1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 1191/69
af 26. juni 1969
ommedlemsstaternesfremgangsmådemedhensyntildemedbegrebetoffentligtjenesteforbundne
forpligtelserindenforsektorenfortransportermedjernbane,adlandevejeogsejlbarevandveje
(EFT L 156 af 28.6.1969, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets forordning (EØF) nr. 3572/90 af 4. december 1990 L 353 12 17.12.1990
►M2Rådets forordning (EØF) nr. 1893/91 af 20. juni 1991 L 169 1 29.6.1991
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbri-
tannien og Nordirland L 7314 27.3 .1972
(tilpasset ved Rådets beslutning af 1. januar 1973) L 2 1 1.1.1973
►A2Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A3Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FORORDNING(EØF) Nr. 1191/69
af 26. juni 1969
om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med
begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden forsektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare
vandveje
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-miske Fællesskab, særlig artiklerne 75 og 94,
under henvisning til Rådets beslutning af 13. maj 1965 om harmonise-
ring af visse bestemmelser, der har indvirkning på konkurrencen indenfor jernbane-, landevejs- og vandvejstrafikken(
1),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament(
2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:Et mål for den fælles transportpolitik er fjernelsen af de forskelle, der
opstår ved, at medlemsstaterne pålægger transportvirksomhederneforpligtelser, der er forbundet med begrebet offentlig tjeneste; disseforskelle kan føre til en betydelig fordrejning af konkurrencevilkårene;
det er derfor nødvendigt at ophæve de i denne forordning definerede
forpligtelser til offentlig tjeneste; i visse tilfælde må de dog opretholdesfor at sikre en tilstrækkelig trafikbetjening; en sådan trafikbetjening skalbedømmes efter udbud og efterspørgsel i trafikken og samfundetsbehov;
foranstaltningerne til ophævelse af forpligtelserne omfatter ikke de
befordringsvederlag og -vilkår, som er pålagt virksomhederne inden forpersonbefordringen i en eller flere bestemte sociale gruppers interesse;
med hensyn til anvendelsen af disse foranstaltninger må det fastlægges,
hvilke forpligtelser til offentlig tjeneste der falder ind under denneforordning; disse forpligtelser omfatter driftspligt, befordringspligt ogtarifpligt;
det skal overlades medlemsstaterne på eget initiativ at træffe foranstalt-
ninger til ophævelse eller opretholdelse af forpligtelser til offentligtjeneste; da disse forpligtelser imidlertid kan medføre byrder for trans-portvirksomhederne, skal disse kunne ansøge medlemsstaternes kompe-tente myndigheder om ophævelse;
det skal bestemmes, at transportvirksomhederne kun kan ansøge om
ophævelse af forpligtelser til offentlig tjeneste, hvis der af disse forplig-telser opstår økonomiske ulemper for dem, som konstateres efter de idenne forordning fastlagte fælles metoder;
for at forbedre driften skal transportvirksomhederne have mulighed for i
deres ansøgning at foreslå anvendelse af en anden transportteknik, somer bedre tilpasset trafikken;
hvis medlemsstaternes kompetente myndigheder bestemmer, at forplig-
telser til offentlig tjeneste opretholdes, skal de til deres afgørelse kunneknytte betingelser, som er egnede til at forbedre udbyttet af den aktuelleydelse; det er endvidere nødvendigt, at de kompetente myndigheder tilsikring af en tilstrækkelig trafikbetjening kan beslutte, at der skal etab-
(1) EFT nr. 88 af 24.5. 1965, s. 1500/65.
(2) EFT nr. C 27 af 28.3.2968, s. 18.
(3) EFT nr. C 49 af 17.5.1968, s. 15.
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 3
▼B
leres en erstatningsbefordring, når de bestemmer, at en forpligtelse til
offentlig tjeneste skal ophæves;
for at kunne tage hensyn til alle medlemsstaters interesser må der
indføres en fremgangsmåde inden for Fællesskabet for de tilfælde, ihvilke ophævelsen af en drifts- eller befordringspligt kunne berøre enanden medlemsstats interesser væsentligt;
for at behandlingen af virksomhedernes ansøgninger om ophævelse af
forpligtelserne til offentlig tjeneste kan gennemføres på passende måde,skal der fastsættes frister for henholdsvis indgivelsen af disse ansøg-ninger og for medlemsstaternes behandling af dem;
i medfør af artikel 5 i Rådets beslutning af 13. maj 1965 om harmonise-
ring af visse forskrifter, der har indvirkning på konkurrencen inden forjernbane-, landevejs- og vandvejstrafikken, er en af de kompetentemyndigheder besluttet opretholdelse af en forpligtelse til offentligtjeneste, som defineret i denne forordning, forbundet med påbud om atudligne de byrder, der opstår heraf for transportvirksomhederne;
for transportvirksomhederne må retten til udligning af byrderne opstå,
så snart medlemsstaterne har besluttet at opretholde en forpligtelse tiloffentlig tjeneste; på grund af systemet med de årlige budgetter kandenne ret i den første tid af denne forordnings anvendelse dog ikkeopstå før 1. januar 1971; dette tidspunkt kan udskydes i forbindelse medeventuelle forlængelser af fristerne for behandlingen af transportvirk-somhedernes ansøgninger;
artikel 6 i Rådets beslutning af 13. maj 1965 om harmonisering af visse
forskrifter, der har indvirkning på konkurrencen inden for jernbane-,landevejs- og vandvejstrafikken, fastsætter i øvrigt, at medlemsstaterneskal udligne de byrder for transportvirksomhederne, som opstår ved, atder i personbefordringen er pålagt dem anvendelse af befordringsve-derlag og -vilkår i enkelte sociale gruppers interesse; denne udligningskal ydes fra 1. januar 1971; dette tidspunkt kan, når der er særligevanskeligheder i en medlemsstat, udskydes et år efter en fællesskabs-fremgangsmåde;
de byrder, der opstår for transportvirksomhederne ved opretholdelse af
forpligtelser til offentlig tjeneste, skal kompenseres efter fælles metoder;ved fastsættelsen af denne kompensation skal der tages hensyn til,hvilke virkninger en ophævelse af forpligtelsen ville få på virksomhe-dens drift;
det er nødvendigt også at anvende denne forordning på hvert nyt
tilfælde af forpligtelser til offentlig tjeneste, som er defineret i denneforordning, og som pålægges en transportvirksomhed;
da de udligningsydelser, som følger af anvendelsen af denne forordning,
ydes af medlemsstaterne efter fælles, i denne forordning fastlagtemetoder, bør fremgangsmåden med forudgående underretning i henholdtil artikel 93, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-miske Fællesskab ikke anvendes på disse udligningsydelser;
Kommissionen bør fra medlemsstaterne kunne få alle formålstjenlige
oplysninger vedrørende anvendelsen af denne forordning;
for at Rådet kan undersøge situationen i hver medlemsstat med hensyn
til gennemførelsen af denne forordning, forelægger KommissionenRådet en beretning herom inden 31. december 1972;
der må drages omsorg for, at medlemsstaterne giver transportvirksom-
hederne mulighed for med egnede midler at gøres deres interessergældende med hensyn til de særlige beslutninger, som medlemsstaternetræffer til gennemførelsen af denne forordning;
denne forordning gælder indtil videre for medlemsstaternes seks stats-
ejede jernbaneselskabers jernbanetransportvirksomhed og, for så vidtangår de øvrige transportgrene for de virksomheder, som ikke hovedsa-gelig udfører befordringer af lokal eller regional karakter; derfor skalRådet inden for tre år efter denne forordnings ikrafttræden træffe afgø-relse om de foranstaltninger, som skal tages med hensyn til forpligtelsertil offentlig tjeneste for de transportydelser, der ikke falder ind underdenne forordning,
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 4
▼B
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFDELING I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
▼M2
1. Denne forordning gælder for transportvirksomheder, sompræsterer tjenesteydelser inden for transport med jernbane, ad landevejog sejlbare vandveje.
Medlemsstaterne kan fra forordningens anvendelsesområde udelukke
virksomheder, hvis aktiviteter udelukkende omfatter transportydelser ibyer, forstæder eller regioner.
2. I denne forordning forstås ved:
— »transportydelser i byer og forstæder«, transportydelser, der
opfylder behovene i en bykerne eller et byområde samt transportbe-hovene mellem denne bykerne eller dette byområde og de dertilhørende forstæder
— »transportydelser i regioner«, transportydelser, der tager sigte på at
opfylde transportbehovene i en region.
3. Medlemsstaternes kompetente myndigheder ophæver de med
begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser, der er defineret idenne forordning og pålagt inden for transport med jernbane, adlandevej og sejlbare vandveje.
4. For at sikre tilstrækkelige transportydelser, navnlig under hensyn-
tagen til samfunds- og miljømæssige faktorer og til den fysiske planlæg-ning, eller med henblik på at tilbyde bestemte prisbetingelser til fordelfor bestemte grupper af rejsende, kan medlemsstaternes kompetentemyndigheder indgå kontrakter om offentlig tjeneste med en transpor-tvirksomhed. Betingelser og nærmere bestemmelser for sådannekontrakter er fastsat i afdeling V.
5. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan dog opretholde
eller pålægge de forpligtelser til offentlig tjeneste, der er omhandlet iartikel 2, for personbefordring i byer, forstæder og regioner. Betingelserog nærmere bestemmelser herfor, herunder kompensationsformer, erfastsat i afdeling II, III og IV.
Når en transportvirksomhed både præsterer tjenesteydelser, der er
omfattet af forpligtelser til offentlig tjeneste, og udfører andre aktivi-teter, skal de pågældende offentlige tjenester udgøre særlige afdelinger,der mindst opfylder følgende betingelser:
a) regnskabet for hver af disse driftsaktiviteter skal føres særskilt, og de
tilsvarende aktiver skal opføres efter gældende regnskabsforskrifter
b) udgifterne skal balancere med driftsindtægterne og de offentlige
myndigheders indbetalinger uden mulighed for overførsel fra eller tilet andet af virksomhedens aktivitetsområder.
6. De kompetente myndigheder i en medlemsstat kan i øvrigt
undlade inden for personbefordring at anvende stk. 3og 4 på befor-dringsvederlag og -vilkår, som er pålagt i en eller flere sociale gruppersinteresse.
▼
B
Artikel 2
1. Ved forpligtelser til offentlig tjeneste forstås forpligtelser, som
transportvirksomheden ikke ville påtage sig i egen forretningsmæssiginteresse eller i hvert fald ikke i samme omfang og ikke på sammebetingelser.
2. Ved forpligtelser til offentlig tjeneste efter stk. 1 forstås driftspligt,
befordringspligt og tarifpligt.
3. Ved driftspligt forstås i denne forordning transportvirksomhe-
dernes forpligtelse til, for så vidt angår de strækninger eller anlæg, hvisdrift er overdraget dem ved koncession eller tilsvarende tilladelse, at
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 5
▼B
træffe alle foranstaltninger til sikring af en trafikbetjening, som opfylderfastsatte normer for kontinuitet, regelmæssighed og kapacitet. Indbe-fattet er også forpligtelsen til at opretholde supplerende betjening samtforpligtelsen til at holde strækninger, materiel — for så vidt som det erovertalligt på det samlede strækningsnet — og anlæg i god stand efterindstilling af transporttjenester.
4. Ved befordringspligt forstås i denne forordning transportvirksom-
hedernes forpligtelse til at påtage sig samt udføre alle person- ellergodsbefordringer mod bestemte befordringsvederlag og på bestemtebefordringsvilkår.
5. Ved tarifpligt forstås i denne forordning transportvirksomhedernes
forpligtelse til at anvende af myndighederne fastsatte eller godkendte,med virksomhedens forretningsmæssige interesse uforenelige vederlag,som især forekommer ved bestemte grupper af rejsende, bestemte gods-arter eller bestemte forbindelser på grund af påbud om eller afslag påændring af særlige tarifmæssige foranstaltninger.
Bestemmelserne i foregående afsnit gælder hverken for forpligtelser,
som for al erhvervsmæssig virksomhed følger af almindelige prispoli-tiske foranstaltninger, eller for forpligtelser, der følger af foranstalt-ninger, som med henblik på organisationen af transportmarkedet eller endel af transportmarkedet træffes med hensyn til de almindelige befor-dringsvederlag og -vilkår.
AFDELING II
Fælles principper for ophævelse eller opretholdelse af forpligtelser
til offentlig tjeneste
Artikel 3
1. Såfremt medlemsstaternes kompetente myndigheder fastsætter en
fuldstændig eller delvis opretholdelse af en forpligtelse til offentligtjeneste, og flere løsninger på ensartede betingelser ville kunne sikre entilstrækkelig trafikbetjening, vælger de kompetente myndigheder denløsning, som medfører de laveste omkostninger for samfundet.
2. Den tilstrækkelige trafikbetjening skal bedømmes ud fra følgende
kriterier:
a) den offentlige interesse,
b) muligheden for at anvende anden transportteknik og dennes
egnethed til at tilfredsstille de pågældende trafikbehov,
c) de befordringsvederlag og -vilkår, som kan tilbydes transportforbru-
gerne.
Artikel 4
1. Det er overladt transportvirksomhederne at anmode medlemssta-
ternes kompetente myndigheder om fuldstændig eller delvis ophævelseaf en forpligtelse til offentlig tjeneste, såfremt der opstår økonomiskeulemper for dem på grund af denne forpligtelse.
2. Transportvirksomhederne kan i deres ansøgninger foreslå at
erstatte den for øjeblikket benyttede transportteknik med en anden.Transportvirksomhederne beregner i henhold til artikel 5, hvorledesderes økonomiske stilling ville kunne forbedres ved besparelser.
Artikel 5
1. En drifts- eller befordringspligt medfører økonomiske ulemper,
når den formindskelse af byrderne, som kan opnås gennem en fuld-stændig eller delvis ophævelse af denne forpligtelse til en ydelse eller tilen samlet mængde af ydelser, som er undergivet denne forpligtelse, erstørre end den ved denne ophævelse forårsagede indtægtsnedgang.
De økonomiske ulemper beregnes på grundlag af en eventuelt ajourført
opgørelse over de årlige økonomiske ulemper, der fremkommer somforskellen mellem formindskelsen af de årlige byrder og den forringelseaf de årlige indtægter, som er en følge af forpligtelsens ophævelse.
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 6
▼B
Udstrækker drifts- eller befordringspligter sig til en eller flere arter afperson- eller godsbefordring på et trafiknet eller en betydelig del af ettrafiknet, foretages ansættelsen af de omkostninger, som kunne bort-falde ved en ophævelse af forpligtelsen, ved at fordele de totalomkost-ninger, der opstår for virksomheden i forbindelse med dens transportak-tivitet på de forskellige trafikkategorier.
De økonomiske ulemper svarer i så fald til forskellen mellem de
omkostninger, som skal belaste den del af virksomhedens drift, derberøres af forpligtelsen til offentlig tjeneste, og de tilsvarende indtægter.
De økonomiske ulemper opgøres under hensyntagen til forpligtelsens
virkninger på virksomhedens samlede drift.
2. En tarifpligt medfører økonomiske ulemper, når forskellen mellem
indtægterne og byrderne for den forpligtelsen undergivne trafik erringere end forskellen mellem trafikkens indtægter og byrder, der underhensyntagen til omkostningerne ved de forpligtelsen undergivne ydelsersamt til markedssituationen ville fremkomme ved forretningsmæssigdrift.
Artikel 6
1. Transportvirksomhederne indgiver ansøgninger i henhold til
artikel 4 til medlemsstaternes kompetente myndigheder inden et år efterdenne forordnings ikrafttræden.
Transportvirksomhederne kan også indgive ansøgninger efter udløbet af
den ovenfor fastsatte frist, hvis de konstaterer, at forudsætningerne iartikel 4, stk. 1, er opfyldte.
2. Beslutningerne om en tidsbegrænset fuldstændig eller delvis opret-
holdelse eller ophævelse af en forpligtelse til offentlig tjeneste fastsætterydelse af en kompensation for de derved opståede byrder, og denneberegnes efter de fælles metoder i artiklerne 10-13.
3. Medlemsstaternes kompetente myndigheder træffer afgørelse om
drifts- eller befordringspligter inden et år og om tarifpligter inden seksmåneder fra ansøgningens dato.
Retten til kompensation opstår den dag, hvor de kompetente myndig-
heder træffer afgørelse, dog tidligst 1. januar 1971.
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan imidlertid
forlænge fristen i stk. 3, første afsnit, dog længst indtil 1. januar 1972,såfremt de anser dette for nødvendigt på grund af antallet og betyd-ningen af de af de enkelte virksomheder indgivne ansøgninger. Rettentil kompensation opstår i så fald på dette tidspunkt.
Vil medlemsstaternes kompetente myndigheder anvende denne
mulighed, underretter de de pågældende virksomheder herom inden seksmåneder efter ansøgningernes indgivelse.
Befinder en medlemsstat sig i særlige vanskeligheder, kan Rådet på
dennes anmodning og på forslag af Kommissionen bemyndige den til atforlænge fristen i første afsnit indtil 1. januar 1973.
5. Har de kompetente myndigheder ikke truffet nogen beslutning
inden for de fastsatte frister, er den forpligtelse, om hvis ophævelse derer blevet ansøgt i henhold til artikel 4, stk. 1, ophævet.
6. Rådet undersøger på grundlag af en beretning, som Kommissionen
skal forelægge inden 31. december 1972, forholdene i de enkeltemedlemsstater med hensyn til gennemførelsen af denne forordning.
Artikel 7
1. Der kan til beslutningen om opretholdelsen knyttes vilkår, der er
bestemt til at forbedre udbyttet af de af forpligtelsen omfattede ydelser.
2. Beslutningen om ophævelse kan bestemme, at der skal etableres
en erstatningstrafik. I dette tilfælde får ophævelsen tidligst virkning pådet tidspunkt, på hvilket erstatningstrafikken er etableret.
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 7
▼B
Artikel 8
1. Inden foranstaltningerne om ophævelse af drifts- eller befordrings-
pligter, som en medlemsstat påtænker at træffe for ruter eller transport-tjenester, der kan berøre handelen eller trafikken mellem medlemsstater,bringes til udførelse, underretter den Kommissionen derom. Medlems-staten underretter de andre medlemsstater herom.
2. Såfremt Kommissionen anser det for formålstjenligt, eller hvis en
medlemsstat anmoder derom, rådfører den sig med medlemsstaterne omde påtænkte foranstaltninger.
3. Kommissionen retter til enhver berørt medlemsstat en udtalelse
eller henstilling inden to måneder efter modtagelsen af den meddelelse,der er nævnt i stk. 1.
AFDELING III
Anvendelse af befordringsvederlag og -vilkår inden for personbe-fordringen,somerpålagtienellerfleresocialegruppersinteresse.
Artikel 9
1. Størrelsen af kompensationen for byrder, som opstår for virksom-
hederne i personbefordringen ved anvendelsen af befordringsvederlagog -vilkår, som er pålagt dem i en eller flere bestemte sociale gruppersinteresse, beregnes efter de fælles metoder i artiklerne 11-13.
2. Kompensationen skal ydes fra 1. januar 1971.Befinder en medlemsstat sig i særlige vanskeligheder, kan Rådet på
dennes anmodning og på forslag af Kommissionen bemyndige den til atudskyde dette tidspunkt til 1. januar 1972.
3. Ansøgningerne om kompensation fremsættes over for medlemssta-
ternes kompetente myndigheder.
AFDELING IV
Fælles kompensationsmetoder
Artikel 10
1. Størrelsen af kompensationen i henhold til artikel 6 svarer i
tilfælde af en drifts- eller befordringspligt til forskellen mellemformindskelsen af byrderne og formindskelsen af indtægterne for virk-somheder ved en fuldstændig eller delvis ophævelse af forpligtelsen idet pågældende tidsrum.
Såfremt de økonomiske ulemper beregnes ved at fordele de totalom-
kostninger, som opstår for virksomheden ved dens trafikale drift, på deenkelte dele af denne drift, svarer kompensationsbeløbet dog tilforskellen mellem de omkostninger, der skal belastes den af forplig-telsen til offentlig tjeneste berørte del af virksomhedens drift, og detilsvarende indtægter.
▼
M2
▼B
Artikel 11
1. Størrelsen af kompensationen i henhold til artikel 6 og i henhold
til artikel 9, stk. 1, svarer i tilfælde af en tarifpligt til forskellen mellemfølgende to størrelser:
a) Den første størrelse svarer til forskellen mellem produktet af antallet
af forventede befordringsenheder og
— enten den gunstigste tarif, som transportbrugerne kunne gøre
krav på, hvis forpligtelsen ikke havde bestået,
— eller i mangel af en sådan tarif det vederlag, som virksomheden
ved forretningsmæssig drift og under hensyntagen til omkostnin-gerne ved ydelsen samt til markedssituationen ville have
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 8
▼B
anvendt, og produktet af antallet af faktiske befordringsenhederog den tarif, der er blevet pålagt i det pågældende tidsrum.
b) Den anden størrelse svarer til forskellen mellem de omkostninger,
der ville fremkomme enten ved anvendelsen af den gunstigste tarifeller af det vederlag, som virksomheden ville have anvendt ved enforretningsmæssig drift, og de omkostninger, der følger af anven-delsen af den pålagte tarif.
2. Hvis den i henhold til stk. 1 udregnede kompensation på grund af
markedssituationen ikke er tilstrækkelig til at dække de samledeomkostninger ved den trafik, som er underkastet tarifpligten, svarerstørrelsen af kompensationen i henhold til artikel 9, stk. 1, til forskellenmellem disse omkostninger og indtægterne fra denne trafik. Eventuellekompensationer, som allerede har fundet sted i medfør af artikel 10,tages i betragtning ved denne beregning.
▼
M2
▼B
Artikel 12
Ved beregningen af de omkostninger, som opstår gennem oprethol-
delsen af forpligtelserne, tages der hensyn til en hensigtsmæssig drift afvirksomheden og levering af transportydelser af en passende kvalitet.
De bogførte faktiske renter kan reduceres med renterne af egenkapi-
talen.
Artikel 13
1. Beslutningerne i henhold til artiklerne 6 og 9 fastsætter på forhånd
størrelsen af kompensationen for et tidsrum af mindst et år. De fast-sætter ligeledes de faktorer, der kan medføre en berigtigelse af belø-bene.
2. Berigtigelsen af de i stk. 1 nævnte beløb sker årligt efter afslut-
ningen af virksomhedens årsregnskab.
3. De forud fastsatte kompensationsbeløb betales ratevis. De beløb,
der skal betales på grundlag af en berigtigelse i henhold til stk. 2,betales umiddelbart efter fastsættelsen af berigtigelsesbeløbene.
▼
M2
AFDELING V
Kontrakter om offentlig tjeneste
Artikel 14
1. Ved kontrakt om offentlig tjeneste forstås en kontrakt, der indgås
mellem en medlemsstats kompetente myndigheder og en transportvirk-somhed med henblik på at sikre offentligheden tilstrækkelige transport-ydelser.
Kontrakten om offentlig tjeneste kan særligt omfatte:
— transportydelser, der følger fastsatte regler om kontinuitet, regel-
mæssighed, kapacitet og kvalitet
— supplerende transportydelser— transportydelser til bestemte priser og på bestemte vilkår, især for
bestemte grupper af rejsende eller bestemte forbindelser
— tilpasninger af ydelserne til de faktiske behov.
2. Kontrakter om offentlig tjeneste omfatter blandt andet følgende
punkter:
a) særlige oplysninger om transportydelserne, navnlig vedrørende
kontinuitet, regelmæssighed, kapacitet og kvalitet
b) prisen på ydelserne i henhold til kontrakten, der enten udgør et tillæg
til takstindtægterne eller omfatter indtægterne, samt nærmerebestemmelser for de finansielle forbindelser mellem de to parter
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 9
▼M2
c) reglerne vedrørende tillægskontrakter og kontraktændringer, navnlig
for at tage hensyn til uforudsete ændringer
d) aftalens gyldighedsperiode
e) sanktioner i tilfælde af misligholdelse af kontrakten.
3. De aktiver, der anvendes til transportydelser, som er omfattet af en
kontrakt om offentlig tjeneste, kan enten tilhøre virksomheden ellervære stillet til dennes rådighed.
4. Enhver virksomhed, der har til hensigt at afbryde eller foretage
væsentlige ændringer i en transporttjeneste, som den yder offentlig-heden vedvarende og regelmæssigt, og som ikke er omfattet af kontrakt-ordningen eller forpligtelsen til offentlig tjeneste, underretter medlems-statens kompetente myndighed herom med et varsel på mindst tremåneder.
De kompetente myndigheder kan give afkald på denne underretning.Denne bestemmelse berører ikke andre gældende nationale fremgangs-
måder i forbindelse med retten til at afbryde eller ændre transport-ydelser.
5. Efter at have modtaget den i stk. 4 omhandlede underretning kan
de kompetente myndigheder pålægge virksomheden at opretholde denpågældende tjenesteydelse endnu i højst et år fra datoen for varslet, ogde giver virksomheden meddelelse herom mindst en måned indenvarslets udløb.
De kan ligeledes tage initiativ til forhandlinger om oprettelse eller
ændring af en sådan transportydelse.
6. De byrder, der for transportvirksomhederne er en følge af de i stk.
5 nævnte forpligtelser, kompenseres efter de i afdeling II, III og IVfastsatte fælles metoder.
▼
B
AFDELING VI
Afslutningsbestemmelser
Artikel 15
De beslutninger, som medlemsstaternes kompetente myndigheder har
truffet i medfør af reglerne i denne forordning, skal begrundes ogoffentliggøres på passende måde.
Artikel 16
Medlemsstaterne giver transportvirksomhederne som sådanne mulighed
for med egnede midler at gøre deres interesser gældende for så vidtangår de beslutninger, der er truffet i henhold til denne forordning.
Artikel 17
1. Kommissionen kan af medlemsstaterne forlange alle formålstjen-
lige oplysninger om anvendelsen af denne forordning. AnserKommissionen det for nødvendigt, rådfører den sig med de pågældendemedlemsstater.
2. Med hensyn til kompensationsydelser, der følger af anvendelsen af
denne forordning, skal fremgangsmåden med forudgående underretningi henhold til artikel 93, stk. 3, i traktaten om oprettelse af Det Europæ-iske Økonomiske Fællesskab ikke anvendes.
Medlemsstaterne underretter omgående Kommissionen for hver kategori
af forpligtelser om kompensationerne for de byrder, der opstår fortransportvirksomhederne ved opretholdelse af forpligtelserne tiloffentlig tjeneste i henhold til artikel 2 og ved anvendelsen på personbe-fordringer af transportvederlag og -vilkår, som er pålagt i en eller flerebestemte sociale gruppers interesse.
1969R1191 — DA — 01.07.1992 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 18
1. Medlemsstaterne udsteder efter at have hørt Kommissionen retti-
digt de til gennemførelse af denne forordning, særlig artikel 4, nødven-dige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser.
2. Kommissionen rådfører sig efter anmodning fra en medlemsstat,
eller såfremt den skønner det hensigtsmæssigt, med de pågældendemedlemsstater om de i stk. 1 omhandlede bestemmelser.
Artikel 19
▼
M2
▼B
Artikel 20
Denne forordning træder i kraft 1. juli 1969.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.