel 15
Bilaget, afsnit A,
punkt 1Bilaget, afsnit A,punkt 1 Bilag I, afsnit A
Bilaget, afsnit A,punkt 2, 3, 4, 5 — Bilag I, afsnit A,punkt 1, litra a), b),c), d)
— Bilaget, afsnit A,punkt 2, 3, 4, 5 Bilag I, afsnit A,punkt 2, litra a), b),c), d)
Bilaget, afsnit B Bilaget, afsnit B Bilag I, afsnit B
— — — — Bilag II, del A
— — — — Bilag II, del B
— — — — Bilag III