1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende skilte og foreskrevne
påskrifter og disses anbringelsessted og -måde for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer
dertil
(76/114/EØF)
(EFT L 24 af 30.1.1976, s. 1)
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 329 af 25.11.1982, s. 31 (76/114/EØF)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrø-
rende skilte og foreskrevne påskrifter og disses anbringelsessted
og -måde for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil
(76/114/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:
De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
medfør af nationale retsforskrifter, vedrører bl.a. skilte, foreskrevnepåskrifter og deres anbringelsessted og -måde;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; derfor
er det nødvendigt, at alle medlemsstaterne vedtager de samme
forskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nuværende rets-
forskrifter, navnlig med henblik på at EØF-standardtypegodkendelse ihenhold til Rådetsdirektiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnær-melse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevnekøretøjer og påhængskøretøjer dertil(
3) kan anvendesfor alle køretøj-
styper;
tilnærmelse af de nationale retsforskrifter om motordrevne køretøjer
medfører en gensidig anerkendelse medlemsstaterne imellem af den
kontrol, som hver af dem udøver på grundlag af de fælles forskrifter;
forudsætningen, for at en sådan ordning fungerer godt, er, at disseforskrifter anvendes af alle medlemsstaterne fra samme dato —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved køretøjer og påhængskøretøjer dertil forstås i dette direktiv alle
motordrevne køretøjer med eller uden karrosseri, der er bestemt tilfærdsel på vej, og som har mindst fire hjul og en konstruktivt bestemtmaksimalhastighed på mere end 25 km/t, såvel som påhængskøretøjer
dertil, med undtagelse af skinnekøretøjer, landbrugs- eller skovbrugs-
maskiner og traktorer og entreprenørmateriel.
Artikel 2
Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedrører skilte, foreskrevne
påskrifter og deres anbringelsessted og -måde, nægte EØF-standardty-pegodkendelse eller national godkendelse af et køretøj, hvis disse
opfylder kravene i bilaget.
Artikel 3
Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedrører skilte, foreskrevne
påskrifter og deres anbringelsessted og -måde, nægte indregistreringeller forbyde salg, ibrugtagning eller brug af køretøjer, hvis disseopfylder kravene i bilaget.1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 2
(1) EFT nr. C 5 af 8. 1. 1975, s. 41.
(2) EFT nr. C 47 af 27. 2. 1975, s. 4.
(3) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.
▼B
Artikel 4
Ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilaget til
den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse med den frem-
gangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i direktiv 70/156/EØF.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 1. januar
1977 de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette
direktiv, og underretter straks Kommissionen herom.
Medlemsstaterne sætter disse bestemmelser i kraft fra den 1. oktober
1978.
2. Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne
desuden omsorg for at Kommissionen underrettes i så god tid, at denkan fremsætte sine eventuelle bemærkninger om ethvert udkast tilbestemmelser af administrativ eller lovmæssig karakter, som medlems-
staterne har til hensigt at udstede på det af dette direktiv omfattede
område.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 3
▼B
BILAG
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
1.1. Ethvert køretøj skal være forsynet med et skilt og påskrifter som
beskrevet i de følgende punkter. Dette skilt og disse påskrifter
anbringesaf fabrikanten eller dennesrepræs entant.
2. FABRIKATIONSSKILT
2.1. Et fabrikationsskilt af udseende som vist i tillæg til dette bilag skal
være solidt fastgjort på et iøjnefaldende og let tilgængeligt sted, som
indgår i en køretøjsdel, der normalt ikke udskiftes i køretøjets levetid;
fabrikationsskiltet skal være let læseligt og omfatte følgende angivelser
anbragt på en måde, så de ikke kan udslettes og i følgende orden:
2.1.1. Fabrikantensnavn.2.1.2. EØF-standardtypegodkendelsesnummer(
1).
Dette nummer er sammensat af bogstavet lille »e«, efterfulgt af et tal
eller de bogstaver, der kendetegner det land, der har udstedt EØF-stan-
dardtypegodkendelsen (1 for Tyskland, 2 for Frankrig, 3 for Italien, 4
for Nederlandene, 6 for Belgien, 11 for Det forenede Kongerige,
►C113◄for Luxembourg, DK for Danmark, IRL for Irland) og
det godkendelsesnummer, der svarer til nummeret på standardtypegod-
kendelsesskemaet for køretøjstypen. Der anbringes en asterisk mellem
bogstavet »e« og nummeret eller de bogstaver, der kendetegner det
land, der har udstedt EØF-standardtypegodkendelsen, og ligeledes
mellem dette nummer eller disse bogstaver og godkendelsesnummeret.
2.1.3. Køretøjetsidentifikations nummer.
2.1.4. Køretøjetstilladte totalvægt.2.1.5. Den samlede tilladte totalvægt for vogntoget i det tilfælde, hvor køre-
tøjet anvendess om trækkende køretøj.
2.1.6. Tilladte akseltryk for hver aksel; oplysningerne anføres i rækkefølge
forfra bagud.
2.1.7. Hvis det drejer sig om en sættevogn, tilladte totalvægt på koblingsan-
ordningen.
2.1.8. Punkterne 2.1.4 til 2.1.7 træder først i kraft 12 måneder efter vedta-
gelsen af Rådets direktiv vedrørende mål og vægt for motordrevne
køretøjer og påhængskøretøjer dertil Indtil da kan en medlemsstat imid-
lertid kræve, at den tilladte totalvægt i henhold til de nationale
retsforskrifter angives på skiltet for ethvert køretøj, som tages i brug
på densområde.
Såfremt den teknisk tilladelige vægt ligger højere end den tilladte total-
vægt, kan den pågældende medlemsstat kræve, at denne ligeledes
angives. I så tilfælde angives vægten i to kolonner: i venstre kolonne
den tilladte totalvægt og i højre kolonne den teknisk tilladelige total-
vægt.
2.2. Fabrikanten kan anbringe supplerende angivelser under eller ved siden
af de foreskrevne påskrifter, uden for et klart afgrænset rektangel, der
ikke indeholder andet end de i punkterne 2.1.1 til 2.1.8 foreskrevne
angivelser (se tillæg til dette bilag).
3. KØRETØJETS IDENTIFIKATIONSNUMMER
Køretøjets identifikationsnummer er en struktureret kombination af
skrifttegn, som fabrikanten tildeler hvert køretøj. Det har til formål i
en periode på 30 år — uden anvendelse af yderligere angivelser — at
gøre det muligt med fabrikantensbis tand entydigt at identificere ethvert
køretøj.
Køretøjets identifikationsnummer skal tilfredsstille følgende forskrifter:
3.1. Det skal anføres på fabrikationsskiltet såvel som på chassiset (stellet),
på det selvbærende karrosseri eller på en tilsvarende del af køretøjet.
3.1.1. Identifikationsnummeret skal bestå af to dele: den første bestående af
højst seks skrifttegn (bogstaver eller tal) skal angive køretøjets alminde-1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 4
(1) Så længe der ikke er meddelt EØF-standardtypegodkendelse, kan EØF-standardtype-
godkendelsesnummeret erstattes af det nationale godkendelsesnummer.
▼B
lige kendetegn, herunder type og udførelse; den anden, bestående af
otte skrifttegn, hvoraf de fire første kan være bogstaver eller tal og de
fire andre kun tal, skal i forbindelse med den første del entydigt identi-
ficere et bestemt køretøj.
3.1.2. Identifikationsnummeret skal så vidt muligt stå på en enkelt linje. I
teknisk begrundede undtagelsestilfælde kan en opstilling på to linjer
tillades. I sådanne tilfælde er en adskillelse inden for de to dele imid-
lertid ikke tilladt.
Der må ikke forekomme mellemrum mellem skrifttegnene.I den anden del udfyldeshver ubenyttet pladsmed et nul, s åledesat det
krævede antal skrifttegn på otte opnås.
Hver linje afgrænses foran og bagved af et symbol, som ikke er identisk
eller kan forveksles med et arabertal eller en latinsk versal. Et sådant
symbol inden for en linje kan også tillades mellem de to dele (punkt
3.1.1).
3.2. Identifikationsnummeret skal desuden:3.2.1. Være indpræget på chassiset (stellet), på det selvbærende karrosseri
eller på en tilsvarende del i højre halvdel af køretøjet.
3.2.2. Være anbragt på et tydeligt og lettilgængeligt sted ved f. eks. udham-
ring eller lokning for at undgå, at det udslettes eller forandres.
4. SKRIFTTEGN
4.1. For alle de i punkterne 2 og 3 fastsatte påskrifter skal latinske bogstaver
og arabertal anvendes. Dog skal de latinske bogstaver, der benyttes til
de i punkterne 2.1.1, 2.1.3 og 3 fastsatte angivelser, være versaler.
4.2. Ved angivelse af køretøjets identifikationsnummer gælder følgende:
4.2.1. Benyttelse af bogstaverne I, O og Q samt af tankestreger, asterisker
eller andre særlige tegn, bortset fra de i punkt 3.1.2, fjerde afsnit,
omhandlede symboler, er ikke tilladt.
4.2.2. Bogstaver og tal skal mindst være af følgende højde:4.2.2.1. 7,0 mm for skrifttegn, som anbringes direkte på chassiset (stellet), der
selvbærende karrosseri eller en tilsvarende del af køretøjet.
4.2.2.2. 4,0 mm for skrifttegn, som anbringes på fabrikationsskiltet.1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 5
▼B
TILLÆG
EKSEMPEL PÅ FABRIKATIONSSKILTET
(Jf. punkt 2.1. og 2.2.)
Eksempel på et køretøj i klasse N3.
De i punkt 2.2. omhandlede supplerende angivelser kan anbringes under eller
ved siden af de foreskrevne påskrifter (se de stiplede rektangler i eksemplet
ovenfor).1976L0114 — DA — 19.12.1975 — 000.001 — 6