1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 92/51/EØF
af 18. juni 1992
om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/
48/EØF
(EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Kommissionens direktiv 94/38/EF af 26. juli 1994 L 217 8 23.8.1994
►M2 Kommissionens direktiv 95/43/EF af 20. juli 1995 L 184 21 3.8.1995
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:►
C1 Berigtigelse, EFT L 17 af 25.1.1995, s. 20 (92/51/EØF)
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/51/EØF
af 18. juni 1992
om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddan-
nelser til supplering af direktiv 89/48/EØF
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 49, artikel 57, stk. 1, og artikel66,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1), isamarbejde med
Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
1) I henhold til Traktatens artikel 8 A indebærer det indre marked et
område uden indre grænser, og fjernelse af hindringerne for denfrie bevægelighed for personer og tjenesteydelser mellemmedlemsstaterne er, ioverensstemmelse med Traktatens arti kel3, litra c), et af Fællesskabets mål; dette indebærer for
medlemsstaternes statsborgere, at de bl.a. har ret til at udøve et
erhverv som selvstænding eller lønmodtager i en anden medlems-stat end den, hvoride har opnået deres erhvervsmæssi gekvalifikationer;
2) for så vidt angår erhverv, for hvis udøvelse Fællesskabet ikke har
fastsat et obligatorisk minimumskvalifikationsniveau, har
medlemsstaterne fortsat ret til at fastsætte et sådant niveau medhenblik på at sikre kvaliteten af denne virksomhed på deresområde; en medlemsstat kan dog ikke uden at tilsidesætte deforpligtelser, der påhviler den i henhold til Traktatens artikel 5,48, 52 og 59, pålægge en EF-statsborger at erhverve kvalifika-
tioner, som medlemsstaten sædvanligvis indskrænker sig til at
fastsætte under henvisning til de kvalifikationer, der erhvervesinden for rammerne af statens eget nationale uddannelsessystem,når den pågældende allerede helt eller delvis har erhvervet dissekvalifikationer i en anden medlemsstat; de værtslande, i hvilke et
bestemt erhverv er lovreguleret, skal derfor tage hensyn til de
kvalifikationer, der er erhvervet i en anden medlemsstat, ogvurdere, om de svarer til de kvalifikationer, som landet selvkræver;
3) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse afen generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser
for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af
mindst tre års varighed (
4) bidrager til at lette overholdelsen af
disse forpligtelser, men direktivet omfatter kun videregåendeuddannelser;
4) for at lette adgangen til at udøve enhver form for erhvervs-
virksomhed, som i værtslandet er gjort betinget af, at
vedkommende har gennemgået en uddannelse på et bestemtniveau, bør der indføres en anden generel ordning, som supplererden første ordning;
5) den supplerende generelle ordning skal baseres på de sammeprincipper og med de nødvendige ændringer følge de samme
regler som den oprindelige generelle ordning;
6) dette direktiv finder ikke anvendelse på lovregulerede erhverv,
som er omfattet af særlige direktiver, der først og fremmest1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 263 af 16. 10. 1989, s. 1, og EFT nr. C 217 af 1. 9. 1990, s. 4.
(2) EFT nr. C 149 af 18. 6. 1990, s. 149, og EFT nr. C 150 af 15. 6. 1992.
(3) EFT nr. C 75 af 26. 3. 1990, s. 11.
(4) EFT nr. L 19 af 24. 1. 1989, s. 16.
▼B
indfører gensidig anerkendelse af uddannelsesforløb, der gennem-
føres inden påbegyndelse af arbejdslivet;
7) endvidere finder det heller ikke anvendelse på erhverv, som eromfattet, af særlige direktiver, der først og fremmest indføreranerkendelse af faglig kunnen, som er baseret på erfaringeropnået i en anden medlemsstat; nogle af disse direktiver finderudelukkende anvendelse på beskæftigelse som selvstændig
erhvervsdrivende; for at undgå, at en beskæftigelse falder ind
under nærværende direktivs anvendelsesområde, hvis der er taleom lønnet beskæftigelse, således at samme beskæftigelse falderind under forskellige retlige ordninger for anerkendelse, alt efterom den udøves af lønmodtagere eller selvstændige, må disse
direktiver gøres gældende for personer, der udøver den pågæl-
dende beskæftigelse som lønmodtagere;
8) den supplerende generelle ordning berører ikke anvendelsen afTraktatens artikel 48, stk. 4, og artikel 55;
9) denne supplerende ordning skal gælde for de uddannelsesni-veauer, som ikke er omfattet af den oprindelige generelle ordning,nemlig de øvrige videregående uddannelser og tilsvarendeuddannelser samt uddannelse svarende til en lang eller kortuddannelse på sekundærtrinnet, eventuelt suppleret med en
erhvervsuddannelse eller erhvervspraktik;
10) når der ved udøvelse af et lovreguleret erhverv iet værtsland
kræves enten en meget kort uddannelse eller visse personligeegenskaber eller blot en generel uddannelse kan dette direktivs
normale ordninger for anerkendelse være uforholdsmæssigt
tunge; der bør indføres en forenklet ordning med henblik påsådanne tilfælde;
11) der skal endvidere tages hensyn til, at Det Forenede Kongerigeserhvervsuddannelsessystem har en særlig karakter, idet det
påhviler »National Framework of Vocational Qualifications« at
fastsætte standarder for de faglige niveauer for samtlige erhvervs-mæssige aktiviteter;
12) i visse medlemsstater findes der relativt få lovregulerede erhverv;
der findes imidlertid i nogle tilfælde uddannelser, som er specifikt
rettet mod udøvelse af de ikke-lovregulerede erhverv, og hvisstruktur og niveau fastlægges eller kontrolleres af den pågældendemedlemsstats kompetente myndigheder; dette giver sammegarantisom i nden for rammerne af et lovreguleret erhverv;
13) det bør overlades til de kompetente myndigheder i værtslandet ioverensstemmelse med de relevante bestemmelser iEF-retten atfastsætte de nødvendige gennemførelsesbestemmelser for afvik-lingen af prøvetiden og egnethedsprøven;
14) da den supplerende generelle ordning omfatter to uddannelses-niveauer, og den oprindelige generelle ordning omfatter et tredjeuddannelsesniveau, skal det i førstnævnte ordning fastsættes,hvorvidt og på hvilke vilkår en person, som har en uddannelse pået bestemt niveau, i en anden medlemsstat kan udøve et erhverv,
hvor der stilles lovregulerede kvalifikationskrav på et andet
niveau;
15) for udøvelsen af visse erhverv kræver nogle medlemsstater, at denpågældende er i besiddelse af et eksamensbevis som defineret idirektiv 89/48/EØF, mens andre medlemsstater for de samme
erhverv kræver, at der er gennemgået en erhvervsuddannelse af
indbyrdes forskellig struktur; visse uddannelser, der er struk-tureret således, at der ikke udstedes et eksamensbevis somdefineret i dette direktiv for dem, har ikke desto mindre ettilsvarende fagligt niveau, og sætter den pågældende i stand til at
opnå en stilling med tilsvarende ansvar og opgaver; disse
uddannelser bør derfor sidestilles med uddannelser, for hvilkeder udstedes eksamensbevis; på grund af de pågældendeuddannelsers vidt forskellige karakter kan dette kun ske, ved atde opføres på en liste; med denne sidestilling vil det i givet faldblive muligt at indføre én anerkendelsesordning for disse1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 3
▼B
uddannelser og uddannelser, der er omfattet af direktiv 89/48/
EØF; visse lovregulerede uddannelser bør ligeledes ved hjælp afen anden liste sidestilles med uddannelser, for hvilke der udstedes
eksamensbevis;
16) på baggrund af den stadige udvikling i erhvervsuddannelsernes
strukturer bør der fastsættes en fremgangsmåde for ændring aflisterne;
17) eftersom den supplerende generelle ordning omfatter erhverv,hvis udøvelse er betinget af en erhvervsuddannelse på sekun-dærtrinnet og i højere grad kræver manuelle færdigheder, børdenne ordning ligeledes indebære anerkendelse af disse kvali-fikationer, selv om de udelukkende er opnået ved erhvervserfaring
i en medlemsstat, som ikke har lovreguleret disse erhverv;
18) den her omhandlede generelle ordning sigter ligesom den første
generelle ordning mod at fjerne hindringerne for adgang til atoptage og udøve lovregulerede erhverv; selv om det arbejde, derer udført i henhold til Rådets beslutning 85/368/EØF af 16. juli1985 om sammenlignelighed af de ved erhvervsuddannelse i EF-medlemsstaterne opnåede kvalifikationer (
1), ikke sigtede mod at
ophæve de juridiske hindringer for fri bevægelighed, men havde
et andet formål, nemlig at gøre arbejdsmarkedet mere gennem-sigtigt, vil det i givet fald kunne udnyttes i gennemførelsen afdette direktiv, navnlig hvor der er tale om fremskaffelse afoplysninger om en erhvervsuddannelses fag og discipliner,
indhold og varighed;
19) de faglige organisationer og undervisnings- eller erhvervsuddan-nelsesinstitutionerne skal i givet fald høres eller på passende vis
inddrages i beslutningsprocessen;
20) en ordning af denne art, der ligesom den oprindelige ordningbidrager til at befæste den europæiske borgers ret til at udnyttesine erhvervsmæssige kundskaber i en hvilken som helstmedlemsstat, vil øge og samtidig befæste hans ret til også aterhverve sådanne kundskaber dér, hvor han måtte ønske det;
21) begge ordninger bør, når de har været anvendt i en vis periode,underkastes en nærmere vurdering af deres effektivitet, for at der
bl.a. kan tages stilling til, i hvilket omfang de kan forbedres —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Definitioner
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
a)»eksamensbevis« : ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne
beviser under ét,
— som er udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, der
er udpeget ioverensstemmelse med denne stats love elleradministrative bestemmelser
— hvoraf det fremgår, at indehaveren med positivt resultat har
gennemgået
i) enten en post-gymasial uddannelse, dog bortset fra den, der er
nævnt i artikel 1, litra a), andet led, i direktiv 89/48/EØF, af
mindst et års varighed eller af tilsvarende varighed på deltid,
hvortil et af adgangskravene som den generelle regel ergennemførelse af det uddannelsesforløb på sekundærtrinnet,der er adgangsgivende til universiteter og højere læreanstalter,samt den erhvervsmæssige uddannelse, der eventuelt krævesud over denne post-gymnasiale uddannelse1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 4
(1) EFT nr. L 199 af 31. 7. 1985, s. 56.
▼B
ii) eller en af de uddannelser, der er anført i bilag C, og
— hvoraf det fremgår, at indehaveren besidder de erhvervsmæssige
kvalifikationer, der er påkrævet for at få adgang til et lovreguleret
erhverv iden pågældende medlemsstat eller ti l at udøve det,
såfremt den uddannelse, som dette bevis er udstedt for, overvejende
har fundet sted iFællesskabet eller uden for Fællesskabet på en
uddannelsesinstitution, hvor der gives undervisning i overensstem-
melse med en medlemsstats love og administrative bestemmelsereller såfremt indehaveren har en erhvervserfaring af tre års varighedattesteret af den medlemsstat, som har anerkendt et uddannelsesbevisudstedt iet tredjeland.
Ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne beviser under ét, som er
udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, sidestilles med
et eksamensbevis som defineret i første afsnit, såfremt der er tale om
beviser for en uddannelse, der har fundet sted i Fællesskabet, og idenne medlemsstat anerkendes af en kompetent myndighed somværende på tilsvarende niveau, og såfremt der i den pågældendemedlemsstat til disse beviser er knyttet de samme rettighedervedrørende adgang til og udøvelse af et lovreguleret erhverv
b)»certifikat« : ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne beviser
under ét,
— som er udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, der
er udpeget ioverensstemmelse med denne stats love eller
administrative bestemmelser
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
uddannelsesforløb på sekundærtrinnet har gennemført:
enten et andet, eventuelt erhvervsrettet, uddannelsesforløb end
dem, der er nævnt under litra a), i en uddannelsesinstitution eller ien virksomhed, eller vekselvis i en uddannelsesinstitution og envirksomhed og i givet fald suppleret med den praktiskeuddannelse eller med den erhvervspraktik, der kræves ud overdet pågældende uddannelsesforløb,
eller den praktiske uddannelse eller den periode med erhvervs-
praktik, der kræves ud over det pågældende uddannelsesforløb på
sekundærtrinnet, eller
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
teknisk eller erhvervsfagligt uddannelsesforløb på sekundær-trinnet i givet fald har gennemført,
enten et, eventuelt erhvervsrettet, uddannelsesforløb som
omhandlet iandet led
eller den praktiske uddannelse eller periode med erhvervspraktik,
der kræves ud over det pågældende tekniske eller erhvervsfagligeuddannelsesforløb på sekundærtrinnet, og
— hvoraf det fremgår, at indehaveren besidder de erhvervsmæssige
kvalifikationer, der er påkrævet for at få adgang til et lovreguleret
erhverv iden pågældende medlemsstat eller ti l at udøve det,
såfremt den uddannelse, som dette bevis er udstedt for, overvejende
har fundet sted iFællesskabet eller uden for Fællesskabet på en
uddannelsesinstitution, hvor der gives undervisning i overensstem-
melse med en medlemsstats love og administrative bestemmelser,eller såfremt indehaveren har en erhvervserfaring af to års varighedattesteret af den medlemsstat, som har anerkendt et uddannelsesbevisudstedt iet tredjeland.
Ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne beviser under ét, som er
udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, sidestilles med
et certifikat som defineret i første afsnit, såfremt der er tale om
beviser for en uddannelse, der har fundet sted i Fællesskabet og idenne medlemsstat anerkendes af en kompetent myndighed somværende på tilsvarende niveau, og såfremt der i den pågældendemedlemsstat til disse beviser er knyttet de samme rettighedervedrørende adgang til og udøvelse af et lovreguleret erhverv1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 5
▼B
c)»kursusbevis« : ethvert bevis
— for gennemførelsen af en uddannelse, som ikke indgår i en
helhed, der udgør et eksamensbevis efter direktiv 89/48/EØF eller
et eksamensbevis eller certifikat efter nærværende direktiv, eller
— som er udstedt efter en vurdering af ansøgerens personlige
kvaliteter, egnethed eller kundskaber, som en myndighed, der erudpeget ioverensstemmelse med en medlemsstats love eller
administrative bestemmelser, anser for at være væsentlige for
udøvelsen af et erhverv, uden at der kræves bevis for forudgåendeuddannelse
d)»værtsland« : den medlemsstat, hvorien EF-statsborger ansøger om
tilladelse til at udøve et lovreguleret erhverv, og som ikke er den stat,i hvilken den pågældende erhvervede sit eller sine uddannelses-
bevis(er) eller sit kursusbevis eller først udøvede det pågældende
erhverv
e)»lovreguleret erhverv« : den eller de samlede lovregulerede erhvervs-
mæssige former for virksomhed, der udgør dette erhverv i enmedlemsstat
f)»lovreguleret erhvervsmæssig virksomhed« : erhvervsmæssig virk-
somhed eller en form deraf, når der enten direkte eller indirekte
ifølge love eller administrative bestemmelser kræves et uddannel-
sesbevis eller kursusbevis for i en medlemsstat at optage eller udøvedenne virksomhed eller en form deraf. Som en form for udøvelse aflovreguleret erhvervsmæssig virksomhed betragtes blandt andet:
— udøvelse af en aktivitet under anvendelse af en faglig titel,
såfremt anvendelse af den pågældende titel er forbeholdt
personer, der er i besiddelse af det uddannelsesbevis eller
kursusbevis, der kræves i henhold til love eller administrativebestemmelser
— udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed inden for sundheds-
sektoren, idet omfang vederlag og/eller refusi on for denne
virksomhed i henhold til medlemsstatens sociale sikringsordninger betinget af, at den pågældende er i besiddelse af etuddannelsesbevis eller kursusbevis.
Når første afsnit ikke finder anvendelse, sidestilles med en
lovreguleret erhvervsmæssig virksomhed en erhvervsmæssig virk-
somhed, udøvet af medlemmerne af en sammenslutning eller en
organisation, som især har til formål at fremme og opretholde et højtniveau inden for den pågældende erhvervsgren, og som med henblikpå virkeliggørelsen af denne målsætning af en medlemsstat eranerkendt under en særlig form og:
— udsteder et uddannelsesbevis til sine medlemmer
— sikrer, at de overholder de faglige regler, som den har fastsat, og
— giver dem ret til at anvende en faglig titel eller en forkortelse eller
at opnå en stilling svarende til dette uddannelsesbevis.
Når en medlemsstat anerkender en sammenslutning eller en
organisation, der opfylder de i andet afsnit anførte betingelser påden i samme afsnit anførte måde, giver den meddelelse herom tilKommissionen
g)»lovreguleret uddannelse« : enhver uddannelse:
— som er specifikt rettet mod udøvelse af et bestemt erhverv, og
— som består af et uddannelsesforløb, om fornødent suppleret med
en erhvervsuddannelse, en praktisk uddannelse eller erhvervs-praktik, hvis struktur og niveau er fastlagt ved dennemedlemsstats love eller administrative bestemmelser, eller som
er omfattet af en kontrol eller godkendelse foretaget af den
myndighed, der er udpeget med henblik herpå
h)»erhvervserfaring« : faktisk og lovmæssig udøvelse af et bestemt
erhverv iden medlemsstat
i)»prøvetid« : udøvelse af et lovreguleret erhverv, der finder sted i
værtslandet på en kvalificeret fagmands ansvar og eventuelt erledsaget af en supplerende uddannelse. Prøvetiden afsluttes med en1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 6
▼B
bedømmelse. Bestemmelserne for prøvetid og bedømmelse heraf
fastsættes af de kompetente myndigheder i værtslandet.
Den prøveansattes status i værtslandet, navnlig for så vidt angår
opholdsret, forpligtelser, sociale rettigheder og ydelser, godtgørelserog vederlag, fastsættes af værtslandets kompetente myndigheder ioverensstemmelse med gældende EF-ret
j)»egnethedsprøve« : en kontrol udelukkende af ansøgerens faglige
kundskaber, som foretages af værtslandets kompetente myndigheder,og hvis formål er at vurdere ansøgerens egnethed til at udøve etlovreguleret erhverv idette land.
Med henblik på denne kontrol opstiller de kompetente myndigheder
en liste over de fag, der på grundlag af en sammenligning mellemden uddannelse, der kræves iden pågældende medlemsstat, og denuddannelse, som ansøgeren har fået, ikke er omfattet af det eller deuddannelsesbeviser, som ansøgeren fremlægger. Disse fag kanomfatte såvel teoretiske kundskaber som praktiske færdigheder, der
kræves for udøvelsen af erhvervet.
Ved egnethedsprøven skal der tages hensyn til det forhold, at
ansøgeren ihjemlandet eller det seneste opholdsland er enkvalificeret fagmand. Prøven skal vedrøre fag, som vælges blandt
dem, der er opført på den i andet afsnit nævnte liste, og hvortil
kendskab er en væsentlig forudsætning for, at ansøgeren kan udøvedet pågældende erhverv iværtslandet. De nærmere beti ngelser foregnethedsprøven fastsættes af værtslandets kompetente myndigheder.
Den status, der iværtslandet ti lkommer den ansøger, der ønsker at
forberede sig til egnethedsprøven i det pågældende land, fastsættes af
de kompetente myndi gheder idette land ioverensstemmelse medgældende EF-ret.
KAPITEL II
Anvendelsesområde
Artikel 2
Dette direktiv gælder for enhver EF-statsborger, der ønsker at udøve et
lovreguleret erhverv som selvstændig eller lønmodtager i et værtsland.
Dette direktiv gælder hverken for de erhverv, der er omfattet af et
særligt direktiv, hvorved der mellem medlemsstaterne indføres engensidig anerkendelse af eksamensbeviser, eller for de erhverv, der er
omfattet af et af de i bilag A anførte direktiver.
De i bilag B anførte direktiver skal gøres gældende for udøvelsen af
lønnet beskæftigelse af den art, som er omfattet af disse direktiver.
KAPITEL III
Ordning for anerkendelse, når værtslandet kræver et eksamensbevisi henhold til nærværende direktiv eller i henhold til direktiv 89/48/
EØF
Artikel 3
Når der i værtslandet kræves et eksamensbevis som defineret i dette
direktiv eller i direktiv 89/48/EØF for at optage eller udøve et bestemtlovreguleret erhverv, kan den kompetente myndighed ikke - medmindre
andet er fastsat i direktiv 89/48/EØF - under henvisning til manglende
kvalifikationer nægte en EF-statsborger adgang til at optage eller udøveet sådant erhverv på samme vilkår som dem, der gælder for landets egnestatsborgere,
a) såfremt ansøgeren er i besiddelse af et eksamensbevis som defineret i
dette direktiv eller direktiv 89/48/EØF, som i en anden medlemsstat
er foreskrevet som betingelse for adgang til dér at optage eller udøve
det samme erhverv, og som er opnået ien medlemsstat, eller
b) såfremt ansøgeren på fuldtidsbasis har udøvet det pågældende
erhverv i mindst to år eller i en tilsvarende periode på deltid i løbetaf de forudgående tiår ien anden medlemsstat, hvor dette erhverv1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 7
▼B
ikke er hverken lovreguleret i henhold til artikel 1, litra e), og artikel
1, litra f), første afsnit, i dette direktiv eller i henhold til artikel 1, litrac), og artikel 1, litra d), første afsnit, i direktiv 89/48/EØF, og den
pågældende er i besidddelse af et eller flere uddannelsebeviser
— som er udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, der
er udpeget ioverensstemmelse med denne stats love elleradministrative bestemmelser
— hvoraf det fremgår, at indehaveren med positivt resultat har
gennemgået en post-gymnasial uddannelse, dog bortset fra den,
der er nævnt i artikel 1, litra a), andet led, i direktiv 89/48/EØF, af
mindst et års varighed eller af tilsvarende varighed på deltid,hvortil et af adgangskravene som den generelle regel ergennemførelse af det uddannelsesforløb på sekundærtrinnet, derer adgangsgivende til universiteter og højere læreanstalter, samt
den eventuelle erhvervsmæssige uddannelse, der indgår i denne
post-gymnasiale uddannelse, eller
— som attesterer lovreguleret uddannelse, jf. bilag D, og
— som har forberedt ham til at udøve det pågældende erhverv.
Den ovenfor omhandlede erhvervserfaring på to år kan dog ikke
kræves, når det eller de uddannelsesbeviser, som ansøgeren er ibesiddelse af, og som er omhandlet i dette litra, er udstedt som bevisfor en lovreguleret uddannelse.
Ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne beviser under ét, som er
udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, sidestilles meddet i første afsnit omhandlede uddannelsesbevis, såfremt der er taleom beviser for en uddannelse, der har fundet sted i Fællesskabet og af
denne medlemsstat anerkendes som værende på tilsvarende niveau,
på betingelse af, at denne anerkendelse er blevet meddelt de øvrigemedlemsstater og Kommissionen.
Uanset stk. 1 er værtslandet ikke forpligtet til at anvende denne
artikel, når der i dette kræves et eksamensbevis som defineret i
direktiv 89/48/EØF for at optage eller udøve et bestemt lovreguleret
erhverv, og når en af betingelserne for udstedelse af detteeksamensbevis er gennemførelse med positivt resultat af en post-gymnasial uddannelse af en varighed på over fire år.
Artikel 4
1. Artikel 3 er ikke til hinder for, at værtslandet ligeledes af
ansøgeren kræver:
a) at han beviser, at han har erhvervserfaring, når varigheden af den
uddannelse, som han i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a) og b),
dokumenterer at have gennemgået, er mindst et år kortere end denuddannelsestid, der kræves i værtslandet. Kravene til længden aferhvervserfaringen må i så fald ikke overstige:
— det dobbelte af den manglende uddannelsestid, når denne vedrører
en post-gymnasial uddannelse og/eller en praktisk uddannelse,der gennemføres under tilsyn af den praktiklærer og afsluttes meden eksamen
— den manglende uddannelsestid, når denne vedrører erhvervs-
praktik, der gennemføres med støtte fra en kvalificeret fagmand.
For så vidt angår eksamensbeviser i henhold til artikel 1, litra a),
andet afsnit, fastsættes varigheden af denne uddannelse, der
anerkendes som værende på samme niveau, på grundlag af denuddannelse, der er defineret i artikel 1, litra a), første afsnit.
Ved anvendelsen af nærværende litra skal der tages hensyn til den i
artikel 3, stk. 1, litra b), omhandlede erhvervserfaring.
Længden af den krævede erhvervserfaring må under ingen omstæn-
digheder overstige fire år.
Der kan imidlertid ikke kræves erhvervserfaring af en ansøger, der er
i besiddelse af et eksamensbevis for et post-gymnasialt uddannel-sesforløb som omhandlet i artikel 1, litra a), andet led, eller eteksamensbevis som defineret i artikel 1, litra a), i direktiv 89/48/EØF, og som ønsker at udøve sit erhverv i en medlemsstat,1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 8
▼B
►C1hvor der kræves et eksamensbevis for et af de uddannelses-
forløb der er omhandlet ibi lag C ◄
b) at han gennemgår en prøvetid, der dog ikke må overstige tre år, eller
går op til en egnethedsprøve:
— når den uddannelse, han i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a) og
b), har fået, omfatter teoretiske og/eller praktiske fag ellerdiscipliner, der er væsentligt forskellige fra dem, der er omfattet
af det eksamensbevis som defineret i nærværende direktiv eller i
direktiv 89/48/EØF, som er foreskrevet i værtslandet, eller
— når det lovregulerede erhverv - idet ti lfælde, der er nævnt i
artikel 3, stk. 1, litra a) - i værtslandet omfatter en eller flere
former for lovreguleret erhvervsmæssig virksomhed, der ikkeforekommer idet lovregulerede erhverv iansøgerens hjemlandeller seneste opholdsland, og denne forskel er karakteriseret veden særlig uddannelse, som kræves i værtslandet, og som omfatter
teoretiske og/eller praktiske fag eller discipliner, der er væsentligt
forskellige fra dem, der er omfattet af det af ansøgeren fremlagteeksamensbevis som defineret i nærværende direktiv eller idirektiv 89/48/EØF, eller
— når det lovregulerede erhverv - idet ti lfælde, der er nævnt i
artikel 3, stk. 1, litra b) - i værtslandet omfatter en eller flereformer for lovreguleret erhvervsmæssig virksomhed, der ikkeforekommer idet erhverv, som ansøgeren har udøvet isi t
hjemland eller seneste opholdsland, og denne forskel er
karakteriseret ved en særlig uddannelse, der kræves i værtslandet,og som omfatter teoretiske og/eller praktiske fag eller discipliner,der er væsentligt forskellige fra dem, der er omfattet af det ellerde af ansøgeren fremlagte uddannelsesbeviser.
Gør værtslandet brug af den i første afsnit nævnte mulighed, skal det
give ansøgeren ret til at vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve.Har et værtsland, hvori der kræves et eksamensbevis som defineret idirektiv 89/48/EØF eller i nærværende direktiv, til hensigt at indførefravigelser af ansøgerens ret til selv at vælge, finder fremgangsmådeniarti kel 14 anvendelse.
Uanset foregående afsnit kan værtslandet forbeholde sig ret til at
vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve, når
— der er tale om erhverv, for hvis udøvelse det er nødvendigt at
have nøje kendskab til national ret, og i forbindelse med hvilke
rådgivning og/eller bistand med hensyn til national ret indgår som
et væsentligt og fast element, eller
— der iværtslandet for at optage eller udøve erhvervet kræves et
eksamensbevis som defineret i direktiv 89/48/EØF, og når en af
betingelserne for udstedelse af dette eksamensbevis er gennem-førelse med positivt resultat af en post-gymnasial uddannelse afen varighed på over tre år eller af en tilsvarende varighed pådeltid, og ansøgeren er i besiddelse enten af et eksamensbevissom defineret i nærværende direktiv eller af et eller flere
uddannelsesbeviser som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), i
nærværende direktiv, og som ikke er omfattet af artikel 3, stk. 1,litra b), i direktiv 89/48/EØF.
2. Værtslandet kan dog ikke anvende bestemmelserne i stk. 1, litra a)
og b), kumulativt.
KAPITEL IV
Ordning for anerkendelse, når værtslandet kræver et eksamens-bevis, og ansøgeren er i besiddelse af et certifikat eller et tilsvarende
uddannelsesbevis
Artikel 5
Når der iværtslandet kræves et eksamensbevi s for at optage eller udøve
et bestemt lovreguleret erhverv, kan den kompetente myndighed ikkeunder henvisning til manglende kvalifikationer nægte en EF-statsborger1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 9
▼B
adgang til at optage eller udøve et sådant erhverv på samme vilkår som
dem, der gælder for landets egne statsborgere,
a) såfremt ansøgeren er i besiddelse af det certifikat, som i en anden
medlemsstat er foreskrevet som betingelse for adgang til dér atoptage eller udøve det samme erhverv, og som er opnået ien
medlemsstat, eller
b) såfremt ansøgeren på fuldtidsbasis har udøvet det pågældende
erhverv ito år iløbet af de forudgående tiår ien anden medlemsstat,hvor dette erhverv ikke er lovreguleret i henhold til artikel 1, litra e),og artikel 1, litra f), første afsnit, og den pågældende er i besiddelse
af et eller flere uddannelsesbeviser
— som er udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, der
er udpeget ioverensstemmelse med denne stats love elleradministrative bestemmelser
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
uddannelsesforløb på sekundærtrinnet har fuldført
enten et andet alment eller erhvervsrettet uddannelsesforløb end
dem, der er omhandlet ili tra a), og som har fundet sted ienuddannelsesinstitution eller i en virksomhed eller vekselvis i enuddannelsesinstitution og en virksomhed, i givet fald suppleretmed den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktik, der er enintegrerende del af det pågældende uddannelsesforløb,
eller den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktikperiode,
der er en integrerende del af det pågældende uddannelsesforløb påsekundærtrinnet, eller
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
teknisk eller erhvervsfagligt uddannelsesforløb på sekundær-
trinnet i givet fald har fuldført
enten et alment eller erhvervsrettet uddannelsesforløb som nævnt
iandet led,
eller den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktikperiode,
der er en integrerende del af det pågældende tekniske ellererhvervsfaglige uddannelsesforløb på sekundærtrinnet, og
— som har forberedt denne til at udøve det pågældende erhverv.
Den ovenfor omhandlede erhvervserfaring på to år kan dog ikke
kræves, når det eller de uddannelsesbeviser, som ansøgeren er ibesiddelse af, og som er omhandlet i dette litra, er udstedt som bevis
for en lovreguleret uddannelse.
Værtslandet kan imidlertid kræve, at ansøgeren gennemgår en prøvetid,
der dog ikke må overstige tre år, eller går op til en egnethedsprøve.
Værtslandet skal give ansøgeren ret til at vælge mellem prøvetid ogegnethedsprøve.
Har værtslandet til hensigt at fravige ansøgerens ret til selv at vælge,
finder fremgangsmåden i artikel 14 anvendelse.
KAPITEL V
Ordning for anerkendelse, når værtslandet kræver et certifikat
Artikel 6
Når der i værtslandet kræves et certifikat for at optage eller udøve et
bestemt lovreguleret erhverv, kan den kompetente myndighed ikkeunder henvisning til manglende kvalifikationer nægte en EF-statsborgeradgang til at optage eller udøve et sådant erhverv på samme vilkår som
dem, der gælder for landets egne statsborgere:
a) såfremt ansøgeren er i besiddelse af et eksamensbevis som defineret i
nærværende direktiv eller i direktiv 89/48/EØF eller det certifikat,
som ien anden medlemsstat er foreskrevet som beti ngelse for adgangtil dér at optage eller udøve det samme erhverv, og som er opnået i enmedlemsstat, eller
b) såfremt ansøgeren på fuldtidsbasis har udøvet det pågældende
erhverv i to år eller i en tilsvarende periode på deltid i løbet af de1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 10
▼B
forudgående tiår ien anden medlemsstat, hvor dette erhverv i kke er
lovreguleret i henhold til artikel 1, litra e), og artikel 1, litra f), førsteafsnit, og den pågældende er i besiddelse af et eller flere
uddannelsesbeviser
— som er udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, der
er udpeget ioverensstemmelse med denne stats love elleradministrative bestemmelser
— hvoraf det fremgår, at indehaveren med positivt resultat har
gennemgået en post-gymnasial uddannelse, dog bortset fra den,
der er nævnt i artikel 1, litra a), andet led, i direktiv 89/48/EØF, af
mindst et års varighed eller af tilsvarende varighed på deltid,hvortil et af adgangskravene som den generelle regel ergennemførelse af det uddannelsesforløb på sekundærtrinnet, derer adgangsgivende til universiteter og højere læreanstalter, samtden eventuelle erhvervsmæssigge uddannelse, der indgår i denne
postgymnasiale uddannelse, eller
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
uddannelsesforløb på sekundærtrinnet har fuldført
enten et andet alment eller erhvervsrettet uddannelsesforløb end
dem, der er omhandlet ili tra a), og som har fundet sted ienuddannelsesinstitution eller i en virksomhed eller vekselvis i enuddannelsesinstitution og en virksomhed, i givet fald suppleretmed den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktik, der er en
integrerende del af det pågældende uddannelsesforløb,
eller den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktikperiode,
der er en integrerende del af det pågældende uddannelsesforløb påsekundærtrinnet, eller
— hvoraf det fremgår, at indehaveren efter at have gennemgået et
teknisk eller erhvervsfagligt uddannelsesforløb på sekundær-trinnet i givet fald har fuldført
enten et alment eller erhvervsrettet uddannelsesforløb som nævnt
itredje led,
eller den praktiske uddannelse eller den erhvervspraktikperiode,
der er en integrerende del af det pågældende tekniske ellererhvervsfaglige uddannelsesforløb på sekundærtrinnet, og
— som har forberedt ham til at udøve det pågældende erhverv.
Den ovenfor omhandlede erhvervserfaring på to år kan dog ikke
kræves, når det eller de uddannelsesbeviser, som ansøgeren er ibesiddelse af, og som er omhandlet i dette litra, er udstedt som bevisfor en lovreguleret uddannelse
c) såfremt ansøgeren, uden at være ibesi ddelse af hverken et
eksamensbevis, et certifikat eller et uddannelsesbevis, som definereti artikel 3, stk. 1, litra b), eller i denne artikels litra b), påfuldtidsbasis har udøvet det pågældende erhverv i en andenmedlemsstat, hvor dette erhverv ikke er lovreguleret i henhold tilartikel 1, litra e), og artikel 1, litra f), første afsnit, i tre år i træk eller
i en tilsvarende periode på deltid i løbet af de forudgående ti år.
Ethvert uddannelsesbevis eller flere sådanne beviser under ét, som er
udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat, sidestilles med deti stk. 1, litra b), omhandlede uddannelsesbevis, såfremt der er tale ombeviser for en uddannelse, der har fundet sted i Fællesskabet og af dennemedlemsstat anerkendes som værende på tilsvarende niveau, på
betingelse af at denne anerkendelse er blevet meddelt de øvrige
medlemsstater og Kommissionen.
Artikel 7
Artikel 6 er ikke til hinder for, at værtslandet ligeledes af ansøgeren
kræver:
a) at han gennemgår en prøvetid, der dog ikke må overstige to år, eller
går op til en egnethedsprøve, når den uddannelse, han ►
C1i
henhold til artikel 6, stk. 1, litra a) eller b), ◄har fået, omfatter
teoretiske og/eller praktiske fag eller discipliner, der er væsentligtforskellige fra dem, der er omfattet af det certifikat, som er1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 11
▼B
foreskrevet iværtslandet, eller når der er forskelle ide akti vi tets-
områder, for hvilke der af værtslandet kræves en særlig uddannelse,der omfatter teoretiske og/eller praktiske fag eller discipliner, der er
væsentligt forskellige fra dem, der er omfattet af det uddannelses-
bevis, der indehaves af ansøgeren.
Gør værtslandet brug af denne mulighed, skal det give ansøgeren ret
til at vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve. Har et værtsland,hvori der kræves certifikat, til hensigt at fravige ansøgerens ret tilselv at vælge, finder fremgangsmåden i artikel 14 anvendelse
b) at han gennemgår en prøvetid, der dog ikke må overstige to år, eller
går op til en egnethedsprøve, såfremt han i det i artikel 6, stk. 1, litra
c), omhandlede tilfælde hverken er i besiddelse af et eksamensbevis,et certifikat eller et uddannelsesbevis. Værtslandet kan forbeholde sigret til at vælge mellem prøvetid og egnethedsprøve.
KAPITEL VI
Særlige ordninger for anerkendelse af andre kvalifikationer
Artikel 8
Når der iværtslandet kræves et kursusbevi s for at optage eller udøve et
bestemt lovreguleret erhverv, kan den kompetente myndighed ikkeunder henvisning til manglende kvalifikationer nægte en EF-statsborgeradgang til at optage eller udøve et sådant erhverv på samme vilkår somdem, der gælder for landets egne statsborgere,
a) såfremt ansøgeren er i besiddelse af et kursusbevis, som i en anden
medlemsstat er foreskrevet som betingelse for adgang til dér atoptage eller udøve samme erhverv, og som er opnået ien andenmedlemsstat, eller
b) hvis ansøgeren kan dokumentere at have kvalifikationer erhvervet i
andre medlemsstater
som giver tilsvarende sikkerhed, navnlig inden for sundhed, sikkerhed,
miljøbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse, som dem, der er foreskrevet
ved lov eller administrative bestemmelser i værtslandet.
Kan ansøgeren ikke dokumentere at have et sådant bevis eller sådanne
kvalifikationer, gælder værtslandets love og administrative bestem-
melser.
Artikel 9
Når der iværtslandet for at optage eller udøve et lovreguleret erhverv
kun stilles krav om besiddelse af et uddannelsesbevis, der attesterergenerel uddannelse på primært eller sekundært uddannelsesniveau, kanden kompetente myndighed ikke under henvisning til manglendekvalifikationer nægte en EF-statsborger adgang til at optage eller udøve
sådant erhverv på samme vilkår som dem, der gælder for landets egne
statsborgere, såfremt ansøgeren er indehaver af et uddannelsesbevis påtilsvarende niveau udstedt i en anden medlemsstat.
Dette uddannelsesbevis skal i den pågældende medlemsstat være udstedt
af en kompetent myndighed, der er udpeget i overensstemmelse meddenne stats love eller administrative bestemmelser.
KAPITEL VII
Andreforanstaltninger med henblik påat lette denfaktiske udøvelseaf etableringsretten, den frie udveksling af tjenesteydelser og
lønmodtagernes frie bevægelighed
Artikel 10
1. Den kompetente myndighed i et værtsland, der gør adgang til et
lovreguleret erhverv betinget af, at ansøgeren fremlægger attest forhæderlighed, vandelsattest eller bevis for, at han ikke er under konkurs,og som kan suspendere eller inddrage retten til udøvelse af et sådanterhverv iti lfælde af grov forsømmelse eller skødesløshed iudøvelsen af1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 12
▼B
den pågældende virksomhed eller overtrædelse af straffeloven, skal som
tilstrækkeligt bevis for statsborgere fra andre medlemsstater, der ønskerat udøve dette erhverv på dets område, godkende de dokumenter, der er
udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er
hjemland eller seneste opholdsland, og hvoraf det fremgår, at disse kraver opfyldt.
Hvis de dokumenter, der er omhandlet i første afsnit, ikke udstedes af de
kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, erstattes de af en under ed afgivet erklæring eller - ide medlemsstater, hvor sådan edsaflæggelse ikke anvendes - af enhøjtidelig erklæring afgivet af den pågældende for en kompetent retslig
eller administrativ myndighed eller i givet fald for en notar eller et
statsanerkendt fagligt organ, som udsteder en attestation med bekræf-telse af denne ed eller højtidelige erklæring.
2. Kræver den kompetente myndighed i værtslandet af statsborgere i
dette land dokumentation for fysisk og psykisk sundhed som betingelsefor adgang til og udøvelse af et lovreguleret erhverv, skal den somtilstrækkeligt bevis herfor godkende fremlæggelse af det dokument, derkræves iden medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland.
Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, i
forbindelse med adgang til eller udøvelse af det pågældende erhvervikke kræver dokumentation af denne art, godkender værtslandet, at
statsborgere fra den medlemsstat, der er hjemland eller seneste
opholdsland, fremlægger en af en kompetent myndighed i denne statudstedt attestation, der svarer til attestationerne i værtslandet.
3. Den kompetente myndighed i værtslandet kan kræve, at de
dokumenter og attester, der er omhandlet istk. 1 og 2, vedfremlæggelsen højst er tre måneder gamle.
4. Hvis den kompetente myndighed i værtslandet som betingelse for
adgang til og udøvelse af et lovreguleret erhverv kræver af landetsstatsborgere, at de aflægger ed eller afgiver en højtidelig erklæring, ogkan denne ed eller denne erklæring på grund af sin udformning ikkebruges af statsborgere fra de andre medlemsstater, skal myndighedendrage omsorg for, at en passende og dækkende udformning kan
forelægges for de pågældende.
Artikel 11
1. Den kompetente myndighed i værtslandet skal sikre, at EF-
statsborgere, som opfylder betingelserne for dér i landet at få adgang tilat optage og udøve et lovreguleret erhverv, har ret til at benytte denfaglige titel i værtslandet, der svarer til det pågældende erhverv.
2. Den kompetente myndighed i værtslandet skal sikre, at EF-
statsborgere, som opfylder betingelserne for dér i landet at få adgang tilat optage og udøve en lovreguleret erhvervsmæssig virksomhed, har rettil at benytte hjemlandets eller det seneste opholdslands retmæssige titel
og eventuelt en forkortelse heraf på det pågældende lands sprog.
Værtslandet kan foreskrive, at denne titel skal efterfølges af navn på ogbeliggenhed for den institution eller den eksamenskommission, der hartildelt den.
3. Hvis et erhverv i værtslandet er reguleret af en sammenslutning
eller organisation som omhandlet i artikel 1, litra f), kan medlems-staternes statsborgere kun anvende den faglige titel eller forkortelse, somdenne sammenslutning eller organisation giver ret til, såfremt de
fremlægger bevis på medlemskab af nævnte sammenslutning eller
organisation.
Gør sammenslutningen eller organisationen opnåelse af medlemskab
betinget af visse kvalifikationer, kan denne betingelse for så vidt angår
statsborgere fra andre medlemsstater, der er ibesi ddelse af eteksamensbevis i henhold til artikel 1, litra a), et certifikat i henhold tilartikel 1, litra b), eller et uddannelsesbevis i henhold til artikel 3, stk. 1,litra b), eller artikel 5, stk. 1, litra b), eller artikel 9, kun gøres gældendepå de vilkår, der er fastsat i dette direktiv, særlig artikel 3, 4 og 5.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 13
▼B
Artikel 12
1. Værtslandet accepterer som dokumentation for, at de i artikel 3 til
9 nævnte betingelser er opfyldt, de dokumenter, som medlemsstaternes
kompetente myndigheder har udstedt, og som vedkommende skal
fremlægge til støtte for sin ansøgning om tilladelse til at udøve detpågældende erhverv.
2. Behandlingen af en ansøgning om tilladelse til at udøve et
lovreguleret erhverv skal afsluttes så hurtigt som muligt, og resultatetskal meddeles ved en begrundet beslutning truffet af værtslandets
kompetente myndighed senest fire måneder efter, at samtlige akter
vedrørende den pågældende er fremlagt. Beslutningen eller manglendebeslutning kan appelleres i henhold til nationale retsregler.
KAPITEL VIII
Fremgangsmåden ved koordinering
Artikel 13
1. Medlemsstaterne udpeger inden for den frist, der er fastsat i artikel
17, de kompetente myndigheder, der er bemyndiget til at modtage
ansøgningerne og træffe de beslutninger, der er omhandlet i dettedirektiv. De giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen underret-ning herom.
2. Hver medlemsstat udpeger en koordinator for de i stk. 1
omhandlede myndigheders virksomhed og giver de øvrige medlems-
stater og Kommissionen underretning herom. Koordinatoren har til
opgave at sørge for en ensartet gennemførelse af dette direktiv inden foralle de berørte erhverv. Koordinatoren er medlem af den koordinations-gruppe, der er nedsat under Kommissionen i henhold til direktiv 89/48/EØF, artikel 9, stk. 2.
Den koordinationsgruppe, der er nedsat i henhold til nævnte artikel 9,
stk. 2, har også til opgave
— at lette iværksættelsen af nærværende direktiv
— at indsamle alle relevante oplysninger om direktivets gennemførelse
i medlemsstaterne, navnlig oplysninger til brug ved opstillingen af envejledende fortegnelse over lovregulerede erhverv og oplysninger
om afvigelser mellem de kvalifikationer, der meddeles i medlems-
staterne, således at disses kompetente myndigheder lettere kanvurdere eventuelle væsentlige forskelle.
Kommissionen kan høre gruppen om eventuelle ændringer i den indførte
ordning.
3. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger med henblik på at
tilvejebringe de nødvendige oplysninger om anerkendelse af eksamens-
beviser og certifikater samt de andre betingelser for adgang til et
lovreguleret erhverv inden for rammerne af dette direktiv. De kan tiludførelsen af denne opgave lade sig bistå af de eksisterende informa-tionsnet, og i givet fald de relevante faglige sammenslutninger ellerorganisationer. Kommissionen tager de initiativer, der er nødvendige for
at sikre udbygning og koordinering af fremsendelsen af de nødvendige
oplysninger.
KAPITEL IX
Undtagelsesprocedurer vedrørende valg mellem prøvetid og egne-
thedsprøve
Artikel 14
1. Har en medlemsstat i medfør af artikel 4, stk. 1, litra b), andet
afsnit, andet punktum, eller artikel 5, stk. 3, eller artikel 7, litra a), andet
afsnit, andet punktum, til hensigt ikke at lade ansøgere vælge mellemprøvetid og egnethedsprøve, skal den straks sende et udkast til denpågældende forskrift til Kommissionen. Samtidig skal den meddeleKommissionen grundene til, at det er nødvendigt at indføre en sådanforskrift.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 14
▼B
Kommissionen underretter straks de øvrige medlemsstater om udkastet;
den kan desuden høre den i artikel 13, stk. 2, omhandlede koordina-tionsgruppe om dette udkast.
2. Ud over Kommissionens og de øvrige medlemsstaters mulighed
for at indgive bemærkninger til udkastet kan medlemsstaten kun vedtageforskriften, hvis Kommissionen ikke inden for en frist på tre månederhar rejst indsigelse mod den ved en besluining.
3. Efter anmodning fra en medlemsstat eller Kommissionen skal
medlemsstaterne straks fremsende den endelige ordlyd af en forskrift,der følger af anvendelsen af denne artikel.
KAPITEL X
Fremgangsmåden med ændring af bilag C og D
Artikel 15
1. Listerne over uddannelserne i bilag C og D vil kunne ændres efter
en begrundet anmodning fra den berørte medlemsstat til Kommissionen.Med anmodningen skal følge alle nødvendige oplysninger, herundernavnlig de relevante nationale retsforskrifter. Den medlemsstat, der harfremsat anmodningen, underretter ligeledes de andre medlemsstater.
2. Kommissionen ser nærmere på den pågældende uddannelse samt
på de uddannelser, der kræves ide andre medlemsstater. Den undersøgernavnlig, om eksamensbeviset for den pågældende uddannelse giverindehaveren:
— et erhvervsuddannelsesniveau, der svarer til niveauet for den post-
gymnasiale uddannelse, der er nævnt i artikel 1, litra a), første afsnit,andet led, punkt i), samt
— tilsvarende ansvar og opgaver.
3. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for
medlemsstaterne, og som har Kommissiones repræsentant som formand.
4. Kommissions repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,
hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med detflertal, der er fastsat iTraktatens arti kel 148, stk. 2, for vedtagelse af deafgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Vedafstemninger i udvalget tillægges de stemmer, der afgives af
repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt inævnte
artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
5. Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anven-
delse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivneudtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse
foranstaltninger. I så fald udsætter Kommissionen gennemførelsen af de
foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i to måneder.
6. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden
for det tidsrum, der er nævnt i stk. 5.
7. Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat om sin
afgørelse og offentliggør i givet fald den således ændrede liste i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
KAPITEL XI
Andre bestemmelser
Artikel 16
Efter den iarti kel 17 fastsatte dato skal medlemsstaterne hvert andet år
fremsende en rapport til Kommissionen om anvendelsen af den indførteordning.
Denne rapport skal ud over almindelige bemærkninger også indeholde
en statistisk oversigt over de afgørelser, der er truffet, samt en1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 15
▼B
beskrivelse af større problemer, som anvendelsen af dette direktiv har
medført.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative
bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden den 18. juni 1994.
De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestem-
melser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skalved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmereregler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 18
Senest fem år efter den dato, der er fastsat iarti kel 17, forelægger
Kommissionen en beretning for Europa-Parlamentet, Rådet og Det
Økonomiske og Sociale Udvalg om gennemførelsen af dette direktiv.
Kommissionen skal, når den har foretaget alle de nødvendige
konsultationer, fremlægge sine konklusioner vedrørende eventuellenødvendige ændringer af dette direktiv. Samtidig forelægger Kommis-sionen i givet fald forslag til forbedring af de bestående retsforskriftermed det formål at lette den frie bevægelighed, etableringsretten og den
frie udveksling af tjenesteydelser.
Artikel 19
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 16
▼B
BILAG A
Oversigt over direktiver som omhandlet i artikel 2, stk. 2
1) 64/429/EØF (1)
Rådets direktiv af 7. juli 1964 om gennemførelse af etableringsfrihed og fri
udveksling af tjenesteydelser for selvstændig erhvervsvirksomhed inden for
de be- og forarbejdende erhverv under CITI-hovedgrupperne 23 til 40
(industri og håndværk)
64/427/EØF (2)
Rådets direktiv af 7. Juli 1964 om de nærmere overgangsforanstaltninger for
selvstændig erhvervsvirksomhed inden for de be- og forarbejdende erhverv
under CITI-hovedgrupperne 23 til 40 (industri og håndværk)
2) 68/365/EØF (3)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om gennemførelsen af etableringsfrihed
og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstændig erhvervsvirksomhed
inden for nærings- og nydelsesmiddelindustrien og fremstillingen af drikke-
varer (CITI-hovedgrupperne 20 og 21)
68/366/EØF (4)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om de nærmere overgangsforanstalt-
ninger for selvstændig erhvervsvirksomhed inden for nærings- og
nydelsesmiddelindustrien og fremstillingen af drikkevarer (CITI-hoved-
grupperne 20 og 21)
3) 64/223/EØF (5)
Rådets direktiv af 25. februar 1964 om gennemførelse af etableringsfrihed og
fri udveksling af tjenesteydelser for virksomhed inden for engroshandelen
64/224/EØF (6)
Rådets direktiv af 25. februar 1964 om gennemførelse af etableringsfrihed og
fri udveksling af tjenesteydelser for formidlervirksomhed inden for handel,
industri og håndværk
64/222/EØF (7)
Rådets direktiv af 25. februar 1964 om de nærmere overgangsforanstalt-
ninger inden for følgende erhvervsområder: engroshandel og
formidlervirksomhed inden for handel, industri og håndværk
4) 68/363/EØF (8)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om gennemførelsen af etableringsfrihed
og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstændig erhvervsvirksomhed
inden for detailhandelen (ex CITI-gruppe 612)
68/364/EØF (9)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om de nærmere overgangsforanstalt-
ninger for selvstændig erhvervsvirksomhed inden for detailhandelen (ex
CITI-gruppe 612)
5) 70/522/EØF (10)
Rådets direktiv af 30. november 1970 om gennemførelsen af etablerings-
frihed og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstændig
erhvervsvirksomhed inden for engroshandelen med kul og for formidlervirk-
somhed inden for kulsektoren (ex CITI-gruppe 6112)
70/523/EØF (11)
Rådets direktiv af 30. november 1970 om de nærmere overgangsforanstalt-
ninger for selvstændig erhvervsvirksomhed inden for engroshandelen med
kul, og for formidlervirksomhed inden for kulsektoren (ex CITI-gruppe
6112)1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 17
(1) EFT nr. 117 af 23. 7. 1964, s. 1880/64.
(2) EFT nr. 117 af 23. 7. 1964, s. 1863/64. Ændret ved direktiv 69/77/EØF (EFT nr. L 59 af
10. 3. 1969, s. 8).
(3) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 9.
(4) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 12.
(5) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 863/64.
(6) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 869/64.
(7) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 857/64.
(8) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 1.
(9) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 6.
(10) EFT nr. L 267 af 10. 12. 1970, s. 14.
(11) EFT nr. L 267 af 10. 12. 1970, s. 18.
▼B
6) 74/557/EØF (1)
Rådets direktiv af 4. juni 1974 om gennemførelse af etableringsfrihed og fri
udveksling af tjenesteydelser for selvstændig virksomhed og formidlervirk-
somhed inden for handel med og distribution af giftige stoffer
74/556/EØF (2)
Rådets direktiv af 4. juni 1974 om de nærmere regler for overgangs-
foranstaltninger for virksomhed inden for handel med og distribution afgiftige stoffer og virksomhed, der medfører erhvervsmæssig anvendelse af
disse stoffer, herunder formidlervirksomhed
7) 68/367/EØF (
3)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om gennemførelsen af etableringsfrihed
og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstændig erhvervsvirksomhed
inden for personlige tjenesteydelser (ex CITI-hovedgruppe 85):
1. Restaurations- og udskænkningsvirksomhed (CITI-gruppe 852)
2. Hotel- og campingpladsvirksomhed (CITI-gruppe 853)
68/368/EØF (4)
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 om de nærmere overgangsforanstalt-
ninger for selvstændig erhvervsvirksomhed inden for de personlige
tjenesteydelser (ex CITI-hovedgruppe 85):
1. Restaurations- og udskænkningsvirksomhed (CITI-gruppe 852)
2. Hotel- og campingpladsvirksomhed (CITI-gruppe 853)
8) 77/92/EØF (5)
Rådets direktiv af 13. december 1976 om foranstaltninger med henblik på at
lette den faktiske udøvelse af etableringsfriheden og den fri udveksling af
tjenesteydelser inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikrings-
mægler (ex CITI-gruppe 630), herunder navnlig overgangsforanstaltninger
for disse former for virksomhed
9) 82/470/EØF (6)
Rådets direktiv af 29. juni 1982 om foranstaltninger til fremme af den
faktiske udøvelse af etableringsfriheden og den fri udveksling af tjeneste-
ydelser ved selvstændig virksomhed inden for rejsebureauvirksomhed (CITI-
gruppe 718) og inden for pakhus og oplagringsvirksomhed (CITI-gruppe
720)
10) 82/489/EØF (7)
Rådets direktiv af 19. juli 1982 om foranstaltninger, der for frisører skal lette
den faktiske udøvelse af etableringsretten og den frie udveksling af
tjenesteydelser
11) 75/368/EØF (8)
Rådets direktiv af 16. juni 1975 om foranstaltninger, der tilsigter at fremme
den effektive udøvelse af etableringsfriheden og den fri udveksling af
tjenesteydelser inden for forskellige former for virksomhed (ex CITI-
hovedgrupperne 01-85), herunder navnlig overgangsforanstaltninger for
nævnte former for virksomhed
12) 75/369/EØF (9)
Rådets direktiv af 16. juni 1975 om foranstaltninger, der skal fremme den
faktiske udøvelse af etableringsfriheden og den fri udveksling af tjeneste-
ydelser inden for erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted, herunder
navnlig overgangsforanstaltninger for disse former for virksomhed
BemærkningDet skal bemærkes, at der imedfør af akterne vedrørende Danmarks, Irlands og
Det Forenede Kongeriges (EFT nr. L 73 af 27. 3. 1972), Grækenlands (EFT nr. L
291 af 19. 11. 1979) samt Spaniens og Portugals tiltrædelse (EFT nr. L 302 af 15.
11. 1985) er foretaget tilføjelser til nogle af de nævnte direktiver.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 18
(1) EFT nr. L 307 af 18. 11. 1974, s. 5.
(2) EFT nr. L 307 af 18. 11. 1974, s. 1.
(3) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 16.
(4) EFT nr. L 260 af 22. 10. 1968, s. 19.
(5) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 14.
(6) EFT nr. L 213 af 21. 7. 1982, s. 1.
(7) EFT nr. L 218 af 27. 7. 1982, s. 24.
(8) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 22.
(9) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 29.
▼B
BILAG B
Oversigt over direktiver nævnt i artikel 2, stk. 3
Svarer til de direktiver, der er nævnt under punkt 1 til 7 i bilag A med undtagelse
af direktiv 74/556/EØF, som er nævnt under punkt 6.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 19
▼B
BILAG C
LISTE OVER UDDANNELSER MED SÆRLIG STRUKTUR, DER ER
OMHANDLET I ARTIKEL 1, LITRA a), FØRSTE AFSNIT, ANDET LED,
PUNKT II)
1.De paramedicinske og socialpædagogiske uddannelser
I Tyskland
følgende uddannelser:
— pædiatrisk sygeplejerske (Kinderkrankenschwester/Kinderkrankenpfleger)
— fysioterapeut ( Krankengymnast(in)/Physiotherapeut(in) )(1)
— ergoterapeut (Beschäftigungs- und Arbeitstherapeut(in))
— talepædagog (Logopäde/Logopädin)— ortoptist (Orthoptist(in))— statsanerkendt pædagog (Staatlich anerkannte(r) Erzieher(in))
— statsanerkendt sundhedspædagog (Staatlich anerkannte(r) Heilpädagoge(-
in))
— teknisk laboratorieassistent ( medizinisch-technische(r) Laboratoriums-
Assistent(in) )
— teknisk assistent (radiologi) ( medizinisch-technische(r) Radiologie-Assi-
stent(in) )
— teknisk assistent (funktionsdiagnostik) ( medizinisch-technische(r) Assi-
stent(in) für Funktionsdiagnostik )
— teknisk assistent (veterinærmedicin) ( veterinärmedizinisch-technische(r)
Assistent(in) )
— diætetiker ( Diätassistent(in) )
— farmacitekniker ( Pharmazieingenieur ), givet inden den 31. marts 1994 på
det tidligere DDR's område eller på de derfra hidrørende delstaters område
— psykiatrisk sygeplejerske ( psychiatrische(r) Krankenschwester/Krankenp-
fleger )
— taleterapeut ( Sprachtherapeut(in) )
I Italien
følgende uddannelser:
— tandtekniker (odontotecnico)
— optiker (ottico)— fodterapeut (podologo)
I Luxembourgfølgende uddannelser:
— teknisk assistent (radiologi) (assistante(e) technique médical(e) en radio-
logie)
— teknisk laboratorieassistent (assistant(e) technique médical(e) de labora-
toire)
— psykiatrisk sygeplejerske (infirmier(ière) psychiatrique)— teknisk assistent (kirurgi) (assistant(e) technique médicale(e) en chirurgie)
— pædiatrisk sygeplejerske (infirmier(ière) puériculteur(trice))
— narkosesygeplejerske (infirmier(ière) anesthésiste)— eksamineret massør (masseur(euse) diplômé(e))— pædagog (éducateur(trice))
I Nederlandene
— dyrlægeassistent ( dierenartassistent )1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 20
(1) Fra 1. juni 1994 er den professionelle titel »Krankengymnast(in)« blevet erstattet af
»Physiotherapeut(in)« . Ikke desto mindre kan medlemmer af dette erhverv, som har
opnået deres diplom før denne dato, hvis de ønsker, fortsætte med at bruge den tidligere
titel»Krankengymnast(in)« .▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M2
▼B
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på mindst 13 år, herunder
— enten mindst tre års erhvervsuddannelse på en fagskole, afsluttet med en
eksamen og eventuelt suppleret med en specialisering af et eller to års
varighed, afsluttet med en eksamen
— eller mindst 2 ½ år på en fagskole, afsluttet med en eksamen, og suppleret
med mindst seks måneders erhvervspraktik eller mindst seks måneders
praktisk uddannelse i en godkendt praktikvirksomhed
— eller mindst to år på en fagskole, afsluttet med en eksamen, og suppleret
med mindst et års erhvervspraktik eller mindst et års praktisk uddannelse i
en godkendt praktikvirksomhed
— eller med hensyn til dyrlægeassistent (dierenartassistent) i Nederlandene
tre års erhvervsuddannelse på en fagskole ( MBO -ordningen) eller tre års
erhvervsuddannelse iform af vekseluddannelse ilærli ngeuddannelses-
systemet ( LLW), som begge afsluttes med en prøve.
I Østrig
følgende uddannelser:
— kontaktlinseoptiker (»Kontaktlinsenoptiker«)
— fodterapeut (»Fußpfleger«)
— høreapparattekniker (»Hörgeräteakustiker«)
— drogist (»Drogist«)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 14 år, herunder en uddannelse på
mindst fem år, der er gennemgået som led i en struktureret uddannelse, og som
er opdelt i en læretid på mindst tre år delvist i en virksomhed og delvist på en
fagskole samt en periode med erhvervspraktik og -uddannelse, som afsluttes
med en eksamen, der giver ret til at udøve det pågældende erhverv og uddanne
lærlinge.
— massør (»Masseur«)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 14 år, herunder en uddannelse på
mindst fem år, der er gennemgået som led i en struktureret uddannelse,
bestående af en læretid på to år og en periode på to år med erhvervspraktik og
-uddannelse samt et kursus på et år, som afsluttes med en eksamen, der giver
ret til at udøve det pågældende erhverv og uddanne lærlinge.
— børnehavepædagog (»Kindergärtner/in«)
— pædagog (»Erzieher«)
der svarer til et uddannelsesforløb på 13 år, herunder fem års erhvervs-
uddannelse på en fagskole, afsluttet med en eksamen.
2.Mesteruddannelser (Mester/Meister/Maître) der svarer til uddannelser
inden for håndværksmæssig virksomhed, der ikke er omfattet af
direktiverne i bilag A.
I Danmark
følgende uddannelser:
— optometrist
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 14 år, heraf fem års erhvervs-
uddannelse fordelt på en teoretisk uddannelse på 2 ½ år på en fagskole og en
praktisk uddannelse på 2 ½ år i en virksomhed; uddannelsen afsluttes med en
anerkendt eksamen i håndværksvirksomhed, der giver ret til mestertitlen.
— ortopædimekaniker
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 12 ½ år, heraf 3 ½ års
erhvervsuddannelse fordelt på en teoretisk uddannelse på ½ år på en fagskole
og en praktisk uddannelse på tre år i en virksomhed; uddannelsen afsluttes
med en anerkendt eksamen i håndværksvirksomhed, der giver ret til
mestertitlen.
— ortopædiskomager
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 13 ½ år, heraf 4 ½ års
erhvervsuddannelse fordelt på en teoretisk uddannelse på to år på en fagskole
og en praktisk uddannelse på 2 ½ år i en virksomhed; uddannelsen afsluttes
med en anerkendt eksamen i håndværksvirksomhed, der giver ret til
mestertitlen.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 21
▼M2
▼A1
▼B
▼B
I Tyskland
følgende uddannelser:
— optiker (Augenoptiker)
— tandtekniker (Zahntechniker)— bandagist (Bandagist)— audiologiassistent (Hörgeräte-Akustiker)— ortopædimekaniker (Orthopädiemechaniker)— ortopædisk håndskomager (Orthopädieschuhmacher)
I Luxembourg
følgende uddannelser:
— optiker (opticien)
— tandtekniker (mécanicien dentaire)— audiologiassistent (audioprothésiste)— ortopædimekaniker-bandagist (mécanicien orthopédiste-bandagiste)— ortopædisk håndskomager (orthopédiste-cordonnier)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 14 år, herunder en uddannelse på
mindst fem år, der er gennemgået som led i en struktureret uddannelse, der er
foregået dels ien vi rksomhed, dels på en fagskole, og som afsluttes med en
eksamen, der kræves bestået for at kunne udøve selvstændig håndværks-
virksomhed eller for som lønmodtager at opnå en stilling med et tilsvarende
ansvar.
I Østrig
følgende uddannelser:
— bandagist (»Bandagist«)
— korsetmager (»Miederwarenerzeuger«)
— optiker (»Optiker«)— ortopædisk håndskomager (»Orthopädieschuhmacher«)— ortopæditekniker (»Orthopädietechniker«)— tandtekniker (»Zahntechniker«)— gartner (»Gärtner«)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på 14 år, herunder en uddannelse på
mindst fem år, der er gennemgået som led i en struktureret uddannelse, og som
er opdelt i en læretid på mindst tre år delvist i en virksomhed og delvist på en
fagskole samt en periode på mindst to år med erhvervspraktik og -uddannelse,
som afsluttes med en mestereksamen, der giver ret til at udøve det pågældende
erhverv, uddanne lærlinge og benytte titlen »Meister«.
mesteruddannelse inden for land- og skovbrug, især
— mester i landbrug (»Meister in der Landwirtschaft«)
— mester i landbrugsøkonomi (»Meister in der ländlichen Hauswirtschaft«)
— mester i havebrug (»Meister im Gartenbau«)— mester i grøntsagsdyrkning (»Meister im Feldgemüsebau«)— mester i frugtdyrkning og -behandling (»Meister im Obstbau und in der
Obstverwertung«)
— mester i vindyrkning og -produktion (»Meister im Weinbau und in der
Kellerwirtschaft«)
— mester i mejeribrug (»Meister in der Molkerei- und Käsereiwirtschaft«)
— mester i hesteopdræt (»Meister in der Pferdewirtschaft«)
— mester i fiskeri (»Meister in der Fischereiwirtschaft«)— mester i fjerkræopdræt (»Meister in der Geflügelwirtschaft«)— mester i biavl (»Meister in der Bienenwirtschaft«)— mester i skovbrug (»Meister in der Forstwirtschaft«)— mester i skovbeplantning og -forvaltning (»Meister in der Forstgarten- und
Forstpflegewirtschaft«)
— mester i landbrugslagerforvaltning (»Meister in der landwirtschaftlichen
Lagerhaltung«)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på mindst 15 år, herunder en
uddannelse på mindst seks år, der er gennemgået som led i en struktureret
uddannelse, og som er opdelt i en læretid på mindst tre år delvist i en
virksomhed og delvist på en fagskole samt en periode på tre år med
erhvervspraktik, som afsluttes med en mestereksamen, der giver ret til at
udøve det pågældende erhverv, uddanne lærlinge og benytte titlen »Meister«.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 22
▼A1
▼B
3.Maritime erhverv
a) Maritim sejlads
I Danmark
følgende uddannelser:
— skibsfører
— overstyrmand— enestyrmand, vagthavende styrmand— vagthavende styrmand— maskinchef— 1. maskinmester— 1. maskinmester/vagthavende maskinmester
I Tysklandfølgende uddannelser:
— skibsfører (Kapitän AM)
— skibsfører (Kapitän AK)— styrmand (Nautischer Schiffsoffizier AMW)— styrmand (Nautischer Schiffsoffizier AKW)— maskinmester (niveau C) (Schiffsbetriebstechniker CT - Leiter von
Maschinenanlagen)
— maskinist (niveau C) - maskinchef (Schiffsmaschinist CMa - Leiter von
Maschinenanlagen)
— maskinmester (niveau C) (Schiffsbetriebstechniker CTW)— maskinist (niveau C) - eneste maskinofficer (Schiffsmachinist CMaW -
Technischer Alleinoffizier)
I Italien
følgende uddannelser:— styrmand (ufficiale di coperta)
— maskinmester (ufficiale di macchina)
I Nederlandene
følgende uddannelser:
— styrmand ikystfart (med supplement) (stuurman klei ne handelsvaart
(met aanvulling))
— motormand (diploma motordrijver)
— VTS-tjenestemand ( VTS-functionaris )
der svarer til følgende uddannelser
— iDanmark niårs folkeskole efterfulgt af en erhvervsfagli g grund-
uddannelse og/eller fartstid på mellem 17 og 36 måneder, som
— for den vagthavende styrmand suppleres med et års videregående
erhvervsuddannelse
— for de øvrige suppleres med tre års videregående erhvervs-
uddannelse
— iTyskland et samlet uddannelsesforløb på mellem 14 og 18 år, heraf en
treårs grundlæggende erhvervsuddannelse og ét års fartstid, efterfulgt af
en videregående erhvervsuddannelse på et til to år eventuelt suppleret
med en erhvervspraktikperiode i navigation på 2 år
— i Italien et samlet uddannelsesforløb på 13 år, heraf mindst fem års
erhvervsuddannelse, afsluttet med en eksamen, og igi vet fald suppleret
med en praktikperiode
—I Nederlandene
— med hensyn til styrmand i kystfart (med supplement) ( stuurman
kleine handelsvaart (met aanvulling) ) og motormand (diploma
motordrijver) et uddannelsesforløb på 14 år, heraf mindst to år i en
fagskole, suppleret med en praktikperiode på tolv måneder
— med hensyn til VTS-tjenestemand ( VTS-functionaris ) et uddannel-
sesforløb af en samlet varighed på mindst 15 år, herunder mindst tre
års højere erhvervsuddannelse ( HBO) eller erhvervsuddannelse på
mellemniveau ( MBO ), der efterfølges af nationale eller regionale
specialuddannelser, og som hver omfatter mindst tolv ugers
teoretisk uddannelse og afsluttes med en prøve1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 23
▼M2
▼B
▼M2
▼B
Disse uddannelser anerkendes inden for rammerne af den internationale
STCW-konvention (den internationale konvention om uddannelse af
søfarende, om sønæring og om vagthold, 1978).
b) Havfiskeri
I Tyskland
følgende uddannelser:— skibsfører/fiskeri (Kapitän BG/Fischerei)
— skibsfører/fiskeri (Kapitän BK/Fischerei)
— styrmand/fiskeri (Nautischer Schiffsoffizier BGW/Fischerei)
— styrmand/fiskeri (Nautischer Schiffsoffizier BKW/Fischerei)
I Nederlandenefølgende uddannelser:
— styrmand/maskinist V (stuurman werktuigkundige V)
— maskinist IV, fiskeri (werktuigkundige IV visvaart)— styrmand IV, fiskeri (stuurman IV visvaart)— styrmand/maskinist VI (stuurman werktuigkundige VI)
der svarer til følgende uddannelser
— iTyskland et samlet uddannelsesforløb på mellem 14 og 18 år, heraf en
treårs grundlæggende erhvervsuddannelse og ét års fartstid, efterfulgt af
en videregående erhvervsuddannelse og ét års fartstid, efterfulgt af en
videregående erhvervsuddannelse på et til to år eventuelt suppleret med
en erhvervspraktikperiode i navigation på to år
— iNederlandene et uddannelsesforløb på mellem 13 og 15 år, heraf
mindst to år i en fagskole suppleret med en praktikperiode på tolv
måneder.
Disse uddannelser er anerkendt inden for rammerne af Torremolinos-
konventionen (den internationale konvention om fiskefartøjers sikkerhed,
1977).
4.Tekniske erhverv
I Italienfølgende uddannelser:
— landmåler (geometra)
— landbrugskonsulent (perito agrario)
der svarer til et samlet uddannelsesforløb på det tekniske sekundærtrin på
mindst 13 år, heraf otte års obligatorisk skolegang efterfulgt af fem års
skolegang på sekundærtrinnet, hvoraf de tre er koncentreret om det
pågældende fag, afsluttet med en teknisk studentereksamen, suppleret
— for så vidt angår uddannelsen som landmåler
enten med et praktikophold på mindst to år i en virksomhed
eller med fem års faglig erfaring
— for så vidt angår landbrugskonsulenter med fuldførelsen af et praktikop-
hold på mindst to år
efterfulgt af en statskontrolleret eksamen.
I Nederlandene
uddannelse til
— foged (gerechtsdeurwaarder)
— tandprotesemager ( tandprotheticus )
som svarer til et samlet alment og erhvervsrettet uddannelsesforløb
— med hensyn til foged ( gerechtsdeurwaarder ), på ialt 19 år, herunder otte
års pligtig skolegang efterfulgt af otte års skolegang på sekundærtrinnet,
der omfatter fire års teknisk undervisning, og som afsluttes med en1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 24
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M2
▼M2
statskontrolleret prøve og suppleres med tre års teoretisk og praktisk
erhvervsuddannelse
— med hensyn til tandprotesemager tandprotheticus ), på ialt mi ndst 15 års
heltidsuddannelse og tre års deltidsuddannelse, herunder otte års skolegang
på primærtrinnet, fire års almen sekundærundervisning og fuldførelse af tre
års erhvervsuddannelse, der omfatter teoretisk og praktisk uddannelse til
tandtekniker suppleret med tre års deltidsuddannelse til tandprotesemager,
der afsluttes med en prøve.
I Østrig
følgende uddannelser:
— forstmand (»Förster«)
— teknisk konsulent (»Technisches Büro«)— leje af arbejdskraft (»Überlassung von Arbeitskräften — Arbeitsleihe«)— arbejdsformidler (»Arbeitsvermittlung«)— investeringskonsulent (»Vermögensberater«)— detektiv (»Berufsdetektiv«)— sikkerhedsvagt (»Bewachungsgewerbe«)— ejendomsmægler (»Immobilienmakler«)— ejendomsadministrator (»Immobilienverwalter«)— reklameagentur (»Werbeagentur«)— byggeleder (»Bauträger/Bauorganisator/Baubetreuer«)— inkassator (»Inkassoinstitut«)
der svarer til et samlet alment og erhvervsrettet uddannelsesforløb på mindst
15 år, heraf otte års obligatorisk skolegang efterfulgt af mindst fem års faglig
uddannelse eller handelsuddannelse, afsluttet med en eksamen og suppleret
med mindst to års praktikophold afsluttet med en erhvervsfaglig eksamen.
— forsikringskonsulent (»Berater in Versicherungsangelegenheiten«)
der svarer til et samlet alment og erhvervsrettet uddannelsesforløb på 15 år,
heraf seks års erhvervsuddannelse som led ien struktureret uddannelse, opdelt
på tre års lærlingeuddannelse og tre års erhvervspraktik og -uddannelse,
afsluttet med en eksamen.
— bygmester/projektleder (»Planender Baumeister«)
— tømrermester/projektleder (»Planender Zimmermeister«)
der svarer til et samlet alment og erhvervsrettet uddannelsesforløb på mindst
18 år, heraf mindst ni års erhvervsuddannelse opdelt i fire års skolegang på det
tekniske sekundærtrin og fem års erhvervspraktik afsluttet med en eksamen,
der giver ret til at udøve det pågældende erhverv og uddanne lærlinge, for så
vidt denne uddannelse vedrører bygningsprojektering, teknisk beregning og
byggeledelse.
5.Uddannelser i Det Forenede Kongerige, der er godkendt som National
Vocational Qualifications eller som Scottish Vocational Qualifications
Følgende uddannelser:
— videnskabelig medarbejder ved medicinsk laboratorium (Medical Labora-
tory Scientific Officer)
— mineelektroingeniør (Mine Electrical Engineer)— minemaskiningeniør (Mine Mechanical Engineer)— autoriseret socialrådgiver (psykiske sygdomme) (Approved Social Worker
- Mental Health)
— tilsynsværge (Probation Officer)
— tandterapeut (Dental Therapist)— tandhygiejneekspert (Dental Hygienist)— ordinerende optiker (Dispensing Optician)— assisterende mineingeniør (Mine Deputy)— kurator (Insolvency Practitioner)— autoriseret notar i ejendomsoverdragelsessager (Licensed Conveyancer)— ortopædisk bandagist (Prosthetist)— førstestyrmand på fragt- og passagerskibe - ingen begrænsninger (First
Mate - Freight/Passenger ships - Unrestricted)
— andenstyrmand på fragt- og passagerskibe - ingen begrænsninger (Second
Mate - Freight/Passenger ships - Unrestricted)
— tredjestyrmand på fragt- og passagerskibe - ingen begrænsninger (Third
Mate - Freight/Passenger ships - Unrestricted)1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 25
▼A1
▼B
▼B
— dæksofficer på fragt- og passagerskibe - ingen begrænsninger (Deck
Officer - Freight/Passenger ships - Unrestricted)
— maskinofficer på fragt- og passagerskibe - ubegrænset område (Engineer
Officer - Freight/Passenger ships - Unlimited Trading Area)
— varemærkekonsulent (Trade Mark Agent)
der fører frem til de kvalifikationer, der er godkendt som »National Vocational
Qualifications« (NVQ), godkendt eller anerkendt som værende ligestillede af
the National Council for Vocational Qualifications, eller godkendt i Skotland
som »Scottish Vocational Qualifications«, og som ligger på niveau 3 og 4 i
Det Forenede Kongeriges National Framework of Vocational Qualifications.
For disse niveauer gælder følgende definitioner:
—niveau 3: Kompetence med hensyn til en bred vifte af forskellige
arbejdsaktiviteter, der udføres i en lang række forskellige sammenhænge,
og hvoraf de fleste er komplekse og ikke-rutinemæssige. Der er tale om en
betydelig grad af ansvar og selvstændighed, ligesom der i mange tilfælde
stilles krav om tilsyn med eller ledelse af andre.
—niveau 4: Kompetence med hensyn til en bred vifte af komplekse,
tekniske eller faglige arbejdsaktiviteter, der udøves i en lang række
forskellige sammenhænge og med en høj grad af personligt ansvar og
selvstændighed. Der er ofte tale om ansvar for andres arbejde og for
fordeling af midler.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 26
▼B
BILAG D
Liste over uddannelser med særlig struktur, der er omhandlet i artikel 3,
litra b), første afsnit, tredje led
I Det Forenede Kongerige
De lovregulerede uddannelser, som fører frem til de kvalifikationer, der er
godkendt som »National Vocational Qualifications (NVQ) af the National
Council for Vocational Qualifications« eller godkendt i Skotland som »Scottish
Vocational Qualifications«, og som ligger på niveau 3 og 4 i Det Forenede
Kongeriges National Framework of Vocational Qualifications.
For disse niveauer gælder følgende definitioner:
—niveau 3: Kompetence med hensyn til en bred vifte af forskellige
arbejdsaktiviteter, der udføres i en lang række forskellige sammenhænge,
og hvoraf de fleste er komplekse og ikke-rutinemæssige. Der er tale om en
betydelig grad af ansvar og selvstændighed, ligesom der i mange tilfælde
stilles krav om tilsyn med eller ledelse af andre.
—niveau 4: Kompetence med hensyn til en bred vifte af komplekse, tekniske
eller faglige arbejdsaktiviteter, der udøves i en lang række forskellige
sammenhænge og med en høj grad af personligt ansvar og selvstændighed.
Der er ofte tale om ansvar for andres arbejde og for fordeling af midler.
I Tyskland
følgende lovregulerede uddannelser
— de lovregulerede uddannelser, som fører frem til erhvervene teknisk assistent
(technische(r) Assistent(in) ) og handelsassistent ( kaufmännische(r) Assi-
stent(in) ) og erhverv iden soci ale sektor ( soziale Berufe ) samt erhvervet
statsprøvet vejrtræknings-, tale- og stemmepædagog ( staatlich geprüfte(r)
Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(in) ), af en samlet varighed på mindst 13 år,
som forudsætter første trin af sekundærundervisningen ( mittlerer Bild-
ungsabschluß ), og som omfatter:
— enten mindst tre års (1) erhvervsuddannelse på en fagskole ( Fachschule ),
afsluttet med en eksamen og eventuelt suppleret med en specialisering af
et eller to års varighed, afsluttet med en eksamen
— eller mindst 2 ½ år på en fagskole ( Fachschule ), afsluttet med en
eksamen, og suppleret med mindst seks måneders erhvervspraktik eller
mindst seks måneders praktisk uddannelse i en godkendt praktikvirk-
somhed
— eller mindst to år på en fagskole ( Fachschule ), afsluttet med en eksamen,
og suppleret med mindst et års erhvervspraktik eller mindst et års praktisk
uddannelse i en godkendt praktikvirksomhed
— de lovregulerede uddannelser med henblik på erhvervene statsprøvet
(staatlich geprüft ) tekniker ( Techniker(in) ), virksomhedsøkonom ( Betriebs-
wirt(in) ), designer ( Gestalter(in) ) og hjemmehjælper ( Familienpfleger(in) )a f
en samlet varighed på mindst 16 år, der forudsætter afslutning af den pligtige
skolegang eller en sidestillet uddannelse (af en varighed på mindst ni år) samt
en uddannelse på en erhvervsskole ( Berufsschule ) på mindst tre år, og som
efter mindst to års erhvervspraktik omfatter mindst to års fuldtidsuddannelse
eller en deltidsuddannelse af tilsvarende varighed
— de lovregulerede uddannelser og de lovregulerede efteruddannelser af en
samlet varighed på mindst 15 år, der almindeligvis forudsætter afslutning af
den pligtige skolegang (af en varighed på mindst ni år) og en fuldført
erhvervsuddannelse (almindeligvis tre år), og som almindeligvis omfatter
mindst to års (almindeligvis tre års) erhvervspraktik samt en eksamen som led
i efteruddannelsen, til hvis foreberedelse der almindeligvis træffes uddannel-
sesledsageforanstaltninger enten sideløbende med erhvervspraktikken (mindst
1 000 timer) eller på fuldtid (mindst et år).
De tyske myndigheder tilstiller Kommissionen og de øvrige medlemsstater en
liste over de uddannelsesforløb, der berøres af nærværende bilag.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 27
(1) Mindstevarigheden på tre år kan nedsættes til to år, hvis den pågældende er indehaver af
den kvalifikation, som er nødvendig for adgang til universitetet ( Abitur ), dvs. 13 års
forudgående uddannelse, eller den kvalifikation, som er nødvendig for adgang til
Fachhochschulen (Fachhochschulreife ), dvs. tolv års forudgående uddannelse.▼M1
▼M2
I Nederlandene
følgende lovregulerede uddannelser:
— De lovregulerede uddannelsesforløb af en samlet varighed på mindst 15 år,
der forudsætter fuldførelse af otte års skolegang på primærtrinnet, fulgt af
enten fire års almen sekundærundervisning på mellemniveau ( MAVO ) eller
fire års forberedende erhvervsuddannelse ( VBO) eller almen sekundærunder-
visning på højere niveau, og hvor der kræves fuldførelse af en treårig eller
fireårig uddannelse på fagskole på mellemniveau ( MBO ), der afsluttes med en
prøve.
— De lovregulerede uddannelsesforløb af en samlet varighed på mindst 16 år,
der forudsætter fuldførelse af otte års skolegang på primærtrinnet, fulgt af
mindst fire års forberedende erhvervsuddannelse ( VBO) eller almen
sekundærundervisning på højere niveau, og hvor der kræves fuldførelse af
mindst fire års erhvervsuddannelse i lærlingeuddannelsessystemet, der
omfatter mindst én dags teoretisk undervisning på skole hver uge og på de
andre dage praktisk uddannelse på et praktikcenter eller i en virksomhed, og
som afsluttes med en prøve på sekundært eller tertiært niveau.
De nederlandske myndigheder tilstiller Kommissionen og de øvrige medlems-
stater en fortegnelse over de uddannelsesforløb, der berøres af dette bilag
I Østrig
— Uddannelser på højere fagskoler ( Berufsbildende Höhere Schulen ) og højere
land- og skovbrugsskoler ( Höhere Land- und Forstwirtschaftliche Lehran-
stalten ), herunder særlige typer ( einschließlich der Sonderformen ), hvis
struktur og niveau er fastsat ved love eller administrative bestemmelser.
Uddannelserne har en samlet længde på mindst 13 år og omfatter fem års
erhvervsuddannelse, som afsluttes med en prøve, hvis beståelse er bevis for
faglig kompetence.
— Uddannelser imesterskoler ( Meisterschulen ), mesterklasser ( Meisterklassen ),
værkførerskoler ( Werkmeisterschulen ) eller bygningshåndværkerskoler
(Bauhandwerkerschulen), hvis struktur og niveau er fastsat ved love eller
administrative bestemmelser.
Uddannelsesforløbene har en samlet længde på mindst 13 år, der omfatter ni
års pligtig skolegang fulgt af enten tre års erhvervsuddannelse på en fagskole
eller mindst tre års uddannelse i en virksomhed og, sideløbende hermed, på en
fagskole ( Berufsschule ), der begge afsluttes med en prøve, som suppleres med
fuldførelse af mindst ét års uddannelse i en mesterskole ( Meisterschule )
mesterklasser ( Meisterklassen ), værkførerskole ( Werkmeisterschule ) eller en
bygningshåndværkerskole ( Bauhandwerkerschulen ). I de fleste tilfælde er den
samlede varighed på mindst 15 år, herunder perioder med erhvervspraktik,som enten går forud for uddannelserne på disse læreanstalter eller ledsages af
deltidsuddannelser (mindst 960 timer).
De østrigske myndigheder tilstiller Kommissionen og de øvrige medlemsstater en
fortegnelse over de uddannelsesforløb, der berøres af dette bilag.1992L0051 — DA — 23.08.1995 — 003.001 — 28