1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B KOMMISSIONENS FORORDNING(EØF) nr. 417/85
af 19. december 1984
om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af specialiseringsaftaler
(EFT L 53 af 22.2.1985, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Kommissionens forordning (EØF) nr. 151/93 af 23. december 1992 L 21 8 29.1.1993
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A2 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 2
▼B
KOMMISSIONENS FORORDNING(EØF) nr. 417/85
af 19. december 1984
om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af
specialiseringsaftaler
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-miske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2821/71 af 20.
december 1971 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85,stk. 3, på kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis (
1),
senest ændret ved akten vedrørende Grækenlands tiltrædelse, særligartikel 1, efter offentliggørelse af udkast til forordning (
2), efter høring
af Det rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ifølge forordning (EØF) nr. 2821/71 kan Kommissionen ved
forordning anvende traktatens artikel 85, stk. 3, på visse af de afartikel 85, stk. 1, omfattede kategorier af aftaler, vedtagelser ogsamordnet praksis vedrørende specialisering, herunder på aftaler,der tager sigte på specialiseringens gennemførelse;
(2) aftaler om specialisering af den nuværende eller fremtidigeproduktion kan falde ind under forbudet i traktatens artikel 85,stk. 1;
(3) aftaler om specialisering af produktionen bidrager normalt til atforbedre produktionen eller fordelingen af varerne, da virksomhe-derne kan koncentrere sig om fremstillingen af visse varer ogsåledes arbejde mere rationelt og udbyde varerne til gunstigerepriser; ved effektiv konkurrence må det forventes, at forbrugernefår en rimelig andel af fordelen herved;
(4) disse fordele fremkommer både ved aftaler, hvorved hver enkeltdeltager over for den anden deltager giver afkald på at fremstillevisse varer, samt ved aftaler hvorved deltagerne forpligter sig tilkun i fællesskab at fremstille eller lade fremstille visse varer;
(5) denne forordning skal angive de konkurrencebegrænsede forplig-telser, som må forekomme i en specialiseringsaftale; de i denneforordning tilladte konkurrencebegrænsninger er, ud over detgensidige afkald på fremstilling af visse varer, i almindelighed envæsentlig betingelse for, at aftalen kan indgås og gennemføres;de er endvidere normalt nødvendige for, at de deltagende virk-somheder og forbrugerne kan opnå de ønskede fordele; det kanoverlades til de kontraherende parter nærmere at afgøre, hvilke afdisse bestemmelser de vil indsætte i deres aftaler;
(6) fritagelsen skal begrænses til aftaler, som ikke åbner mulighedfor at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågæl-dende varer; forordningen finder derfor kun anvendelse, sålængede deltagende virksomheders markedsandel eller omsætning ikkeoverstiger en vis størrelse;
(7) der bør gives virksomheder, som har en omsætning, der over-stiger den i denne forordning fastlagte øvre grænse, mulighed forved en forenklet fremgangsmåde at blive omfattet af den retssik-kerhed, som en forordning om gruppefritagelse frembyder; dettevil samtidig gøre det lettere for Kommissionen at sikre eneffektiv overvågning og en forenkling af den administrativekontrol af aftaler;
(1) EFT nr. L 285 af 29. 12. 1971, s. 46.
(2) EFT nr. C 211 af 11. 8. 1984, s. 2.
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
(8) med henblik på at lette indgåelsen af langfristede specialiserings-
aftaler, som vil kunne have strukturelle konsekvenser for depågældende virksomheder, bør forordningens gyldighedsperiodefastsættes til tretten år; skulle der i løbet af denne periode skevæsentlige ændringer i de forhold, som danner baggrund forforordningen, vil Kommissionen foretage de nødvendigeændringer;
(9) aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som uden videre erfritaget efter denne forordning, skal ikke anmeldes; det står virk-somhederne frit for i konkrete tilfælde at anmode om en beslut-ning efter Rådets forordning nr. 17 (
1), senest ændret ved akten
vedrørende Grækenlands tiltrædelse —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I medfør af traktatens artikel 85, stk. 3, og på de i denne forordning
fastsatte betingelser erklæres traktatens artikel 85, stk. 1, uanvendelig påaftaler, hvorved virksomheder med henblik på specialisering påtager sigen gensidig forpligtelse til i aftaleperioden
a) hverken at fremstille eller lade fremstille visse varer og at overlade
til de øvrige kontrahenter at fremstille eller at lade fremstille dissevarer, eller
b) kun i fællesskab at fremstille eller lade fremstille visse varer.
Artikel 2
1.►
M1Artikel 1 finder også anvendelse på følgende konkurrence-
begrænsninger: ◄
a) forpligtelsen til ikke at indgå specialiseringsaftaler med andre virk-
somheder om lignende varer eller varer, der på grund af deresegenskaber, pris og anvendelse af forbrugeren anses som værende afsamme art;
b) forpligtelsen til at aftage varer, som er genstand for specialisering,
udelukkende fra de øvrige kontrahenter, fra fælles virksomhedereller fra en tredje virksomhed, som de i fællesskab har overdragetfremstillingen, medmindre der på anden vis eksisterer gunstigereaftagebetingelser, og de øvrige kontrahenter, den fælles eller dentredje virksomhed, som har fået overdraget fremstillingen, ikketilbyder sådanne betingelser;
▼
M1
c) en forpligtelse til at overlade aftaleparter eneretten til forhandling af
varer, som er genstand for specialisering med henblik på videresalg ihele Fællesskabet eller en begrænset del af dette, såfremt mellem-handlere og forbrugere kan skaffe sig aftalevarerne hos andre leve-randører, og aftaleparterne ikke gør det vanskeligere for dem atskaffe sig disse.
d) en forpligtelse til at overlade eneretten til forhandling af varer, som
er genstand for specialisering, til én af aftaleparterne, såfremt denneikke forhandler varer, der er fremstillet af tredjemand og konkurrerermed de af aftalen omfattede varer
e) en forpligtelse til at overlade eneretten til forhandling af varer, som
er genstand for specialisering, til en fælles virksomhed eller enudenforstående virksomhed, såfremt disse virksomheder hverkenfremstiller eller forhandler varer, som konkurrerer med de af aftalenomfattede varer
f) en forpligtelse til at overlade eneretten til forhandling af varer, som
er genstand for specialisering, i hele Fællesskabet eller en begrænsetdel af dette til fælles eller udenforstående virksomheder, som
(1) EFT nr. 13 af 21. 2. 1962, s. 204/62.
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼M1
hverken fremstiller eller forhandler varer, der konkurrerer med de af
aftalen omfattede varer, såfremt mellemhandlere og forbrugere kanskaffe sig aftalevarerne hos andre leverandører, og hverken aftale-parterne eller de fælles eller udenforstående virksomheder, der harfået overladt eneforhandlingen af disse varer, gør det vanskeligerefor dem at skaffe sig disse.
▼
B
2. Artikel 1 finder også anvendelse, når aftaleparter indgår forplig-
telser af den i stk. 1 nævnte art, men kun giver dem et indhold afringere omfang end tilladt efter nævnte stykke.
▼
M1
2a. Artikel 1 finder ikke anvendelse, når aftaleparterne ved aftale,beslutning eller samordnet praksis pålægges andre end de i stk. 1 og stk.2 nævnte konkurrencebegrænsninger.
▼
B
3. Følgende forpligtelser er ikke til hinder for anvendelsen af artikel1:
a) forpligtelsen til at levere de varer, som er genstand for specialise-
ring, til de øvrige kontrahenter, samt i den forbindelse at overholdemindstekvaliteter;
b) forpligtelsen til at lagerføre mindstemængder og reservedele af varer,
som er genstand for specialisering;
c) forpligtelsen til at overtage eftersalgs- og garantiservice for varer,
som er genstand for specialisering.
▼
M1
Artikel 3
1. Artikel 1 finder kun anvendelse
a) når de varer, som er genstand for specialisering, og de deltagende
virksomheders andre varer, der på grund af deres egenskaber, pris oganvendelse af forbrugeren anses som værende af samme art, ikke idet fælles marked eller i en væsentlig del af det fælles marked udgørmere end 20 % af markedet for samtlige disse varer, og
b) når de deltagende virksomheders samlede omsætning i et regn-
skabsår ikke overstiger 1 mia. ECU.
2. Hvis forhandlingen af varer, som er genstand for specialisering,
overlades til én af aftaleparterne, en fælles virksomhed eller en udenfor-stående virksomhed, eller flere fælles eller udenforstående virksomhederi overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra d), e) og f), finder artikel1 kun anvendelse
a) når de varer, som er genstand for specialisering, og de deltagende
virksomheders andre varer, der på grund af deres egenskaber, pris oganvendelse af forbrugeren anses som værende af samme art, ikke idet fælles marked eller i en væsentlig del af det fælles marked udgørmere end 10 % af markedet for samtlige disse varer
b) når alle de deltagende virksomheders samlede omsætning i et regn-
skabsår ikke overstiger 1 mia. ECU.
3. Artikel 1 finder fortsat anvendelse, når den i stk. 1 og stk. 2
fastsatte markedsandel og omsætning inden for to på hinanden følgenderegnskabsår ikke overskrides med mere end en tiendedel.
4. Overskrides også de i stk. 3 fastsatte grænser, gælder artikel 1
fortsat i endnu seks måneder, regnet fra udgangen af det regnskabsår,hvori overskridelsen fandt sted.
▼
B
Artikel 4
1. Den i artikel 1 hjemlede fritagelse gælder også aftaler, hvori der
deltager virksomheder, hvis samlede omsætning overstiger den i►
M1artikel 3, stk. 1, litra b), stk. 2, litra b), og stk. 3 ◄angivne øvre
grænse på betingelse af, at de pågældende aftaler anmeldes tilKommissionen i henhold til Kommissionens forordning nr. 27 (
1), og at
(1) EFT nr. 35 af 10. 5. 1962, s. 1118/62.
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
Kommissionen ikke inden seks måneder gør indsigelse mod, at depågældende aftaler fritages.
2. Seksmånedersfristen gælder fra det tidspunkt, hvor anmeldelsen
modtages af Kommissionen. Fremsendes anmeldelsen gennem postvæ-senet som anbefalet brev, gælder fristen fra datoen for afsendelses-stedets poststempel.
3. Stk. 1 finder kun anvendelse, når
a) der i anmeldelsen eller i en ledsagende meddelelse udtrykkeligt
henvises til denne artikel; og
b) de oplysninger, som skal gives i forbindelse med anmeldelsen, er
fuldstændige og i overensstemmelse med de faktiske forhold.
4. Aftaler, der allerede er anmeldt ved denne forordnings ikraft-
træden, kan kræves omfattet af stk. 1, ved at der fremsendes en medde-lelse til Kommissionen, hvori der udtrykkeligt henvises til anmeldelsenog til denne artikel. Stk. 1, andet afsnit, og stk. 2, litra b), findertilsvarende anvendelse.
5. Kommissionen kan gøre indsigelse mod fritagelsen. Den gør indsi-
gelse, når en medlemsstat fremsætter anmodning herom inden tremåneder fra fremsendelsen af den i stk. 1 omhandlede anmeldelse elleraf den i stk. 4 omhandlede meddelelse til medlemsstaten. Anmodningenskal begrundes i overvejelser vedrørende traktatens konkurrenceregler.
6. Kommissionen kan til enhver tid trække indsigelsen tilbage. Er
indsigelsen fremsat på anmodning af en medlemsstat, og fastholdes denaf medlemsstaten kan den kun trækkes tilbage efter høring af DetRådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål.
7. Trækkes indsigelsen tilbage, fordi de deltagende virksomheder har
godtgjort, at betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt, træder frita-gelsen i kraft på tidspunktet for anmeldelsen.
8. Trækkes indsigelsen tilbage, fordi de deltagende virksomheder har
ændret aftalen, således at betingelserne i artikel 85, stk. 3, er opfyldt,gælder fritagelsen fra det tidspunkt, hvor ændringerne er trådt i kraft.
9. Fremsætter Kommissionen indsigelse og trækkes denne ikke
tilbage, får anmeldelsen, de i forordning nr. 17 fastsatte virkninger.
Artikel 5
1. De oplysninger, som indhentes i medfør af bestemmelserne i
artikel 4, må kun bruges til de i denne forordning omhandlede formål.
2. Kommissionen og medlemsstaternes myndigheder samt deres
tjenestemænd og øvrige ansatte er forpligtede til ikke at give oplys-ninger om forhold, som de i medfør af denne forordning får kendskabtil, og som ifølge deres natur er undergivet tavshedspligt.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 er ikke til hinder for offentliggørelse
af oversigter eller redegørelser, som ikke indeholder oplysninger omenkelte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
Artikel 6
Ved beregningen af den samlede omsætning efter artikel 3, stk. 1, litra
b)►
M1, og stk. 2, litra b), ◄lægges den omsætning til grund, som
de i aftalen deltagende virksomheder har haft for alle varer og tjeneste-ydelser i det seneste regnskabsår før beskatning og andre fradrag.Omsætning hidrørende fra handel mellem de i aftalen deltagende virk-somheder og fra handel mellem disse og den tredje virksomhed, som dei fællesskab har overdraget en fremstilling ►
M1eller salg ◄,
medregnes ikke.
Artikel 7
1.►M1Ved deltagende virksomheder forstås i artikel 3, stk. 1 og
stk. 2, samt artikel 6 ◄
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
a) de i aftalen deltagende virksomheder;
b) virksomheder, i hvilke de i aftalen deltagende virksomheder direkte
eller indirekte
— råder over mere end halvdelen af kapitalen eller driftskapitalen,— råder over mere end halvdelen af stemmerettighederne,— kan udpege over halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen eller
af de organer, som retligt repræsenterer virksomheden, eller
— har ret til at føre virksomhedens forretninger;
c) virksomheder, som i en i aftalen deltagende virksomhed direkte eller
indirekte har de i litra b) anførte rettigheder eller mulighed for at øveindflydelse;
d) virksomheder, i hvilke de i litra c) nævnte virksomheder direkte eller
indirekte har de i litra b) nævnte rettigheder eller mulighed for at øveindflydelse.
2. Ved deltagende virksomheder forstås også virksomheder, hvori
flere af de i stk. 1, litra a), til d), nævnte virksomheder enten direkteeller indirekte har de i stk. 1 litra a) og b) anførte rettigheder ellermulighed for at øve indflydelse.
Artikel 8
Kommissionen kan lade fordelen ved anvendelse af denne forordning
bortfalde efter artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2821/71, dersom den i enkonkret sag fastslår, at en aftale, som i medfør af forordningen erfritaget fra forbudet mod karteller, alligevel har virkninger, som eruforenelige med betingelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, især når
a) rationaliseringen ikke giver væsentlige resultater, eller forbrugerne
ikke sikres en rimelig andel af de ved aftalen opnåede fordele;
b) de varer, der er genstand for specialiseringen, ikke på hele fælles-
markedet eller en væsentlig del heraf er udsat for effektiv konkur-rence fra varer, som på grund af deres egenskaber, pris og anvendel-sesformål af brugerne anses for at være vare af tilsvarende art.
Artikel 9
Bestemmelserne i denne forordning finder tilsvarende anvendelse på
vedtagelser inden for sammenslutninger af virksomheder og påsamordnet praksis.
▼
A1
Artikel 9a
Forbud i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, gælder ikke for specia-
liseringsaftaler, som bestod på datoen for Kongeriget Spaniens og Repu-blikken Portugals tiltrædelse, og som på grund af denne tiltrædelsefalder ind under anvendelsesområdet for artikel 85, stk. 1, såfremt depågældende aftaler inden den 1. juli 1986 ændres således, at de opfylderbetingelserne i denne forordning.
▼
A2
Ovenfor anførte stykke anvendes tilsvarende på aftaler, der som følge afFinlands, Sveriges og Østrigs tiltrædelse falder ind under anvendelses-området for traktatens artikel 85, dog således at de pågældende datoerskal være henholdsvis tiltrædelsesdatoen og seks måneder efter tiltræ-delsesdatoen. Dette stykke gælder dog ikke for aftaler, som på tiltrædel-sesdatoen allerede er omfattet af EØS-aftalens artikel 53, stk. 1.
1985R0417 — DA — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
Artikel 10
1. Denne forordning træder i kraft den 1. marts 1985.Den anvendes til den 31. december 1997.2. Kommissionens forordning (EØF) nr. 3604/82 (
1) ophæves.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.
(1) EFT nr. L 376 af 31. 12. 1982, s. 33.