1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.2081/92
af14.juli1992
om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og
levnedsmidler
(EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets forordning (EF) nr. 535/97 af 17. marts 1997 L 83 3 25.3.1997
►M2Kommissionens forordning (EF) nr. 1068/97 af 12. juni 1997 L 156 10 13.6.1997
►M3Kommissionens forordning (EF) nr. 2796/2000 af 20. december 2000 L 324 26 21.12.2000
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.2081/92
af14.juli1992
ombeskyttelseafgeografiskebetegnelserogoprindelsesbetegnelser
forlandbrugsprodukteroglevnedsmidler
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),
og
ud fra følgende betragtninger:Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsprodukter og
levnedsmidler indtager en vigtig plads i Fællesskabets økonomi;
i forbindelse med omlægningen af den fælles landbrugspolitik bør der
tilskyndes til diversificering af landbrugsproduktionen for at opnå enbedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på markedet; fremme afsalget af produkter med visse kendetegn kan få væsentlig betydning forlanddistrikterne, især de ugunstigt stillede eller afsides liggende
områder, i og med at landbrugernes indkomst forøges og landbefolk-
ningen kan forblive i disse områder;
det er i øvrigt blevet konstateret i de seneste år, at forbrugerne har
tendens til at foretrække kvalitet frem for kvantitet i deres ernæring;dette ønske om specifikke produkter giver sig bl.a. udslag i større og
større efterspørgsel efter landbrugsprodukter og levnedsmidler af en
bestemt geografisk oprindelse;
stillet over for et stort vareudbud og fyldige oplysninger herom bør
forbrugeren, for bedre at kunne foretage sit valg, have en klar ogkortfattet vareinformation med præcise oplysninger om produktetsoprindelse;
mærkningen af landbrugsprodukter og levnedsmidler er underlagt de
generelle regler, der er fastsat i Fællesskabet, især ved Rådets direktiv79/112/EØF af 18. december 1978 om indbyrdes tilnærmelse afmedlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåderfor levnedsmidler samt om reklame for sådanne(
4); der bør af hensyn til
deres specifikke karakter fastsættes særlige supplerende bestemmelser
for landbrugsprodukter og levnedsmidler fra et afgrænset område;
viljen til at beskytte landbrugsprodukter eller levnedsmidler, der kan
identificeres med hensyn til deres geografiske oprindelse, har fået vissemedlemsstater til at indføre »kontrollerede oprindelsesbetegnelser«;disse har udviklet sig på tilfredsstillende vis for producenterne, der opnår
bedre indtægter til gengæld for en reel indsats for at fremstille
kvalitetsprodukter, og for forbrugerne, der tilbydes specifikke produktermed garanti for deres tilvirkningsmåde oprindelse;
den nationale praksis med hensyn til anvendelse af oprind-
elsesbetegnelser og geografiske betegnelser er imidlertid varierende;det er nødvendigt at indføre en EF-holdning hertil; et sæt EF-regler med
en beskyttelsesordning vil nemlig gøre det muligt for de geografiske
betegnelser og oprindelsesbetegnmelserne at udvikle sig, fordi sådanneregler i kraft af den ensartethed, som de vil medføre, vil sikre lige1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 2
(1) EFT C 30 af 6. 2. 1991, s. 9,
og EFT nr. C 69 af 18. 3. 1992, s. 15.
(2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 35.
(3) EFT nr. C 269 af 14. 10. 1991, s. 62.
(4) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved diretiv 91/72/
EØF (EFT nr. L 42 af 15. 2. 1991, s. 27.)
▼B
konkurrencevilkår for producenterne af produkter med sådanne
betegnelser og styrke produkternes værdi for forbrugerne;
de påtænkte regler bør ikke berøre de gældende EF-retsforskrifter for vin
og spiritus, som tilsigter et højere beskyttelsesniveau;
anvendelsesområdet for denne forordning er begrænset til landbrugs-
produkter og levnedsmidler, for hvilke der er en sammenhæng mellem
produktets eller levnedsmidlets kendetegn og dets geografiske oprind-
else; anvendelsesområdet kan om nødvendigt udvides til også at omfatteandre produkter eller levnedsmidler;
i betragtning af den nuværende praksis bør der fastsættes tofo rskellige
niveauer for geografisk reference, nemlig beskyttede geografiskebetegnelser og beskyttede oprindelsesbetegnelser;
et landbrugsprdoukt eller et levnedsmiddel med en sådan betegnelse bør
opfylde en række betingelser, der er opregnet i en varespecifikation;
de geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelserne bør registreres
på fællesskabsplan for at opnå beskyttelse i alle medlemsstater; hvis deindføres i et register, er det endvidere muligt at sikre, at deerhvervsdrivende og forbrugerne bliver underrettet;
registreringsproceduren skal gøre det muligt for enhver individuelt og
direkte berørt person at gøre sine rettigheder gældende ved indsigelse
over for Kommissionen via den givne medlemsstat;
der bør findes procedurer, som gør det muligt efter registreringen enten
at tilpasse varespecifikationen, især af hensyn til udviklingen i den
teknologiske viden, eller at slette den geografiske betegnelse elleroprindelsesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel iregistreret, når produktet eller levnedsmidlet ikke længere er i overens-stemmelse med den varespecifikation, i henhold til hvilken den
geografiske betegnelse eller oprindelsesbetegnelsen er blevet godkendt;
samhandel bør tillades med tredjelande, som kan give tilsvarende
garantier for godkendelse og kontrol af geografiske betegnelser eller
oprindelsesbetegnelser på deres område;
der bør fastsættes en procedure for et snævert samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen i et forskriftsudvalg, som oprettesmed henblik herpå —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. I denne forordning fastsættes reglerne for beskyttelse af oprind-
elsesbetegnelser oggeografiske betegnelser for de landbrugsprodukter til
konsum, der er opført i bilag II til Traktaten, samt for de levnedsmidler,
der er opført på listen i bilag I til denne forordning, og de landbrugs-produkter, der er opført på listen i bilag II til denne forordning.
Bestemmelserne i denne forordning gælder dog ikke for produkter, der
henhører under vinsektoren, eller for spiritus.
Bilag I og II kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 15.2. Denne forordning berører ikke andre EF-særbestemmelser.
3. Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informa-
tionsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter(
1)
gælder ikke for oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser, derer omfattet af denne forordning.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved beslutning
90/230/EØF (EFT nr. L 128 af 18. 5. 1990, s. 15).▼M1
▼B
▼B
Artikel 2
1. Fællesskabsbeskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske
betegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler kan opnås ihenhold til denne forordning.
2. I denne forordning forstås ved:
a)oprindelsesbetegnelse : navnet på et område, et bestemt sted eller i
undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller etlevnedsmiddel:
— som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette
land, og
— hvis egenskaber eller andre kendetegn hovedsageligt eller fuld-
stændigt kan tilskrives det geografiske miljø med dets
naturbetingede og menneskelige faktorer, og som er fremstillet,
forarbejdet og tilvirket i det afgrænsede geografiske område;
b)geografisk betegnelse : navnet på et område, et bestemt sted eller i
undtagelsestilfælde et land, der betegner et landbrugsprodukt eller etlevnedsmiddel:
— som har oprindelse i dette område, dette bestemte sted eller dette
land, og
— hvis bestemt egenskaber, omdømme eller andre kendetegn kan
tilskrives den geografiske oprindelse, og som er fremstillet og/
eller forarbejdet og/eller tilvirket i det afgrænsede geografiskeområde.
3. Som oprindelsesbetegnelser anses desuden visse traditionelle,
eventuelt geografiske, betegnelser, som betegner et landbrugsprodukteller et levnedsmiddel med oprindelse i et område eller et bestemt sted,og som opfylder betingelserne i stk. 2, litra a), andet led.
4. Uanset stk. 2, litra a), ligestilles visse geografiske betegnelser med
oprindelsesbetegnelser, når råvarerne i de pågældende produkterhidrører fra et større eller et andet geografisk område end det område,
hvori de er forarbejdet, forudsat:
— at produktionsområdet for råvaren er afgrænset, og
— at der gælder særlige betingelser for fremstilling af råvarerne, samt
— at der findes en kontrolordning, som sikrer, at disse betingelser er
overholdt.
5. Efter stk. 4 anses kun levende dyr, kød og mælk for at være
råvarer. Anvendelse af andre råvarer kan tillades efter fremgangsmåden iartikel 15.
6. For at falde ind under undtagelsen i stk. 4 skal de pågældende
betegnelser enten være anerkendt eller tidligere have været anerkendt
som oprindelsesbetegnelser, der nyder godt af national beskyttelse i den
pågældende medlemsstat, eller, hvis en sådan ordning ikke findes, væreudtryk for traditionelle kendetegn og have et omdømme og en anseelseaf usædvanlig karakter.
7. For at falde ind under undtagelsen i stk. 4 skal ansøgninger om
registrering indgives senest to år efter datoen for forordningensikrafttræden. For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra derestiltrædelse.
Artikel 3
1. Betegnelser, der er blevet artsbetegnelser, kan ikke registreres.I denne forordning forstås ved en betegnelse, der er blevet en
artsbetegnelse, navnet på et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel,der, selv om det henviser til det sted eller område, hvor landbrugs-produktet eller levnedsmidlet først blev fremstillet eller markedsført, erblevet fællesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 4
▼B
For at fastslå, hvorvidt en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, tages
der hensyn til alle faktorer, især
— de faktiske forhold i den medlemsstat, hvor navnet har sin
oprindelse, og i det traditionelle forbrugsområde
— de faktiske forhold i andre medlemsstater— de relevante nationale retsforskrifter eller EF-retsforskrifter
Når en ansøgning om registrering afvises efter fremgangsmåden i artikel
6 og 7, fordi en betegnelse er blevet en artsbetegnelse, offentliggørKommissionen den pågældende afgørelse i De Europæiske Fælles-
skabers Tidende.
2. Et navn kan ikke registreres som oprindelsesbetegnelse eller som
geografisk betegnelse, når det kolliderer med navnet på en planteart elleren dyrerace og derfor vil kunne vildlede offentligheden med hensyn tilproduktets virkelige oprindelse.
3. Inden denne forordning træder i kraft, skal Kommissionen med
kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen opstille og i De
Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggøre en ikke udtømmende
vejledende liste over navnene på landbrugsprodukter og levnedsmidler,der er omfattet af denne forordning, og som i henhold til stk. 1 betragtessom artsbetegnelser og således ikke kan registreres under denne
forordning.
Artikel 4
1. For at en beskyttet oprindelsesbetegnelse (BOB) eller en beskyttet
geografisk betegnelse (BGB) kan benyttes for et landbrugsprodukt elleret levnedsmiddel, skal dette være omfattet af en varespecifikation.
2. Varespecifikationen skal mindst omfatte følgende:
a) navnet på landbrugsproduktet eller levnedsmidlet med oprind-
elsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse
b) en beskrivelse af landbrugsproduktet eller levnedsmidlet med
angivelse af eventuelle råvarer og af landbrugsproduktets eller
levnedsmidlets vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske og/eller
organoleptiske egenskaber
c) en afgrænsning af det geografiske område, og i givet fald bevis for, at
betingelserne i artikel 2, stk. 4, er overholdt
d) bevis for, at landbrugsproduktet eller levnedsmidlet har oprindelse i
det geografiske område i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, litraa) eller b)
e) en beskrivelse af, hvorledes landbrugsproduktet eller levnedsmidlet
fremstilles, og i givet fald af de faste og vedvarende lokale metoder
f) en angivelse af faktorer sombevis på tilknytningen til det geografiske
miljø eller den geografiske oprindelse i overensstemmelse medartikel 2, stk. 2, litra a) eller b)
g) henvisninger til de(n) kontrolinstans(er), der er omhandlet i artikel 10
h) særlige elementer i mærkningen, der vedrører angivelsen »BOB«
eller »BGB«, eller de tilsvarende traditionelle nationale angivelser
i) eventuelle krav, der er nedfældet i fællesskabsbestemmelser og/eller
nationale bestemmelser.
Artikel 5
1. Kun en sammenslutning eller på visse betingelser, der skal
fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 15, en fysisk eller juridisk
person er beføjet til at indgive ansøgninger om registrering.
I denne artikel forstås ved »sammenslutning« enhver organisation, uaset
dens retlige status eller faktiske sammensætning, af producenter og/ellerforarbejdere, der beskæftiger sig med samme landbrugsprodukt ellersamme levnedsmiddel. Andre interesserede parter kan deltage isammenslutningen.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 5
▼B
2. En sammenslutning eller en fysisk eller juridisk person kan kun
ansøge om registrering for de landbrugsprodukter eller levnedsmidler,som den pågældende sammenslutning eller person selv fremstiller eller
tilvirker, jf. artikel 2, stk. 2, litra a) eller b).
3. Registreringsansøgningen skal omfatte den varespecifikation, der
er omhandlet i artikel 4.
4. Registreringsansøgningen stiles til den medlemsstat, hvor det
geografiske område er beliggende.
5. Medlemsstaten kontrollerer, om ansøgningen er berettiget, og
fremsender, hvis den finder, at forordningens krav er opfyldt,
ansøgningen tillige med den i artikel 4 omhandlede varespecifikation
og andre dokumenter, som den har baseret sin afgørelse på, tilKommissionen.
Efter den dato, hvor en medlemsstat således har fremsendt en ansøgning
vedrørende en betegnelse, kan den kun midlertidigt indføre en nationalbeskyttelse samt om nødvendigt en tilpasningsperiode for dennebetegnelse; begge dele kan ligeledes indføres midlertidigt på sammevilkår i forbindelse med en ansøgning om ændring af varespecifika-
tionen.
Den midlertidige nationale beskyttelse ophører fra den dato, hvor der er
truffet afgørelse om registrering i henhold til denne forordning. Iforbindelse med afgørelsen kan der fastsættes en begrænset tilpasnings-
periode på højst fem år, forudsat at de berørte virksomheder lovligt har
markedsført de pågældende produkter og herunder vedvarende haranvendt de pågældende betegnelser i mindst fem år inden den i artikel 6,stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Den berørte medlemsstat bærer alene ansvaret for følgevirkningerne af
en sådan national beskyttelse, hvis betegnelsen ikke skulle blive
registreret i henhold til denne forordning.
De foranstaltninger, medlemsstaterne træffer i medfør af andet afsnit,
har kun retsvirkninger på nationalt plan og må ikke berøre handelen
inden for Fællesskabet.
Hvis en ansøgning vedrører en betegnelse, som også angiver et
geografisk område i en anden medlemsstat, skal denne medlemsstat
høres, inden der træffes afgørelse.
6. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og admnistrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme denne artikel.
Artikel 6
1. Inden for en periode på seks måneder kontrollerer Kommissionen
ved en formel undersøgelse, om registreringsansøgningen indeholderalle de i artikel 4 nævnte oplysninger.
Kommissionen underretter den pågældende medlemsstat om sine
konklusioner.
2. Hvis Kommissionen på baggrund af bestemmelserne i stk. 1 drager
den konklusion, at en betegnelse opfylder betingelserne for beskyttelse,
offentliggør den i De Europæiske Fællesskabers Tidende ansøgerens
navn og adresse, betegnelsen på produktet, de vigstigste punkter iansøgningen, henvisningerne til de nationale bestemmelser vedrørendedets tilvirkning, produktion eller fremstilling og om nødvendigt debetragtninger, der ligger til grund for afgørelsen.
3. Modtager Kommissionen ingen indsigelser i henhold til artikel 7,
indføres betegnelsen i et af Kommissionen ført register benævnt»register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geogra-fiske betegnelser«, der indeholder navnene på vedkommendesammenslutninger og kontrolorganer.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
4. Kommissionen offentliggør i De Europæiske Fællesskabers
Tidende:
— de betegnelser, der indføres i registret
— ændringer i registret, der foretages i overensstemmelse med artikel 9
og 11.
5. Hvis Kommissionen på baggrund af undersøgelsen i stk. 1 drager
den konklusion, at en betegnelse ikke opfylder betingelserne for
beskyttelse, beslutter den efter fremgangsmåneden i artikel 15 ikke atforetage den i stk. 2 omhandlede offentliggørelse.
Inden den i stk. 2 og 4 omhandlede offentliggørelse og den i stk. 3
omhandlede registrering kan Kommissionen anmode udvalget i artikel15 om at afgive udtalelse.
Artikel 7
1. Inden seks måneder efter datoen for den i artikel 6, stk. 2,
omhandlede offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende
kan enhver medlemsstat gøre indsigelse mod registreringen.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder drager omsorg for, at
enhver, der kan påvise en berettiget økonomisk interesse, får adgang til
at gøre sig bekendt med ansøgningen. Endvidere kan medlemsstaterne i
overensstemmelse med deres faktiske forhold bestemme, at andre partermed en berettiget interesse kan få sådan adgang.
3. Enhver retmæssigt berørt fysisk eller juridisk person kan rejse
indsigelse mod den påtænkte registrering ved at fremsende en behørigt
begrundet erklæring til den kompetente myndighed i den medlemsstat,
hvor den pågældende person har bopæl eller forretningssted. Denkompetente myndighed træffer de fornødne foranstaltninger for at tagehensyn til disse bemærkninger eller denne indsigelse inden for defastsatte frister.
4. For at kunne tages til følge skal indsigelsesmeddelelsen:
— enten påvise, at betingelserne i artikel 2 ikke er opfyldt
— eller påvise, at registreringen af det foreslåede navn vil skade en
eksisterende helt eller delvis enslydende betegnelse eller et vare-mærke eller produkter, som lovligt har været på markedet i mindstfem år inden den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
— eller præcisere de omstændigheder, som gør det muligt at slutte, at
det navn, som er søgt registreret, er en artsbetegnelse.
5. Såfremt en indsigelse kan tages til følge i henhold til stk. 4,
opfordrer Kommissionen de pågældende medlemsstater til at søge at nåtil indbyrdes enighed i overensstemmelse med deres interne procedurerinden tre måneder. Hvis:
a) enighed opnås, meddeler de pågældende medlemsstater Kommis-
sionen alle enkeltheder i forbindelse med den opnåede enighed, samtansøgerens og den indsigende parts synspunkter. Såfremt deoplysninger, der modtages i medfør af artikel 5, ikke har undergåetændringer, følger Kommissionen fremgangsmåden i artikel 6,stk. 4. I
modsat fald indleder den på ny fremgangsmåden i artikel 7;
b) enighed ikke opnås, træffer Kommissionen afgørelse efter frem-
gangsmåden i artikel 15 under hensyntagen til loyal skik og brug ogden faktiske risiko for forveksling. Besluttes det at lade registrering
ske, foretager Kommissionen offentliggørelse efter fremgangsmåden
i artikel 6, stk. 4.
Artikel 8
Angivelserne»BOB«og»BGB«eller de tilsvarende traditionelle nationale
angivelser må kun forekomme på landbrugsprodukter og levnedsmidler,der omfattes af denne forordning.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 7
▼M1
▼B
▼B
Artikel 9
Den pågældende medlemsstat kan anmode om ændring af en vare-
specifikation, navnlig for at tage hensyn til de seneste videnskabelige ogtekniske resultater eller for at foretage en ny geografisk afgrænsning.
Fremgangsmåden i artikel 6 finder tilsvarende anvendelse.
Kommissionen kan dog efter fremgangsmåden i artikel 15 beslutte ikke
at anvende fremgangsmåden i artikel 6, såfremt der er tale om en mindre
ændring.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at der senest seks måneder
efter denne forordnings ikrafttræden oprettes en kontrolinstans, der hartil opgave at sikre, at landbrugsprodukter og levnedsmidler, der erforsynet med en beskyttet betegnelse, opfylder kravene i varespeci-fikationen. For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra derestiltrædelse.
2. Kontrolinstansen kan omfatte en eller flere udpegede kontrol-
myndigheder og/eller et eller flere private organer, der er godkendt tildette formål af den pågældende medlemsstat. Medlemsstaterne meddeler
Kommissionen listen over de godkendte myndigheder og/eller organer
samt deres respektive beføjelser. Kommssionen offentliggør oplysnin-gerne iDe Europæiske Fællesskabers Tidende.
3. De udpegede kontrolmyndigheder og/eller private organer skal
dels yde tilstrækkelige garantier for objektivitet og upartiskhed over forenhver producent eller forarbejdningsvirksomhed, som de kontrollerer,dels godtgøre, at de permanent råder over de fornødne eksperter ogmidler til at sikre kontrollen af landbrugsprodukter og levnedsmidler,der er forsynet med en beskyttet betegnelse.
Hvis kontrolinstansen lader et andet organ foretage en del af kontrollen,
skal dette yde de samme garantier. De udpegede kontrolmyndighederog/eller godkendte private organer er dog i dette tilfælde fortsat
ansvarlige over for medlemsstaten for den samlede kontrol.
Organer skal fra den 1. januar 1988 opfylde kravene i standard EN
45011 af 26. juni 1989 for at kunne blive godkendt af en medlemsstat
med henblik på denne forordnings anvendelse.
4. Når en medlemsstats udpegede kontrolmyndigheder og/eller
private organer konstaterer, at et landbrugsprodukt eller et levneds-middel, der er forsynet med en beskyttet betegnelse, og som har
oprindelse i denne medlemsstat, ikke opfylder kravene i varespecifika-
tionen, træffer de de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikreoverholdelsen af denne forordning. De underretter medlemsstaten om deforanstaltninger, som kontrollen har givet anledning til. De berørteparter skal underrettes om trufne afgørelser.
5. Medlemsstaten skal trække godkendelsen af et kontrolorgan
tilbage, når de i stk. 2 og 3 omhandlede betingelser ikke længere eropfyldt. Den meddeler dette til Kommissionen, som i De Europæiske
Fællesskabers Tidende offentliggør en revideret liste over de godkendte
organer.
6. Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige
for at sikre, at en producent, der opfylder kravene i denne forordning,
har adgang til kontrolordningen.
7. Omkostningerne ved den særlige kontrol i henhold til denne
forordning påhviler brugerne af en beskyttet betegnelse.
Artikel 11
1. Enhver medlemsstat kan gøre gældende, at et krav i vare-
specifikationen for et landbrugsprodukt eller levnedsmiddel med en
beskyttet betegnelse ikke er opfyldt.
2. Den i stk. 1 nævnte medlemsstat fremsætter sådan hævdelse over
for den berørte medlemsstat. Den berørte medlemsstat undersøger1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 8
▼B
klagen og underretter den anden medlemsstat om resultatet af under-
søgelsen og om de foranstaltninger, den har truffet.
3. I tilfælde af gentagne uregelmæssigheder og såfremt de berørte
medlemsstater ikke kan nå til enighed, skal en behørigt begrundet klagesendes til Kommissionen.
4. Kommissionen undersøger klagen ved at høre de berørte
medlemsstater. Når Kommissionen har hørt udvalget i artikel 15, træffer
den de eventuelt nødvendige foranstaltninger. Disse kan indebære, at
registreringen annulleres.
Artikel 12
1. Uden at internationale aftaler berøres derved, finder denne
forordning anvendelse på landbrugsprodukter og levnedsmidler fra et
tredjeland, dersom:
— tredjelandet kan give garantier, som er identiske med eller svarer til
de i artikel 4 nævnte,
— der i tredjelandet findes en kontrolordning svarende til den i artikel
10 nævnte,
— tredjelandet er parat til for tilsvarende landbrugsprodukter og
levnedsmidler fra Fællesskabet at yde en beskyttelse svarende tilden, der findes i Fællesskabet.
2. Er den beskyttede betegnelse i et tredjeland enslydende med en
beskyttet betegnelse i Fællesskabet, foretages registreringen under
hensyn til lokale og traditionelle sædvaner og den faktiske risiko for
forveksling.
Brugen af sådanne betegnelser tillades kun, hvis produktets oprind-
elsesland er klart og tydeligt angivet på etiketten.
Artikel 13
1. Registrerede bertegnelse er beskyttet mod:
a) enhver direkte eller indirekte kommerciel brug af en registreret
betegnelse for produkter, der ikke er omfattet af registreringen, for såvidt disse produkter kan sammenlignes med de produkter, der er
registreret under denne betegnelse, eller for så vidt anvendelse af
betegnelsen indebærer udnyttelse af den beskyttede betegnelsesomdømme
b) enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, selv hvis
produktets virkelige oprindelse er angivet, eller hvis den beskyttedebetegnelse er anvendt i oversættelse eller ledsaget af udtryk såsom»art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« ellerlignende
c) enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af
produkternes herkomst, oprindelse, art og hovedegenskaber påpakningen eller emballagen, i reklamerne eller i dokumenterne forde pågældende produkter samt anvendelse af emballager, der kan
give et fejlagtigt indtryk af oprindelsen
d) enhver anden form for praksis, som kan vildlede offentligheden med
hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Når der i en registreret betegnelse indgår navnet på et landbrugsprodukt
eller levnedsmiddel, der betragtes som en artsbetegnelse, er anvendelseaf denne artsbetegnelse på de tilsvarende landbrugsprodukter ellerlevnedsmidler ikke i strid med litra a) og b) i første afsnit.
2. Uanset stk. 1, litra a) og b), kan medlemsstaterne dog bibeholde de
nationale ordninger om tilladelse til anvendelse af betegnelser, der erregistreret i medfør af artikel 17, i en begrænset periode på højst fem år
efter datoen for offentliggørelsen af registreringen, dersom:
— produkterne har været lovligt markedsført under disse betegnelser i
mindst fem år inden datoen for offentliggørelsen af denne forordning1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 9
▼M1
▼M1
— virksomhederne lovligt har markedsført de pågældende produkter og
herunder vedvarende har anvendt betegnelserne i den periode, der eromhandlet i første led
— produktets virkelige oprindelse er klart og tydeligt angivet på
mærkningen.
Denne undtagelse må dog ikke medføre, at produkterne frit markeds-
føres på en medlemsstats område, hvor disse betegnelser ikke er tilladt.
3. Beskyttede betegnelser kan ikke blive til artsbetegnelser.4. Med hensyn til de betegnelser, for hvilke der er ansøgt om
registrering i medfør af artikel 5, kan der kun indføres en overgangs-
periode på højst fem år i henhold til artikel 7, stk. 5, litra b), hvis enindsigelse opfylder kravene for behandling med den begrundelse, atregistreringen af det foreslåede navn vil skade en eksisterende helt ellerdelvis enslydende betegnelse eller produkter, som lovligt har været påmarkedet i mindst fem år inden den i artikel 6, stk. 2, omhandlede
offentliggørelse.
Der kan kun indføres en sådan overgangsperiode, hvis virksomhederne
lovligt har markedsført de pågældende produkter og herunder vedva-
rende har anvendt de pågældende betegnelser i mindst fem år forud forden i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
Artikel 14
1. Når en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse
registreres i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning,afvises ansøgningen om registrering af et mærke, som svarer til en afsituationerne i artikel 13, og som vedrører samme type produkt, dersomansøgningen om registrering af mærket er indgivet efter datoen for den
offentliggørelse, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2.
Mærker, der er registreret i strid med første afsnit, annulleres.
Bestemmelserne i dette stykke gælder ligeledes, når ansøgningen om
registrering af et mærke er indgivet inden datoen for den offentliggørelse
af ansøgningen om registrering, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2,dersom denne offentliggørelse sker inden mærkets registrering.
2. Under overholdelse af fællesskabsretten kan et mærke, som svarer
til en af situationerne i artikel 13, og som er registreret i god tro indendatoen for indgivelse af ansøgningen om registrering af oprind-elsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, fortsat anvendes til
trods for registreringen af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk
betegnelse, såfremt mærket ikke er erklæret ugyldigt eller rettighedernedertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i henholdsvis artikel 3,stk. 1, litra c) og g), og artikel 12, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlems-staternes lovgivning om varemærker(
1).
3. En oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse registreres
ikke, såfremt registreringen på baggrund af et mærkes omdømme og
anseelse og varigheden af dets anvendelse vil kunne vildledeforbrugeren med hensyn til produktets virkelige oprindelse.
Artikel 15
Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter for
medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant somformand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 10
(1) EFT nr. L 40 af 11. 2. 1989, s. 1. Direktivet er ændret ved beslutning 92/10/
EØF (EFT nr. L 6 af 11. 1. 1992, s. 35).▼B
▼M1
▼B
▼B
dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sigmed det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for
vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af
Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillægges de stemmer, derafgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som erfastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets
udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger
Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skaltræffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets
forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen afgørelse, vedtages deforeslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 16
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter
fremgangsmåden i artikel 15.
Artikel 17
1. Inden seks måneder efter datoen for denne forordnings ikraft-
træden underretter medlemsstaterne Kommissionen om, hvilke ved lov
beskyttede betegnelser eller, i de medlemsstater, hvor der ikke findes
nogen beskyttelsesordning hvilke hævdvundne betegnelser de ønsker atregistrere i henhold til forordningen. For Finland, Sverige og Østrigregnes denne frist fra deres tiltrædelse.
2. Kommissionen registrerer efter fremgangsmåden i artikel 15 de i
stk. 1 omhandlede betegnelser, som omfattes af artikel 2 og 4. Artikel 7
finder ikke anvendelse. Artsbetegnelser registreres dog ikke.
3. Medlemsstaterne kan bibeholde den nationale beskyttelse af de
betegnelser, der er meddelt i henhold til stk. 1, indtil den dato, hvor dertræffes afgørelse om registreringen.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft tolv måneder efter datoen for
offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 11
▼B
BILAG I
Levnedsmidleromhandletiartikel1,stk.1
—ø l
— naturligt mineralvand og kildevand— drikkevarer på basis af planteekstrakter— Brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk samt konfekturevarer— vegetabilske carbohydratgummier og naturharpikser1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 12
▼B
BILAG II
LandbrugsprodukteromhandletIartikel1,stk.1
—h ø
— æteriske olier
— kork
— kochenille (råprodukt af animalsk oprindelse).
— Blomster og prydplanter1992R2081 — DA — 21.12.2000 — 002.001 — 13
▼M2
▼M3