1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M2 RÅDETS DIREKTIV
af 16. december 1980
om motorkøretøjers CO2-emissioner og brændstofforbrug
(80/1268/EØF) ◄
(EFT L 375 af 31.12.1980, s. 36)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 89/491/EØF af 17. juli 1989 L 238 43 15.8.1989
►M2Kommissionens direktiv 93/116/EF af 17. december 1993 L 329 39 30.12.1993
►M3Kommissionens direktiv 1999/100/EF af 15. december 1999 L 334 36 28.12.1999
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 42 af 15.2.1994, s. 27 (93/116/EF)
►C2Berigtigelse, EFT L 163 af 4.7.2000, s. 38 (1999/100/EF)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 16. december 1980
om motorkøretøjers CO2-emissioner og brændstofforbrug
(80/1268/EØF)
RÅDET FOR EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som motorkøretøjer skal overholde i henhold til
visse nationale lovgivninger, omhandler bl. a. den målemetode forbrændstofforbrug, som skal anvendes til angivelse af en køretøjstypesbrændstofforbrug;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; resul-
tatet heraf er, at der opstår tekniske hindringer for samhandelen, ogfor at fjerne disse må samtlige medlemsstater — enten som tillæg til
eller i stedet for deres nugældende bestemmelser — vedtage ensartede
bestemmelser, særligt med henblikpå, at fremgangsmåden for EØF-standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 70/156/EØF af6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning omgodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil,(
4)
senest ændret ved direktiv 80/1267/EØF,(5) kan anvendes for alle køre-
tøjstyper;
det er vigtigt, at fællesskabsforskrifterne først og fremmest indeholder
en metode til måling af motorkøretøjers brændstofforbrug;
en EF-målemetode for brændstofforbrug er ligeledes og i særdeleshed
nødvendig for at sikre objektive og præcise oplysninger for købere ogbrugere;
bestemmelserne i dette direktiv finder kun anvendelse på motorkøre-
tøjer af klasse M
1ifølge den internationale klassificering af
motorkøretøjer, der er anført i direktiv 70/156/EØF; for andre katego-
rier af motorkøretøjer vil en målemetode for brændstofforbruget bliveudarbejdet, så snart visse tekniske vanskeligheder er overvundet —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved køretøjer forstås i dette direktiv alle motordrevne køretøjer, med
eller uden karrosseri, der er bestemt til færdsel på vej, og som harmindst fire hjul og en konstruktivt bestemt maksimalhastighed påmere en 25 km/h, skinnekøretøjer samt landbrugstraktorer og -arbejds-redskaber dog undtaget.1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 104 af 28. 4. 1980, s. 1.
(2) EFT nr. C 265 af 13. 10. 1980, s. 76.
(3) EFT nr. C 182 af 21. 7. 1980, s. 3.
(4) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.
(5) Se side 34 i denne Tidende.▼M2
▼B
▼M2
Artikel 2
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af et køretøj eller nægte eller forbyde salg, indre-
gistrering, ibrugtagning eller brug af et køretøj under henvisning til
CO2-emissionerne og brændstofforbruget, der som værdierne for emis-
sion og brændstofforbrug er bestemt i overensstemmelse medbestemmelserne i bilag I og II og er anført i et dokument, som udle-veres til bilisten ved købet ifølge de eventuelle retningslinjer, somfastlægges af hver enkelt medlemsstat.
Artikel 3
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse med den i
artikel 13 i Rådets direktiv 70/156/EØF fastsatte fremgangsmåde.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden 18 måneder efter dets meddelelse. Deunderretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser, som de vedtager pådet område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 5
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 3
▼B
▼M2
BILAG I
BESTEMMELSE AF CO2-EMISSIONER OG BRÆNDSTOFFORBRUG
1. ANVENDELSESOMRÅDE
Dette direktiv gælder CO2-emissioner og brændstofforbrug hos alle
motorkøretøjer i klasse M1.
2. ANSØGNING OM EF-TYPEGODKENDELSE
2.1. Ansøgning om EF-typegodkendelse i henhold til direktiv 70/156/
EØF, artikel 3, stk. 4, af en køretøjstype, når det gælder CO2-emis-
sioner og brændstofforbrug, indsendes af fabrikanten.
2.2. En gengivelse af oplysningsskemaet findes i direktiv 70/220/EØF,
bilag II. Foreligger der allerede et typegodkendelsesnummer, skal
dette også opgives. Eksemplarer af eventuelle andre typegodken-
delser forelægges sammen med de relevante oplysninger, for at
godkendelserne kan udvides i overensstemmelse med afsnit 11.
Efter anmodning fra den tekniske tjeneste, som foretager afprøvnin-gerne, eller fra fabrikanten, kan supplerende tekniske oplysninger
komme i betragtning i forbindelse med særlige køretøjer med særlig
høj brændstofnyttevirkning.
2.3. Til prøven i dette bilags afsnit 6 stilles et køretøj, som er repræsen-
tativt for den køretøjstype, der skal godkendes, til rådighed for den
tekniske tjeneste, som forestår typegodkendelsesafprøvningerne,
hvis den selv udfører dem. Under prøven kontollerer den tekniske
tjeneste, at dette køretøj opfylder de grænseværdier, som ifølge
direktiv 70/220/EØF og dettes seneste ændringer gælder for den
pågældende type.
3. EF-TYPEGODKENDELSE
3.1. Opfyldes de relevante krav, udstedes EF-typegodkendelse i henhold
til direktiv 70/156/EØF, artikel 4, stk. 3.
3.2. EF-typegodkendelsesattesten er gengivet i bilag II.3.3. Et typegodkendt køretøj får tildelt et typegodkendelsesnummer i
overensstemmelse med direktiv 70/156/EØF, bilag VII. Den samme
medlemsstat kan ikke give et andet køretøj det samme nummer.
4. GENERELLE FORSKRIFTER
4.1. CO
2-emissionerne måles under den prøvecyklus, der er beskrevet i
bilag III, tillæg 1, i direktiv 70/220/EØF som ændret og simulerer
kørsel i og uden for byområder.
4.2. Prøveresultaterne udtrykkes som CO2-emissioner i g/km afrundet til
nærmeste hele tal.
4.3. Brændstofforbruget beregnes i overensstemmelse med afsnit 7 ved
hjælp af carbonbalancemetoden på grundlag af de målte emissioner
af CO2og andre carbonforbindelser (CO og HC). Resultatet angives
med en decimal.
4.4. Prøvebrændstof
4.4.1. Benzin- og dieselkøretøjer
Til afprøvningerne benyttes de relevante referencebrændstoffer, som
er defineret i bilag IX til direktiv 70/220/EØF som ændret.
4.4.2. LPG- og naturgaskøretøjer
Der benyttes det brændstof, som fabrikanten har valgt til måling af
nettoeffekt efter bilag I til direktiv 80/1269/EØF som ændret. Det
valgte brændstof skal anføres i oplysningsdokumentet som fastsat i
bilag II.1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 4
▼M3
▼M2
▼M3
▼M3
4.4.3. Til beregningerne i punkt 4.3 benyttes følgende brændstofkarakteri-
stik:
a) massefylde: måles på brændstoffet ifølge ISO 3675 eller en
tilsvarende metode; for benzin og autodiesel benyttes den målte
massefylde; for LPG og naturgas benyttes følgende reference-
massefylde:
0,538 kg/liter for LPG
0,654 kg/m3for naturgas(1)
b) hydrogen/carbon-forhold: der benyttes følgende faste værdier:
1,85 for benzin
1,86 for autodiesel
2,525 for LPG
4,00 for naturgas
2,93 for naturgas (andre kulbrinter end methan).
5. PRØVEBETINGELSER
5.1. Prøvekøretøjet
5.1.1. Køretøjet præsenteres i god mekanisk stand. Det skal være tilkørt og
have kørt mindst 3 000 km, men ikke over 15000 km inden prøven.
5.1.2. Motor og betjeningsorganer indstilles som angivet af fabrikanten.
Det gælder især tomgangsindstillingen, koldstartanordningen og det
system, som begrænser udstødningsgassens indhold af luftforure-
nende stoffer.
5.1.3. Laboratoriet kan kontrollere, at køretøjets specifikationer er som
angivet af fabrikanten, at det kan benyttes til normal kørsel, og
især at det kan starte i kold og varm tilstand.
5.1.4. Inden prøven udføres, skal køretøjets opbevares i et lokale, hvis
temperatur ligger forholdsvis konstant mellem 293 og 303 K (20
og 30 ºC). Denne konditionering skal vare mindst 6 timer og i hvert
fald indtil motoroliens og kølemidlets temperatur kun afviger ± 2 K
fra lokalets. På fabrikantens anmodning kan prøven udføres senest
30 timer efter, at køretøjet har været benyttet ved normal tempe-
ratur.
På fabrikantens anmodning kan køretøjer med motor med styret
tænding prækonditioneres efter proceduren i bilag VI, punkt 5.2.1,
i direktiv 70/220/EØF, som ændret; køretøjer med kompressions-
tænding kan prækonditioneres efter fremgangsmåden i samme
direktivs bilag III, punkt 5.3.
5.1.5. Kun det udstyr, som er nødvendigt for køretøjets funktion under
prøven, må være i brug. Er karburatorindtaget forsynet med et
manuelt betjeningsorgan til luftopvarmning, skal dette være
indstillet på »sommer«. Hjælpeudstyr, som kræves til køretøjets
normale drift, skal i almindelighed også være i brug.
5.1.6. Hvis ventilatoren er temperaturreguleret, skal den fungere om
normalt ved køretøjets drift. Kabineopvarmningssystemet og luft-
konditioneringssystemet må ikke være igang, men kompressoren
skal fungere som normalt.
5.1.7. Er køretøjet forsynet med tryklader, skal den fungere som normalt.
5.2. Smøremidler
Smøremidlerne skal være de midler, fabrikanten har anbefalet, og
angives i prøverapporten.
5.3. Dæk
Dækkene skal være en af de typer, fabrikanten har angivet som
oprindeligt tilbehør, og dæktrykket skal være det, der anbefales til
prøvens belastning og hastigheder (eventuelt tilpasset betingelserne1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 5
(1) Gennemsnittet af værdierne for G20-o gG23-reference-brændstofferne ved 15 ºC.▼M2
▼M3
▼M2
▼M2
for afprøvning på prøvebænk). Dæktrykket skal opgives i prøverap-
porten.
6. MÅLING AF EMISSIONER AF CO2OG CARBONFORBIN-
DELSER
6.1. Prøvecyklus
Prøvecyklussen er beskrevet i bilag III, tillæg 1, i direktiv 70/220/
EØF som ændret og omfatter både del 1 (kørsel i byområder) og
del 2 (kørsel uden for byområder). Alle kørselsforskrifterne i dette
tillæg skal overholdes ved måling af CO2.
6.2. Definition
6.2.1. Referencemasse
Køretøjets masse i køreklar stand minus en standardmasse på 75 kg
for føreren plus en standardmasse på 100 kg.
6.3. Indstilling af standen
6.3.1. Standens effektabsorption og inerti indstilles som angivet i bilag III
til direktiv 70/220/EØF som ændret.
6.4. Beregning af emissionerne
6.4.1. Almindelige bestemmelserne6.4.1.1. Emissionen af forurenende gasser beregnes ved hjælp af følgende
ligning:
M
i¼Vmix/C1Qi/C1Ci/C110/C06
d(1)
hvor
Mi= det forurenende stof i's masse i gram pr. kilometer
Vmix= den fortyndende udstødningsgas volumen udtrykt i liter
pr. prøve og korrigeret til standardbetingelserne (273,2 K
og 101,33 kPa)
Qi= det forurenende stof i's massefylde i gram pr. liter ved
normal temperatur og normalt tryk(273,2 K og
101,33 kPa)
Ci= det forurenende stof i's koncentration i den fortyndede
udstødningsgas udtrykt i ppm og korrigeret med det
forurenende stof i's mængde i den fortyndede luft.
Udtrykkes Cii % vol. erstattes faktoren 10−6med 10−2
d = den kørte afstand under prøvecyklusen i kilometer.
6.4.1.2. Bestemmelse af volumen
6.4.1.2.1. Beregning af volumen, når der benyttes et variabelt fortyndingssy-
stem med konstant strømningsregulering ved hjælp af blænder eller
venturi. Parametrene for volumenstrømmen registreres løbende, og
det samlede volumen for hele prøvens varighed beregnes.
6.4.1.2.2. Beregning af volumen, når der benyttes en positiv fortrængnings-
pumpe. I systemer, som omfatter en positiv fortrængningspumpe,
beregnes den fortyndede udstødningsgas' volumen ved hjælp af
følgende formel:
V¼Vo/C1N
hvor:
V = den fortyndede udstødningsgas' volumen i liter pr. prøve
(før korrektion)1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 6
▼M3
▼M2
▼M3
▼M2
▼M2
Vo= gasvolumen, som under prøvebetingelserne transporteres af
den positive fortrængningspumpe, i liter pr. omdrejning
N = antal omdrejninger pr. prøve.
6.4.1.2.3. Korrektion af den fortyndede udstødningsgas' volumen til standard-
betingelserne. Korrektionen af den fortyndede udstødningsgas'
volumen foretages ved hjælp af følgende formel:
Vmix¼V/C1K1/C1Pp
Tp(2)
hvor:
K1¼273 ;2
101 ;33¼2;6961 K /C1kPa/C01/C0/C1
(3)
hvor:
Pp= absolut trykved den positive fortrængningspumpes sugeside
i kPa,
Tp= den fortyndede udstødningsgas gennemsnitstemperatur ved
indsugning i den positive fortrængningspumpe under prøven
(K).
6.4.1.3. Beregning af den korrigerede koncentration af forurenende stoffer i
udtagnigssækken
Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C19
(4)
hvor:
Ci= det forurenende stof i's koncentration i den fortyndede
udstøgningsgas udtrykt i ppm eller % vol. og korrigeret
med mængden af i fortyndingsluften
Ce= den målte koncentration af det forurenende stof i den
fortyndede udstødningsgas i ppm eller % vol.
Cd= den målte koncentration af det forurenende stof i i fortyn-
dingsluften i ppm eller % vol.
DF = fortyndingsfaktor.
Fortyndingsfaktoren beregnes således:
For benzin og diesel:
DF¼13;4
CCO2þCHCþCCO2 ðÞ 10/C04
For LPG:
DF¼11;9
CCO2þCHCþCCO ðÞ 10/C04
For naturgas:
DF¼9;5
CCO2þCHCþCCO ðÞ 10/C04
hvor:
CCO2=C O2-koncentrationen i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken i % vol.
CHC= HC-koncentrationen i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken i ppm-carbonækvivalent
CCO= CO-koncentrationen i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken i ppm.
6.4.1.4. Eksempel
6.4.1.4.1. Data
6.4.1.4.1.1. Den omgivende luft:
temperatur: 23 ºC = 296,2 Kbarometerstand: P
B= 101,33 kPa
6.4.1.4.1.2. Det målte volumen reduceret til standardbetingelser:1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 7
▼M3
▼M2
▼M2
V¼51961 liter
6.4.1.4.1.3. Analysatoraflæsninger:
Fortyndet udstødningsgas Fortyndingsluft
HC(1) 92 ppm 3,0 ppm
CO 470 ppm 0 ppmCO
21,6 vol. % 0,03 vol. %
(1) i ppm-carbonækvivalent
6.4.1.4.2. Beregning
6.4.1.4.2.1. Fortyndingsfaktor (DF) (se formel (5))
DF¼13;4
CCO2þCCHþCCO ðÞ 10/C04
DF¼13;4
1;6þ92þ470 ðÞ 10/C04
DF¼8;091
6.4.1.4.2.2. Beregning af den korrigerede koncentration af forurenende stoffer i
udtagningssækken:
HC-emissioner (se formel (4) og (1))
Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C19
(4)
CHC¼92/C031 /C01
8;091/C18/C19
CHC¼89;371 ppm
MHC¼CHC/C1Vmix/C1QHC/C11
d/C110/C06(1)
QHC¼0;619
MHC¼89;371/C151961 /C10;619/C110/C06/C11
d
MHC¼2;88
dg=km
CO-emissioner (se formel (1))
MCO¼CCO/C1Vmix/C1QCO/C11
d/C110/C06(1)
QCO¼1;25
MCO¼470/C151961 /C11;25/C110/C06/C11
d
MCO¼30;5
dg=km
CO2-emissioner (se formel (1))
Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C19
(4)
CCO2¼1;6/C00;03 1 /C01
8;091/C18/C19
CCO2¼1;573 vol :%1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 8
▼M2
QCO2¼1;964
MCO2¼CCO2/C1Vmix/C1QCO2/C110/C02/C11
d(1)
MCO2¼1;573/C151961 /C11;964/C110/C02/C11
d
MCO2¼1605 ;27
dg=km
6.4.2. Særlige forskrifter for køretøjer med motor med kompressionstæn-
ding
Måling af HC fra motorer med kompressionstænding
Den gennemsnitlige HC-koncentration, der benyttes ved bestem-
melse af HC-emissionerne fra motorer med kompressionstænding,
beregnes ved hjælp af følgende formel:
Ce¼Zt2
t1CHC/C1dt
t2/C0t1(7)
hvor:
Zt2
t1CHC/C1dt= integralet af det opvarmede FID-apparaturs regi-
streringer under prøven t1(t2−t1)
Ce= HC koncentrationen i den fortyndede udstød-
ningsgasprøve beregnet på grundlag af det
integrerede HC-sporelement i ppm-carbonækvi-
valent.
6.5. Fortolkning af resultaterne
6.5.1. Den CO2-værdi, der benyttes som typegodkendelsesværdi, er den
værdi, fabrikanten har opgivet, hvis den værdi, den tekniske tjeneste
har målt, ikke overskrider den opgivne værdi med mere end 4 %.
Den målte værdi kan uden begrænsning være lavere.
6.5.2. Hvis den målte CO2-værdi overskrider den CO2-værdi, fabrikanten
har opgivet, med mere end 4 %, foretages endnu en prøve på det
samme køretøj.
Hvis de to prøveresultaters gennemsnitsværdi ikke overskrider den
værdi, fabrikanten har opgivet, med mere end 4 %, benyttes den
opgivne værdi som typegodkendelsesværdi.
6.5.3. Hvis gennemsnittet stadig overskrider den opgivne værdi med mere
end 4 %, foretages en sidste prøve på det samme køretøj. De tre
prøveresultaters gennemsnit benyttes som typegodkendelsesværdi.
7. BEREGNING AF BRÆNDSTOFFORBRUGET
7.1. Brændstofforbruget beregnes på grundlag af emissionerne af carbon-
hydrider, carbonmonoxid og carbondioxid beregnet i
overensstemmelse med afsnit 6.
7.2. Brændstofforbruget udtrykt i liter pr. 100 km (benzin, LPG og
diesel) eller m3pr. 100 km (naturgas) beregnes ved hjælp af
følgende formler(1):
a) for køretøjer med benzindrevet motor med styret tænding:
►C2FC¼0;1154 =D ðÞ /C2 0;866/C2THC ðÞ þ 0;429/C2CO ðÞ þ 0;273/C2CO2 ðÞ ½/C138 ◄
b) for køretøjer med LPG-drevet motor med styret tænding:
FCnorm¼0;1212 =0;538 ðÞ /C2 ½ ð 0;825/C2THC Þ ðÞ þ 0;429/C2CO ðÞ þ 0;273/C2CO2Þ/C138 ðÞ
Hvis det brændstof, der er benyttet til afprøvningen, har en
anden sammensætning end den, der er forudsat ved beregningen1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 9
(1) For køretøjer, der kan køre på både benzin og gas, foretages beregningerne for både
benzin og gas. Køretøjer, der kan køre på både benzin og gas, men hvor benzinsystemetkun skal benyttes i nødstilfælde eller til start, og benzintanken højst kan indeholde 15
liter benzin, betragtes ved afprøvningen som køretøjer, der kun kan køre på gas.▼M3
▼M3
af standardforbruget, kan fabrikanten kræve, at der anvendes en
korrektionsfaktor, cf. Det sker ved følgende formel:
FCnorm¼0;1212 =0;538 ðÞ /C2 cf/C2½ ð0;825/C2THC Þ ðÞ þ 0;429/C2CO ðÞ þ 0;273/C2CO2Þ/C138 ðÞ
Korrektionsfaktoren cfberegnes således:
cf¼0;825þ0;0693 /C2nactual
hvor:
nactual= det faktiske H/C-forhold i den benyttede brændstof
c) for køretøjer med naturgasdrevet motor med styret tænding:
FCnorm¼0;1336 =0;654 ðÞ /C2 ½ ð 0;749/C2THC Þ ðÞ þ 0;429/C2CO ðÞ þ 0;273/C2CO2Þ/C138 ðÞ
d) for køretøjer med motor med kompressionstænding:
FC¼0;1155 =D ðÞ /C2 ½ ð 0;866/C2THC Þ ðÞ þ 0;429/C2CO ðÞ þ 0;273/C2CO2Þ/C138 ðÞ
I disse formler er:
FC = brændstofforbruget i liter pr. 100 km (benzin, LPG og
diesel) eller m3pr. 100 km (naturgas)
THC = den målte emission af kulbrinter i alt i g/kmCO = den målte emission af carbonmonoxid i g/km
CO
2= den målte emission af carbondioxid i g/km
D = prøvebrændstoffets massefylde ved 15 º C.
8. ÆNDRING AF TYPEGODKENDELSE
8.1. Ændring af en typegodkendelse, som er udstedt i henhold til dette
direktiv, sker efter bestemmelserne i direktiv 70/157/EØF, artikel 5.
9. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, NÅR DET
GÆLDER CO2-EMISSIONER
9.1. De målinger, der skal sikre produktionens overensstemmelse, når
det drejer sig om køretøjers CO2-emissioner, kontrolleres normalt
på grundlag af den typegodkendelsesattest, som er gengivet i dette
direktivs bilag II, og efter bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF,
artikel 10.
Mener myndighederne ikke, at fabrikantes kontrolprocedure er
tilstrækkelig, finder direktiv 70/156/EØF, bilag X, punkt 2.4.2 og
2.4.3, anvendelse.
9.1.1. Er typegodkendelsen af en køretøjstype blevet udvidet en eller flere
gange, foretages prøverne på det køretøj (de køretøjer), som er
beskrevet i den informationspakke, som ledsager den første type-
godkendelsesansøgning.
9.1.1.1. Køretøjets overensstemmelse ved CO2-prøve
9.1.1.1.1. Tre vilkårligt udvalgte køretøjer fra serien afprøves som beskrevet i
dette bilag afsnit 6.
9.1.1.1.2. Kan myndighederne acceptere den produktionsstandardafvigelse,
som fabrikanten har opgivet i henhold til direktiv 70/156/EØF, bilag
X, udføres prøverne i overensstemmelse med dette bilag punkt 9.2.
Kan myndigherne ikke acceptere den produktionsstandardafvigelse,
som fabrikanten har opgivet i henhold til direktiv 70/156/EØF, bilag
X, udføres prøverne i overenstemmelse med dette bilags punkt 9.3.
9.1.1.1.3. På grundlag af den afprøvning af de tre vilkårligt udvalgte køretøjer,
betragtes en produktionsseries overensstemmelse eller mangel på
overensstemmelse som fastslået, når CO2-prøven er bestået eller
ikke bestået i overensstemmelse med prøvekriterierne i den rele-
vante tabel.
Hvis CO2-prøven hverken kan betragtes som bestået eller ikke
bestået, udføres prøven på endnu et køretøj (se figur 1/8).1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 10
▼M2
▼M2
FIGUR 1/8
9.1.1.2. Uanset forskrifterne i dette bilags punkt 5.1.1, foretages prøverne
ikke på køretøjer, der endnu ikke har været benyttet til kørsel.
9.1.1.2.1. På fabrikantes anmodning kan prøverne imidlertid foretages på
køretøjer, som er blevet tilkørt med maksimalt 15000 km.
I så fald forestås tilkøringsproceduren af fabrikanten, der forpligter
sig til ikke at foretage tillempninger af køretøjerne.
9.1.1.2.2. Anmoder fabrikanten om en tilkøringsprocedure (» x« km, hvor
x≤15000 km), udføres proceduren således:
—C O2-emissionen måles ved 0 og ved » x« km på det første afprø-
vende køretøj (som kan være type-godkendelseskøretøjewt)
— emissionens udviklingskoefficient mellem 0 og » x« km beregnes
således:
EC¼emissioner » x«km
emissioner 0 km
Den kan være under 1.
— de følgende køretøjer underkastes ikke tilkøringsproceduren,
men deres emissioner ved 0 km omregnes ved hjælp af udvik-
lingskoefficienten EC.
I så fald benyttes følgende værdier:
— værdierne ved » x« km for det første køretøj
— værdierne ved 0 km ganget med udviklingskoefficienten for
de følgende køretøjer.
9.1.1.2.3. Som alternativ til denne procedure kan fabrikanten benytte en fast
udviklingskoefficient EC på 0,92 og gange alle de målte CO2-
værdier ved 0 km med denne faktor.
9.1.1.2.4. Til denne prøve benyttes de referencebrændstoffer, som beskrives i
direktiv 70/220/EØF, bilag IX og IXa, som ændret.
9.2. Produktionens overensstemmelse, når der foreligger statistiske data
fra fabrikanten
9.2.1. I dette afsnit beskrives den procedure, som skal benyttes ved kontrol
af CO2-overensstemmelse med produktionsforskrifterne, når fabri-
kantens produktionsstandardafvigelse er tilfredsstillende.1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 11
▼M3
▼M2
▼M2
9.2.2. Med udtagning af mindst tre stikprøver udføres prøveudtagningspro-
ceduren således, at sandsynligheden for, at et parti kan bestå prøven
med en fejlprocent på 40 er 0,95 (producentens risiko = 5 %), mens
sandsynligheden for, at et parti godkendes med en fejlprocent på 65
er 0,1 (forbrugerens risiko = 10 %).
9.2.3. Der benyttes følgende procedurer (se figur I/8).
L er den naturlige logaritme til værdien for CO2-typegodkendelse
xi= er den naturlige logaritme til målene for det i'ende køretøj i
stikprøven
s = er et skøn over produktionsstandardafvigelsen (efter bestem-
melse af den naturlige logaritme til de målte værdier)
n = er det pågældende antal stikprøver.
9.2.4. Prøvestatistikken for prøven beregnes ved at bestemme summen af
standardafvigelserne i forhold til grænsen ved hjælp af definitionen:
1
sXn
i¼1L/C0xi ðÞ
9.2.5. Derpå gælder følgende:
— hvis prøvestatistikken er større end antallet af beståede ved den i
tabellen (I/ - /9.2.5) angivne stikprøvestørrelse, er prøven bestået
— hvis prøvestatistikken er mindre end antallet af ikke-beståede
ved den i tabellen (I/ - /9.2.5) angivne stikprøvestørrelse, er
prøven ikke bestået
— ellers afprøves endnu et køretøj i overensstemmelse med dette
bilags afsnit 6, og proceduren udføres på en stikprøve, som er
en enhed større.
TABEL I/ - /9.2.5
Stikprøvestørrelse
(kumulativt antal afprøvede
køretøjer)Antal beståede Antal ikke-beståede
(a) (b) (c)
3 3,327 − 4,724
4 3,261 − 4,7905 3,195 − 4,8566 3,129 − 4,9227 3,063 − 4,9888 2,997 − 5,0549 2,931 − 5,120
10 2,865 − 5,185
11 2,799 − 5,25112 2,733 − 5,31713 2,667 − 5,38314 2,601 − 5,44915 2,535 − 5,51516 2,469 − 5,58117 2,403 − 5,64718 2,337 − 5,71319 2,271 − 5,779
20 2,205 − 5,845
21 2,139 − 5,91122 2,073 − 5,97723 2,007 − 6,04324 1,941 − 6,10925 1,875 − 6,17526 1,809 − 6,24127 1,743 − 6,30728 1,677 − 6,373
29 1,611 − 6,439
30 1,545 − 6,50531 1,479 − 6,57132 − 2,112 − 2,1121980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 12
▼M2
9.3. Produktionens overensstemmelse, når der ikke foreligger statistiske
data fra fabrikanten, eller når de er utilstrækkelige
9.3.1. I dette afsnit beskrives den procedure, som skal benyttes ved kontrol
af CO2-overensstemmelsen med produktionsforskrifterne, når fabri-
kantens bevis på roduktionsstandardafvigelsen er utilfresstillende
eller ikke foreligger.
9.3.2. Med udtagning af mindst tre stikprøver udføres prøveudtagningspro-
ceduren således, at sandsynligheden for, at et parti kan bestå prøven
med en fejlprocent på 40 er 0,95 (producentens risiko = 5 %), mens
sandsynligheden for, at et parti godkendes med en fejlprocent på 65
er 0,1 (forbrugerens risiko = 10 %).
9.3.3. Den målte CO2-værdi betragtes som den logaritmiske normalforde-
ling og omformes først ved at bestemme den naturlige logaritme. m0og m angiver henholdsvis den minimale og maksimale stikprøve-størrelse (m
0= 3 og m = 32) og nangiver det pågældende antal
stikprøver.
9.3.4. Hvis den naturlige logaritme til de målte værdier i serien x1,x2,… ,
xjog L er den naturlige logaritme til typegodkendelsesværdien for
CO2, bestemmes:
dj¼xj/C0L
.C22ddn¼1
nXn
j¼1dj
et
V2
n¼1
nXn
j¼1dj/C0.C22ddn/C0/C12
9.3.5. Tabel I/ - /9.3.5 viser værdierne for antal beståede (An) og ikke-
beståede (Bn) i forhold til det pågældende antal stikprøver. Prøvesta-
tistikken er forholdet .C22ddn/Vnog benyttes på følgende måde til
bestemmelse af, om serien har bestået prøven eller ikke:
for m0≤n≤m:
— serien hr bstået, hvis .C22ddn/Vn≤An
— serien har ikke bestået, hvis .C22ddn/Vn≥Bn
— endnu en måling foretages, hvis An<.C22ddn/Vn<Bn.
9.3.6. Bemærkninger
Følgende rekursive formler er nyttige ved beregning af prøvestati-
stikkens succesive værdier:
.C22ddn¼1/C01
n/C18/C19
.C22ddn/C01þ1
ndn
V2
n¼1/C01
n/C18/C19
V2
n/C01þ.C22ddn/C0dn/C0/C12
n/C01
n¼2;3;...;.C22dd1¼d1;V 1 ¼0/C0/C1
TABEL I/ - /9.3.5
Stikprøvestørrelse
(kumulativt antal afprøvede
køretøjer)
nAntal beståede
AnAntal ikke-beståede
Bn
(a) (b) (c)
3 − 0,80381 16,64743
4 − 0,76339 7,686275 − 0,72982 4,671366 − 0,69962 3,25573
7 − 0,67129 2,45431
8 − 0,64406 1,943699 − 0,6175 1,59105
10 − 0,59135 1,3329511 − 0,56542 1,1356612 − 0,5396 0,97971980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 13
▼M2
Stikprøvestørrelse
(kumulativt antal afprøvede
køretøjer)
nAntal beståede
AnAntal ikke-beståede
Bn
13 − 0,51379 0,85307
14 − 0,48791 0,7480115 − 0,46191 0,6592816 − 0,43573 0,5832117 − 0,40933 0,51718
18 − 0,38266 0,45922
19 − 0,3557 0,4078820 − 0,3284 0,3620321 − 0,30072 0,3207822 − 0,27263 0,2834323 − 0,2441 0,2494324 − 0,21509 0,2183125 − 0,18557 0,189726 − 0,1555 0,16328
27 − 0,12483 0,1388
28 − 0,09354 0,1160329 − 0,06159 0,094830 − 0,02892 0,0749331 ►
C10,00449◄ 0,05629
32 ►C10,03876◄ 0,03876
10. SÆRLIGE BESTEMMELSER
10.1. Køretøjer med særligt brændstofudnyttende teknologier, som even-
tuelt præsenteres i fremtiden, kan underkstes supplerende
afprøvningsprogrammer. Udarbejdelse af sådanne programmer
finder sted på et senere stadium, men kan forlanges af fabrikanten,
for at den pågældende løsnings fordele kan påvises.
11. UDVIDELSE AF TYPEGODKENDELSEN
11.1. Hvis de CO2-emissioner, der måles af den tekniske tjeneste, ikke
overskrider typegodkendelsesværdien med mere end 4 %, kan type-
godkendelsen udvides for køretøjer af samme type eller udvides til
en anden type, som adskiller sig med hensyn til følgende af specifi-
kationerne i bilag II:
11.1.1. masse11.1.2. tilladt totalmasse
11.1.3. karosseritype: sedan-stationcar-coupé
11.1.4. total udvekslingsforhold11.1.5. motorudstyr og motortilbehør.1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 14
▼M2
BILAG II
MODEL
(maksimum format: A4 (210 × 297 mm))
EF-TYPEGODKENDELSESATTEST
1980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 15
▼M2
►(1) (2)M31980L1268 — DA — 31.12.1999 — 003.001 — 16