1996R2258 — DA — 28.12.2005 — 002.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:







NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1. januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) og Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2258/96

af 22. november 1996

om rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 130 W, under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ), i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C ( 2 ), og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: I Kommissionens meddelelse til Europa-Parlamentet og Rådet af 12. maj 1993 om et »særprogram til støtte for genopretningen i udviklingslandene« fremhæves det, at der består et særligt og omfattende behov for støtte til rehabilitering og genopbygning i de udviklingslande, som er ramt af alvorlige ødelæggelser som følge af perioder med krig, civile uroligheder eller naturkatastrofer; i Rådets konklusioner af 2. december 1993 fastlægges de væsentligste mål, betingelser og kriterier for bistand til rehabilitering, idet det understreges, at det er nødvendigt, at bistanden planlægges og gennemføres på grundlag af en nøje samordning mellem Kommissionen og medlemsstaterne; det er nødvendigt, at Kommissionen drager omsorg for, at der i indsatsen vedrørende den humanitære bistand, rehabilitering og udvikling tages hensyn til princippet om sammenhæng og kontinuitet; Europa-Parlamentet har i sin beslutning af 16. november 1993 ( 3 ) understreget udviklingslandenes store behov for rehabiliteringsbistand og finder det hensigtsmæssigt at oprette en særlig finansiel ramme med betydelige bevillinger i De Europæiske Fællesskabers almindelige budget med henblik på at opfylde disse behov; Europa-Parlamentet har understreget, at det er nødvendigt at rehabiliteringsforanstaltningerne indarbejdes i en udviklingsplan på mellemlang og lang sigt; Europa-Parlamentet har desuden bemærket, at spørgsmålet om bistandens hurtige levering og dens effektivitet bør prioriteres højt; budgetmyndigheden har i budgettet oprettet nye poster, der er bestemt til finansiering af rehabiliteringsprogrammer i det sydlige Afrika (B7-3210) og rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for udviklingslandene (B7-6410); der bør fastsættes bestemmelser for forvaltningen heraf — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







Artikel 1

1. Fællesskabet iværksætter rehabiliterings- og genopbygningsforanstaltninger til fordel for de i stk. 2 omhandlede lande, herunder fortrinsvis de mindst udviklede lande, der er ramt af alvorlige ødelæggelser som følge af perioder med krig, civile uroligheder eller naturkatastrofer. Foranstaltningerne, som er af begrænset varighed, og som skal iværksættes så hurtigt som muligt, uden at det går ud over evalueringernes kvalitet, skal bidrage til at genetablere den økonomiske proces og den institutionelle kapacitet, som er nødvendige for at genoprette den sociale og politiske stabilitet i de berørte lande og imødekomme behovene hos alle de berørte befolkningsgrupper. Foranstaltningerne skal gradvis afløse den humanitære indsats og forberede en genoptagelse af den mellem- og langsigtede udviklingsbistand. De skal især hjælpe til flygtninges, fordrevnes og hjemsendte soldaters tilbagevenden samt genindpasning af hele befolkningen i det normale civile liv i deres oprindelseslande og -regioner.

2. Modtagerlandene under denne forordning er landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet, landene i Middelhavsområdet, i Latinamerika og i Asien samt udviklingslandene i Kaukasus og Centralasien.

Artikel 2

1. Når foranstaltningerne vedtages, skal der så vidt muligt tages hensyn til, om sikkerhedsniveauet er over et vist minimum, og om der reelt er igangsat en overgangsproces, der respekterer de demokratiske værdier og de grundlæggende frihedsrettigheder.

2. De foranstaltninger, der iværksættes i henhold til denne forordning, skal fortrinsvis omfatte følgende områder: genstart af det permanente produktionssystem, materiel og funktionel rehabilitering af basisinfrastrukturer, herunder ved minerydning, social reintegration, navnlig af flygtninge, fordrevne og hjemsendte soldater, genetablering af den institutionelle kapacitet, der er nødvendig for at gennemføre rehabiliteringsfasen, især på lokalt plan.

Artikel 3

De samarbejdsaktører, hvortil der kan ydes finansiel bistand i henhold til denne forordning, er regionale og internationale organisationer, ikke-statslige organisationer, offentlige administrationer og organer på nationalt, regionalt eller lokalt plan, samt EU-baserede organisationer og offentlige og private institutioner og aktører.

Artikel 4

1. De midler, der kan tages i anvendelse som led i de i artikel 1 omhandlede foranstaltninger, omfatter bl.a. undersøgelser, faglig bistand, uddannelse eller andre tjenesteydelser, leverancer og arbejder samt revisioner og evaluerings- og kontrolmissioner.

2. Fællesskabsfinansieringen kan dække anlægsudgifter, bortset fra køb af fast ejendom samt driftsudgifter, og kan både afholdes i fremmed valuta og i lokal valuta, alt efter hvad der er nødvendigt af hensyn til foranstaltningernes gennemførelse.

3. De i artikel 3 nævnte partnere anmodes for hver samarbejdsforanstaltning om at yde et finansielt bidrag. Det bidrag, der anmodes om, skal tage hensyn til de pågældende partneres formåen, og vil afhænge af den enkelte foranstaltnings karakter. I særlige tilfælde, hvor partneren enten er en ikke-statslig organisation eller en EU-baseret organisation, kan bidraget ydes i naturalier.

4. Der vil blive tilstræbt samfinansiering med andre bidragydere, herunder navnlig med medlemsstaterne. ►M2 Deltagelse i kontraktlige procedurer, der gennemføres via en international organisation eller samfinansieres med et tredjeland, er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2110/2005 af 14. december 2005 om adgang til Fællesskabets eksterne bistand ( 4 ). ◄

5. Der vil blive truffet de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at fællesskabskarakteren af den bistand, der ydes i henhold til denne forordning, kommer til udtryk.

6. For at opfylde traktatens målsætninger om sammenhæng og komplementaritet, kan Kommissionen for at sikre optimal effektivitet i disse foranstaltninger som helhed træffe alle fornødne koordinerende foranstaltninger, bl.a.:

a) indførelse af et system til systematisk udveksling og analyse af oplysninger om de foranstaltninger, der finansieres eller påtænkes finansieret af Fællesskabet og medlemsstaterne

b) koordination på stedet for foranstaltningernes gennemførelse ved hjælp af regelmæssige møder og udvekslinger af oplysninger mellem Kommissionens og medlemsstaternes repræsentanter i modtagerlandet.

7. Kommissionen kan sammen med medlemsstaterne tage de nødvendige initiativer til at sikre samordningen med de øvrige bidragydere, herunder navnlig med FN-systemets bidragydere.

Artikel 5

Den finansielle bistand i henhold til denne forordning har form af gavebistand.

Artikel 6

1. Kommissionen forbereder, vedtager og forvalter de i denne forordning omhandlede foranstaltninger efter de gældende budgetprocedurer og andre gældende procedurer, herunder procedurerne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

2. Der skal ved vurderingen af projekter og programmer tages hensyn til følgende faktorer:

— foranstaltningernes effektivitet og levedygtighed

— kulturelle, sociale, kønsrelaterede og miljømæssige aspekter

— den institutionelle udvikling, der er nødvendig for at kunne opfylde projektets målsætninger

— erfaringer fra tilsvarende foranstaltninger.

3. Afgørelser om foranstaltninger, hvis finansiering i henhold til denne forordning overstiger 2 mio. ECU pr. foranstaltning, træffes efter proceduren i artikel 7.

Kommissionen giver det i artikel 7 nævnte udvalg en kortfattet orientering om de finansieringsafgørelser, den har til hensigt at træffe vedrørende projekter og programmer til under 2 mio. ECU. Underretningen foretages senest en uge, før afgørelsen træffes.

4. Kommissionen er bemyndiget til, uden først at høre det i artikel 7 nævnte udvalg, at godkende nødvendige ekstrabevillinger til at dække forventede eller konstaterede overskridelser i forbindelse med disse foranstaltninger, hvis overskridelsen eller det ekstra behov er mindre end eller lig med 20 % af den bevilling, der oprindelig blev fastsat i finansieringsafgørelsen.

Er den i første afsnit omhandlede ekstrabevilling mindre end 4 mio. ECU, underrettes det i artikel 7 nævnte udvalg om, hvilken afgørelse Kommissionen har truffet. Er den pågældende ekstrabevilling større end 4 mio. ECU, men mindre end 20 %, skal udvalget høres.

5. Enhver finansieringsaftale eller -kontrakt, der indgås i medfør af denne forordning, skal bl.a. indeholde en bestemmelse om, at Kommissionen og Revisionsretten kan foretage kontrol på stedet efter de sædvanlige bestemmelser, som Kommissionen fastsætter i henhold til gældende bestemmelser, navnlig bestemmelserne i finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.

6. Hvis foranstaltningerne fastsættes i finansieringsaftaler mellem Fællesskabet og værtslandet, skal disse indeholde en bestemmelse om, at skatter, afgifter og andre belastninger ikke skal udredes af Fællesskabet.

▼M2

7. Berettigelsen til deltagelse i udbudsprocedurer i henhold til denne forordning fastlægges i henhold til reglerne om berettigelse og undtagelserne derfra, jf. forordning (EF) nr. 2110/2005.

8. Oprindelsen for leverancer og materialer indkøbt i henhold til denne forordning fastlægges i henhold til reglerne om oprindelse og undtagelserne derfra, jf. forordning (EF) nr. 2110/2005.

▼M1

Artikel 7

1. Kommissionen bistås af det geografisk kompetente udvalg, i det følgende benævnt »udvalget«.

2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF ( 5 ), jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.

3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

▼B

Artikel 8

Der udveksles én gang om året på et fælles møde med de udvalg, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, synspunkter på grundlag af de af Kommissionens repræsentant fremlagte generelle retningslinjer for foranstaltninger, der skal gennemføres i det efterfølgende år.

Artikel 9

Kommissionen forelægger efter hvert regnskabsårs afslutning Europa-Parlamentet og Rådet en årsberetning, der indeholder et resumé af de foranstaltninger, som er finansieret i regnskabsårets løb, og en evaluering af gennemførelsen af denne forordning i regnskabsårets løb.

Resuméet skal bl.a. indeholde oplysninger om de aktører, hvormed der er indgået gennemførelsesaftaler eller -kontrakter.

Årsberetningen skal desuden indeholde et resumé af eventuelle eksterne evalueringer vedrørende særlige foranstaltninger.

Kommissionen underretter senest en måned efter sin afgørelse medlemsstaterne om, hvilke foranstaltninger og projekter der er godkendt, med angivelse af deres bevillinger, art, modtagerland og partnere.

Artikel 10

Kommissionen foretager regelmæssige evalueringer af de foranstaltninger, som Fællesskabet finansierer, med henblik på at fastslå, om foranstaltningernes formål er blevet opfyldt, og udstikke retningslinjer med henblik på at forbedre fremtidige foranstaltningers effektivitet. Kommissionen forelægger det i artikel 7 nævnte udvalg et resumé af de gennemførte evalueringer, som udvalget vil kunne gennemgå. Evalueringsrapporterne stilles til rådighed for de medlemsstater, der anmoder herom.

Artikel 11

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Kommissionen forelægger tre år efter denne forordnings ikrafttræden Europa-Parlamentet og Rådet en samlet evaluering af de foranstaltninger, som Fællesskabet har finansieret under denne forordning, ledsaget af forslag med hensyn til forordningens fremtidige anvendelse og eventuelle ændringer heraf.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.