02019R0880 — DA — 07.06.2019 — 000.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/880 af 17. april 2019 om indførsel og import af kulturgenstande (EUT L 151 af 7.6.2019, s. 1)





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/880

af 17. april 2019

om indførsel og import af kulturgenstande







Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. Ved denne forordning fastsættes betingelserne for indførsel af kulturgenstande og betingelserne og procedurerne for import af kulturgenstande med det formål at beskytte menneskehedens kulturarv og forhindre ulovlig handel med kulturgenstande, navnlig når sådan ulovlig handel kan bidrage til finansiering af terrorisme.

2. Denne forordning finder ikke anvendelse på kulturgenstande, som er enten skabt eller fundet i Unionens toldområde.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »kulturgenstande« : enhver genstand af arkæologisk, forhistorisk, historisk, litterær, kunstnerisk eller videnskabelig betydning, der er anført i bilaget

2) »indførsel af kulturgenstande« : enhver indpassage af kulturgenstande i Unionens toldområde, som er undergivet toldtilsyn eller toldkontrol i Unionens toldområde i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 952/2013

3) »import af kulturgenstande« : a) overgang til kulturgenstandes fri omsætning som omhandlet i artikel 201 i forordning (EU) nr. 952/2013, eller b) henførsel af kulturgenstande under en af de følgende kategorier af særlige procedurer, der er omhandlet i artikel 210 i forordning (EU) nr. 952/2013: i) oplagring, der omfatter toldoplag og frizoner ii) særlig anvendelse, der omfatter midlertidig import og anvendelse til særligt formål iii) aktiv forædling

4) »ihændehaveren af genstandene« : ihændehaveren af varer som defineret i artikel 5, nr. 34), i forordning (EU) nr. 952/2013

5) »kompetente myndigheder« : de offentlige myndigheder, medlemsstaterne har udpeget til at udstede importlicenser.

Artikel 3

Indførsel og import af kulturgenstande

▼C1

1. Kulturgenstande, der er omhandlet i del A af bilaget, og som er fjernet fra det lands område, hvor de er skabt eller fundet, i strid med dette lands love og bestemmelser, må ikke indføres.

▼B

Toldmyndighederne og de kompetente myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger, når der er et forsøg på at indføre de i første afsnit nævnte kulturgenstande.

2. Import af de kulturgenstande, der er anført i del B og C i bilaget, er alene tilladt efter fremlæggelse af enten: a) en importlicens, som er udstedt i overensstemmelse med artikel 4, eller b) en importørerklæring, som er indgivet i overensstemmelse med artikel 5.

3. Den i denne artikels stk. 2 nævnte importlicens eller importørerklæring forelægges for toldmyndighederne i overensstemmelse med artikel 163 i forordning (EU) nr. 952/2013. Er kulturgenstandene henført under frizoneproceduren, forelægger ihændehaveren af genstandene importlicensen eller importørerklæringen ved genstandenes frembydelse i overensstemmelse med artikel 245, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 952/2013.

4. Denne artikels stk. 2 finder ikke anvendelse på: a) kulturgenstande, der er returvarer, jf. artikel 203 i forordning (EU) nr. 952/2013 b) import af kulturgenstande udelukkende med det formål at sørge for sikker opbevaring heraf eller tilsyn hermed hos en offentlig myndighed med den hensigt at returnere disse kulturgenstande, når situationen tillader det c) midlertidig import af kulturgenstande, jf. artikel 250 i forordning (EU) nr. 952/2013, i Unionens toldområde til uddannelsesmæssige, videnskabelige, bevarelsesmæssige, restaureringsmæssige, udstillingsmæssige, digitale eller scenekunstmæssige formål, med henblik på forskning udført af akademiske institutioner eller samarbejde mellem museer eller lignende institutioner.

5. Der skal ikke fremlægges importlicens for kulturgenstande, der er henført under proceduren for midlertidig import, jf. artikel 250 i forordning (EU) nr. 952/2013, når sådanne genstande skal præsenteres på kommercielle kunstmesser. I sådanne tilfælde skal der forelægges en importørerklæring i overensstemmelse med proceduren i nærværende forordnings artikel 5.

Henføres sådanne kulturgenstande, for hvilke der skal fremlægges en importlicens, efterfølgende under en anden toldprocedure, jf. nærværende forordnings artikel 2, nr. 3, forelægges dog en importlicens udstedt i overensstemmelse med nærværende forordnings artikel 4.

6. Kommissionen fastsætter ved hjælp af gennemførelsesretsakter de detaljerede bestemmelser for kulturgenstande, der er returvarer, for import af kulturgenstande med henblik på sikker opbevaring og for den midlertidige import af kulturgenstande, jf. stk. 4 og 5. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 13, stk. 2.

7. Denne artikels stk. 2 berører ikke andre foranstaltninger, der vedtages af Unionen i overensstemmelse med artikel 215 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

8. Ved indgivelse af en toldangivelse med henblik på import af kulturgenstande, der er anført i del B og C i bilaget, anføres mængden af genstandene ved anvendelse af den supplerende enhed, som er fastlagt i nævnte bilag. Er kulturgenstandene henført under frizoneproceduren, anfører ihændehaveren af genstandene mængden af genstandene ved genstandenes frembydelse i overensstemmelse med artikel 245, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 952/2013.

Artikel 4

Importlicens

1. Ved import af kulturgenstande, der er anført i del B i bilaget, dog ikke dem, der er anført i artikel 3, stk. 4 og 5, kræves der en importlicens. Denne importlicens udstedes af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kulturgenstandene første gang blev henført under en af de toldprocedurer, der er omhandlet i artikel 2, nr. 3.

2. Importlicenser udstedt af en medlemsstats kompetente myndigheder i overensstemmelse med denne artikel er gyldige i hele Unionen.

3. En importlicens udstedt i overensstemmelse med denne artikel skal ikke betragtes som bevis for lovlig adkomst til eller ejerskab af de pågældende kulturgenstande.

4. Ihændehaveren af genstandene ansøger om en importlicens hos den kompetente myndighed i den i stk. 1 omhandlede medlemsstat via det elektroniske system, der er omhandlet i artikel 8. Ansøgningen ledsages af alle støttedokumenter og oplysninger, der beviser, at de berørte kulturgenstande er blevet eksporteret fra det land, hvor de er skabt eller fundet, i overensstemmelse med det pågældende lands love og bestemmelser, eller der beviser, at der ikke fandtes sådanne love og bestemmelser på det tidspunkt, hvor de blev ført ud af dets område.

Uanset første afsnit kan ansøgningen i stedet ledsages af de støttedokumenter og oplysninger, der beviser, at de berørte kulturgenstande er blevet eksporteret i overensstemmelse med lovene og bestemmelserne i det sidste land, hvor de befandt sig i en periode på mere end fem år, og hvor opbevaringen skete med henblik på andet end midlertidig brug, transit, reeksport eller omladning, såfremt:

a) det land, hvor kulturgenstandene er skabt eller fundet, ikke kan fastslås pålideligt, eller

b) kulturgenstandene ført ud af det land, hvor de er skabt eller fundet, før den 24. april 1972.

5. Bevis for, at de pågældende kulturgenstande er blevet eksporteret i overensstemmelse med stk. 4, fremlægges i form af eksportcertifikater eller eksportlicenser, hvor det pågældende land har indført sådanne dokumenter til eksport af kulturgenstande på eksporttidspunktet.

6. Den kompetente myndighed kontrollerer, om ansøgningen er fuldstændig. Den anmoder ansøgeren om eventuelle manglende eller supplerende oplysninger eller dokumenter inden 21 dage fra modtagelsen af ansøgningen.

7. Inden 90 dage fra modtagelsen af den fuldstændige ansøgning behandler den kompetente myndighed ansøgningen og beslutter, om der skal udstedes en importlicens, eller om ansøgningen skal afvises.

Den kompetente myndighed afviser en ansøgning, hvis

a) den har oplysninger om eller rimelig grund til at formode, at kulturgenstandene er fjernet fra det lands område, hvor de er skabt eller fundet, i strid med det pågældende lands love og bestemmelser

b) det bevismateriale, der kræves i henhold til stk. 4, ikke er fremlagt

c) den har oplysninger om eller rimelig grund til at formode, at ihændehaveren af genstandene ikke har tilegnet sig dem på lovlig vis, eller

d) myndighederne i det land, hvor kulturgenstandene er skabt eller fundet, har oplyst den, at der er verserende krav om tilbagelevering.

8. Hvis ansøgningen afvises, skal den i stk. 7 omhandlede administrative afgørelse sammen med en begrundelse og oplysninger om klageproceduren straks meddeles til ansøgeren.

9. Hvis der indgives ansøgning om importlicens for kulturgenstande, for hvilke en sådan ansøgning tidligere er blevet afvist, skal ansøgeren underrette den kompetente myndighed, til hvilken ansøgningen indgives, om den tidligere afvisning.

10. Hvis en medlemsstat afviser en ansøgning, underrettes de øvrige medlemsstater og Kommissionen om denne afvisning såvel som begrundelsen herfor via det elektroniske system, der er omhandlet i artikel 8.

11. Medlemsstaterne udpeger straks de kompetente myndigheder, der udsteder importlicenser i overensstemmelse med denne artikel. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nærmere oplysninger om de kompetente myndigheder samt eventuelle ændringer i den henseende.

Kommissionen offentliggør oplysningerne om de kompetente myndigheder samt eventuelle ændringer heraf i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

12. Kommissionen fastsætter ved hjælp af gennemførelsesretsakter skabelonen og formatet for ansøgningen om importlicens og angiver eventuelle støttedokumenter til godtgørelse af lovlig adkomst til de pågældende kulturgenstande samt de nærmere regler for indgivelse og behandling af denne ansøgning. Ved udarbejdelsen heraf tilstræber Kommissionen at opnå ensartet anvendelse af importlicensprocedurerne fra de kompetente myndigheders side. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 13, stk. 2.

Artikel 5

Importørerklæring

1. Ved import af de kulturgenstande, der er anført i del C i bilaget, kræves der en importørerklæring, der indgives af ihændehaveren af genstandene via det elektroniske system, der er omhandlet i artikel 8.

2. Importørerklæringen skal bestå af: a) en erklæring undertegnet af ihændehaveren af kulturgenstandene om, at kulturgenstandene er blevet eksporteret fra det land, hvor de er skabt eller fundet, i overensstemmelse med det pågældende lands love og bestemmelser på det tidspunkt, hvor de blev ført ud af dets område, og b) et standardiseret dokument, som beskriver de berørte genstande tilstrækkelig detaljeret til, at de kan identificeres af myndighederne, og der kan gennemføres risikoanalyse og målrettede kontroller.

Uanset første afsnit, litra a) kan det i erklæringen i stedet angives, at de berørte kulturgenstande er blevet eksporteret i overensstemmelse med lovene og bestemmelserne i det sidste land, hvor de befandt sig i en periode på mere end fem år, og hvor opbevaringen skete med henblik på andet end midlertidig brug, transit, reeksport eller omladning, såfremt:

a) det land, hvor kulturgenstandene er skabt eller fundet, ikke kan fastslås pålideligt, eller

b) kulturgenstandene blev ført ud af det land, hvor de er skabt eller fundet, før den 24. april 1972.

3. Kommissionen fastsætter ved hjælp af gennemførelsesretsakter den standardiserede skabelon og formatet for importørerklæringen samt procedurereglerne for indgivelse heraf og skal angive eventuelle støttedokumenter til godtgørelse af lovlig adkomst til de pågældende kulturgenstande, som ihændehaveren af genstandene bør være i besiddelse af, og reglerne for behandling af denne importørerklæring. Gennemførelsesretsakterne vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 13, stk. 2.

Artikel 6

Kompetente toldsteder

Medlemsstaterne kan begrænse antallet af toldsteder, som har kompetence til at behandle import af kulturgenstande, som er underlagt denne forordning. Når medlemsstaterne anvender en sådan begrænsning, meddeler de Kommissionen de nærmere oplysninger om disse toldsteder samt eventuelle ændringer i den henseende.

Kommissionen offentliggør oplysningerne om de kompetente toldsteder samt eventuelle ændringer heraf i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 7

Administrativt samarbejde

Med henblik på anvendelsen af denne forordning sikrer medlemsstaterne samarbejde mellem deres toldmyndigheder og med de kompetente myndigheder, jf. artikel 4.

Artikel 8

Anvendelse af et elektronisk system

1. Lagringen og udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaternes myndigheder, navnlig vedrørende importlicenser og importørerklæringer, udføres via et centraliseret elektronisk system.

I tilfælde af et midlertidigt svigt af det elektroniske system kan andre midler til lagring og udveksling af information anvendes midlertidigt.

2. Kommissionen fastsætter ved hjælp af gennemførelsesretsakter nærmere regler for: a) foranstaltningerne til anvendelse, drift og vedligeholdelse af det i stk. 1 omhandlede elektroniske system b) de nærmere regler for indgivelse, behandling, lagring og udveksling af oplysninger mellem medlemsstaternes myndigheder ved hjælp af de i stk. 1 omhandlede elektroniske systemer eller andre midler.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 13, stk. 2, senest den 28. juni 2021.

Artikel 9

Oprettelse af et elektronisk system

Kommissionen opretter det elektroniske system, der er omhandlet i artikel 8. Det elektroniske system skal være operationelt senest fire år efter ikrafttrædelsen af de første gennemførelsesretsakter omhandlet i artikel 8, stk. 2.

Artikel 10

Beskyttelse af og opbevaringsperiode for personoplysninger og data

1. Toldmyndighederne og medlemsstaternes kompetente myndigheder fungerer som datansvarlige for de indsamlede personoplysninger i henhold til artikel 4, 5 og 8.

2. Behandling af personoplysninger på grundlag af denne forordning finder kun sted med henblik på de formål, der er defineret i artikel 1, stk. 1.

3. De personoplysninger, der indsamles i overensstemmelse med artikel 4, 5 og 8, må kun tilgås af myndighedernes behørigt bemyndiget personale og skal sikres forsvarligt mod uautoriseret adgang eller videregivelse. Oplysningerne må ikke offentliggøres eller videregives uden en skriftlig udtrykkelig tilladelse fra den myndighed, der oprindeligt indsamlede oplysningerne. En sådan tilladelse er dog ikke nødvendig, hvis de kompetente myndigheder i henhold til gældende retlige bestemmelser i den pågældende medlemsstat har pligt til at offentliggøre eller videregive de pågældende oplysninger, særlig i forbindelse med retssager.

4. Myndighederne opbevarer personoplysninger, der er indsamlet i henhold til artikel 4, 5 og 8, i en periode på 20 år fra den dato, hvor oplysningerne blev indsamlet. Disse personoplysninger slettes efter udløbet af dette tidsrum.

Artikel 11

Sanktioner

Medlemsstater fastsætter regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de anvendes. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Senest den 28. december 2020 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om reglerne om sanktioner, der skal finde anvendelse i tilfælde af indførslen af kulturgenstande i strid med artikel 3, stk. 1, og om de tilhørende foranstaltninger.

Senest den 28. juni 2025 giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om reglerne om sanktioner i tilfælde af andre overtrædelser af denne forordning, navnlig indgivelse af falske erklæringer og falske oplysninger, og om de tilhørende foranstaltninger.

Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om alle senere ændringer af disse regler.

Artikel 12

Samarbejde med tredjelande

Kommissionen kan i spørgsmål, der er omfattet af dens aktiviteter, og i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen af dens opgaver i henhold til denne forordning, tilrettelægge uddannelses- og kapacitetsopbygningsaktiviteter for tredjelande i samarbejde med medlemsstaterne.

Artikel 13

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 8 i Rådets forordning (EF) nr. 116/2009. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.

Artikel 14

Rapportering og evaluering

1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om anvendelsen af denne forordning.

Kommissionen retter med henblik herpå relevante spørgeskemaer til medlemsstaterne. Medlemsstaterne har seks måneder fra modtagelsen af spørgeskemaet til at meddele Kommissionen de ønskede oplysninger.

2. Tre år efter datoen for denne forordnings anvendelse og derefter hvert femte år forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af denne forordning. Rapporten skal være offentligt tilgængelig og indeholde relevante statistiske oplysninger på både EU-plan og nationalt plan som f.eks. antallet af udstedte importlicenser, afviste ansøgninger og indgivne importørerklæringer. Den skal omfatte overvejelser om praktisk gennemførelse, herunder indvirkningen på Unionens økonomiske aktører, navnlig små og mellemstore virksomheder.

3. Senest den 28. juni 2020 og derefter hver 12 måned indtil det elektroniske system i artikel 9 er oprettet, forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om fremskridt med vedtagelsen af gennemførelsesretsakterne, jf. artikel 8, stk. 2, og om oprettelsen af det elektroniske system, jf. artikel 9.

Artikel 15

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 16

Anvendelse

1. Denne forordning anvendes fra datoen for dens ikrafttræden.

2. Uanset stk. 1: a) Artikel 3, stk. 1, anvendes fra den 28. december 2020. b) Artikel 3, stk. 2-5, 7 og 8, artikel 4, stk. 1-10, artikel 5, stk. 1 og 2, og artikel 8, stk. 1, anvendes fra den dato, hvor det elektroniske system omhandlet i artikel 8 bliver operationelt eller fra den 28. juni 2025. Kommissionen offentliggør, fra hvilken dato betingelserne i dette stykke er opfyldt, i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









BILAG

Del A. Kulturgenstande omfattet af artikel 3, stk. 1







a) sjældne samlinger og eksemplarer af fauna, flora, mineraler og anatomi og genstande af palæontologisk interesse b) genstande med tilknytning til historien, herunder videnskabernes og teknologiens historie og militær- og samfundshistorie, og til nationale lederes, filosoffers, videnskabsmænds og kunstneres liv samt til begivenheder af national betydning c) fund fra arkæologiske udgravninger (herunder tilladte og skjulte) eller fra arkæologiske opdagelser på land eller under vand d) dele af kunstneriske eller historiske monumenter eller fra arkæologiske fundsteder, og som er blevet adskilt fra disse (1) e) antikviteter såsom inskriptioner, mønter og graverede segl, der er over 100 år gamle f) genstande af etnologisk interesse g) genstande af kunstnerisk interesse såsom: i) billeder, malerier og tegninger fremstillet udelukkende i hånden på ethvert underlag og af ethvert materiale (med undtagelse af industrielt design og massefremstillede, hånddekorerede genstande) ii) originale statuer og skulpturer af ethvert materiale iii) originale stik, tryk og litografier iv) originale kunstneriske collager og montager af ethvert materiale h) sjældne manuskripter og inkunabler i) gamle bøger, dokumenter og publikationer af særlig interesse (historisk, kunstnerisk, videnskabelig, litterær osv.) enkeltvise eller i samlinger j) postmærker, stempelmærker og lignende mærker, enkeltvise eller i samlinger k) arkiver, herunder lydarkiver, fotografiske og kinematografiske arkiver l) dele af inventar, der er over 100 år gamle, og gamle musikinstrumenter ( 1 ) Liturgiske ikoner og statuer, også fritstående, skal betragtes som kulturgenstande, der tilhører denne kategori.

Del B Kulturgenstande omfattet af artikel 4







Kategorier af kulturgenstande i henhold til del A Kapitel, position eller underposition i den kombinerede nomenklatur (KN) Minimumsalder Minimumsværdi (toldværdi) Supplerende enheder c) fund fra arkæologiske udgravninger (herunder tilladte og skjulte) eller fra arkæologiske opdagelser på land eller under vand ex 97 05 , ex 97 06 over 250 år gamle uanset værdi antal stykker (p/st) d) dele af kunstneriske eller historiske monumenter eller fra arkæologiske fundsteder, og som er blevet adskilt fra disse (1) ex 97 05 , ex 97 06 over 250 år gamle uanset værdi antal stykker (p/st) ( 1 ) Liturgiske ikoner og statuer, også fritstående, skal betragtes som kulturgenstande, der tilhører denne kategori.

Del C Kulturgenstande omfattet af artikel 5