Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS DIREKTIV
af 11. december 1989
om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre
marked
(89/662/EØF)
(EFT L 395 af 30.12.1989, s. 13)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets direktiv 91/495/EØF af 27. november 1990 L 268 41 24.9.1991
"M2 Rådets direktiv 90/675/EØF af 10. december 1990 L 373 1 31.12.1990
"M3 Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 L 46 1 19.2.1991
"M4 Rådets direktiv 91/494/EØF af 26. juni 1991 L 268 35 24.9.1991
"M5 Rådets direktiv 91/492/EØF af 15. juli 1991 L 268 1 24.9.1991
"M6 Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 L 268 15 24.9.1991
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 151 af 15.6.1990, s. 40 (89/662/EØF)1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV
af 11. december 1989
om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på
gennemførelse af det indre marked
(89/662/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:
Fællesskabet skal fastsætte foranstaltninger for gradvis at virkeliggøre
det indre marked i løbet af en periode, der udløber den 31. december
1992;
hvis de fælles markedsordninger for animalske produkter og produkter af
animalsk oprindelse skal fungere harmonisk, forudsætter det, at de
veterinære hindringer for udviklingen af samhandelen i Fællesskabet
med de pågældende produkter forsvinder; i dette øjemed udgør de frie
varebevægelser for landbrugsprodukter et grundlæggende element i de
fælles markedsordninger og bør muliggøre en rationel udvikling af
landbrugsproduktionen samt en optimal anvendelse af produktions-
faktorerne;
på veterinærområdet benyttes grænserne for øjeblikket til at foretage
kontrol, der går ud på at sikre beskyttelse af folkesundheden og
dyresundheden;
det endelige mål går ud på et begrænse veterinærkontrollen til
afsendelsesstedet; gennemførelsen af dette mål indebærer en harmoni-
sering af væsentlige krav med hensyn til beskyttelse af folkesundheden
og dyresundheden;
med henblik på gennemførelsen af det indre marked bør der indtil dette
mål faktisk er gennemført lægges vægt på den kontrol, der skal foretages
ved afsendelsen og organisere kontrol, der kan finde sted på
bestemmelsesstedet; med løsning afskaffes muligheden for at foretage
veterinærkontrol ved Fællesskabets indre grænser;
denne løsning indebærer en stærkere tillid til den veterinærkontrol, der
foretages af afsendelsesmedlemsstaten; det er vigtigt, at denne drager
omsorg for, at veterinærkontrollen foretages på passende måde;
i bestemmelsesmedlemsstaten kan veterinærkontrollen foretages ved
stikprøver på bestemmelsesstedet; i tilfælde af grov mistanke om
uregelmæssigheder kan veterinærkontrollen dog foretages, medens varen
er undervejs;
medlemsstaterne skal forelægge en plan, hvori de gør rede for, hvorledes
de agter at gennemføre kontrollen; denne plan skal godkendes af
Fællesskabet;
det er vigtigt at fastsætte, hvad der skal gøres i tilfælde af en
veterinærkontrol, der viser, at forsendelsen er uregelmæssig; i den
forbindelse findes der tre muligheder: den første går ud på at fastsætte, at
de urigtige dokumenter bringes i orden, den anden har til formål at
forhindre enhver fare ved konstateringen af en epizootisk sygdom, en ny,!B
(1) EFT nr. C 225 af 31. 8. 1988, s. 4.
(2) EFT nr. C 326 af 19. 12. 1988, s. 28.
(3) EFT nr. L 56 af 6. 3. 1989, s. 7.1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 2
alvorlig og smitsom sygdom, eller ethvert andet forhold, der kan medføre
fare for dyrs eller menneskers sundhed, medens den tredje drejer sig om
det tilfælde, hvor varerne ikke svarer til de stillede betingelser af andre
grunde end de ovenfor omhandlede;
der bør fastsættes en procedure for afgørelse af tvister, der kan opstå med
hensyn til forsendelser fra en virksomhed, et produktionscenter eller et
foretagende;
det er vigtigt at fastsætte en beskyttelsesordning; på dette felt bør
ansvaret især af effektivitetsårsager i første omgang påhvile afsen-
delsesmedlemsstaten; Kommissionen bør kunne gribe hurtigt ind, bl. a.
ved at begive sig til stedet og ved at træffe foranstaltninger, der er
passende for situationen;
for at have virkning bør bestemmelserne i dette direktiv dække samtlige
varer, der i samhandelen i Fællesskabet er underkastet veterinærmæssige
krav;
med hensyn til visse epizootier hersker der endnu forskellige sundheds-
mæssige tilstande i medlemsstaterne, og indtil Fællesskabet har taget
stilling til midlerne til bekæmpelse af disse sygdomme, bør der
midlertidigt tages forbehold med hensyn til spørgsmålet om kontrol af
EF-samhandelen med levende dyr og gives tilladelse til at foretage en
kontrol af dokumenterne under transporten; på det nuværende harmo-
niseringstrin, og indtil der foreligger EF-regler, bør varer, som ikke
omfattes af harmoniserede regler, stadig opfylde bestemmelseslandets
krav, for så vidt som disse er i overensstemmelse med Traktatens artikel
36;
bestemmelserne i de eksisterende direktiver bør tilpasses de nye regler i
nærværende direktiv;
disse regler bør gennemgås påny inden 1993;
det bør overlades til Kommissionen at fastsætte gennemførelsesbestem-
melser til dette direktiv; i dette øjemed bør der fastsættes procedurer, der
indfører et snævert og effektivt samarbejde mellem Kommissionen og
medlemsstaterne i Den Stående Veterinærkomité —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Medlemsstaterne sørger for, at veterinærkontrollen med produkter af
animalsk oprindelse, der er omfattet af de i bilag A anførte direktiver
eller af artikel 14, og som skal indgå i samhandelen, ikke længere
foretages ved grænserne, men foretages efter bestemmelserne i dette
direktiv, jf. dog artikel 6.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved
1) Veterinærkontrol: fysisk kontrol af og/eller administrative formali-
teter vedrørende de i artikel 1 i nævnte produkter med henblik på
direkte eller indirekte at beskytte dyrs og menneskers sundhed
2) Samhandel: handel mellem medlemsstater med varer i henhold til
Traktatens artikel 9, stk. 2
3) Virksomhed: enhver autoriseret virksomhed, som producerer,
oplagrer eller forarbejder de i artikel 1 nævnte produkter
4) Kompetente myndigheder: en medlemsstats centrale myndigheder,
der er kompetent til at udføre veterinærkontrol, eller enhver
myndighed, til hvem de har delegeret denne kompetence
5) Embedsdyrlæge: dyrlæge udpeget af medlemsstatens kompetente
centrale myndigheder.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 3
KAPITEL I
Kontrol på oprindelsesstedet
Artikel 3
1. Medlemsstaterne sørger for, at samhandelen kun omfatter de i artikel
1 omhandlede produkter, der er fremstillet, kontrolleret, mærket og
etiketteret i henhold til EF-bestemmelserne med henblik på produkternes
bestemmelse, og som under hele transporten frem til modtageren er
ledsaget af sundhedscertifikatet eller hygiejnecertifikatet, hvori mod-
tageren er anført, eller af et hvilket som helst andet dokument som
foreskrevet i EF-veterinærbestemmelserne.
Oprindelsesvirksomhederne sørger ved løbende selvkontrol for, at deres
produkter opfylder de i første afsnit omhandlede krav.
Uden at det i øvrigt berører de kontrolopgaver, som ifølge EF-
bestemmelserne påhviler embedsdyrlægerne, foretager de kompetente
myndigheder regelmæssigt kontrol af virksomhederne med henblik på at
sikre, at de produkter, der skal indgå i samhandelen, er i over-
ensstemmelse med EF-kravene eller — i de i denne artikels stk. 3, og i
artikel 14 omhandlede tilfælde — med bestemmelsesmedlemsstatens
krav.
Når der er begrundet mistanke om, at betingelserne ikke overholdes,
foretager de kompetente myndigheder de fornødne undersøgelser, og når
mistanken bekræftes, træffer de passende foranstaltninger, som i givet
fald kan indebære tilbagekaldelse af autorisationen.
2. Når en transport omfatter produkter til flere forskellige bestemmel-
sessteder, skal produkterne pakkes i et antal varepartier, der svarer til
antallet af bestemmelsessteder. Hvert vareparti skal ledsages af det
ovenfor nævnte certifikat eller dokument.
Når de i artikel 1 omhandlede produkter skal eksporteres til tredjelande,
skal transporten være under toldkontrol helt frem til det sted, hvor
Fællesskabets toldområde forlades.
3. Medlemsstater, som fakultativt indfører produkter fra visse tredje-
lande, underretter Kommissionen og de andre medlemsstater om en
sådan import.
Når produkterne indføres til Fællesskabets toldområde af en anden
medlemsstat end dem, der er nævnt i første afsnit, foretager den
pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1 ved
hjælp af dokumenterne en kontrol af de pågældende produkters
oprindelses- og bestemmelsessted.
Bestemmelsesmedlemsstaterne forbyder videreforsendelse fra deres
område af sådanne produkter, medmindre bestemmelsesstedet er en
anden medlemsstat, der ligeledes foretager fakultativ import fra
tredjelande.
Artikel 4
1. Afsendermedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for
at sikre, at virksomhederne opfylder de veterinærmæssige krav på alle
stadier af produktionen, oplagringen, markedsføringen og transporten af
de i artikel 1 nævnte produkter.
De sørger især for,— at de produkter, der er fremstillet i overensstemmelse med de i bilag
A nævnte direktiver, veterinærmæssigt kontrolleres på samme måde,
hvadenten de skal indgå i EF-samhandelen eller er bestemt til
medlemsstatens eget marked,
— at de i bilag B omhandlede produkter ikke videreforsendes til en
anden medlemsstats område, hvis de ikke kan afsættes på deres eget
område af de årsager, som nævnes i Traktatens artikel 36.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 4
2. Afsendermedlemsstaterne træffer passende administrative, lovmæs-
sige og strafferetlige foranstaltninger med henblik på at sanktionere
enhver overtrædelse af veterinærlovgivningen, der begås af fysiske eller
juridiske personer, når det konstateres, at EF-bestemmelserne over-
trædes, eller især når det fastslås, at de udstedte certifikater eller
dokumenter ikke svarer til produkternes virkelige tilstand, eller at
hygiejnemærket er blevet anbragt på produkter, som ikke er i
overensstemmelse med de nævnte bestemmelser.
KAPITEL II
Kontrol på bestemmelsesstedet
Artikel 5
1. Bestemmelsesmedlemsstaten iværksætter følgende kontrolforanstalt-
ninger:
a) De kompetente myndigheder kan på varens bestemmelsessted ved
ikke-diskriminerende veterinær stikprøvekontrol undersøge, om
kravene i artikel 3 er opfyldt; de kan i den forbindelse udtage prøver.
Endvidere kan transit- eller bestemmelsesmedlemsstatens kompe-
tente myndigheder, når de ligger inde med oplysninger, som tyder
på, at der er sket en overtrædelse, ligeledes foretage kontrol under
varernes transport på den pågældende medlemsstat område, herunder
kontrol af transportmidlernes overensstemmelse med gældende
regler.
b) Såfremt de i artikel 1 omhandlede produkter, der har oprindelse i en
anden medlemsstat, er bestemt til
— en virksomhed, der kontrolleres af en embedsdyrlæge, skal
denne sørge for, at den pågældende virksomhed kun modtager de
pågældende produkter, hvis de med hensyn til mærkning,
etikettering og ledsagedokumenter opfylder kravene i artikel 3,
stk. 1, eller — for så vidt angår de i bilag B omhandlede
produkter — hvis de er forsynet med det dokument, som er
foreskrevet i bestemmelseslandets lovgivning,
— en autoriseret mellemhandler, som foretager en opdeling af
varepartierne, eller en handelsvirksomhed med mange filialer
eller enhver anden virksomhed, der ikke til stadighed er
underkastet kontrol, har de pågældende virksomheder pligt til
før enhver opdeling eller markedsføring at kontrollere, at de i
første led nævnte mærker, certifikater eller dokumenter
forefindes, samt at indberette enhver forsømmelse eller afvigelse
til de kompetente myndigheder,
— andre modtagere, bl.a. ved aflæsning af en del af varepartiet
under transporten, skal varepartiet i overensstemmelse med
artikel 3, stk. 1, være ledsaget af originalen til det i første led
nævnte certifikat.
Den garanti, de i andet og tredje led omtalte modtagere skal give,
fastlægges i en aftale, der indgås med de kompetente myndigheder i
forbindelse med den i stk. 3 omhandlede forudgående registrering.
De kompetente myndigheder kontrollerer ved hjælp af stikprøver,
om disse garantier overholdes.
2. Hvor der ikke, som EF-bestemmelserne foreskriver det, er fastlagt
EF-normer samt i det i artikel 14 omhandlede tilfælde, kan bestemmel-
sesmedlemsstaten, under overholdelse af Traktatens generelle bestem-
melser, kræve, at oprindelsesvirksomheden overholder de normer, der
gælder i henhold til den pågældende medlemsstats nationale lovgivning,
jf. dog artikel 4. Oprindelsesmedlemsstaten sikrer, at de pågældende
produkter opfylder disse krav.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 5
3. Virksomheder, som modtager produkter fra en anden medlemsstat,
eller som foretager en fuldstændig opdeling af et vareparti af sådanne
produkter.
a) skal på de kompetente myndigheders anmodning forinden regi-
streres,
b) skal føre et register over leverancerne,
c) skal på de kompentente myndigheders anmodning underrette disse
om ankomsten af varer fra en anden medlemsstat, i det omfang det er
nødvendigt for den i stk. 1 nævnte kontrol;
d) skal i en periode, der fastsættes af de kompetente myndigheder, dog i
mindst seks måneder, opbevare de i artikel 3 nævnte sundheds-
certifikater, hygiejnecertifikater eller dokumenter med henblik på
forevisning for de kompetente myndigheder på disses anmodning.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastlægges efter
fremgangsmåden i artikel 18.
5. På grundlag af en rapport fra Kommissionen ledsaget af eventuelle
ændringsforslag behandler Rådet på ny denne artikel tre år efter
direktivets iværksættelse.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne påser ved den kontrol, der foretages på steder, hvor
produkter fra tredjelande kan føres ind på det i bilag I til direktiv
90/675/EØF (1) definerede område, såsom havne og lufthavne samt
grænseovergangssteder fælles med tredjelande,
a) at der foretages dokumentkontrol af produkternes oprindelse
b) at produkter med oprindelse i Fællesskabet underkastes kontrol-
bestemmelserne i artikel 5
c) at produkter fra tredjelande underkastes bestemmelserne i direktiv
90/675/EØF.
2. Fra den 1. januar 1993 og uanset stk. 1 skal alle produkter, som
transporteres med transportmidler, som regelmæssigt og direkte for-
binder to geografiske punkter i Fællesskabet, underkastes de i artikel 5
omhandlede kontrolbestemmelser.
Artikel 7
1. Konstaterer bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndigheder
ved en kontrol på forsendelsens bestemmelsessted eller under trans-
porten,
a) at der forekommer stoffer, som har forårsaget en af de sygdomme,
der er nævnt i direktiv 82/894/EØF (2), senest ændret ved Kommis-
sionens afgørelse 89/162/EØF (3), eller en zoonose eller sygdom
eller et hvilket som helst andet forhold, der kan udgøre en alvorlig
fare for dyr eller mennesker, gør sig gældende, eller at produkterne
kommer fra et område, der er smittet med en epizootisk sygdom,
påbyder de, medmindre det drejer sig om veterinærpolitimæssige
forhold eller om produkter, som er blevet underkastet en af de
behandlinger, der er nævnt i artikel 4 i direktiv 80/215/EØF (4),
senest ændret ved direktiv 88/660/EØF (5), destruktion af partiet
eller enhver anden anvendelse, som er fastsat i EF-bestemmelserne.
Udgifterne til destruktion af partiet påhviler afsenderen eller dennes
repræsentant.!B
(1) EFT nr. L 373 af 31. 12. 1990, s. 1.
(2) EFT nr. L 378 af 31. 12. 1982, s. 58.
(3) EFT nr. L 61 af 4. 3. 1989, s. 48.
(4) EFT nr. L 47 af 21. 2. 1980, s. 4.
(5) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1985, s. 35.!M2
!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 6
De kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten giver
øjeblikkelig pr. telex de kompetente myndigheder i de øvrige
medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de konstaterede
forhold samt om de afgørelser, de har truffet, og begrundelsen herfor.
Der kan iværksættes beskyttelsesforanstaltninger som fastsat i artikel
9.
Endvidere kan kommissionen, efter anmodning fra en medlemsstat
og efter fremgangsmåden i artikel 17, for at imødegå situationer, der
ikke er dækket af EF-bestemmelserne, træffe afgørelse om enhver
nødvendig foranstaltning med henblik på at sikre en fælles strategi
blandt medlemsstaterne;
b) at varerne ikke opfylder betingelserne i EF-direktiverne eller
eventuelt nationale normer, hvor der ikke er truffet afgørelse om
de i direktiverne foreskrevne EF-normer, kan de, medmindre der fra
et sundhedsmæssigt eller veterinærpolitimæssigt synspunkt er noget
til hinder herfor, give afsenderen eller dennes repræsentant valget
mellem:
— destruktion af varerne eller— anden anvendelse af varerne, herunder tilbagesendelse med
tilladelse fra de kompetente myndigheder i det land, hvor
oprindelsesvirksomheden er beliggende.
Dog kan der, hvis der konstateres forsømmelser vedrørende
certifikatet eller dokumenterne, gives afsenderen en frist til at få
bragt dokumenterne i orden, før sidstnævnte mulighed benyttes.
2. Kommissionen udarbejder efter fremgangsmåden i artikel 18 en liste
over i de stk. 1 omhandlede stoffer eller sygdomme samt gennem-
førelsesbestemmelserne til nærværende artikel.
Artikel 8
1. I de i artikel 7 omhandlede tilfælde sætter de kompetente
myndigheder i en bestemmelsesmedlemsstat sig straks i forbindelse
med de kompetente myndigheder i afsendermedlemsstaten. Sidstnævnte
myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger og meddeler de
kompetente myndigheder i førstnævnte medlemsstat, hvilken kontrol der
er udført, hvilke afgørelser der er truffet samt begrundelsen for disse.
Hvis bestemmelsesmedlemsstaten nærer frygt, for, at disse foranstalt-
ninger ikke er tilstrækkelige, søger den sammen med de kompetente
myndigheder i den anden implicerede medlemsstat at rette op på
situationen, idet der eventuelt aflægges et besøg på stedet.
Når den i artikel 7 omhandlede kontrol fører til konstatering af gentagne
forsømmelser, underretter de kompetente myndigheder i bestemmelses-
medlemsstaten Kommissionen og de øvrige medlemsstaters veterinær-
tjenester herom.
Kommissionen kan efter anmodning fra de kompetente myndigheder i
bestemmelsesmedlemsstaten eller på eget initiativ under hensyn til arten
af de konstaterede overtrædelser
— sende en kontroldelegation til stedet,
— pålægge en embedsdyrlæge, som er godkendt af de involverede
parter, og hvis navn skal stå på en liste, der udarbejdes af
Kommissionen efter indstilling fra medlemsstaterne, at kontrollere
forholdene i den pågældende virksomhed, eller
— pålægge de kompetente myndigheder at forøge antallet af prøver af
den pågældende virksomheds produktion.
Den meddeler medlemsstaterne sine konklusioner.
Når disse foranstaltninger træffes for at imødegå gentagne forsømmelser
fra en given virksomheds side, pålægger Kommissionen den pågældende
virksomhed at afholde udgifterne i forbindelse med anvendelsen af de
ovenstående led.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 7
Indtil Kommissionens konklusioner foreligger, skal afsendermedlems-
staten efter anmodning fra bestemmelsesmedlemsstaten forstærke
kontrollen med produkterne fra den pågældende virksomhed, og når
tungtvejende hensyn til dyrs og menneskers sundhed taler herfor,
tilbagekalde virksomhedens autorisation.
Bestemmelmsesmedlemsstaten kan for sit vedkommende skærpe kon-
trollen med produkterne fra samme virksomhed.
Efter anmodning fra en af de to berørte medlemsstater skal Kommis-
sionen, hvis den sagkyndiges udtalelse bekræfter forsømmelserne, efter
fremgangsmåden i artikel 17 træffe passende foranstaltninger, som kan
være så vidtrækkende som at give medlemsstaterne tilladelse til
midlertidigt at nægte indførsel på deres område af produkter fra denne
virksomhed. Foranstaltningerne skal hurtigst muligt stadfæstes eller
ændres efter fremgangsmåden i artikel 17.
De almindelige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes
efter fremgangsmåden i artikel 18.
2. De klagemuligheder, der i henhold til gældende lovgivning i
medlemsstaterne kan anvendes over for de afgørelser, der træffes af de
kompetente myndigheder, berøres ikke af dette direktiv.
De afgørelser, der træffes af bestemmelsesmedlemsstatens kompetente
myndigheder, skal meddeles afsenderen eller dennes repræsentant med
angivelse af grundene dertil, samt de kompetente myndigheder i
afsendermedlemsstaten.
Efter anmodning fra afsenderen eller dennes repræsentant skal de
begrundede afgørelser meddeles ham skriftligt med angivelse af de
klagemuligheder, der efter gældende lov står til hans rådighed, samt af
form og frister for indgivelse af klage.
Dog kan de to parter i tilfælde af tvist — uden at det berører ovennævnte
klagemuligheder — hvis de er enige herom, inden for en frist på højst 1
måned, forelægge tvisten for en sagkyndig, som skal være opført på en
liste over Fællesskabets sagkyndige, der skal opstilles af Kommissionen.
Udgifterne i forbindelse med denne sagkyndige bistand påhviler
Fællesskabet.
Den sagkyndige skal afgive udtalelse inden for højst 72 timer. Parterne
underkaster sig den sagkyndiges udtalelse under overholdelse af
EF-veterinærbestemmelserne.
3. Udgifterne til tilbagesendelse af forsendelsen, oplagring af varerne,
disses anvendelse til andre formål eller destruktion påhviler modtageren.
KAPITEL III
Fælles bestemmelser
Artikel 9
1. En medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater og
Kommissionen, når det konstateres, at der på dens område forekommer
en af de i direktiv 82/894/EØF omhandlede sygdomme, eller når der
konstateres zoonoser, sygdomme eller andre forhold, der kan udgøre en
alvorlig fare for dyrs og menneskers sundhed.
Oprindelsesmedlemsstaten iværksætter straks de bekæmpelsesforanstalt-
ninger eller forebyggende foranstaltninger, der er fastlagt i EF-bestem-
melserne, navnlig afgrænsning af de heri foreskrevne iagttagelses-
distrikter, eller træffer enhver anden foranstaltning, som den finder
hensigtsmæssig.
Bestemmelses- eller transitmedlemsstaten, som under en kontrol
omhandlet i artikel 5 har konstateret en af de sygdomme eller andre
forhold, som er omhandlet i første afsnit, kan om nødvendigt træffe
forebyggende foranstaltninger, der er fastlagt i EF-bestemmelserne.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 8
Indtil der er truffet foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 4, kan
bestemmelsesmedlemsstaten, når tungtvejende hensyn til menneskers og
dyrs sundhed taler herfor, træffe sikkerhedsforanstaltninger over for de
berørte virksomheder eller i tilfælde af en epizooti oprette det
iagttagelsesdistrikt, som er foreskrevet i EF-bestemmelserne.
De trufne foranstaltninger meddeles straks Kommissionen og de øvrige
medlemsstater.
2. En eller flere repræsentanter for Kommissionen kan efter anmodning
fra den i stk. 1, første afsnit, nævnte medlemsstat eller på Kommis-
sionens initiativ straks tage til stedet, for i samarbejde med de
kompetente myndigheder at undersøge, hvilke foranstaltninger der er
truffet, og afgive en udtalelse om foranstaltningerne.
3. Hvis Kommissionen ikke er blevet informeret om disse foran-
staltninger, eller hvis den finder foranstaltningerne utilstrækkelige, kan
den i samarbejde med den berørte medlemsstat træffe sikkerhedsfor-
anstaltninger med hensyn til produkterne fra det epizooti-ramte område
eller fra en bestemt virksomhed, indtil Den Stående Veterinærkomité
træder sammen. Disse foranstaltninger skal så hurtigt som muligt
forelægges Den Stående Veterinærkomité for at blive stadtfæstet, ændret
eller ophævet efter fremgangsmåden i artikel 17.
4. Under alle omstændigheder lader Kommissionen snarest muligt Den
Stående Veterinærkomité undersøge situationen. Den træffer efter
fremgangsmåden i artikel 17 de nødvendige foranstaltninger for de i
artikel 1 omhandlede produkter og, hvis situationen kræver det, for
produkter med oprindelsesstatus eller heraf afledte produkter. Den følger
situationens udvikling og ændrer eller ophæver de trufne afgørelser efter
samme procedure på baggrund af denne udvikling.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel samt listen over
zoonoser og andre forhold, der kan udgøre en alvorlig fare for
menneskers sundhed, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 18.
Artikel 10
Hver medlemsstat og Kommissionen udpeger den eller de tjenester med
kompetence på veterinærkontrolområdet, der skal foretage veterinærkon-
trollen og varetage samarbejdet med kontroltjenesterne i de øvrige
medlemsstater.
Artikel 11
Medlemsstaterne sørger ligeledes for, at funktionærer fra deres
veterinærjenester, i givet fald i samarbejde med funktionærer fra andre
tjenester, der har beføjelser hertil, bl.a. kan
— foretage tilsyn med lokaler, kontorer, laboratorier, anlæg, trans-
portmidler, udstyr og materiel, rengørings- og vedligeholdelses-
midler, metoder til produktion og behandling af produkter samt
mærkning, etikettering og præsentation af disse produkter,
— kontrollere, om personalet overholder kravene i de tekster, der er
anført i bilag A
— udtage prøver af produkter, som er oplagret eller til salg, er
markedsført eller er under transport
— gennemgå den dokumentation eller de edb-oplysninger, der anvendes
ved den kontrol, som er et resultat af de i henhold til artikel 3, stk. 1,
trufne foranstaltninger.
Med henblik herpå skal de kontrollerede virksomheder samarbejde med
de pågældende funktionærer i det omfang, det er nødvendigt for
udførelsen af disses opgave.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 9
Artikel 12
1. Artikel 8, stk. 3, samt artikel 10 og 11 i direktiv 64/433/EØF (1),
senest ændret ved direktiv 88/657/EØF (2), udgår.
2. Artikel 5, stk. 3 og 4, samt artikel 9, 10 og 11 i direktiv
71/118/EØF (3), senest ændret ved direktiv 88/657/EØF, udgår.
3. I direktiv 72/461/EØF (4), senest ændret ved direktiv 87/489/EØF (5),
i) udgår artikel 5, stk. 2 til 5, samt artikel 6 og 8;
ii) erstattes i artikel 8a henvisningen til artikel 8 med en henvisning til
artikel 9 i direktiv 89/662/EØF.
4. Artikel 7, stk. 3, samt artikel 12 og 16 i direktiv 77/99/EØF (6),
senest ændret ved direktiv 89/227/EØF (7), udgår.
5. I direktiv 80/215/EØF
i) udgår artikel 5, stk. 2 til 5, samt artikel 6 og 7;
ii) erstattes i artikel 7a henvisningen til artikel 7 med en henvisning til
artikel 9 i direktiv 89/662/EØF.
6. Artikel 5, stk. 3 og 4, samt artikel 7, 8 og 12 i direktiv
85/397/EØF (8), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3768/85 (9),
udgår.
7. Artikel 10, stk. 1 og 3, i direktiv 88/657/EØF (10) udgår.
8. Artikel 8 og 9 i direktiv 89/437/EØF (11) udgår.
9. I bilag B til direktiv 72/462/EØF tilføjes følgende i certifikatet:
»Første modtagers navn og adresse«.
Artikel 13
1. I direktiv 64/433/EØF og 71/118/EØF tilføjes følgende artikel:
»Artikel 19
De i direktiv 89/662/EØF (*) fastsatte regler om veterinærkontrol i
samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelsen af det
indre marked finder især anvendelse med hensyn til kontrol på
oprindelsesstedet, med hensyn til tilrettelæggelse og opfølgning af
den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt
med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.«
2. I direktiv 72/461/EØF og 80/215/EØF tilføjes følgende artikel:
»Artikel 15
De i direktiv 89/662/EØF (*) fastsatte regler om veterinærkontrol i
samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelsen af det
indre marked finder især anvendelse med hensyn til kontrol på
oprindelsesstedet, med hensyn til tilrettelæggelse og opfølgning af
den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt
med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.«!B
(1) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 2012/64.
(2) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 3.
(3) EFT nr. L 55 af 8. 3. 1971, s. 23.
(4) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 24.
(5) EFT nr. L 280 af 3. 10. 1987, s. 28.
(6) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 85.
(7) EFT nr. L 93 af 6. 4. 1989, s. 25.
(8) EFT nr. L 226 af 24. 8. 1985, s. 13.
(9) EFT nr. L 362 af 31. 12. 1985, s. 8.
(10) EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 87.
(11) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 28.1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 10
3. I direktiv 77/99/EØF tilføjes følgende artikel:
»Artikel 24
De i direktiv 89/662/EØF (*) fastsatte regler om veterinærkontrol i
samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelsen af det
indre marked finder især anvendelse med hensyn til kontrol på
oprindelsesstedet, med hensyn til tilrettelæggelse og opfølgning af
den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt
med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.«
4. I direktiv 85/397/EØF og 88/657/EØF tilføjes følgende artikel:
»Artikel 18
De i direktiv 89/662/EØF (*) fastsatte regler om veterinærkontrol i
samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelsen af det
indre marked finder især anvendelse med hensyn til kontrol på
oprindelsesstedet, med hensyn til tilrettelæggelse og opfølgning af
den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt
med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.«
5. I direktiv 89/437/EØF tilføjes følgende artikel:
»Artikel 17
De i direktiv 89/662/EØF (*) fastsatte regler om veterinærkontrol i
samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelsen af det
indre marked finder især anvendelse med hensyn til kontrol på
oprindelsesstedet, med hensyn til tilrettelæggelse og opfølgning af
den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt
med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.«
Artikel 14
Indtil den 31. december 1992 er samhandelen med de i bilag B omtalte
produkter, i afventen af EF-bestemmelser, underkastet de kontrolregler,
der er fastsat i dette direktiv, særlig reglerne i artikel 5, stk. 2.
Medlemsstaterne meddeler inden den i artikel 19 fastsatte dato de
betingelser og regler, som for øjeblikket gælder for samhandelen med de
i stk. 1 nævnte produkter.
Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen, fastsætter inden
den 31. december 1991 den endelige ordning, der skal gælde for
samhandelen med de i bilag B omtalte produkter.
Artikel 15
I artikel 9 i direktiv 64/432/EØF (1) indsættes følgende stk.:
»2a. En eller flere repræsentanter for Kommissionen kan efter
anmodning fra medlemsstaten eller på Kommissionens
initiativ straks tage til stedet for i forståelse med de
kompetente myndigheder at undersøge, hvilke foranstalt-
ninger der er truffet og de afgiver en udtalelse om
foranstaltningerne.«!B
(1) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64.1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 11
Artikel 16
1. Medlemsstaterne forelægger senest tre måneder inden den dato, der
er fastsat i artikel 19 stk. 1, en plan for Kommissionen med oplysning om
de nationale foranstaltninger, som de agter at iværksætte for at
gennemføre målsætningerne i dette direktiv, navnlig kontrolhyppighe-
den.
2. Kommissionen gennemgår de planer, som medlemsstaterne fore-
lægger den i henhold til stk. 1.
3. Kommissionen tilstiller hvert år og for første gang i 1991 medlems-
staterne en henstilling vedrørende et kontrolprogram for det følgende år;
Den Stående Veterinærkomité udtaler sig forinden om denne henstilling.
Henstillingen kan gøres til genstand for senere tilpasninger.
Artikel 17
1. Når der henvises til den fremgangsmåde, der er fastsat i denne
artikel, indbringer formanden straks sagen for Den Stående Veterinær-
komité, der er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (1), i det følgende
benævnt »komitéen«, enten på eget initiativ eller på anmodning af en
medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. "C1Komitéen afgiver udtalelse om
dette udkast inden for en frist på to dage. 3Den udtaler sig med det
flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de
afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under
afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repræsen-
tanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel.
Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med komitéens udtalelse.
4. Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med
komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger
Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal
træffes.
Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.Har Rådet ikke truffet afgørelse inden femten dage efter forslagets
forelæggelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen,
medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig imod dem.
Artikel 18
1. Når der henvises til den fremgangsmåde, der er fastsat i denne
artikel, indbringer formanden straks sagen for komitéen enten på eget
initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette
udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under
hensyntagen til, hvor meget de pågældende spørgsmål haster. Den
udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2,
for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af
Kommissionen. Under afstemningen i komitéen tildeles de stemmer, der
afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er
fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med komitéens udtalelse.
4. Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med
komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger
Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal
træffes.!B
(1) EFT nr. L 255 af 18. 10. 1968, s. 23.1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 12
Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ikke truffet afgørelse inden tre måneder efter forslagets
forelæggelse, vedtager Kommissionen de foreslåede foranstaltninger og
bringer dem straks i anvendelse, medmindre Rådet med simpelt flertal
har udtalt sig imod dem.
KAPITEL IV
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 19
1. Inden den 31. december 1990 træffer Rådet med kvalificeret flertal
afgørelse om Kommissionens forslag om veterinærkontrol i samhandelen
i Fællesskabet med levende dyr.
Inden den i første afsnit nævnte dato træffer Rådet med kvalificeret
flertal på forslag af Kommissionen afgørelse om de generelle regler og
principper for kontrollen i tredjelande og med import fra disse lande af
produkter omhandlet i dette direktiv. Kontrolstederne ved de ydre
grænser, og de krav, som disse kontrolsteder skal opfylde, fastlægges
inden nævnte dato.
2. Inden den 31. december 1992 foretager Rådet en nyvurdering af
bestemmelserne i dette direktiv på grundlag af en rapport fra Kommis-
sionen om den indvundne erfaring ledsaget af eventuelle forslag til
ændringer, om hvilke Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Artikel 20
Indtil den 31. december 1992 kan medlemsstaterne uanset artikel 5, stk.
1, og for at gøre det muligt gradvist at iværksætte dette direktiv,
— fortsat kontrollere dokumenter under transporten af kød og
kødprodukter for at sikre overholdelse af de særlige krav i
fællesskabsreglerne med hensyn til mund- og klovesyge og
svinepest,
— kontrollere dokumenter under transporten af produkter indført fra
tredjelande til medlemsstaterne.
Artikel 21
Inden den 1. oktober 1992 fastsætter Rådet med kvalificeret flertal på
forslag af Kommissionen den ordning, der skal gælde efter udløbet af
gyldigheden af overgangsbestemmelserne i artikel 20.
Artikel 22
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestem-
melser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden en dato, dog senest
den 31. december 1991, som skal fastsættes ved den afgørelse, der skal
træffes i henhold til artikel 19, stk. 1, andet afsnit, inden den 31.
december 1990.
Den Hellenske Republik har dog en yderligere frist på et år til at
efterkomme direktivet.
Artikel 23
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 13
BILAG A
V eterinærforskrifter
— Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer
vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet, (EFT nr. L 121 af29. 7. 1964, s. 2012/64), senest ændret ved direktiv 88/657/EØF (EFT nr. L
382 af 31. 12. 1988, s. 3).
— Rådets direktiv 71/118/EØF af 15. februar 1971 om sundhedsmæssige
problemer i forbindelse med handel med fersk fjerkrækød, (EFT nr. L 55 af 8.
3. 1971, s. 23), senest ændret ved direktiv 88/657/EØF (EFT nr. L 382 af 31.12. 1988, s. 3)
— Rådets direktiv 72/461/EØF af 12. december 1972 om veterinærpolitimæs-
sige problemer vedrørende handel med fersk kød, (EFT nr. L 302 af 31. 12.1972, s. 24), senest ændret ved direktiv 87/489/EØF (EFT nr. L 280 af 3. 10.
1987, s. 28)
— Rådets direktiv 77/99/EØF af 21. december 1976 om sundhedsmæssige
problemer i forbindelse med handel med kødprodukter inden for Fælles-
skabet, (EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977, s. 85), senest ændret ved direktiv89/227/EØF (EFT nr. L 93 af 6. 4. 1989, s. 25)
— Rådets direktiv 80/215/EØF af 22. januar 1980 om veterinærpolitimæssige
problemer i forbindelse med samhandelen med kødprodukter inden forFællesskabet, (EFT nr. L 47 af 21. 1. 1980, s. 4), senest ændret ved direktiv
88/660/EØF (EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 35)
— Rådets direktiv 85/397/EØF af 5. august 1985 om sundhedsmæssige og
veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med handelen inden for
Fællesskabet med varmebehandlet mælk, (EFT Nr. L 226 af 24. 8. 1985, s.13), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3768/85 (EFT nr. L 362 af 31.12. 1985, s. 8)
— Rådets direktiv 88/657/EØF af 14. december 1988 om krav til fremstilling af
og handel med hakket kød, kød i stykker på under 100 g og tilberedt kød,
(EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 3) (
1);
— Rådets direktiv 89/437/EØF af 20 juni 1989 om hygiejne- og sundheds-
problemer med produktion og markedsføring af ægprodukter, (EFT nr. L 212
af 22. 7. 1989, s. 87) (1);
— Rådets direktiv 91/495/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige- og
dyresundhedsmæssige problemer i forbindelse med produktion og afsætningaf kaninkød og kød af opdrættet vildt. (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 41)
(Med undtagelse af kaninkød og kød af opdrættet vildt, som indføres fra
tredjelande).
— Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige
betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (EFT nr. L 46 af 19.2. 1991, s. 1).
— Rådets direktiv 90/494/EØF af 26. juni 1991 om dyresundhedsmæssige
betingelser for handel inden for Fællesskabet med fersk fjerkrækød og for
indførsel heraf fra tredjelande (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 35.
— Rådets direktiv 91/492/EØF af 15. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser
for produktion og afsætning af levende toskallede bløddyr (EFT nr. L 268 af24. 9. 1991, s. 1).
— Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser
for produktion og afsætning af fiskerivarer (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s.
15)!
B
(1) fra 1 januar 1992.!M1
!M3
!M4
!M5
!M61989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 14
BILAG B
Produkter, som ikke er underkastet EF-harmonisering, men for hvilke
samhandelen skal være underkastet den kontrol, der er omhandlet i dette
direktiv
Produkter af animalsk oprindelse omfattet af Traktatens bilag II:
— kød af vildtlevende vildt
— rå mælk og mælkeprodukter
— produkter på basis af kød af kanin og vildt
—b l o d
— animalsk fedt i flydende form, fedtegrever og biprodukter fra smeltning
— honning— snegle til konsum— frølår til konsum.!
B
!M1
!B
!M3
!M6
!M5
!B1989L0662 — DA — 31.07.1991 — 006.001 — 15