1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS ANDET DIREKTIV
af 8. november 1990
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirk-
somhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri
udveksling af tejenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF
(90/619/EØF)
(EFT L 330 af 29.11.1990, s. 50)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 L 360 1 9.12.1992
►M2 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september
2002L 271 16 9.10.2002
▼B
RÅDETS ANDET DIREKTIV
af 8. november 1990
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
direkte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser,der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af
tejenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF
(90/619/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning tilTraktaten om Oprettel se af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,
under henvisning tilforsl ag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlament (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:Det er nødvendigt at udvikle det indre marked for livsforsikring og de
andere former for virksomhed, der er omfattet af Rådets første direktiv
79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af de administrativt og
ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af direktelivsforsikringsvirksomhed (
4), i det følgende benævnt »første direktiv«,
senest ændret ved akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse; for at nådette målbør det gøres l ettere for forsikringsvirksomheder, der har
deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, at præsetere tjeneste-
ydelser i medlemsstaterne og hermed gøre det muligt forforsikringstagerne at rette henvendelse, ikke blot til forsikringssel-skaber, der er etableret i deres eget hjemland, men også tilforsikringsselskaber, der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fælles-skabet, og som er etableret i andre medlemsstater;
i henhold til Traktaten er enhver forskelsbehandling i forbindelse med
udveksling af tjenesteydelser, som skyldes, at en virksomhed ikke eretableret i den medlemsstat, hvor ydelsen præsteres, forbudt efter over-gangsperiodens udløb; dette forbud finder anvendelse på detjenesteydelser, der præsteres af en hvilken som helst virksomhed inden
for Fællesskabet, hvad enten der er tale om en virksomheds vedtægts-
mæssige hjemsted, et agentur eller en filial;
af praktiske grunde bør den frie udveksling af tjenesteydelser fast-
lægges under hensyn dels til forsikringsselskabets etableredeforretningssted, dels til stedet, hvor forpligtelsen består; der bør derfor
ligeledes fastsættes en definition af forpligtelsens lokalisering; endvi-
dere må der skelnes mellem virksomhed udøvet gennem et etableretforretningssted og virksomhed udøvet som led i den fire udveksling aftjenesteydelser;
bestemmelserne i første direktiv bør suppleres, særlig for at præcisere
tilsynsmyndighedernes beføjelser og tilsynsmidler; endvidere bør der
fastsættes særlige bestemmelser for adgang til, udøvelse af og kontrol
med virksomhed, der udøves i henhold til reglerne for fri udvekslingaf tjenesteydelser;
der bør gives de forsikringstagere, der — fordi de tager initiativet tilat
tegne en forsikring i et andet land, hvorved de således opnår beskyt-
telse i henhold til dette andet lands retlige system — ikke har behov
for særlig beskyttelse i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består,fuld frihed til at udnytte det videst mulige marked for livsforsikring1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 38 af 15. 2. 1989, s. 7, og
EFT nr. C 72 af 22. 3. 1990, s. 5.
(2) EFT nr. C 175 af 16. 7. 1990, s. 107, og afgørelse af 24. oktober 1990
(endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989, s. 2.
(4) EFT nr. L 63, af 13. 3. 1979, s. 1.
▼B
og andre former for virksomhed, der er omfattet af første direktiv; på
den anden side bør der sikres en tilstrækkelig beskyttelse af de andreforsikringstagere;
pensionskasser må på grund af de forskellige systemers forskelligartede
og komplicerede karakter og på grund af deres snævre forbindelse medsociale sikringsordninger underkastes en nærmere undersøgelse; de børderfor udelukkes fra anvendelsesområdet for dette direktivs særligebestemmelser vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser; der vil for
så vidt angår disse blive udarbejdet et særskilt direktiv;
medlemsstaternes bestemmelser vedrørende tegningen af de i første
direktiv omhandlede former for forsikring er fortsat forskellige;friheden til som lovgivning, der skal anvendes på forsikringsaftalen, atvælge en anden lovgivning end lovgivningen i den medlemsstat, hvor
forpligtelsen består, kan indrømmes i visse tilfælde efter regler, som
tager hensyn tilde særl ige omstændigheder;
bestemmelserne i første direktiv om overførsel af forsikringsbestand
bør uddybes og suppleres med bestemmelser, der specielt vedrører dettilfælde, hvor bestanden af forsikringsaftaler, indgået i henhold tilreglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, overføres til en anden
virksomhed;
med henblik på at beskytte forsikringstagerne bør medlemsstaterne på
det nuværende samordningsstadium indrømmes mulighed for atbegrænse samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed i form af friudveksling af tjenesteydelser og gennem etablering; en sådan begræns-
ning kan ikke fastsættes for forpligtelser, hvor forsikringstageren ikke
har behov for en sådan beskyttelse;
adgangen til fri udveksling af tjenesteydelser bør underkastes proce-
durer, som sikrer, at forsikringsvirksomheden overholder såvelbestemmelserne vedrørende finansielle garantier som bestemmelsernevedrørende forsikringsbetingelser og tariffer; disse procedurer kan
forenkles, i det omfang aktiviteten, der udøves som led i den fri
udveksling af tjenesteydelser, vedrører forsikringstagere, som på grundaf karakteren af den forpligtelse, de agter at indgå, ikke har behov foren særlig beskyttelse i den stat, hvor forpligtelsen består;
for livsforsikringsaftaler, der er tegnet som et led i den frie udveksling
af tjenesteydelser, bør forsikringstageren have mulighed for at opsige
aftalen inden for en periode på mellem 14 og 30 dage;
i henhold til første direktiv må de aktiviteter, der er omfattet af direktiv
73/239/EØF (
1), det såkaldt første direktiv om samordning af skadesfor-
sikringsvirksomhed, senest ændret ved direktiv 88/357/EØF (2),
principielt ikke udøves samtidig med de aktiviteter, der er omfattet af
første direktiv om samordning af livsforsikringsvirksomhed; selv omførste direktiv om samordning af livsforsikringsvirksomhed har tilladt,at selskaber, der både driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsik-ringsvirksomhed, fortsat kan bestå, må sådanne selskaber dog ikke ihenhold til direktivet oprette agenturer eller filialer med henblik på at
drive livsforsikringsvirksomhed; den særlige form for forpligtelser, som
forsikringsselskaber påtager sig som led i ordningen med fri udvekslingaf tjenesteydelser, retfærdiggør, i det mindste i en begrænset periodefra meddelelsen af dette direktiv, at der indføres en vis grad af fleksi-bilitet over for anvendelsen af ovennævnte princip;
i det foreliggende direktiv er der ingen bestemmelser til hinder for, at
selskaber, der både driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsik-ringsvirksomhed, deles op i to virksomheder, hvoraf den ene driverlivsforsikringsvirksomhed og den anden skadesforsikringsvirksomhed,og for at adskillelsen kan gennemføres på de bedst mulige betingelser,bør medlemsstaterne have mulighed for under overholdelse af fælles-
skabsrettens konkurrencebestemmelser at indføre passende fiskale
bestemmelser, navnlig for så vidt angår den merværdi, som adskillelsenmåtte føre med sig;1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3.
(2) EFT nr. L 172 af 4. 7. 1988, s. 1.
▼B
på området fri udveksling af tjenesteydelser er det vigtigt at etablere et
særligt samarbejde mellem de kompetente tilsynsmyndigheder imedlemsstaterne og mellem disse myndigheder og Kommissionen; der
bør endvidere indføres en sanktionsordning, der kan anvendes, når en
virksomhed, der præsterer tjenesteydelser, ikke overholder bestemmel-serne i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres;
de tekniske reserver inklusive de matematiske reserver bør underlægges
regler og tilsyn i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres,når disse tjenesteydelser vedrører forpligtelser, for hvilke den pågæl-dende stat vil yde forsikringstageren særlig beskyttelse; derimod er detekniske reserver inklusive de matematiske reserver fortsat underlagt
regler og tilsyn i den medlemsstat, hvor forsikringsvirksomheden er
etableret, når der ikke er reelt behov for en sådan beskyttelse af forsik-ringstageren;
en række medlemsstater pålægger ikke livsforsikringer eller andre
former for virksomhed, der er omfattet af første direktiv, nogen formfor indirekte skat, medens andre medlemsstater pålægger sådanneforsikringer særlige skatter; i de medlemsstater, hvor sådanne skatteropkræves, varierer deres struktur og procentsats meget; det bør undgås,
at de bestående forskelle giver sig udslag i konkurrenceforvridninger
mellem medlemsstaterne til skade for bestemte forsikringsselskaber;med forbehold af en senere samordning kan anvendelsen af de fiskalebestemmelser i den medlemsstat, hvor forpligtelsen er påtaget, afhjælpeen sådan ulempe, og det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de
bestemmelser, der skal sikre opkrævningen af disse skatter;
første direktiv fastsætter udtrykkeligt specifikke regler vedrørende tilla-
delse til agenturer og filialer af virksomheder, hvis vedtægtsmæssige
hjemsted er beliggende uden for Fællesskabet;
der skalfastsættes en smidig procedure, der gør det mul igt at vurdere
gensidighed over for tredjelande på et fællesskabsgrundlag; formålet
med en sådan procedure er ikke at lukke Fællesskabets finansiellemarkeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansiellemarkeder åbne for resten af verden, at forøge liberaliseringen af allefinansielle markeder i tredjelande; med henblik herpå fastlægger dettedirektiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste
udvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at suspendere
nye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nye tilladelser;
i henhol d tilTraktatens artikel8 C bør der tages hensyn tilomfanget af
den indsats, der må gøres af medlemsstater med økonomier på forskel-lige udviklingstrin; visse medlemsstater bør derfor indrømmes enovergangsordning, der muliggør en gradvis gennemførelse af dettedirektivs særlige bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser;
på grund af forskelle i de nationale lovgivninger er det også passende
at give de medlemsstater, der måtte ønske det, en overgangsperiode,hvori de kan tilpasse deres lovgivning til bestemmelserne i dette
direktiv for så vidt angår gruppeforsikringsaftaler knyttet til ansættel-
seskontrakter eller for så vidt angår medvirken af en mægler, for allebestemmelserne i dette direktiv vedrørende den situation, hvor forsik-ringstageren selv tager initiativ til at tegne forsikringen som led iordningen om fri udveksling af tjenesteydelser;
det er især vigtigt at give de medlemsstater, der ønsker det, tilstræk-
kelig tid til at vedtage passende bestemmelser, der kan sikreforsikringsmæglernes faglige kvalifikationer og uafhængighed; i
betragtning af den stadig større rolle, som disse mæglere vil komme
til at spille i forbindelse med rådgivning af forsikringstagere, somstilles over for et stadigt større produktudbud, og i forbindelse medgennemførelsen af den frie udveksling af tjenesteydelser, er mæglernesfaglige kvalifikationer og uafhængighed en væsentlig faktor medhensyn tilbeskyttel se af forbrugeren —1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 4
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Dette direktiv har tilformål :a) at supplere direktiv 79/267/EØF, og
b) at fastsætte særlige bestemmelser om fri udveksling af tjeneste-
ydelser vedrørende den virksomhed, der er omfattet af ovennævntedirektiv, og som er nærmere angivet under afsnit III i nærværendedirektiv.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved
a) første direktiv: direktiv 79/267/EØF
b) virksomhed:
— i afsnit I og II: enhver virksomhed, som har opnået administrativ
tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 eller artikel 27 iførste direktiv
— i afsnit III og IV: enhver virksomhed, som har opnået admini-
strativ tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i førstedirektiv
c) etableret forretningssted:
en virksomheds vedtægtsmæssige hjemsted, agentur eller filial, jf.
artikel3
d) forpligtelse:
en forpligtelse i en af de former for forsikring eller virksomhed, der
er nævnt i første direktivs artikel1
e) den medlemsstat, hvor forpligtelsen består:
den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl,
eller, hvis forsikringstageren er en juridisk person, den medlemsstat,hvor denne juridiske persons virksomhed, som forsikringsaftalenvedrører, er beliggende
f) etableringsmedlemsstaten:
den medlemsstat, hvor det etablerede forretningssted, der påtager sig
forpligtelsen, er beliggende
g) den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser:
den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, når et i en anden
medlemsstat etableret forretningssted har påtaget sig forpligtelsen
h) en modervirksomhed: en modervirksomhed som defineret i artikel1
og 2 i direktiv 83/349/EØF (
1)
i) dattervirksomhed: en dattervirksomhed som defineret i artikel1 og
2 i direktiv 83/349/EØF; enhver dattervirksomhed af en dattervirk-somhed anses også for dattervirksomhed af den modervirksomhed,der står i spidsen for disse virksomheder.
Artikel 3
I første direktiv såvel som i dette direktiv sidestilles en virksomheds
permanente tilstedeværelse på en medlemsstats område med et agentureller en filial, også selv om denne tilstedeværelse ikke har form af enfilial eller et agentur, men blot af et kontor, der ledes af virksomhedenseget personale, eller af en uafhængig person, som har en fast bemyndi-gelse til at handle på virksomhedens vegne i lighed med et agentur.1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 5
(1) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1.
▼B
AFSNIT II
Supplerende bestemmelser til første direktiv
Artikel 4
1. Aftaler om tegning af forsikringer af den i første direktiv
omhandlede art underkastes lovgivningen i den medlemsstat, hvor
forpligtelsen består. Parterne kan dog, dersom denne stats retsreglergiver mulighed herfor, vælge et andet lands lovgivning.
2. Dersom forsikringstageren er en fysisk person, og han har sin
sædvanlige bopæl i en anden medlemsstat end den, hvori han er stats-borger, kan parterne vælge lovgivningen i den medlemsstat, hvori haner statsborger.
3. Når en stat består af flere territoriale enheder, som hver har sine
egne retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, betragteshver enhed som et land med henblik på at fastlægge den lovgivning,der skal gælde i henhold til dette direktiv.
En medlemsstat, hvor forskellige territoriale enheder har deres egne
retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, er ikke forpligtet
til at lade bestemmelserne i dette direktiv gælde for konflikter, som
måtte opstå mellem disse enheders retsregler.
4. Denne artikel berører ikke anvendelsen af de ufravigelige regler i
lovgivningen i domstolslandet, der gælder for forholdet, uanset hvilkenlovgivning der gælder for aftalen.
Hvis en medlemsstats nationale lovgivning tillader det, kan de ufravi-
gelige regler i lovgivningen i den medlemsstat, hvor forpligtelsenbestår, anvendes, såfremt og i det omfang disse regler ifølge dette landsret skal anvendes uden hensyn til, hvilken stats lovgivning der i øvrigtgælder for aftalen.
5. Med forbehold af stk. 1 til 4 finder medlemsstaternes almindelige
internationale privatretlige regler med hensyn til aftalemæssige forplig-
telser anvendelse på de af dette direktiv omfattede forsikringsaftaler.
Artikel 5
Følgende indsættes som stk. 3 i artikel 23 i første direktiv:
»3. Hver medlemsstat træffer hensigtsmæssige foranstaltninger
med henblik på, at de myndigheder, som skal føre tilsyn medforsikringsvirksomhederne, råder over de nødvendige beføjelser ogmidler til at føre tilsyn med de på deres område etablerede forsik-ringsvirksomheders aktiviteter, herunder aktiviteter, der udøves
uden for dette område i overensstemmelse med Rådets direktiver
vedrørende disse aktiviteter, samt med henblik på disse bestem-melsers gennemførelse.
Disse beføjelser og midler skal bl.a. give de kompetente tilsyns-
myndigheder mulighed for:
— at skaffe sig indgående viden om virksomhedens situation og
samlede aktiviteter, navnlig
— ved indhentning af oplysninger eller rekvirering af doku-
mentation vedrørende forsikringsaktiviteten
— eller ved kontrol på stedet i den pågældende virksomheds
forretningslokaler
— at træffe tilstrækkelige og nødvendige foranstaltninger over for
virksomheden for at sikre, at virksomhedens aktiviteter er i
overensstemmelse med de love og administrative bestemmelser,
som virksomheden skal overholde i de forskellige medlems-stater, og især i overensstemmelse med driftsplanen for så vidtdenne er forpligtende, såvel som for at undgå eller fjerneuregelmæssigheder, der vil kunne bringe forsikringstagernesinteresser i fare
— at sikre gennemførelsen af de af tilsynsmyndighederne krævede
foranstaltninger, om nødvendigt gennem tvangsforanstaltningerog i givet fald ved rettens hjælp.1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 6
▼B
Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at tilsynsmyndighederne
skal have mulighed for at indhente alle oplysninger vedrørendeforsikringsaftaler, som formidlerne er i besiddelse af.«
Artikel 6
1. Artikel25 i første direktiv udgår.
Artikel 7
Artikel22, stk. 2, i første direktiv affattes sål edes:
»2. Den Italienske Republik drager omsorg for, at kravet om, at
viksomheder, der er etableret i landet, skal afgive en del af deres
tegnede forsikringer til»Istituto nazional e di assicurazioni« bort-
falder senest den 20. november 1994.«
Artikel 8
1. Overskriften tilafsnit III i første direktiv affattes sål edes:
»AFSNIT III A
Regler for agenturer eller filialer, der er etableret inden for
Fællesskabet, og som henhører under virksomheder, hvisvedtægtsmæssige hjemsted er beliggende uden for Fælles-skabet«.
2. Følgende overskrift anføres efter artikel 32 i første samordnings-
direkiv:
»AFSNIT III B
Regler for dattervirksomheder af en modervirksomhed, der
henhører under et tredjelands lovgivning, og for en sådanmodervirksomheds erhvervelse af kapitalinteresser«.
Artikel 9
I afsnit III B i første direktiv indsættes følgende artikel 32a og 32b:
»Artikel 32a
Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommis-
sionen om
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte
datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhørerunder et tredjelands ret. Kommissionen giver det i artikel 32b,stk. 6, omhandlede udvalg underretning herom
b) et sådant moderselskabs erhvervelse af kapitalinteresser i et
forsikringsselsskab i Fællesskabet, som bevirker, at dette bliver
dets datterselskab. Kommissionen giver det i artikel 32b, stk. 6,omhandlede udvalg underretning herom.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte dattersel-
skab under et eller flere moderselskaber, som hører under ettredjelands ret, skal koncernens opbygning angives i den anmel-delse, de kompetente myndigheder indgiver til Kommissionen.
Artikel 32b
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle
vanskeligheder, som deres forsikringsselskaber har mødt i forbin-delse med etablering eller udøvelse af forsikringsvirksomhed i ettredjeland.
2. Kommissionen udarbejder, første gang senest seks måneder
inden den dato, der nævnes i artikel30, stk. 2, i direktiv 90/619/1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 7
▼M1
▼B
▼B
EØF (1)og derefter med jævne mellemrum, en rapport, hvori den ud
fra de i stk. 3 og 4 omhandlede kriterier gennemgår behandlingenaf EF-forsikringsselskaber i tredjelande med hensyn til disses
adgang til etablering og udøvelse af forsikringsvirksomhed samt
erhvervelse af kapitalinteresser i forsikringsselskaber i tredjelande.Kommissionen forelægger Rådet disse rappporter, om nødvendigtledsaget af passende forslag.
3. Hvis Kommissionen enten på grundag af de i stk. 2 omhand-
lede rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at
et tredjeland ikke indrømmer EF-forsikringsselskaber en faktiskadgang tilmarkedet svarende tilden, Fæl l esskabet indrømmerforsikringsselskaber fra dette tredjeland, kan Kommissionen fore-lægge Rådet forslag til et passende forhandlingsmandat medhenblik på at opnå tilsvarende konkurrencevilkår for EF-forsik-
ringsselskaber. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 2 omhand-
lede rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, atEF-forsikringsselskaber i et tredjeland ikke bliver behandlet på ligefod med de indenlandske forsikringsselskaber og derfor ikke fårsamme konkurrencevilkår som disse, og at betingelserne for faktisk
adgang til markedet ikke er opfyldt, kan den indlede forhandlinger
med henblik på at rette op på situationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det også på et
hvilket som helst tidspunkt, samtidig med at der indledes forhand-linger, efter proceduren i artikel 32b, stk. 6, bestemmes, atmedlemsstaternes kompetente myndigheder skal indskrænke eller
suspendere deres afgørelse
— om ansøgninger om tilladelse, som er indgivet på tidspunktet
for afgørelsen eller senere, og
— om hvorvidt moderselskaber, som hører under det pågældende
tredjelands ret, direkte eller indirekte kan erhverve kapitalinte-
resser.
Varigheden af disse foranstaltninger må ikke overstige tre måneder.
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund
af forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal på forslag af
Kommissionen beslutte, af de trufne foranstaltninger skal opret-holdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anven-
delse, når forsikringsselskaber eller datterselskaber, som behørigter meddelt tilladelse i Fællesskabet, opretter datterselskaber, ellernår sådanne selskaber eller datterselskaber erhverver kapitalinte-resser i et forsikringsselskab i Fællesskabet.
5. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 3 og 4 nævnte
forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionenunderrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaber
henhører under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan om et sådant selskabs erhvervelse af kapitalinte-
resser i et EF-forsikringsselskab, som bevirker, at dette bliveret datterselskab af førstnævnte selskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive meddelt, når der indgås en
aftale med det tredjeland, der er nævnt i stk. 3 eller 4, når de i stk.
4, andet og tredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere
gælder.
6. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsen-
tanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens
repræsentant som formand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse omdette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte underhensyntagen til de pågældende spørgsmåls hastende karakter. Det1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 8
▼B
udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148,
stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe påforslag af Kommissionen. Under afstemningen i udvalget tildeles
de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne,
den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltagerikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med
udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, fore-
lægger Kommissionen straks Rådet et forslag om de
foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvali-ficeret flertal.
Har Rådet efter udløbet af en frist, som fastsættes i hver enkelt
retsakt, der skalvedtages af Rådet i henhol d tildette stykke, mensom under ingen omstændigheder kan være på over tre måneder
regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen
afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen,medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnteforanstaltninger.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal
være i overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henholdtil internationale — såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om
adgang tilat optage og udøve forsikringsvirksomhed.
(
1) EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50.«
AFSNIT III
Særlige bestemmelser vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 11
Ethvert selskab, der for første gang i en eller flere medlemsstater agter
at udøve sin virksomhed i henhold til reglerne om fri udveksling aftjenesteydelser, skal forinden give de kompetente myndigheder i hjem-landet meddelelse herom med angivelse af arten af de forpligtelser, dethar tilhensigt at dække.
Artikel 14
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet meddeler inden for en
frist på en måned efter den i artikel 11 nævnte meddelelse den eller demedlemsstater, på hvis område selskabet agter at udøve sin virksomhedi henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, følgende:
a) et certifikat, hvori det godtgøres, at selskabet råder over minimums-
solvensmargenen beregnet i overensstemmelse med artikel 19 og 20
i direktiv 79/267/EØF
b) de klasser, inden for hvilke selskabet har ret til at virkec) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at dække i den
medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser.
Samtidig underetter de det berørte selskab herom.2. Hvis de kompetente myndigheder i hjemlandet ikke fremsender
de i stk. 1 nævnte oplysninger inden for den fastsatte frist, skal deinden for samme frist underrette selskabet om årsagerne hertil. Afslagetkan gøres til genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet.
3. Selskabet kan begynde sin virksomhed på den attesterede dato,
hvor det er blevet underrettet om den i stk. 1, første afsnit, omhandledemeddelelse.1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 9
▼M1
▼B
Artikel 15
1. Hver medlemsstat bestemmer, at en forsikringstager, der tegner
en individuel livsforsikring, har en frist på 30 kalenderdage fra det tids-
punkt, hvor han fik meddelelse om, at forsikringsaftalen er indgået, til
at opsige aftalen.
Forsikringstagerens meddelelse om, at aftalen opsiges, medfører, at han
fremover frigøres for alle forpligtelser i henhold til den pågældendeaftale.
Betingelserne for opsigelse og de heraf affødte øvrige retsvirkinger
bestemmes efter den lovgivning, der finder anvendelse på forsikringsaf-talen, jf. artikel 4, navnlig hvad angår retningslinjerne for, hvorledesforsikringstageren underrrettes om, at forsikringsaftalen er indgået.
2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende stk. 1 på aftaler, der
indgås for seks måneder eller derunder, og på tilfælde, hvor forsik-
ringstageren på grund af sin særlige situation eller de omstændigheder,
hvorunder aftalen er indgået, ikke har brug for denne særlige beskyt-telse. Medlemsstaterne angiver i deres regler, hvornår stk. 1 ikkefinder anvendelse.
Artikel 17
Enhver ændring, som selskabet agter at foretage i de i artikel 11
omhandlede oplysninger, underkastes fremgangsmåden i artikel 11 og14.
AFSNIT IV
Overgangsbestemmelser
Artikel 27
1. For så vidt angår gruppeforsikringsaftaler, der tegnes i henhold til
forsikringstagerens arbejdskontrakt eller erhvervsvirksomhed, kanmedlemsstaterne indtil den 31. december 1994 begrænse de forplig-telser, for hvilke de er den medlemsstat, hvor der præsterestjenesteydelser, til dem, der er indgået efter artikel 12.
2. Medlemsstaterne kan i indtil tre år efter det i artikel 30, stk. 2,
omhandlede tidspunkt bestemme, at forsikringstageren kun i det iartikel 13, stk. 1, første led, omhandlede tilfælde skal anses for athave henvendt sig uopfordret.
AFSNIT V
Afsluttende bestemmelser
Artikel 28
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder arbejder
snævert sammen for at lette kontrollen med de af første direktiv omfat-tede former for forsikring og virksomhed i Fællesskabet.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om væsentlige
problemer i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv, især deproblemer, der opstår, dersom en medlemsstat konstaterer en usæd-vanlig overførsel af de af første direktiv omfattede1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 10
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
forsikringsaktiviteter fra virksomheder, der er etableret på dens område,
til filialer og agenturer, der er beliggende i periferien af dette.
Kommissionen og de kompetente myndigheder i de pågældende
medlemsstater gennemgår disse problemer så hurtigt som muligt for at
finde en hensigtsmæssig løsning.
I givet fald forelægger Kommissionen Rådet passende forslag.
Artikel 29
Kommissionen forelægger med regelmæssige mellemrum og første
gang den 20. november 1995 Europa-Parlamentet og Rådet en rapportom udviklingen på markedet for forsikringsvirksomhed, der udøves ihenhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser.
Artikel 30
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i overensstem-
melse med dette direktiv inden fireogtyve måneder fra detsmeddelelse (
1) og underretter straks Kommissionen herom.
De i henhold stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde anvendelse inden
tredive måneder fra meddelelsen af dette direktiv.
Artikel 31
Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg for,
at Kommissionen får tilsendt teksten til de vigtigste love eller admini-
strative bestemmelser, som de vedtager på det af dette direktivomfattede område.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet tilmedl emsstaterne.1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 11
(1) Dette direktiv er blevet meddelt medlemsstaterne den 20. november 1990.
▼B
BILAG
A.Erklæring,som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13,
stk. 1,andet led
»Jeg erklærer, at jeg ønsker, at (formidlerens navn) giver mig oplysninger
om forsikringsaftaler, der tilbydes af virksomheder, der er etableret i andre
medlemsstater end (den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin
sædvanlige bopæl). Jeg er bekendt med, at disse virksomheder er underkastet
tilsynsordningen i den medlemsstat, hvor de er etableret, og ikke tilsynsord-
ningen i (den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin sædvanligebopæl).«
B.Erklæring,som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13,
stk. 2
»Jeg er bekendt med, at (virksomhedens navn) er etableret i (virksomhedens
etableringsmedlemsstat), og jeg er klar over, at tilsynet med denne virk-
somhed påhviler tilsynsmyndighederne i (virksomhedens
etableringsmedlemsstat), og ikke myndighederne i (den medlemsstat, hvor
forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl).«1990L0619 — DA — 09.10.2002 — 002.001 — 12