2008R0215 — DA — 19.04.2011 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 215/2008

af 18. februar 2008

om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 ( 1 ) og revideret i Luxembourg den 25. juni 2005 ( 2 ) (»AVS-EF-aftalen«), under henvisning til Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27. november 2001 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab ( 3 ) (»associeringsafgørelsen«), særlig artikel 23, stk. 4, under henvisning til afgørelse nr. 1/2006 truffet af AVS-EF-Ministerrådet den 2. juni 2006 om fastsættelse af den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 og om ændring af den reviderede AVS-EF-partnerskabsaftale ( 4 ), under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse ( 5 ) (»den interne aftale«), særlig artikel 10, stk. 2, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 617/2007 af 14. maj 2007 om gennemførelsen af 10. Europæiske Udviklingsfond under AVS-EF-partnerskabsaftalen ( 6 ), under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten ( 7 ), under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Investeringsbank, og ud fra følgende betragtninger: (1) Der bør fastsættes nærmere bestemmelser for medlemsstaternes indbetaling af bidrag til den 10. Europæiske Udviklingsfond (»EUF«), der er oprettet ved den interne aftale, samt for finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (»OLT«). (2) Der bør fastsættes regler for behandling af saldi fra tidligere europæiske EUF’er, særlig med hensyn til de detaljerede bestemmelser om overførsel heraf til den 10. EUF og reglerne for anvendelsen heraf eller følgerne af frigørelse heraf i forhold til medlemsstaternes bidrag. (3) De betingelser, på hvilke Revisionsretten skal udøve sine beføjelser for så vidt angår EUF, bør fastsættes. (4) De betingelser, på hvilke Den Europæiske Investeringsbank (»EIB«) forvalter EUF’s midler, bør fastsættes. (5) Bestemmelserne om Revisionsrettens revision af de EUF-midler, der forvaltes af EIB, bør stemme overens med den trepartsaftale, der er indgået mellem Revisionsretten, EIB og Kommissionen, jf. traktatens artikel 248, stk. 4. (6) Der bør sikres en hensigtsmæssig, hurtig og effektiv gennemførelse af de programmer og projekter, som finansieres inden for AVS-EF-aftalens rammer, og der bør indføres gennemsigtige og let anvendelige forvaltningsprocedurer, som muliggør decentralisering af opgaver og ansvar. (7) Parterne i AVS-EF-aftalen har bekræftet, at de har forpligtet sig til at overholde de sociale og etiske bestemmelser i Den Internationale Arbejdsorganisations (ILO’s) konventioner. (8) Der bør fastsættes nærmere bestemmelser for, hvordan den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede i nært samarbejde med den nationale anvisningsberettigede træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en tilfredsstillende gennemførelse af foranstaltningerne. (9) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget ( 8 ) bør som det centrale element i reformen af Kommissionens interne forvaltning i videst muligt omfang tages i betragtning i denne forordning med henblik på effektivitet og forenkling. I givet fald bør Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget ( 9 ) finde tilsvarende anvendelse i visse tilfælde. (10) Alle ændringer i forhold til finansforordningen af 27. marts 2003 for den 9. Europæiske Udviklingsfond ( 10 ) bør medvirke til at nå formålet med Kommissionens reformer, bør forbedre eller sikre en forsvarlig økonomisk forvaltning og bør øge beskyttelsen af Fællesskabets finansielle interesser mod svig og andre ulovlige aktiviteter og dermed øge de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. (11) Der er i lyset af de praktiske erfaringer behov for en række ændringer i forhold til finansforordningen for den 9. EUF med henblik på at lette forvaltningen af EUF og virkeliggørelsen af de tilgrundliggende politikmål og med henblik på at justere visse procedure- og dokumentationskrav. Specielt skal gennemsigtigheden styrkes ved, at det fastsættes, at der skal gives oplysninger om modtagerne af fællesskabsmidler. (12) Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning bør indebære en effektiv og produktiv intern kontrol i forbindelse med forvaltningen af EUF’s midler. (13) Med hensyn til EUF’s midler bør medlemsstaterne have mulighed for at yde frivillige finansielle bidrag til hjælp til at fuldføre AVS-EF-partnerskabsaftalens mål uden for samfinansieringsordninger, jf. forordning (EF) nr. 617/2007. (14) Princippet om specificering bør finde anvendelse på EUF. (15) Med hensyn til metoderne for forvaltning af EUF’s midler bør de bestemmelser om central, decentral og fælles forvaltning, der er fastlagt i finansforordningen for den 9. EUF, omstruktureres af klarhedshensyn, og nogle af kravene bør præciseres. Specielt bør kravene vedrørende fælles forvaltning, betingelserne for uddelegering af opgaver og kriterierne for anvendelse af nationale offentligretlige organer forenkles for at gøre dem lettere at anvende og for at imødekomme de stigende operationelle behov. (16) Forbuddet mod at uddelegere gennemførelsesopgaver til private organer bør tilpasses i forbindelse med central forvaltning, da det har vist sig at være unødvendigt restriktivt. Kommissionen bør have mulighed for at benytte sig af et rejsebureau eller en konferencearrangør til at godtgøre konferencedeltageres udgifter, forudsat at det sikres, at det private firma ikke udøver nogen skønsbeføjelser. (17) Med hensyn til regnskabsføreren skal hans ansvar for godkendelse af regnskaberne på grundlag af de finansielle oplysninger, som de anvisningsberettigede forelægger for ham, præciseres. Med henblik herpå bør regnskabsføreren have beføjelse til at kontrollere de oplysninger, som han har modtaget fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, og til om nødvendigt at tage forbehold. (18) Betingelserne og begrænsningerne vedrørende det finansielle ansvar for alle finansielle aktører og alle andre personer, der deltager i forvaltningen af EUF, bør præciseres. (19) Reglerne vedrørende inddrivelse af fordringer bør præciseres og skærpes for at forbedre beskyttelsen af Fællesskabernes finansielle interesser. Specielt bør betingelserne for, hvornår der skal betales morarenter til EUF, præciseres. (20) Der bør indføres bestemmelser om forældelsesfrister for fordringer. I modsætning til mange af medlemsstaterne har Fællesskabet ikke en forældelsesfrist for fordringer, som medfører, at disse bortfalder efter en vis periode. Fællesskabet er heller ikke underlagt en forældelsesfrist for sine fordringer over for tredjemand. Indførelsen af sådanne forældelsesfrister bør ske i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning. (21) I overensstemmelse med den generelle finansforordning og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 11 ) bør reglerne for udelukkelse fra en procedure for indgåelse af aftaler præciseres. Der bør foretages en klar sondring mellem obligatorisk udelukkelse og udelukkelse på grundlag af en administrativ sanktion. Desuden bør der af retssikkerheds- og proportionalitetshensyn fastsættes en maksimal udelukkelsesperiode. Der kan indføres en undtagelse fra udelukkelsesreglerne i forbindelse med køb på særlig fordelagtige vilkår, enten hos en leverandør, der endeligt indstiller sin erhvervsvirksomhed, hos kuratorer eller likvidatorer i en konkursbehandling, en tvangsakkord eller en tilsvarende behandling i henhold til national lov. (22) Det er hensigtsmæssigt at gøre det muligt at anvende den centrale database over ansøger eller bydende, der befinder sig i en udelukkelsessituation, som er oprettet i medfør af forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, i forbindelse med EUF. (23) Med hensyn til tilskud er der behov for en række præciseringer i artikel 103, specielt med hensyn til deres anvendelsesområde. For at forbedre forvaltningen af tilskud og forenkle procedurerne bør det være muligt at yde tilskud enten ved beslutninger truffet af institutionen eller ved skriftlige aftaler med modtagerne, og der bør indføres en mulighed for at anvende faste beløb og finansiering efter takst ved siden af den mere traditionelle metode med godtgørelse af de faktiske udgifter. Endelig bør kravene vedrørende kontrol og garantier stå i et mere rimeligt forhold til den økonomiske risiko. (24) Reglen om, at tilskud bør ydes på grundlag af forslagsindkaldelser, har vist sig at være værdifuld i praksis. Erfaringen har imidlertid vist, at der i visse tilfælde på grund af foranstaltningens art ikke levnes noget valg med hensyn til modtagere. Det bør derfor udtrykkeligt anerkendes, at der opstår sådanne undtagelsestilfælde. (25) Når der ydes tilskud til driftsomkostningerne, har reglen om, at den nødvendige aftale ikke må underskrives senere end fire måneder efter begyndelsen af modtagerens regnskabsår, vist sig at være unødvendigt streng. Fristen bør derfor fastsættes til seks måneder. (26) Da tilskud fortsat bør ydes på grundlag af udvælgelses- og tildelingskriterier, er der ikke behov for, at disse kriterier i alle tilfælde vurderes af et udvalg. Der bør være mulighed for at bruge mere fleksible metoder til evaluering af udvælgelseskriterierne. (27) Af klarhedshensyn bør reglen om de krav i forbindelse med indkøbsaftaler, som tilskudsmodtagerne skal anvende, forenkles. Desuden bør der fastsættes bestemmelser for tilfælde, hvor gennemførelsen af en foranstaltning gør det nødvendigt, at der ydes økonomisk støtte til tredjemand — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







INDHOLDSFORTEGNELSE FØRSTE DEL — ALMINDELIGE BESTEMMELSER AFSNIT I — FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE AFSNIT II — FINANSIELLE PRINCIPPER KAPITEL 1 PRINCIPPET OM FINANSIEL KORREKTHED KAPITEL 2 PRINCIPPET OM ÉN REGNINGSENHED KAPITEL 3 PRINCIPPET OM SPECIFICERING KAPITEL 4 PRINCIPPET OM FORSVARLIG ØKONOMISK FORVALTNING KAPITEL 5 PRINCIPPET OM KLARHED OG ÅBENHED AFSNIT III — MIDLER OG BIDRAG FRA MEDLEMSSTATERNE KAPITEL 1 SAMMENSÆTNINGEN AF EUF’S MIDLER AFSNIT IV — FORVALTNING AF EUF’S MIDLER KAPITEL 1 GENERELLE BESTEMMELSER KAPITEL 2 GENNEMFØRELSESMÅDER Afsnit 1 Almindelige bestemmelser Afsnit 2 Decentral forvaltning Afsnit 3 Central forvaltning Afsnit 4 Fælles forvaltning med internationale organisationer KAPITEL 3 FINANSIELLE AKTØRER Afsnit 1 Princippet om adskillelse af funktioner Afsnit 2 Den anvisningsberettigede Afsnit 3 Regnskabsføreren Afsnit 4 Udbetalende myndigheder Afsnit 5 Betalingsforvalter KAPITEL 4 DE FINANSIELLE AKTØRERS ANSVAR Afsnit 1 Generelle bestemmelser Afsnit 2 Bestemmelser for anvisningsberettigede Afsnit 3 Bestemmelser for regnskabsførere og betalingsforvaltere KAPITEL 5 FORVALTNING AF INDTÆGTER Afsnit 1 Overdragelse af midler til EUF Afsnit 2 Overslag over fordringer Afsnit 3 Fastlæggelse af fordringer Afsnit 4 Anvisning af indtægter Afsnit 5 Inddrivelse KAPITEL 6 FORVALTNING AF UDGIFTER Afsnit 1 Generelle bestemmelser Afsnit 2 Indgåelse af udgiftsforpligtelser Afsnit 3 Indgåelse af udgiftsforpligtelser, når der anvendes central eller fælles forvaltning Afsnit 4 Indgåelse af udgiftsforpligtelser, når der anvendes decentral forvaltning Afsnit 5 Fastsættelse af udgifter Afsnit 6 Anvisning af udgifter Afsnit 7 Betaling af udgifter Afsnit 8 Tidsfrister i forbindelse med forvaltning af udgifter KAPITEL 7 EDB-SYSTEMER KAPITEL 8 DEN INTERNE REVISOR AFSNIT V — INDGÅELSE AF OFFENTLIGE AFTALER KAPITEL 1 GENERELLE BESTEMMELSER Afdeling 1 Anvendelsesområde og tildelingsprincipper Afdeling 2 Offentliggørelse KAPITEL 2 PROCEDURER FOR INDGÅELSE AF AFTALER AFSNIT VI — AFTALER I OFFENTLIGT REGI OG AFTALER I INDIREKTE DECENTRALISERET REGI AFSNIT VII — TILSKUD KAPITEL 1 ANVENDELSESOMRÅDE OG FORMER FOR TILSKUD KAPITEL 2 PRINCIPPER KAPITEL 3 PROCEDURE FOR YDELSE AF TILSKUD KAPITEL 4 BETALING OG KONTROL KAPITEL 5 GENNEMFØRELSE AFSNIT VIII — REGNSKABSAFLÆGGELSE OG REGNSKABSFØRING KAPITEL 1 REGNSKABSAFLÆGGELSE KAPITEL 2 OPLYSNINGER OM FORVALTNINGEN AF EUF’S MIDLER KAPITEL 3 REGNSKABSFØRING AFSNIT IX — EKSTERN REVISION OG DECHARGE KAPITEL 1 GENERELLE BESTEMMELSER KAPITEL 2 EKSTERN REVISION KAPITEL 3 DECHARGE ANDEN DEL — SÆRLIGE BESTEMMELSER OM DE EUF-MIDLER, DER FORVALTES AF EIB TREDJE DEL — OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER AFSNIT I — OVERGANGSBESTEMMELSER KAPITEL 1 OVERFØRSEL AF RESTBELØB FRA TIDLIGERE EUF’ER KAPITEL 2 RESTBELØB FRA TIDLIGERE EUF’ER KAPITEL 3 REGLER VEDRØRENDE GENNEMFØRELSEN AF TIDLIGERE EUF'ER KAPITEL 4 OVERGANGSPERIODE AFSNIT II — AFSLUTTENDE BESTEMMELSER







FØRSTE DEL

ALMINDELIGE BESTEMMELSER







AFSNIT I

FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE

Artikel 1

Denne forordning fastsætter regler for opstilling og økonomisk forvaltning af de midler, som er afsat til den 10. Europæiske Udviklingsfond (EUF), og for regnskabsaflæggelse og kontrol af regnskaber.

Artikel 2

1. Kommissionen varetager Fællesskabets ansvarsområder som defineret i artikel 57 i AVS-EF-aftalen og i associeringsafgørelsen.

1. Med det formål varetager Kommissionen den økonomiske forvaltning af transaktioner, der iværksættes med midler fra EUF ydet i form af gavebistand, med undtagelse af rentegodtgørelser, og den udfører betalingerne i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.

2. Ved anvendelsen af denne forordning handler Kommissionen på eget ansvar og inden for rammerne af de tildelte midler.

Artikel 3

Den Europæiske Investeringsbank (EIB) forvalter på Fællesskabets vegne investeringsfaciliteten og rentegodtgørelserne og gennemfører de dertil knyttede transaktioner efter reglerne i anden del. I den forbindelse optræder EIB på Fællesskabets vegne og på dettes risiko.

EIB varetager den økonomiske forvaltning af transaktioner, der gennemføres ved hjælp af lån af EIB’s egne midler, eventuelt kombineret med rentegodtgørelser finansieret via EUF’s gavebistand.

Artikel 4

Bestemmelserne i denne del og tredje del finder udelukkende anvendelse på den økonomiske forvaltning af den del af EUF’s midler, som Kommissionen forvalter. Disse bestemmelser kan ikke fortolkes således, at de skaber forpligtelser for Kommissionen med hensyn til den økonomiske forvaltning af den del af EUF’s midler, som EIB forvalter.

Artikel 5

1. Medmindre andet er angivet, betragtes henvisninger i denne forordning til AVS-stater også som henvisninger til organer eller disses repræsentanter som defineret i artikel 13 og 14 i bilag IV til AVS-EF-aftalen, hvortil de kan uddelegere deres beføjelser i henhold til denne aftale.

2. Regnskabsåret begynder den 1. januar og slutter den 31. december.







AFSNIT II

FINANSIELLE PRINCIPPER

Artikel 6

EUF’s midler opstilles og forvaltes i overensstemmelse med følgende principper som fastsat i denne forordning:

a) princippet om finansiel korrekthed

b) princippet om én regningsenhed

c) princippet om specificering

d) princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

e) princippet om åbenhed og klarhed.







KAPITEL 1

Princippet om finansiel korrekthed

Artikel 7

1. Enhver indtægt og udgift skal konteres en EUF-tildeling.

2. Der må ikke indgås forpligtelser eller anvises betalinger for udgifter, der overstiger tildelingerne.

3. Renter af de midler, som tilhører EUF, opføres som EUF’s indtægter.

Artikel 8

1. Renter, der hidrører fra udbetaling af forfinansiering, tildeles det pågældende program eller den pågældende foranstaltning og modregnes ved betaling af saldoen af det skyldige beløb til modtageren.

2. Der betales ikke renter til Fællesskaberne i følgende tilfælde:

a) forfinansiering, der ikke udgør et betydeligt beløb

b) forfinansiering udbetalt i henhold til en indkøbsaftale som omhandlet i artikel 91

c) forskud udbetalt til medlemmerne af institutionerne og til personalet i overensstemmelse med vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (»vedtægten«)

d) forfinansiering udbetalt inden for rammerne af fælles forvaltning som omhandlet i artikel 20, stk. 1, litra c).

3. Artikel 3, 4 og 4a i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1 og 2.







KAPITEL 2

Princippet om én regningsenhed

Artikel 9

1. EUF’s midler opstilles og forvaltes og regnskaberne aflægges i euro.

1. Af hensyn til likviditetsstyringen som omhandlet i artikel 39 kan regnskabsføreren dog gennemføre transaktioner i euro eller i andre valutaer.

2. Artikel 7 og 8 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1.







KAPITEL 3

Princippet om specificering

Artikel 10

EUF’s midler afsættes til specifikke formål under de vigtigste samarbejdsinstrumenter som beskrevet i finansprotokollen til AVS-EF-aftalen og associeringsafgørelsen.

For AVS-staterne fastsættes disse instrumenter i finansprotokollen i bilag Ib til AVS-EF-aftalen. Fordelingen af midlerne baseres også på bestemmelserne i den interne aftale og tager hensyn til de midler, der er forbeholdt til støtteudgifter i forbindelse med programmeringen og gennemførelsen i henhold til aftalens artikel 6.

For OLT er disse instrumenter fastlagt i bilag IIA til associeringsafgørelsen. Fordelingen af disse midler tager også hensyn til den ikke-tildelte reserve, der er omhandlet i artikel 3, stk. 4, i nævnte bilag, og til de midler, der er afsat til undersøgelser og faglig bistand i henhold til artikel 1, stk. 1, litra c), i samme bilag.







KAPITEL 4

Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

Artikel 11

1. EUF’s midler skal anvendes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, dvs. i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, effektivitet og produktivitet.

2. I henhold til princippet om sparsommelighed skal de ressourcer, som anvendes til gennemførelsen af aktiviteter, stilles til rådighed på det rette tidspunkt, i den rigtige mængde og kvalitet samt til den mest fordelagtige pris.

2. Princippet om effektivitet drejer sig om at sikre et optimalt forhold mellem de anvendte ressourcer og de opnåede resultater.

2. Princippet om produktivitet drejer sig om at nå de opstillede specifikke mål og de forventede resultater.

3. Der skal opstilles specifikke, målelige, realiserbare, relevante og tidsbestemte målsætninger. Det kontrolleres ved hjælp af resultatindikatorer, om disse målsætninger er opfyldt.

Artikel 12

Med henblik på at forbedre beslutningstagningen, især for at begrunde og specificere fastlæggelsen af de bidrag, der skal ydes af medlemsstaterne, jf. artikel 57, foretages der følgende evalueringer:

a) forud for anvendelsen af EUF’s midler foretages der en evaluering af den foranstaltning, der skal gennemføres

b) foranstaltningen evalueres efterfølgende for at sikre, at de forventede resultater berettiger de midler, der er anvendt.

Artikel 13

1. I henhold til princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning skal EUF’s midler forvaltes under overholdelse af en produktiv og effektiv intern kontrol, der er tilpasset den pågældende forvaltningsmetode.

2. I forbindelse med forvaltningen af EUF’s midler defineres intern kontrol som en proces, der finder anvendelse på alle niveauer i forvaltningen og har til formål at give en rimelig sikkerhed for, at følgende målsætninger opfyldes:

a) produktivitet, effektivitet og sparsommelighed i transaktionerne

b) pålidelig rapportering

c) beskyttelse af aktiver og oplysninger

d) forebyggelse og afsløring af svig og uregelmæssigheder

e) tilfredsstillende styring af risiciene i forbindelse med de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed under hensyn til programmernes flerårige karakter samt de pågældende betalingers art.







KAPITEL 5

Princippet om klarhed og åbenhed

Artikel 14

1. EUF’s midler opstilles og forvaltes og regnskaberne aflægges under overholdelse af princippet om klarhed og åbenhed.

2. De årlige skøn over forventede forpligtelser og betalinger i overensstemmelse med artikel 7 i den interne aftale og EUF’s årsregnskab som omhandlet i artikel 118 i denne forordning offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

▼M1

3. Kommissionen stiller på en hensigtsmæssig måde de oplysninger om modtagerne af midler fra EUF til rådighed, som den ligger inde med, når EUF's midler forvaltes centralt og direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationer i henhold til artikel 17, stk. 2, samt oplysningerne om modtagerne af midler fra de enheder, som opgaver i forbindelse med den finansielle forvaltning er uddelegeret til, når der er tale om andre forvaltningsmetoder.

▼B

3. Disse oplysninger stilles til rådighed under behørig iagttagelse af fortrolighedskravene, især beskyttelse af personoplysninger som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger ( 12 ) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2001 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger ( 13 ) i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger, og af sikkerhedskravene under hensyn til de særlige forhold i forbindelse med hver af de i artikel 20 nævnte forvaltningsmetoder.







AFSNIT III

MIDLER OG BIDRAG FRA MEDLEMSSTATERNE







KAPITEL 1

Sammensætningen af EUF’s midler

Artikel 15

EUF’s midler udgøres af de beløb, som er fastsat i artikel 1 i den interne aftale.

Artikel 16

1. Kommissionen kan forvalte finansielle bidrag fra medlemsstaterne og andre donorlande på disses vegne, herunder i begge tilfælde deres offentlige og halvoffentlige organer, og bidrag fra internationale organisationer til visse projekter eller programmer, der finansieres af EUF, i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 617/2007.

2. Kommissionen kan også forvalte frivillige finansielle bidrag fra medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 617/2007 samt eventuelle særordninger fastsat i relevante bilaterale bidragsaftaler.

3. De supplerende midler, der er defineret i stk. 1 og 2, forvaltes i overensstemmelse med de samme regler som EUF-midlerne.







AFSNIT IV

FORVALTNING AF EUF’S MIDLER







KAPITEL 1

Generelle bestemmelser

Artikel 17

Kommissionen kan inden for sine tjenestegrene på de vilkår, der er fastsat i denne forordning og i dens forretningsorden, og inden for de grænser, den fastsætter i fuldmagtsdokumentet, uddelegere sine beføjelser vedrørende forvaltning af EUF’s midler. De befuldmægtigede kan kun handle inden for rammerne af de beføjelser, som de udtrykkeligt har fået overdraget.

▼M1

Kommissionen kan imidlertid uddelegere sine beføjelser til forvaltning af EUF-midler til EU-delegationscheferne. Den underretter samtidig Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) herom. Når EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation, anvender de Kommissionens regler om forvaltning af EUF-midler og har samme pligter, forpligtelser og ansvar som alle andre, der ved subdelegation fungerer som anvisningsberettigede.

Kommissionen kan trække denne delegation tilbage i overensstemmelse med dens egne regler.

Hvad angår stk. 2, træffer den højtstående repræsentant de nødvendige foranstaltninger til at lette samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene.

Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) kan aftale detaljerede ordninger for at lette EU-delegationernes forvaltning af midler til afholdelse af støtteudgifter i tilknytning til EUF efter artikel 6 i den interne aftale. Disse ordninger indeholder ikke nogen fravigelser fra bestemmelserne i denne forordning.

▼B

Artikel 18

1. Det er forbudt de finansielle aktører og alle andre personer, der er beskæftiget med gennemførelse, forvaltning, revision eller kontrol af EUF’s midler, at foretage handlinger, der vil kunne medføre, at den pågældendes egne interesser kommer i konflikt med Fællesskabets interesser. Hvis der opstår en interessekonflikt, har den pågældende pligt til at afholde sig fra at foretage en sådan handling og til at forelægge sagen for den kompetente myndighed.

2. Der er tale om interessekonflikt, når en upartisk og objektiv udøvelse af de opgaver, der påhviler en finansiel aktør eller en anden person omhandlet i stk. 1, bringes i fare af familiemæssige, følelsesmæssige, politiske, nationale eller økonomiske grunde eller ethvert andet interessefællesskab med modtageren.

3. Artikel 34 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1 og 2.

Artikel 19

I dette afsnit henviser udtrykket »ansatte« til personer, der er omfattet af vedtægten.







KAPITEL 2

Gennemførelsesmåder







Afsnit 1

Almindelige bestemmelser

Artikel 20

1. Kommissionen forvalter i henhold til bestemmelserne i artikel 21-29 EUF’s midler på en af følgende måder:

a) ved decentral forvaltning

b) ved central forvaltning

c) ved fælles forvaltning sammen med internationale organisationer.

2. Kapitel 2 »Gennemførelsesmåder« i første del, afsnit IV, i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af dette kapitel.







Afsnit 2

Decentral forvaltning

Artikel 21

Som hovedregel sikrer Kommissionen den økonomiske forvaltning af EUF’s midler på en af følgende måder:

a) ved decentral forvaltning med AVS-staterne på de vilkår, der er fastsat i AVS-EF-aftalen, og den opdeling af ansvarsområderne, der er omhandlet i artikel 57 i nævnte aftale samt i artikel 34, 35 og 36 i bilag IV til samme aftale

b) ved decentral forvaltning med OLT på de vilkår, der er fastsat i associeringsafgørelsen og i gennemførelsesbestemmelserne hertil.

Artikel 22

1. I forbindelse med decentral forvaltning sikrer Kommissionen den økonomiske forvaltning af EUF’s midler i overensstemmelse med de detaljerede regler i stk. 2, 3 og 4. Som i forbindelse med central forvaltning kan Kommissionen uddelegere de resterende opgaver til de organer, der er omhandlet i artikel 25, stk. 2-5.

2. De pågældende AVS-stater eller OLT skal:

a) regelmæssigt kontrollere, om de aktioner, der finansieres med EUF-midler, er gennemført korrekt

b) træffe passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig og om nødvendigt indlede retsforfølgning for at inddrive midler, der er udbetalt uretmæssigt.

3. For at sikre sig, at midlerne anvendes i overensstemmelse med gældende regler, anvender Kommissionen inden for rammerne af de beføjelser, der er tillagt den ved disse regler, sådanne procedurer for regnskabsafslutning og mekanismer i forbindelse med finansielle korrektioner, som sætter den i stand til at overholde sine forpligtelser i henhold til AVS-EF-aftalen, navnlig bilag IV, artikel 34, stk. 1, samt i henhold til associeringsafgørelsen, navnlig artikel 20 og 32.

4. Partnerlande og -territorier, hvortil der overdrages gennemførelsesopgaver, skal i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3, sikre en passende årlig efterfølgende offentliggørelse af oplysninger om modtagerne af midler fra EUF.

Artikel 23

AVS-staternes og OLT’s gennemførelse af de foranstaltninger, der finansieres med EUF-midler, kontrolleres af Kommissionen.

Kontrollen kan enten ske ved forudgående godkendelse, efterfølgende kontrol eller en blanding af begge dele i overensstemmelse med bestemmelserne i AVS-EF-aftalen, associeringsafgørelsen og gennemførelsesbestemmelserne hertil.

Artikel 24

Afhængigt af den grad af decentralisering, der er fastsat i AVS-EF-aftalen samt i associeringsafgørelsen og gennemførelsesbestemmelserne hertil, tilskynder Kommissionen de pågældende AVS-stater og OLT til under udøvelsen af de beføjelser, som er tillagt dem ved AVS-EF-aftalen og associeringsafgørelsen, at overholde princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning som omhandlet i artikel 11 og især gradvis at anvende følgende standarder:

a) gennemsigtige procedurer for indgåelse af indkøbsaftaler og ydelse af tilskud, der er ikke-diskriminerende og forhindrer enhver interessekonflikt

b) et produktivt og effektivt system til intern kontrol af forvaltningen af transaktionerne, som omfatter en effektiv adskillelse af funktionerne som anvisningsberettiget og regnskabsfører eller af tilsvarende funktioner

c) et regnskabssystem, der gør det muligt at kontrollere, at EUF’s midler er anvendt korrekt, og at vise anvendelsen af midlerne i EUF’s regnskaber

d) en uafhængig ekstern revision, som foretages af et nationalt organ for uafhængig ekstern revision

e) for så vidt angår aftaler i direkte offentligt regi som omhandlet i artikel 101, stk. 1, skal der gælde passende bestemmelser for forvaltning og kontrol af forskudskonti og for den lokale forskudsbestyrers og den lokale regnskabsførers ansvar.

Ved anvendelsen af første afsnit indsætter Kommissionen i forståelse med de pågældende AVS-stater og OLT passende bestemmelser i de finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 70, stk. 3.







Afsnit 3

Central forvaltning

Artikel 25

▼M1

1. Når Kommissionen forvalter EUF-midler centralt, udføres gennemførelsesopgaverne enten direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationerne efter artikel 17, stk. 2, eller indirekte efter stk. 2, 3 og 4 i denne artikel og efter artikel 26-29.

▼B

1. Indirekte gennemførelse i overensstemmelse med stk. 2, 3 og 4 og med artikel 27-29 finder også anvendelse ved uddelegering af de resterende opgaver til organer som omhandlet i stk. 3 i tilfælde af decentral forvaltning.

2. Kommissionen kan ikke uddelegere gennemførelsesbeføjelser, som den har fået tillagt ved AVS-EF-aftalen eller associeringsafgørelsen, til tredjemand, når beføjelserne indebærer en betydelig skønsmargen, der vil kunne afspejle overvejelser af politisk art. De gennemførelsesopgaver, der uddelegeres til tredjemand, skal være præcist defineret, og det skal nøje kontrolleres, hvordan de udføres.

2. Uddelegeringen af finansielle gennemførelsesopgaver skal overholde princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og skal sikre fællesskabsindsatsens synlighed. De gennemførelsesopgaver, der uddelegeres på denne måde, må ikke give anledning til interessekonflikter.

3. Inden for de grænser, der er fastsat i stk. 2, kan Kommissionen uddelegere offentlige forvaltningsopgaver og navnlig finansielle gennemførelsesopgaver til følgende:

a) de forvaltningsorganer, som er oprettet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 58/2003 ( 14 )

b) nationale offentligretlige organer eller privatretlige enheder, der har fået overdraget offentlige tjenesteydelsesopgaver og stiller tilstrækkelige finansielle garantier for udførelsen af de opgaver, de får overdraget.

3. Kommissionen kan anvende EUF-midler til at give disse organer økonomisk kompensation for de afholdte administrative omkostninger.

3. Kommissionen underretter hvert år Rådet om de pågældende tilfælde, organer og enheder. Den giver en tilsvarende begrundelse for brugen af nationale agenturer.

4. Når forvaltningen af de tilsvarende EUF-midler varetages af et forvaltningsorgan som omhandlet i stk. 3, litra a), gennemføres den af direktøren for forvaltningsorganet.

5. Når organer og enheder som omhandlet i stk. 3 udfører gennemførelsesopgaver, skal de gennem regelmæssig kontrol sikre sig, at de foranstaltninger, der skal finansieres med EUF-midler, er blevet gennemført korrekt.

5. Disse organer eller enheder træffer passende foranstaltninger for at forebygge uregelmæssigheder og svig og indleder eventuelt retsforfølgning for at inddrive midler, der er udbetalt uretmæssigt eller ikke er anvendt korrekt.

Artikel 26

Når Kommissionen forvalter EUF’s midler ved indirekte central forvaltning, skal den først indhente bevis for, at følgende foreligger og fungerer hensigtsmæssigt inden for de enheder, hvortil den overdrager gennemførelsen:

a) gennemskuelige procedurer for indgåelse af indkøbsaftaler og for ydelse af tilskud, der er ikke-diskriminerende og forhindrer enhver interessekonflikt, og som er i overensstemmelse med afsnit V og VII

b) et produktivt og effektivt system til intern kontrol af forvaltningen af transaktionerne, som omfatter en reel adskillelse af funktionerne som anvisningsberettiget og regnskabsfører eller af tilsvarende funktioner

c) et regnskabssystem, der gør det muligt at kontrollere, at EUF’s midler er anvendt korrekt, og at vise anvendelsen af midlerne i EUF’s regnskaber

d) en uafhængig ekstern revision

e) aktindsigt på det niveau, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne

f) passende årlig efterfølgende offentliggørelse af oplysninger om modtagerne af midler fra EUF i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3.

Kommissionen kan beslutte, at de kontrol- og regnskabsføringssystemer og de procedurer for indgåelse af aftaler og ydelse af tilskud, der anvendes af de nationale organer og enheder, som er omhandlet i stk. 25, stk. 3, sidestilles med dens egne regler, under hensyntagen til de internationalt anerkendte standarder.

Artikel 27

1. Kommissionen skal sikre, at gennemførelsen af de overdragne opgaver overvåges, evalueres og kontrolleres. Den tager hensyn til sidestillingen af kontrolsystemerne, når den udfører kontrol ved hjælp af sine egne kontrolsystemer.

2. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) har i forhold til de organer, som der er uddelegeret opgaver til, de samme beføjelser som i forhold til Kommissionens tjenestegrene. De pågældende organer træffer de nødvendige foranstaltninger for at lette gennemførelsen af OLAF’s interne undersøgelser. I forbindelse med enhver handling, som sådanne organer foretager til finansiel forvaltning af EUF’s midler, navnlig enhver afgørelse og enhver kontrakt, som de indgår, skal der udtrykkelig gives adgang til de samme kontroller som dem, der er omhandlet i artikel 70, stk. 4.

Artikel 28

Kommissionen kan ikke overdrage opgaver vedrørende forvaltningen af EUF-midler, såsom betaling og inkassering, til eksterne privatretlige enheder eller organer, undtagen dem, der er omhandlet i artikel 25, stk. 3, første afsnit, litra b), og i særlige tilfælde, hvor de pågældende betalinger skal ske til modtagere, der er bestemt af Kommissionen, på betingelser og af beløb, der er fastsat af Kommissionen, og ikke indebærer, at den enhed eller det organ, som foretager betalingerne, skal udøve et skøn.

De opgaver, der kontraktbasis kan overlades til andre eksterne privatretlige enheder eller organer end dem, der er omhandlet i artikel 25, stk. 3, første afsnit, litra b), er opgaver af teknisk, administrativ, forberedende eller underordnet art, der ikke indebærer offentligretlige opgaver eller udøvelse af skønsbeføjelser.







Afsnit 4

Fælles forvaltning med internationale organisationer

Artikel 29

1. Når Kommissionen forvalter EUF’s midler ved fælles forvaltning, overdrages visse gennemførelsesopgaver til internationale organisationer i følgende tilfælde:

a) når Kommissionen og den pågældende internationale organisation har indgået en langfristet rammeaftale, som fastlægger de administrative og finansielle vilkår for deres samarbejde

b) når Kommissionen og den internationale organisation udarbejder et fælles projekt eller program

c) når midlerne fra en række donorer samles i en pulje og ikke er afsat til specifikke udgiftsposter eller -kategorier, dvs. når der er tale om multidonorforanstaltninger.

1. Disse organisationer skal i forbindelse med regnskaber, revision og intern kontrol og i forbindelse med procedurer for indgåelse af indkøbsaftaler anvende standarder, der frembyder garantier svarende til de internationalt anerkendte standarder.

2. Kommissionen kontrollerer de internationale organisationers gennemførelse af foranstaltninger finansieret med EUF-midler. Kontrollen sker enten ved forhåndsgodkendelse, efterfølgende kontrol eller en kombination heraf.

3. Individuelle aftaler, der indgås med internationale organisationer om finansieringen, skal indeholde detaljerede bestemmelser om gennemførelsen af de opgaver, de pågældende internationale organisationer har fået pålagt.

4. Internationale organisationer, hvortil der overdrages gennemførelsesopgaver, skal i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3, sikre en passende årlig efterfølgende offentliggørelse af oplysninger om modtagerne af midler fra EUF.







KAPITEL 3

Finansielle aktører

Artikel 30

Kommissionen stiller til rådighed for hver finansiel aktør de ressourcer, der er nødvendige for udførelsen af hans opgave, samt en detaljeret beskrivelse af hans opgaver, rettigheder og pligter.







Afsnit 1

Princippet om adskillelse af funktioner

Artikel 31

Den anvisningsberettigedes og regnskabsførerens respektive funktioner er adskilte og indbyrdes uforenelige.







Afsnit 2

Den anvisningsberettigede

Artikel 32

1. I forbindelse med den finansielle forvaltning af de transaktioner, der er omhandlet i artikel 2, udøver Kommissionen funktionen som anvisningsberettiget.

2. Kommissionen bestemmer, hvilke ansatte på et passende niveau den vil uddelegere funktionen som anvisningsberettiget til, samt omfanget af de uddelegerede beføjelser og de befuldmægtigedes mulighed for at subdelegere disse beføjelser.

3. Funktionen som anvisningsberettiget kan kun delegeres eller subdelegeres til ansatte.

4. De ved delegation eller subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede kan kun handle inden for de grænser, der er fastsat i fuldmagtsdokumentet. Den ved delegation eller subdelegation bemyndigede kompetente anvisningsberettigede kan bistås i sit hverv af en eller flere ansatte, der har til opgave under den anvisningsberettigedes ansvar at udføre visse transaktioner, der er nødvendige for forvaltningen af EUF’s midler og regnskabsaflæggelsen.

▼M1

5. Hvis EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, er de underlagt Kommissionen som den institution, der er ansvarlig for at definere, udøve, kontrollere og vurdere deres forpligtelser og beføjelser som anvisningsberettigede ved subdelegation. Kommissionen underretter samtidig den højtstående repræsentant herom.

▼B

Artikel 33

Den anvisningsberettigede skal:

a) sørge for, at indtægter modtages, og udgifter afholdes i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning

b) sikre deres lovlighed og formelle rigtighed.

Artikel 34

1. Afholdelse af udgifter omfatter, at den ved delegation eller subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede indgår finansielle forpligtelser og i givet fald retlige forpligtelser, fastsætter udgifter og anviser betalinger samt foretager de handlinger, der er nødvendige forud for anvendelsen af EUF’s midler.

2. Modtagelse af indtægter omfatter udfærdigelse af overslag over fordringer, fastlæggelse af udestående fordringer og udstedelse af indtægtsordrer. Den omfatter eventuelt også afkald på konstaterede fordringer.

Artikel 35

Transaktionerne i forbindelse med gennemførelsen af programmer eller projekter udføres, medmindre der er tale om central forvaltning eller forvaltning, der er fælles med internationale organisationer, af den nationale eller regionale anvisningsberettigede som defineret i artikel 35 i bilag IV til AVS-EF-aftalen og i gennemførelsesbestemmelserne til associeringsafgørelsen, i nært samarbejde med Kommissionen i overensstemmelse med artikel 34, 35 og 36 i samme bilag.

Artikel 36

1. Hvis den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede får kendskab til problemer i forbindelse med gennemførelsen af procedurerne for forvaltning af EUF’s midler, tager han de fornødne kontakter med den nationale eller regionale anvisningsberettigede for at afhjælpe situationen og træffer de nødvendige foranstaltninger.

1. Det indebærer, at den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede i en periode kan træde i stedet for den nationale eller regionale anvisningsberettigede, hvis denne ikke varetager eller ikke er i stand til at varetage de ved AVS-EF-aftalen pålagte opgaver, og Kommissionen kan i så fald modtage en finansiel godtgørelse, der skal dække dens ekstra administrative byrder, og som afholdes over de midler, der er tildelt den pågældende AVS-stat.

2. Samtlige foranstaltninger, som den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede træffer i henhold til stk. 1, træffes i den pågældende nationale eller regionale anvisningsberettigedes navn og på dennes vegne.

Artikel 37

1. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede etablerer i overensstemmelse med minimumsstandarder fastsat af Kommissionen og under hensyntagen til de risici, der er forbundet med forvaltningsmiljøet og arten af de finansierede foranstaltninger, en organisatorisk struktur samt interne forvaltnings- og kontrolsystemer og -procedurer, der er tilpasset opgaverne, herunder om nødvendigt efterfølgende kontrol.

2. Inden der gives tilladelse til en transaktion, skal dens operationelle og finansielle aspekter kontrolleres af andre ansatte end den ansatte, der har indledt transaktionen. Forudgående og efterfølgende kontrol og indledning af den pågældende transaktion er adskilte funktioner.

3. Enhver ansat med ansvar for kontrollen med den økonomiske forvaltning skal have den nødvendige faglige kompetence. Vedkommende skal overholde en særlig kodeks af faglige standarder, der fastlægges af den enkelte institution.

4. Enhver ansat, der deltager i den økonomiske forvaltning og kontrollen med transaktionerne, og som mener, at en beslutning, som hans overordnede pålægger ham at føre ud i livet eller acceptere, er i modstrid med gældende regler, med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning eller med de faglige regler, han skal overholde, underretter skriftligt den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede herom og, hvis denne ikke reagerer, den instans, der er omhandlet i artikel 54, stk. 3.

4. Er der tale om svig, bestikkelse eller enhver anden ulovlig aktivitet, der vil kunne skade Fællesskabets interesser, underretter han de myndigheder og instanser, der er fastsat i den gældende lovgivning.

Artikel 38

Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede redegør over for Kommissionen for sin virksomhed i en årsberetning, der ledsages af oplysninger om de finansielle forhold og forvaltningen til bekræftelse af, at oplysningerne i hans beretning giver et retvisende billede, medmindre andet er præciseret i eventuelle forbehold vedrørende de afgrænsede indkomst- og udgiftsområder.

Denne beretning skal redegøre for resultaterne af de gennemførte transaktioner i forhold til de opstillede mål og for de dermed forbundne risici samt for, hvordan de disponible ressourcer er udnyttet, og for det interne kontrolsystems effektivitet og produktivitet. Den interne revisor gør sig bekendt med årsberetningen og med de øvrige fremlagte oplysninger. Kommissionen sender senest den 15. juni hvert år Europa-Parlamentet og Rådet en sammenfatning af den årlige aktivitetsrapport for det foregående år. ►M1 Årsberetningerne fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede stilles også til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet. ◄

▼M1

Artikel 38a

1. Hvor EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, samarbejder de tæt med Kommissionen om korrekt forvaltning af midlerne, navnlig med henblik på at sikre de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, respekt for princippet for forsvarlig økonomisk forvaltning ved forvaltning af midlerne og effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser.

De træffer til det formål de nødvendige foranstaltninger for at forhindre dels enhver situation, som kan få konsekvenser for Kommissionens ansvar for forvaltning af de EUF-midler, de er pålagt ved subdelegation, dels enhver konflikt mellem prioriteter, der kan få indflydelse på de finansielle forvaltningsopgaver, de varetager ved subdelegation.

Opstår der en situation eller en konflikt af en art som omhandlet i andet afsnit, underretter EU-delegationscheferne straks Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens ansvarlige generaldirektører herom. Disse generaldirektører træffer passende foranstaltninger til afhjælpning af situationen.

2. EU-delegationschefer, der befinder sig i en situation som den, der er beskrevet i artikel 37, stk. 4, henviser spørgsmålet til den særlige instans for økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet efter artikel 54, stk. 3. Er der tale om en ulovlig aktivitet, svig eller bestikkelse, der vil kunne skade Unionens interesser, underretter delegationscheferne de myndigheder og instanser, der er fastsat i den gældende lovgivning.

3. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, aflægger rapport til deres anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, således at sidstnævnte kan indføje rapporterne i den årsberetning, der er omhandlet i artikel 38. EU-delegationschefernes rapporter skal indeholde oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegation, dels forvaltningen af opgaver, de varetager ved subdelegation, samt den i artikel 54, stk. 2a, nævnte erklæring. Disse rapporter vedføjes årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som bilag og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet, i givet fald under hensyntagen til, at de kan have fortrolig karakter.

EU-delegationscheferne samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald nødvendige supplerende oplysninger. I den forbindelse kan de blive anmodet om at deltage i møder i de relevante organer og bistå den ansvarlige ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede.

4. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, besvarer enhver anmodning fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, på dennes egen foranledning eller, som led i dechargeproceduren, efter anmodning fra Europa-Parlamentet.

5. Kommissionen sikrer, at subdelegering af beføjelser ikke er til skade for dechargeproceduren i henhold til artikel 142, 143 og 144.

▼B







Afsnit 3

Regnskabsføreren

Artikel 39

1. Kommissionen udnævner en regnskabsfører, der har ansvaret for:

a) korrekt gennemførelse af betalinger, inkassering af indtægter og inddrivelse af fastlagte fordringer

b) udarbejdelse og forelæggelse af årsregnskabet i overensstemmelse med afsnit VIII

c) føringen af regnskabet over: i) de tildelinger, der er omhandlet i artikel 15, bortset fra investeringsfaciliteten og rentegodtgørelserne ii) de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 70 iii) betalinger, indtægter og fordringer

d) fastlæggelse i overensstemmelse med afsnit VIII af regnskabsreglerne og -metoderne samt regnskabskontoplanen

e) udformning og godkendelse af regnskabssystemer og, når det er relevant, godkendelse af de systemer, som den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede har udformet med henblik på at levere eller dokumentere regnskabsmæssige oplysninger

f) likviditetsstyring.

1. Regnskabsføreren er bemyndiget til at kontrollere, at kriterierne for den godkendelse, som er omhandlet i første afsnit, litra e), er overholdt.

▼M1

Kommissionens regnskabsfører bevarer ansvaret for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.

▼B

2. Regnskabsføreren modtager fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede og fra EIB, som hver især garanterer pålideligheden heraf, alle oplysninger, der er nødvendige for opstillingen af et regnskab, der giver et retvisende billede af den økonomiske forvaltning af EUF’s midler.

Artikel 40

1. Før regnskaberne vedtages af Kommissionen, underskrives de af regnskabsføreren, som derved bekræfter, at han har rimelig sikkerhed for, at regnskaberne giver et retvisende billede af EUF’s økonomiske situation.

1. Med henblik herpå forvisser han sig om:

a) at regnskaberne er udarbejdet i overensstemmelse med de regnskabsregler, metoder og regnskabssystemer, der er indført under hans ansvar som fastsat i denne forordning for EUF’s regnskaber

b) at alle indtægter og udgifter er opført i regnskaberne.

1. Den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede fremsender alle de oplysninger, som regnskabsføreren har behov for for at udøve sine funktioner.

1. Den anvisningsberettigede bevarer det fulde ansvar for, at de midler, han forvalter, anvendes korrekt, og for lovligheden og den formelle rigtighed af de udgifter, han kontrollerer.

Artikel 41

Regnskabsføreren har beføjelse til at kontrollere de modtagne oplysninger og til at gennemføre yderligere kontroller, som han anser for nødvendige for, at han kan underskrive regnskaberne. Regnskabsføreren tager om nødvendigt forbehold og redegør i så fald i detaljer for arten og omfanget af disse forbehold.

Artikel 42

Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er regnskabsføreren den eneste, der har beføjelse til at forvalte kontanter og likvide midler. Han er ansvarlig for deres opbevaring.

Artikel 43

Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er det kun regnskabsføreren, der under udførelsen af sit hverv kan uddelegere visse opgaver til underordnede ansatte.

Fuldmagtsdokumentet definerer de opgaver, der overdrages de befuldmægtigede.







Afsnit 4

Udbetalende myndigheder

Artikel 44

1. Med henblik på gennemførelse af de betalinger, der er omhandlet i artikel 37, stk. 1 og 4, i bilag IV til AVS-EF-aftalen eller i gennemførelsesbestemmelserne til associeringsafgørelsen, opretter regnskabsføreren i givet fald i finansieringsinstitutter i AVS-staterne og OLT konti til betaling i AVS-staternes nationale valutaer eller OLT’s lokale valutaer, og, i finansieringsinstitutter i medlemsstaterne, konti til betaling i euro og andre valutaer.

2. Disse finansieringsinstitutter, der fungerer som udbetalende myndigheder, gennemfører betalingerne efter regnskabsførerens anvisninger.

3. I overensstemmelse med artikel 37, stk. 2, i bilag IV til AVS-EF-aftalen er indeståender på konti i finansieringsinstitutter i AVS-staterne og OLT ikke rentebærende, og finansieringsinstitutterne modtager ikke vederlag for deres tjenesteydelser.

3. I overensstemmelse med artikel 1, stk. 6, i den interne aftale er indeståender på konti i finansieringsinstitutter i medlemsstaterne rentebærende. Renterne krediteres en af de konti, som er omhandlet i samme artikel.

Artikel 45

Forbindelserne mellem Kommissionen og de udbetalende myndigheder, der er omhandlet i artikel 37 i bilag IV til AVS-EF-aftalen eller i gennemførelsesbestemmelserne til associeringsafgørelsen, fastlægges i kontrakter. Når en sådan kontrakt er underskrevet, sendes en kopi heraf til orientering til Revisionsretten.

Artikel 46

1. Kommissionen overfører fra de særlige konti, der er åbnet i henhold til artikel 59, stk. 3, de beløb, der er nødvendige for at tilføre midler til de konti, der er oprettet i dens navn i overensstemmelse med artikel 44. Disse overførsler foretages i takt med likviditetsbehovene i forbindelse med projekter og programmer.

2. Kommissionen bestræber sig på at fordele trækkene på de i artikel 59, stk. 3, første afsnit, omhandlede særlige konti således, at dens tilgodehavender på disse konti til enhver tid står i forhold til medlemsstaternes bidrag til EUF.

Artikel 47

Underskriftsprøver for ansatte i Kommissionen, som har beføjelse til at udføre transaktioner over EUF’s konti, deponeres i de pågældende banker i forbindelse med oprettelsen af kontiene eller, når ansatte meddeles fuldmagt på et senere tidspunkt, ved meddelelsen af fuldmagt.







Afsnit 5

Betalingsforvalter

Artikel 48

1. Med henblik på at foretage de betalinger, som er omhandlet i artikel 44, udpeger den anvisningsberettigede en betalingsforvalter, der skal gennemføre lokale betalinger via den udbetalende myndigheds konto.

2. Betalingsforvalterne udpeges blandt tjenestemænd eller om nødvendigt og kun i behørigt begrundede tilfælde blandt andre ansatte.

Artikel 49

1. Udnævnelsen af betalingsforvalteren sker ved afgørelse, som træffes af regnskabsføreren efter behørigt begrundet forslag fra den kompetente anvisningsberettigede. I afgørelsen præciseres betalingsforvalterens og den anvisningsberettigedes ansvar og forpligtelser.

1. Den fastslår mindst:

a) hyppigheden af og reglerne for fremlæggelse af bilag

b) proceduren for tilførsel af midler til den udbetalende myndigheds konto

c) gyldighedsperioden for den bemyndigelse, som regnskabsføreren giver betalingsforvalteren

d) den udpegede betalingsforvalters identitet.

1. Ændring af den afgørelse, som er omhandlet i første afsnit, sker også ved afgørelse, som træffes af regnskabsføreren efter behørigt begrundet forslag fra den kompetente anvisningsberettigede.

2. Betalingsforvalteren kan efter instruks fra regnskabsføreren gennemføre behørigt godkendte betalinger til tredjemand inden for grænserne af den positive restsaldo på den udbetalende myndigheds konto i banken.

Artikel 50

Tilførsel af midler til lokale bankkonti

Regnskabsføreren tilfører de udbetalende myndigheders konti midler og fører tilsyn med disse konti, både hvad angår åbning af bankkonti, uddelegering af underskriftsbeføjelser og kontrol på stedet og i det centrale regnskab.

De udbetalende myndigheders konti kan direkte tilføres midler i form af forskellige lokale indtægter hidrørende fra:

a) diverse tilbagebetalinger

b) indtægtsordrer.







KAPITEL 4

De finansielle aktørers ansvar







Afsnit 1

Generelle bestemmelser

Artikel 51

1. De ved delegation og subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede kan når som helst, midlertidigt eller definitivt, fratages deres delegation eller subdelegation af den myndighed, der har udnævnt dem, uden at dette indskrænker muligheden for eventuelle disciplinære foranstaltninger.

2. Regnskabsføreren kan af Kommissionen når som helst, midlertidigt eller definitivt, suspenderes fra sit hverv, uden at dette indskrænker muligheden for eventuelle disciplinære foranstaltninger.

3. Betalingsforvalterne kan af den myndighed, der udnævnte dem, når som helst, midlertidigt eller definitivt, suspenderes fra deres hverv, uden at dette indskrænker muligheden for eventuelle disciplinære foranstaltninger.

Artikel 52

1. Bestemmelserne i dette kapitel indskrænker ikke det strafferetlige ansvar, som de i artikel 51 nævnte finansielle aktører kan pådrage sig efter gældende national ret og efter gældende bestemmelser om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser og om bekæmpelse af bestikkelse, som involverer medarbejdere eller tjenestemænd i medlemsstaterne.

2. De anvisningsberettigede, regnskabsførerne og betalingsforvalterne er disciplinært og økonomisk ansvarlige efter bestemmelserne i vedtægten, jf. dog bestemmelserne i artikel 53-56 i denne forordning.

2. Er der tale om svig, bestikkelse eller enhver anden ulovlig aktivitet, der vil kunne skade Fællesskabets interesser, forelægges sagen for de kompetente organer eller enheder.







Afsnit 2

Bestemmelser for anvisningsberettigede

Artikel 53

Erstatningspligt for den anvisningsberettigede i henhold til artikel 52, stk. 2, består især, når:

a) den anvisningsberettigede konstaterer tilstedeværelsen af udestående fordringer eller udsteder indtægtsordrer, indgår en udgiftsforpligtelse eller underskriver en betalingsordre og i den forbindelse forsætligt eller groft uagtsomt undlader at følge denne forordning

b) den anvisningsberettigede forsætligt eller groft uagtsomt undlader at udstede et dokument, som indebærer skabelse af en fordring, undlader at udstede en indtægtsordre eller forhaler udstedelsen af en indtægtsordre eller forhaler udstedelsen af en betalingsordre, hvorved Kommissionen påføres et civilretligt ansvar over for tredjemand.

Artikel 54

1. Hvis en ved delegation eller subdelegation bemyndiget anvisningsberettiget finder, at en beslutning, som det påhviler ham at træffe, er i strid med gældende regler eller med principperne for forsvarlig økonomisk forvaltning, skal han give den fuldmagtsgivende myndighed skriftlig meddelelse herom. Hvis den fuldmagtsgivende myndighed skriftligt giver den ved delegation eller subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede en begrundet instruks om at træffe den ovenfor omhandlede beslutning, kan den anvisningsberettigede ikke drages til ansvar.

2. I tilfælde af subdelegation inden for hans egne tjenestegrene forbliver den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede ansvarlig for effektiviteten og produktiviteten af de oprettede systemer for intern forvaltning og kontrol og for valget af den ved subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede.

▼M1

2a. I tilfælde af bemyndigelse af EU-delegationscheferne ved subdelegation har den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, ansvaret for fastlæggelse af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der anvendes, og for deres effektivitet og produktivitet. EU-delegationscheferne har ansvaret for hensigtsmæssig tilrettelæggelse og anvendelse af disse systemer i overensstemmelse med instrukserne fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, og for forvaltning af de af EU-delegationens midler og opgaver, der henhører under deres ansvar. Før deres tiltrædelse gennemfører de specifikke uddannelseskurser vedrørende de opgaver og beføjelser, som påhviler anvisningsberettigede, og vedrørende forvaltningen af EUF-midler, jf. artikel 37, stk. 3.

EU-delegationscheferne aflægger rapport om varetagelsen af deres ansvar som omhandlet i dette stykkes første afsnit, jf. artikel 38a, stk. 3.

Hvert år fremlægger EU-delegationscheferne for den anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, erklæringen om de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegationer, og om forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation, samt resultaterne heraf, således at den anvisningsberettigede kan udarbejde sin egen erklæring, jf. artikel 38.

▼B

3. Den særlige instans for økonomiske uregelmæssigheder, der er etableret af Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, er kompetent til i forbindelse med EUF at afgøre, om der foreligger en økonomisk uregelmæssighed, og hvilke følger sagen eventuelt skal have. Med hensyn til Kommissionens forvaltning af EUF’s midler forelægges sager for denne instans på de betingelser, der er fastsat i artikel 75 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002.

3. På grundlag af udtalelsen fra instansen afgør Kommissionen, om der skal træffes foranstaltninger med henblik på at gøre et disciplinært ansvar eller et økonomisk ansvar gældende. Hvis instansen har opdaget systemrelaterede problemer, sender den en rapport ledsaget af henstillinger til den anvisningsberettigede og til den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, hvis sidstnævnte ikke er involveret, samt til den interne revisor.

▼M1

4. Hvis EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, er den særlige instans til behandling af økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet af Kommissionen efter stk. 3 i nærværende artikel, kompetent i sager, der henvises til i stk. 3.

Hvis instansen konstaterer systemrelaterede problemer, sender den en rapport ledsaget af henstillinger til den anvisningsberettigede, den højtstående repræsentant og til den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, hvis førstnævnte ikke er involveret, samt til den interne revisor.

Kommissionen kan på grundlag af instansens udtalelse anmode den højtstående repræsentant om i sin egenskab af ansættelsesmyndighed at træffe foranstaltninger med henblik på at fastslå, om disciplinært eller økonomisk ansvar kan gøres gældende over for anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation, hvis uregelmæssighederne vedrører beføjelser, som Kommissionen har overdraget dem ved subdelegation. I så tilfælde træffer den højtstående repræsentant passende foranstaltninger i henhold til tjenestemandsvedtægten for at håndhæve afgørelser om disciplinære foranstaltninger og/eller kompensationsbetaling som anbefalet af Kommissionen.

Medlemsstaterne bistår i fuldt omfang Unionen ved håndhævelsen af ethvert ansvar, som måtte følge af artikel 22 i ansættelsesvilkårene for midlertidigt ansatte, for hvilke artikel 2, litra e), i ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse.

▼B







Afsnit 3

Bestemmelser for regnskabsførere og betalingsforvaltere

Artikel 55

Regnskabsføreren er disciplinært og økonomisk ansvarlig på de betingelser og efter de procedurer, der er fastsat i vedtægten. Navnlig er nedenstående fejl ansvarspådragende:

a) tab eller beskadigelse af midler, værdier og dokumenter, som han har ansvaret for

b) uretmæssig ændring af bank- eller postgirokonti

c) inkasseringer eller betalinger, der ikke er i overensstemmelse med de dertil svarende indtægts- eller betalingsordrer

d) manglende inkassering af skyldige indtægter.

Artikel 56

Betalingsforvalteren er disciplinært og økonomisk ansvarlig på de betingelser og efter de procedurer, der er fastsat i vedtægten. Navnlig er nedenstående fejl ansvarspådragende:

a) tab eller beskadigelse af midler, værdier og dokumenter, som han har ansvaret for

b) manglende dokumentation for de betalinger, han har foretaget

c) udbetaling til andre end de berettigede

d) manglende inkassering af skyldige indtægter.







KAPITEL 5

Forvaltning af indtægter







Afsnit 1

Overdragelse af midler til EUF

Artikel 57

1. I overensstemmelse med artikel 7 i den interne aftale fastsættes loftet for det årlige beløb for bidragene for år n + 2 og det årlige beløb for bidraget for år n + 1 efter proceduren i stk. 2-7 nedenfor. De årlige bidrag skal betales i tre trancher. Disse fastsættes efter proceduren i stk. 2-7.

2. Kommissionen forelægger et forslag senest den 15. oktober i år n, som indeholder:

— loftet for det årlige beløb for bidraget for år n + 2

— det årlige beløb for bidraget for år n + 1

— beløbet for første tranche af bidraget for år n + 1.

2. Rådet træffer afgørelse om forslaget senest den 15. november i år n.

2. Medlemsstaterne betaler første tranche af bidraget for år n + 1 senest den 21. januar i år n + 1.

3. Kommissionen forelægger et forslag senest den 15. juni i år n + 1, som indeholder:

— beløbet for anden tranche af bidraget for år n + 1

— et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov i de tilfælde, hvor det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale.

3. Rådet træffer afgørelse om forslaget senest 21 kalenderdage efter Kommissionens forelæggelse af forslaget.

3. Medlemsstaterne betaler anden tranche senest 21 kalenderdage efter den dato, hvor de blev underrettet om Rådets afgørelse.

4. Kommissionen udarbejder og meddeler senest den 15. juni i år n + 1 Rådet en redegørelse for forpligtelser, betalinger og det årlige beløb for indkaldelser af bidrag, der er gennemført i år n, og som skal gennemføres i år n + 1 og år n + 2, under hensyntagen til EIB’s overslag vedrørende forvaltningen og driften af investeringsfaciliteten, herunder også rentegodtgørelser. Disse beløb for årene n + 1 og n + 2 baseres på, i hvor høj grad de foreslåede midler reelt kan udbetales.

5. Kommissionen forelægger et forslag senest den 10. oktober i år n + 1, som indeholder:

— beløbet for tredje tranche af det årlige bidrag for år n + 1

— et revideret årligt beløb for bidraget for år n + 1 under hensyn til de faktiske behov, såfremt det årlige beløb afviger fra de faktiske behov, jf. artikel 7, stk. 3, i den interne aftale.

5. Rådet træffer afgørelse om forslaget senest 21 kalenderdage efter Kommissionens forelæggelse af forslaget.

5. Medlemsstaterne betaler tredje tranche senest 21 kalenderdage efter den dato, hvor de blev underrettet om Rådets afgørelse.

6. Summen af trancherne vedrørende et givet år kan ikke overstige det årlige beløb for det bidrag, der er fastsat for dette år. Det årlige bidragsbeløb kan ikke overstige det loft, der er fastsat for dette år. Loftet kan kun forhøjes i henhold til artikel 7, stk. 4, i den interne aftale. En eventuel forhøjelse af loftet skal indgå i de forslag, der er omhandlet i stk. 2-5 ovenfor.

7. Loftet for det årlige bidragsbeløb for år n + 2, det årlige bidragsbeløb for år n + 1 og trancherne af bidragene skal i henhold til artikel 1-5 indeholde nærmere angivelser af:

a) det beløb, der forvaltes af Kommissionen, og

b) det beløb, der forvaltes af EIB, herunder rentegodtgørelser.

Artikel 58

1. De i artikel 57 omtalte trancher, som hver medlemsstat skal indbetale, fastsættes, så de bliver proportionale med den pågældende medlemsstats bidrag til EUF som fastsat i artikel 1, stk. 2, i den interne aftale.

2. Indkaldelser af bidrag skal først opbruge de beløb, som er fastsat for tidligere EUF’er, det ene efter det andet.

Artikel 59

1. Medlemsstaternes bidrag udtrykkes i euro.

2. Hver medlemsstat indbetaler sit bidrag i euro.

3. Med hensyn til det beløb, som skal betales til Kommissionen i henhold til artikel 57, stk. 7, litra a), indbetaler hver medlemsstat de finansielle bidrag på en særlig konto benævnt »Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Den Europæiske Udviklingsfond«, som er oprettet hos den enkelte medlemsstats seddelbank eller i et af medlemsstaten udpeget pengeinstitut. Bidragene bliver stående på denne særlige konto, indtil der er behov for dem til betaling i henhold til artikel 37 i bilag IV til AVS-EF-aftalen eller i henhold til gennemførelsesbestemmelserne til associeringsafgørelsen.

3. Med hensyn til det beløb, som skal betales til EIB i henhold til artikel 57, stk. 7, litra b), indbetaler hver medlemsstat de finansielle bidrag i overensstemmelse med artikel 146.

3. Kommissionen yder i givet fald den nødvendige tekniske bistand med hensyn til gennemførelsen af de rådsafgørelser, der er omhandlet i artikel 57.

Artikel 60

1. Hvis bidragstrancher, der er forfaldet til betaling som omhandlet i denne artikel, ikke er indbetalt senest ved udløbet af den relevante frist, der er fastsat i artikel 57, stk. 2-5, skal den pågældende medlemsstat betale morarenter af det ikke-betalte beløb.

2. Morarenterne opkræves efter en sats, der ligger to procentpoint over den rentesats, som Den Europæiske Centralbank anvendte på sine vigtigste refinanseringstransaktioner den første arbejdsdag i forfaldsmåneden, og som er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven. Denne sats forhøjes med 0,25 procentpoint for hver måneds forsinkelse.

2. Der betales renter for hele restanceperioden, og renterne beregnes fra den første kalenderdag efter udløbet af betalingsfristen for den pågældende tranche.

3. Med hensyn til det beløb, som skal betales til Kommissionen i henhold til artikel 57, stk. 7, litra a), krediteres morarenterne en af de konti, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i den interne aftale.

3. Med hensyn til det beløb, som skal betales til EIB i henhold til artikel 57, stk. 7, litra b), krediteres morarenterne investeringsfaciliteten.

Artikel 61

Ved udløbet af gyldighedsperioden for finansprotokollen i bilag Ib til AVS-EF-aftalen indkalder Kommissionen i det omfang, der er behov for det, og på de betingelser, der er fastsat i denne forordning, den del af bidragene, som medlemsstaterne stadig skal indbetale i henhold til artikel 57.







Afsnit 2

Overslag over fordringer

Artikel 62

1. Forud for enhver foranstaltning eller situation, der kan skabe eller ændre en fordring for EUF, udarbejder den kompetente anvisningsberettigede et overslag over fordringen.

2. Uanset stk. 1 udarbejdes der ikke et overslag over fordringen, før medlemsstaterne har overdraget deres bidrag til EUF, jf. artikel 57 og 58, til Kommissionen. For sådanne beløb udsteder den kompetente anvisningsberettigede en indtægtsordre.

3. Artikel 77 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1.







Afsnit 3

Fastlæggelse af fordringer

Artikel 63

1. Fastlæggelse af en fordring er den handling, hvorved den ved delegation eller subdelegation bemyndigede anvisningsberettigede:

a) kontrollerer eksistensen af debitors gæld

b) fastslår eller kontrollerer gældens tilstedeværelse og størrelse

c) kontrollerer, at gælden er forfalden.

2. EUF-midler, der overdrages til Kommissionen, og enhver fordring, der er sikker, opgjort og forfalden til betaling, skal fastlægges ved en indtægtsordre, der sendes til regnskabsføreren, efterfulgt af en debetnota, der stiles til debitor, begge udarbejdet af den kompetente anvisningsberettigede.

3. Uretmæssigt udbetalte beløb inddrives.

4. Artikel 86 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse med hensyn til betingelserne for betaling af morarenter til EUF.







Afsnit 4

Anvisning af indtægter

Artikel 64

1. Anvisning af indtægter er den handling, hvorved den ved delegation eller subdelegation bemyndigede kompetente anvisningsberettigede ved udstedelse af en indtægtsordre giver regnskabsføreren instruks om at inddrive en fordring, som han har fastlagt.

2. Uden at dette i øvrigt berører AVS-staternes og OLT’s ansvar, kan Kommissionen formalisere fastlæggelsen af en fordring på andre end stater ved en beslutning, der kan tvangsfuldbyrdes på de i traktatens artikel 256 omhandlede vilkår.

3. Artikel 81 og 84 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1 og 2.







Afsnit 5

Inddrivelse

Artikel 65

1. Regnskabsføreren tager sig af de indtægtsordrer, der er behørigt udstedt af den kompetente anvisningsberettigede med henblik på inddrivelse af fordringer. Han skal omhyggeligt sikre, at EUF’s indtægter bliver indbetalt, og sørge for, at dens krav bevares.

2. Regnskabsføreren inddriver EUF’s eller Fællesskabets fordringer ved modregning i alle tilfælde, hvor debitor selv i forhold til EUF eller Fællesskabet har en fordring, der er sikker, opgjort og forfalden til betaling.

3. Med hensyn til aftaler i offentligt regi og aftaler i indirekte decentraliseret regi som omhandlet i afsnit VI træffer den kompetente anvisningsberettigede, når EUF’s fordringer over for den nationale anvisningsberettigede ikke inddrives inden for de fastsatte frister, alle de nødvendige foranstaltninger til faktisk tilbagebetaling af de skyldige beløb, herunder i givet fald suspension af anvendelsen af denne type aftaler i forhold til den pågældende stat eller OLT.

4. Når den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede påtænker helt eller delvis at give afkald på at inddrive en fastlagt fordring, skal han sikre sig, at afkaldet er formelt korrekt og i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og om proportionalitet. Beslutningen om afkald skal begrundes. Den anvisningsberettigede kan kun uddelegere beslutninger om afkald i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002.

5. Den anvisningsberettigede kan annullere eller justere en fastlagt fordring.

6. EUF’s fordringer over for tredjemand og tredjemands fordringer over for EUF er underlagt en forældelsesfrist på fem år.

7. Artikel 82-85 og 87-89 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af stk. 1-6.







KAPITEL 6

Forvaltning af udgifter







Afsnit 1

Generelle bestemmelser

Artikel 66

Enhver udgift omfatter indgåelse af en forpligtelse, fastsættelse af udgiften, anvisning til betaling og betaling.







Afsnit 2

Indgåelse af udgiftsforpligtelser

Artikel 67

Forud for enhver udgiftsforpligtelse skal Kommissionen eller de myndigheder, som Kommissionen har uddelegeret beføjelser til, træffe en finansieringsafgørelse.

Artikel 68

1. Kommissionens indgåelse af en finansiel forpligtelse består i at afsætte de midler, der er nødvendige for gennemførelsen af senere betalinger til indfrielse af en retlig forpligtelse.

2. Kommissionens indgåelse af en retlig forpligtelse er den handling, hvorved den kompetente anvisningsberettigede indgår eller fastlægger en forpligtelse over for tredjemand, der medfører en udgift, som skal finansieres af EUF.

3. Den finansielle og den retlige forpligtelse indgås af den samme anvisningsberettigede. Denne regel kan fraviges i følgende tilfælde:

a) hvis det drejer sig om Kommissionens administrationsudgifter som omhandlet i artikel 69, stk. 3, for hvilke de finansielle forpligtelser er blevet opdelt i overensstemmelse med artikel 69, stk. 2

b) hvis det drejer sig om samlede forpligtelser, der vedrører finansieringsaftaler som omhandlet i artikel 70, stk. 3.

Artikel 69

1. Kommissionens finansielle forpligtelse er specifik, hvis modtageren og udgiftens størrelse er bestemt.

1. Der er tale om en samlet finansiel forpligtelse for Kommissionen, når mindst ét af de elementer, der er nødvendige for at identificere en specifik forpligtelse, ikke er bestemt.

2. Finansielle forpligtelser vedrørende Kommissionens administrationsudgifter kan opdeles i årlige trancher over flere regnskabsår. I de tilsvarende retlige forpligtelser skal det nævnes, hvis der er sket en sådan opdeling.

3. Følgende betragtes som administrationsudgifter med henblik på artikel 68, stk. 3, litra a), og stk. 2 i denne artikel:

a) udgifter til menneskelige ressourcer bortset fra vedtægtsmæssigt personale

b) udgifter til uddannelse

c) udgifter til tjenesterejser

d) repræsentationsudgifter

e) mødeudgifter

f) udgifter til freelancetolke og/eller freelanceoversættere

g) udgifter til udveksling af tjenestemænd

h) beløb for så vidt angår repetitive lejemål vedrørende fast ejendom og løsøre

i) diverse forsikringer

j) udgifter til rengøring og vedligeholdelse

k) udgifter til anvendelse af teletjenester

l) udgifter til vand, gas og el

m) udgifter til tidsskrifter.

Artikel 70

1. Den anvisningsberettigede skal indgå en finansiel forpligtelse, før han indgår en retlig forpligtelse over for tredjemand, der er bindende for Kommissionen.

2. Kommissionen indgår finansielle forpligtelser i forbindelse med de finansieringsafgørelser, som den træffer i overensstemmelse med AVS-EF-aftalen eller associeringsafgørelsen, og som giver den bemyndigelse til at yde finansiel støtte fra EUF.

3. Følgende udgør retlige forpligtelser for Kommissionen:

a) en finansieringsaftale mellem på den ene side Kommissionen, der handler på vegne af Fællesskabet, og på den anden side de modtagende AVS-stater eller OLT eller de organer, som disse har udpeget

b) en kontrakt eller en aftale om tilskud, der indgås mellem Kommissionen og nationale eller internationale offentligretlige organer eller fysiske eller juridiske personer, der har fået til opgave at gennemføre foranstaltningerne.

4. Hver finansieringsaftale, kontrakt eller aftale om tilskud giver udtrykkeligt Kommissionen, OLAF og Revisionsretten beføjelse til gennem bilagskontrol og kontrol på stedet at kontrollere alle kontrahenter og underkontrahenter, der har modtaget finansiering over EUF-midler.

Artikel 71

Når der vedtages en finansiel forpligtelse, sikrer den kompetente anvisningsberettigede sig:

a) at konteringen sker under den rigtige regnskabspost

b) at midlerne er til stede

c) at udgiften er i overensstemmelse med gældende bestemmelser, specielt i AVS-EF-aftalen, associeringsafgørelsen, den interne aftale, denne forordning samt alle retsakter, der er udstedt til gennemførelse af disse bestemmelser

d) at princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning er overholdt.

Artikel 72

Ved registreringen af en retlig forpligtelse sikrer den anvisningsberettigede sig:

a) at forpligtelsen er dækket af en dertil svarende finansiel forpligtelse

b) at udgiften er formelt korrekt og i overensstemmelse med gældende bestemmelser, specielt i AVS-EF-aftalen, associeringsafgørelsen, den interne aftale, denne forordning samt alle retsakter, der er udstedt til gennemførelse af disse bestemmelser

c) at princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning er overholdt.







Afsnit 3

Indgåelse af udgiftsforpligtelser, når der anvendes central eller fælles forvaltning

Artikel 73

Når Kommissionen varetager forvaltningen af EUF’s midler ved central eller fælles forvaltning, indgås udgiftsforpligtelser efter bestemmelserne i dette afsnit.

Artikel 74

1. Retlige forpligtelser vedrørende specifikke finansielle forpligtelser indgås af Kommissionen senest den 31. december i år N, idet N er det år, hvor Kommissionens specifikke finansielle forpligtelse er vedtaget, jf. dog artikel 68, stk. 3.

2. Samlede finansielle forpligtelser dækker som hovedregel alle omkostninger, som følger af de tilsvarende specifikke retlige forpligtelser, der indgås af Kommissionen frem til den 31. december i år N + 1, hvor N er det år, hvor Kommissionens samlede finansielle forpligtelse er vedtaget, jf. dog artikel 68, stk. 3.

2. Når det drejer sig om gennemførelse af de samlede forpligtelser, der er omhandlet i artikel 70, stk. 3, litra a), skal Kommissionen dog indgå de tilsvarende individuelle kontrakter eller aftaler senest tre år efter indgåelsen af finansieringsaftalen.

2. Individuelle kontrakter og aftaler vedrørende revision og evaluering kan indgås senere. Tillæg til allerede indgåede kontrakter kan også indgås senere.

2. Ved udløbet af de frister, der er omhandlet i stk. 1 og i første og andet afsnit i dette stykke, frigør den kompetente anvisningsberettigede den uudnyttede del af disse finansielle forpligtelser.

Artikel 75

1. I forbindelse med vedtagelsen af hver af Kommissionens specifikke retlige forpligtelser, der følger af en samlet forpligtelse, skal den kompetente anvisningsberettigede, inden han underskriver, registrere beløbet i EUF’s regnskab og afskrive det på den samlede finansielle forpligtelse.

2. Ved retlige forpligtelser indgået med henblik på foranstaltninger, hvis gennemførelse strækker sig over mere end ét regnskabsår, og ved de tilsvarende finansielle forpligtelser, fastsættes der en tidsfrist for indfrielse af forpligtelserne i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, medmindre det drejer sig om de administrationsudgifter, der er omhandlet i artikel 69, stk. 3.

2. Enhver del af sådanne forpligtelser, der ikke er indfriet seks måneder efter denne frist, frigøres, og de tilsvarende bevillinger annulleres.

2. Når en retlig forpligtelse ikke har givet anledning til nogen betaling i en periode på tre år efter indgåelsen af den, frigøres beløbet for den dertil svarende finansielle forpligtelse, og de tilsvarende bevillinger annulleres.

3. Stk. 2 finder anvendelse med forbehold af de afgørelser, som Rådet måtte træffe i medfør af artikel 96 og 97 i AVS-EF-aftalen.

Artikel 76

Afslutningen af et projekt og frigørelsen af de midler, som der er indgået forpligtelse for i overensstemmelse med artikel 73, 74 og 75, foretages, når Kommissionens retlige forpligtelser over for tredjemand i forbindelse med det pågældende projekt er afsluttet, og de dertil knyttede betalinger og inkasseringer er bogført i EUF’s regnskaber.







Afsnit 4

Indgåelse af udgiftsforpligtelser, når der anvendes decentral forvaltning

Artikel 77

Når forvaltningen af EUF’s midler varetages ved decentral forvaltning, indgår Kommissionen udgiftsforpligtelser efter bestemmelserne i dette afsnit.

Artikel 78

1. Finansieringsaftaler med modtagende AVS-stater eller OLT indgås senest den 31. december i år N + 1, idet år N er det år, hvor Kommissionens samlede finansielle forpligtelse er vedtaget.

1. Hvis finansieringsaftalerne ikke indgås inden for den frist, der er nævnt i første afsnit, annulleres de tilsvarende bevillinger.

2. Kommissionen er forpligtet til at betale over EUF’s midler, når den kompetente anvisningsberettigede har godkendt kontrakter, aftaler om tilskud og programoverslag som omhandlet i artikel 101, stk. 3.

2. Den ansvarlige anvisningsberettigede bogfører i EUF’s regnskaber beløbet for hver specifik retlig forpligtelse, som han har godkendt, og som følger af en samlet forpligtelse, inden han underskriver med henblik på godkendelse. Han bogfører dette beløb under den samlede finansielle forpligtelse.

3. Stk. 1 finder anvendelse med forbehold af de afgørelser, som Rådet måtte træffe i medfør af artikel 96 og 97 i AVS-EF-aftalen.

Artikel 79

I overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning som omhandlet i artikel 11 og under overholdelse af sine beføjelser bestræber Kommissionen sig på at sikre, at:

a) de retlige forpligtelser til gennemførelse af de finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 78, stk. 1, indgås senest tre år efter datoen for indgåelsen af den tilsvarende finansieringsaftale. Individuelle kontrakter og aftaler vedrørende revision og evaluering og tillæg til allerede indgåede kontrakter kan indgås senere

b) når en retlig forpligtelse til gennemførelse af en finansieringsaftale som omhandlet i artikel 78, stk. 1, ikke har givet anledning til nogen betaling i en periode på tre år efter indgåelsen af den, frigøres beløbet for den dertil svarende specifikke finansielle forpligtelse.

Ved udløbet af den frist for indgåelse af de retlige forpligtelser, der er omhandlet i stk. 1, litra a), som måtte være fastsat i finansieringsaftalerne, frigør den kompetente anvisningsberettigede den uudnyttede del af de tilsvarende finansielle forpligtelser.

Retlige forpligtelser som omhandlet i stk. 1, litra b), er kontrakter, aftaler om tilskud eller programoverslag, som AVS-staten, OLT eller disses myndigheder har indgået, eller kontrakter og aftaler om tilskud, som Kommissionen har indgået i deres navn og for deres regning. Ved anvendelsen af dette stykke indsætter Kommissionen i forståelse med de modtagende AVS-stater og OLT passende bestemmelser i de finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 78, stk. 1.

Artikel 80

Afslutningen af et projekt og frigørelsen af de midler, som der er indgået forpligtelse for i overensstemmelse med artikel 78 og 79, foretages af AVS-staten, OLT eller disses myndigheder eller af Kommissionen i deres navn og for deres regning i forbindelse med dette projekt i forhold til tredjemand, når de retlige forpligtelser, som er indgået, er afsluttet, og de dertil knyttede betalinger og inkasseringer er bogført i EUF’s regnskaber.







Afsnit 5

Fastsættelse af udgifter

Artikel 81

1. Fastsættelse af en udgift er den handling, hvorved den kompetente anvisningsberettigede:

a) kontrollerer kreditors adkomst

b) fastslår eller kontrollerer fordringens tilstedeværelse og størrelse

c) kontrollerer, at fordringen er forfalden.

2. Artikel 97-101 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på fastsættelse af udgifter.







Afsnit 6

Anvisning af udgifter

Artikel 82

1. Anvisning af udgifter er den handling, hvorved den kompetente anvisningsberettigede efter at have sikret sig, at midlerne er til rådighed, ved udstedelse af en betalingsordre giver regnskabsføreren instruks om at betale en udgift, som han har fastsat.

2. Hvis der foretages periodisk betaling for leverede tjenesteydelser, herunder udlejningsydelser, eller vareleverancer, kan den anvisningsberettigede på grundlag af sin risikoanalyse give instruks om anvendelse af en direkte debiteringsordning.

3. Artikel 102 og 103 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af denne artikel.







Afsnit 7

Betaling af udgifter

Artikel 83

1. Det skal dokumenteres, at den til betalingen svarende foranstaltning er i overensstemmelse med basisretsakten eller kontrakten. Betalingen skal dække en eller flere af følgende transaktioner:

a) betaling af hele det skyldige beløb

b) betaling af det skyldige beløb i form af: i) forfinansiering, eventuelt opdelt i flere delbetalinger ii) en eller flere mellemliggende betalinger iii) betaling af saldoen af det skyldige beløb.

2. De forskellige typer af betalinger, der er omhandlet i stk. 1, opføres særskilt i regnskabet på betalingstidspunktet.

3. Artikel 104 og 105 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 84

Regnskabsføreren foretager betalingen af udgifter inden for rammerne af de disponible midler.

Artikel 85

Betalingerne finder sted via de bankkonti, der er omhandlet i artikel 44. De nærmere regler for sådanne kontis oprettelse, funktion og anvendelse fastsættes af regnskabsføreren.

I disse regler skal det bl.a. fastsættes, at overførselsordrer og alle bankbetalinger underskrives af to ansatte, som er behørigt bemyndiget af regnskabsføreren.

Artikel 86

I tilfælde, hvor betalinger foretages af betalingsforvalteren, sikrer den kompetente anvisningsberettigede sig, at der udføres kontrol før gennemførelsen af betalingerne.







Afsnit 8

Tidsfrister i forbindelse med forvaltning af udgifter

Artikel 87

1. Udgifter fastsættes, anvises til betaling og betales senest 90 dage efter betalingens forfaldsdato. Den nationale eller regionale anvisningsberettigede anviser beløbet til betaling og underretter Kommissionens kompetente anvisningsberettigede herom senest 45 dage inden forfaldsdatoen.

2. For sent betalte kreditorer kan modtage morarenter i henhold til artikel 106 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002.

3. Betalingskrav i forbindelse med forsinkelser, som Kommissionen er ansvarlig for i overensstemmelse med artikel 37 i bilag IV til AVS-EF-aftalen, imødekommes af Kommissionen ved hjælp af midlerne på den eller de konti, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i den interne aftale.







KAPITEL 7

Edb-systemer

Artikel 88

1. Hvis indtægter og udgifter forvaltes ved hjælp af edb-systemer, kan underskrifter foretages elektronisk.

2. Artikel 107 og 108 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af denne artikel.







KAPITEL 8

Den interne revisor

Artikel 89

Kommissionens interne revisor er ligeledes intern revisor for EUF. Han udøver sin funktion under overholdelse af de relevante internationale standarder. Han er over for Kommissionen ansvarlig for at kontrollere, at systemerne og procedurerne for forvaltning af den del af EUF’s midler, som Kommissionen forvalter i medfør af artikel 2, fungerer tilfredsstillende. Den interne revisor kan hverken være anvisningsberettiget eller regnskabsfører.

▼M1

Hvad angår intern revision af EU-Udenrigstjenesten, er EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.

▼B

Artikel 90

1. Den interne revisor rådgiver Kommissionen med hensyn til risikostyring ved at afgive uafhængige udtalelser om forvaltnings- og kontrolsystemernes kvalitet og ved at fremsætte henstillinger til forbedring af betingelserne for transaktionernes gennemførelse og til fremme af en forsvarlig økonomisk forvaltning.

1. Han har navnlig til opgave:

a) at vurdere, om de interne forvaltningssystemer er hensigtsmæssige og effektive, og i hvilket omfang tjenestegrenene har formået at gennemføre politikker, programmer og foranstaltninger set i relation til de dermed forbundne risici

b) at vurdere effektiviteten og produktiviteten af de interne kontrol- og revisionssystemer, der anvendes på alle transaktioner vedrørende forvaltning af EUF’s midler.

2. Den interne revisor har fuldstændig og ubegrænset adgang til alle oplysninger, der er nødvendige for udførelsen af hans opgaver, om nødvendigt på stedet og herunder også i medlemsstaterne og tredjelande.

3. Den interne revisor aflægger beretning til Kommissionen om resultatet af sine undersøgelser og anfører heri eventuelle henstillinger. Kommissionen sørger for, at henstillingerne på baggrund af revisionsarbejdet følges op. Den interne revisor forelægger endvidere Kommissionen en årlig intern revisionsberetning, der angiver det antal og de typer revisioner, der er foretaget, de henstillinger, der er fremsat, og den opfølgning af disse henstillinger, der har fundet sted.

4. Kommissionen sender hvert år dechargemyndigheden en beretning, der opsummerer det antal og de typer interne revisioner, der er foretaget, de henstillinger, der er fremsat, og den opfølgning af disse henstillinger, der har fundet sted.

5. Artikel 109-115 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af denne artikel.







AFSNIT V

INDGÅELSE AF OFFENTLIGE AFTALER







KAPITEL 1

Generelle bestemmelser







Afdeling 1

Anvendelsesområde og tildelingsprincipper

Artikel 91

1. Offentlige indkøbsaftaler er gensidigt bebyrdende aftaler, der indgås skriftligt mellem en eller flere økonomiske aktører og en eller flere ordregivende myndigheder som omhandlet i artikel 92 med henblik på mod betaling af en pris, der helt eller delvis afholdes over EUF’s midler, at opnå levering af varer eller fast ejendom, udførelse af bygge- og anlægsarbejder eller levering af tjenesteydelser.

1. Aftalerne kan vedrøre:

a) indkøb

b) bygge- og anlægsarbejder

c) tjenesteydelser.

2. Rammekontrakter er aftaler indgået mellem en eller flere ordregivende myndigheder og en eller flere økonomiske aktører for at fastlægge de bestemmelser, som skal gælde for en række aftaler, der kan indgås inden for en vis periode, bl.a. med hensyn til prisen og eventuelt den forventede mængde. De er underlagt bestemmelserne i dette afsnit vedrørende tildelingsproceduren, herunder offentliggørelse.

Artikel 92

1. I dette afsnit betragtes følgende som ordregivende myndigheder:

a) modtagende AVS-stater eller de organer, som disse på behørig måde har givet bemyndigelse, herunder officielle regionale organer, eller repræsentanter for disse

b) Kommissionen for så vidt angår de aftaler, den indgår for egen regning

c) Kommissionen, i en eller flere modtagende AVS-staters navn og for deres regning

d) et organ henhørende under national eller international ret eller juridiske eller fysiske personer, der har indgået en aftale om finansiering eller tilskud med én eller flere AVS-stater eller med Kommissionen med henblik på gennemførelsen af et program eller projekt.

2. De procedurer, der skal følges ved indgåelse af sådanne aftaler, fastlægges i de finansieringsaftaler, der er omhandlet i artikel 70, stk. 3.







Afdeling 2

Offentliggørelse

Artikel 93

Inden for rammerne af de beføjelser, der er tillagt den ved AVS-EF-aftalen, og på de betingelser, der er fastsat i bilag IV til aftalen, træffer Kommissionen de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre offentliggørelse af internationale udbud i Den Europæiske Unions Tidende og på internettet.







KAPITEL 2

Procedurer for indgåelse af aftaler

Artikel 94

1. Betingelserne for deltagelse og procedurerne for indgåelse af aftaler vedrørende transaktioner, som EUF finansierer til fordel for AVS-staterne, er fastsat i bilag IV til AVS-EF-aftalen.

1. Procedurerne for indgåelse af aftaler vedrørende de transaktioner, som EUF finansierer til fordel for OLT, fastlægges i gennemførelsesbestemmelserne til associeringsafgørelsen.

2. Kommissionen skal overholde de relevante fællesskabsregler for indgåelse af aftaler, når den optræder som ordregivende myndighed i forbindelse med iværksættelsen af humanitær bistand og nødhjælp inden for rammerne af AVS-EF-aftalen eller associeringsafgørelsen.

Artikel 95

Udbudsdokumenterne skal indeholde en fuldstændig, klar og præcis beskrivelse af, hvad aftalen drejer sig om, og præcisere de udelukkelses-, udvælgelses- og tildelingskriterier, som gælder for aftalen.

Artikel 96

1. Fra deltagelse i aftaler udelukkes ansøgere eller bydende:

a) hvis bo er under konkurs, likvidation, skifte eller tvangsakkord uden for konkurs eller er begæret taget under en af disse behandlinger, som har indstillet sin erhvervsvirksomhed, eller som befinder sig i en lignende situation i henhold til en tilsvarende procedure fastsat i nationale love eller forskrifter

b) som ved en retskraftig dom er dømt for et strafbart forhold, der rejser tvivl om deres faglige hæderlighed

c) som i forbindelse med udøvelsen af deres erhverv har begået en alvorlig fejl, som de ordregivende myndigheder bevisligt har konstateret

d) som ikke har opfyldt deres forpligtelser med hensyn til betaling af bidrag til sociale sikringsordninger eller skat i henhold til retsforskrifterne i det land, hvor de er etableret, i den ordregivende myndigheds land eller i det land, hvor aftalen skal effektueres

e) som ved en retskraftig dom er dømt for svig, bestikkelse, deltagelse i en kriminel organisation eller en hvilken som helst anden form for ulovlig aktivitet, der skader Fællesskabets finansielle interesser

f) som på det pågældende tidspunkt er genstand for en administrativ sanktion som omhandlet i artikel 99.

1. Litra a)-d) i første afsnit finder ikke anvendelse ved indkøb af varer på særlig fordelagtige vilkår, enten hos en leverandør, der endeligt indstiller sin erhvervsvirksomhed, hos kuratorer eller likvidatorer i en konkursbehandling, en tvangsakkord eller en tilsvarende behandling i henhold til national lov.

2. Ansøgere eller bydende skal dokumentere, at de ikke befinder sig i en af de i stk. 1 nævnte situationer. Den ordregivende myndighed kan undlade at kræve en sådan dokumentation for aftaler med meget lav værdi.

2. Med henblik på en korrekt anvendelse af stk. 1 skal ansøgeren eller den bydende på den ordregivende myndigheds forlangende:

a) såfremt ansøgeren eller den bydende er en retlig enhed, give oplysning om ejerforholdene eller ledelses-, kontrol- og repræsentationsbeføjelserne i den retlige enhed

b) såfremt det overvejes at anvende underentreprise, dokumentere, at underkontrahenten ikke befinder sig i en af de i stk. 1 nævnte situationer.

3. Artikel 133 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på gennemførelsen af denne artikel.

Artikel 97

Fra tildeling af en ordre udelukkes enhver ansøger eller bydende, der under proceduren for indgåelse af den pågældende aftale:

a) befinder sig i en interessekonflikt

b) har afgivet urigtige oplysninger ved meddelelsen af de oplysninger, som den ordregivende myndighed har krævet som betingelse for deltagelse i den pågældende procedure, eller ikke har afgivet de krævede oplysninger

c) befinder sig i en af de i artikel 96, stk. 1, nævnte situationer, der medfører udelukkelse fra proceduren for indgåelse af aftalen.

Artikel 98

Inden for rammerne af de beføjelser, der er tillagt den ved AVS-EF-aftalen, træffer Kommissionen foranstaltninger til at anvende den centrale database, som er oprettet i henhold til forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, og som indeholder detaljerede oplysninger om ansøgere og bydende, som i henhold til reglerne i bilag IV til AVS-EF-aftalen befinder sig i en situation, der udelukker dem fra at deltage i procedurerne for indgåelse af aftaler om transaktioner, der finansieres af EUF.

Artikel 99

1. Med forbehold af bilag IV til AVS-EF-aftalen kan den ordregivende myndighed anvende administrative eller finansielle sanktioner over for:

a) ansøgere eller bydende i de i artikel 97, litra b), nævnte tilfælde

b) kontrahenter, der er fundet skyldige i grov misligholdelse af deres forpligtelser i henhold til en aftale, der finansieres af EUF.

1. I alle tilfælde skal den ordregivende myndighed dog først give den pågældende lejlighed til at fremsætte bemærkninger.

2. De i stk. 1 nævnte sanktioner skal stå i et rimeligt forhold til aftalens værdi og grovheden af de begåede fejl og kan bestå i:

a) udelukkelse af ansøgeren eller den bydende eller kontrahenten fra aftaler og tilskud, der finansieres af EUF, i en periode på højst ti år, og/eller

b) økonomiske sanktioner over for ansøgeren eller den bydende eller kontrahenten, der højst kan svare til værdien af den pågældende aftale.

3. Artikel 134b i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 finder tilsvarende anvendelse på aftaler, der finansieres med EUF-midler.







AFSNIT VI

AFTALER I OFFENTLIGT REGI OG AFTALER I INDIREKTE DECENTRALISERET REGI

Artikel 100

Dette afsnit indeholder bestemmelser for de aftaler i offentligt regi og indirekte decentraliseret regi, der er omhandlet i artikel 24 i bilag IV til AVS-EF-aftalen. Det finder tilsvarende anvendelse på det finansielle samarbejde med OLT.

Artikel 101

1. I forbindelse med aftaler i direkte offentligt regi gennemføres projekter og programmer direkte af vedkommende AVS-staters administrationer.

1. Fællesskabet yder tilskud til de pågældende administrationers udgifter ved at levere manglende udstyr og/eller materiel og/eller bevilge midler til ansættelse af det nødvendige ekstra personale, f.eks. eksperter fra den pågældende AVS-stat eller andre AVS-stater. Fællesskabets bidrag dækker kun udgifter til supplerende foranstaltninger og midlertidige udgifter, der er nødvendige for gennemførelsen af det pågældende projekt.

1. Den økonomiske forvaltning af et projekt, der gennemføres i offentligt regi i overensstemmelse med første og andet afsnit, foregår via lokale forskudsforvaltninger, der forvaltes af en lokal forskudsbestyrer og en lokal regnskabsfører, som udnævnes af den nationale eller regionale anvisningsberettigede, efter at den kompetente anvisningsberettigede i Kommissionen har godkendt udnævnelsen.

2. I forbindelse med aftaler i decentralt regi overdrager den ordregivende myndighed som omhandlet i artikel 92, stk. 1, litra a), opgaver vedrørende gennemførelsen af projekter eller programmer til offentligretlige organer i de pågældende AVS-stater eller til privatretlige organer, der i retlig henseende er forskellige fra de pågældende AVS-stater.

2. I sådanne tilfælde påtager det pågældende organ sig forvaltningen og gennemførelsen af projektet eller programmet i stedet for den nationale eller regionale anvisningsberettigede. De således uddelegerede opgaver kan omfatte bemyndigelse til at indgå aftaler og forvalte aftaler samt tilsyn med arbejde i de pågældende AVS-staters navn og for deres regning.

3. Aftaler i offentligt regi og aftaler i indirekte decentraliseret regi gennemføres på grundlag af et program over planlagte foranstaltninger og et overslag over de dermed forbundne omkostninger (i det følgende benævnt »programoverslag«). Programoverslaget er et dokument, der fastlægger programmet over de foranstaltninger, der skal gennemføres, og de nødvendige materielle midler og menneskelige ressourcer, det tilsvarende budget og de tekniske og administrative bestemmelser for decentraliseret gennemførelse af et projekt i løbet af en bestemt periode via en aftale i offentligt regi og eventuelt indgåels