2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/12/EF
af 20. marts 2000
om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut
(EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/28/EF af 18. september
2000L 275 37 27.10.2000
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16. december
2002L 35 1 11.2.2003
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/12/
EF
af 20. marts 2000
om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (1),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251 (2), og
ud frafølgende betra gtninger:
(1) Rådets direktiv 73/183/EØF af 28. juni 1973 om ophævelse af
begrænsninger i etableringsfriheden og den fri udveksling af
tjenesteydelser ved selvstændig virksomhed inden for banker ogandre pengeinstitutter (
3), Rådets første direktiv (77/780/EØF) af
12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgangtil at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (
4), Rådets
direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters egen-
kapital (5), Rådets andet direktiv (89/646/EØF) af 15. december
1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optageog udøve virksomhed som kreditinstitut (
6), Rådets direktiv 89/
647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for kreditin-stitutter (
7), Rådets direktiv 92/30/EØF af 6. april 1992 om tilsyn
med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag (8) og Rådets
direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvågning afog kontrol med kreditinstitutters store engagementer (
9) har ved
flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer; direkti-verne bør derfor kodificeres og samles i en tekst, således at deresbestemmelser kan fremtræde klart og rationelt.
(2) I medfør af traktaten er enhver forskelsbehandling med hensyn
til etablering og udveksling af tjenesteydelser, der er begrundet
i enten nationalitet eller det forhold, at foretagendet ikke er etab-leret i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen finder sted, forbudt.
(3) For at lette adgangen til at optage og udøve virksomhed som
kreditinstitut er det nødvendigt at fjerne de mest forstyrrendeforskelle i medlemsstaternes lovgivning for så vidt angår deordninger, som disse institutter er underlagt.
(4) Dette direktiv udgør hovedhjørnestenen i gennemførelsen af det
indre marked som fastsat i Den Europæiske Fælles Akt og plan-
lagt i Kommissionens Hvidbog, både med hensyn til fri
etableringsret og fri udveksling af finansielle tjenesteydelser ibanksektoren.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 2
(1) EFT C 157 af 25.5.1998, s. 13.
(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. januar 2000 (endnu ikke offentliggjort i
EFT), Rådets fælles holdning af 13. marts 2000 (endnu ikke offentliggjort i
EFT) og Europa-Parlamentets afgørelse af (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT L 194 af 16.7.1973, s. 1.
(4) EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/
33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).
(5) EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/30/
EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52).
(6) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/
26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).
(7) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/
33/EF.
(8) EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52.
(9) EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af
1994.
▼B
(5) Samordningen med hensyn til kreditinstitutter skal både for at
beskytte sparerne og for at skabe ensartede konkurrencevilkårfor kreditinstitutterne gælde for disse som helhed; der skal dog
om nødvendigt tages hensyn til de objektive forskelle i deres
juridiske status og egentlige virksomhedsområde, som er fastsati de nationale lovgivninger.
(6) Samordningen må derfor være så bred som mulig og omfatte
samtlige institutter, hvis virksomhed består i fra offentligheden
at modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indlån
eller på anden måde, f.eks. kontinuerlig udstedelse af obligati-oner og andre lignende værdipapirer, samt i at yde lån for egenregning; der bør imidlertid indføres undtagelser for visse kredit-institutter, som dette direktiv ikke kan omfatte; dette direktiv
berører ikke anvendelse af national lovgivning, når denne inde-
holder bestemmelser om særlige, supplerende tilladelser, der gørdet muligt for kreditinstitutterne at udøve særlige former forvirksomhed eller foretage særlige former for forretninger.
(7) Formålet er at opnå det mindste mål af harmonisering, som er
nødvendigt og tilstrækkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse
af tilladelser og ordninger med forsigtighedstilsyn, der åbnermulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gældende i heleFællesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlands-tilsyn; kravet om en driftsplan kan således i dennesammenhæng kun betragtes som en faktor, der giver de kompe-
tente myndigheder anledning til at træffe afgørelse på grundlag
af mere præcise oplysninger inden for rammerne af objektivekriterier; en vis smidighed er imidlertid mulig med hensyn tilkrav til kreditinstitutternes retlige status og beskyttelse af benæv-nelser.
(8) Det er nødvendigt at stille ensartede finansielle krav til kreditin-
stitutterne for at sikre ensartet beskyttelse af sparerne ogrimelige konkurrencevilkår for beslægtede kategorier af kreditin-stitutter; indtil en yderligere samordning kan finde sted, bør derfastlægges passende forholdstal, som gør det muligt, som led i
samarbejdet mellem nationale myndigheder efter ensartede
metoder at følge udviklingen i forholdene for beslægtede katego-rier af kreditinstitutter; denne fremgangsmåde skulle lette engradvis tilnærmelse mellem de ordninger med nøgletal, sommedlemsstaterne har fastlagt og anvender; der må imidlertidskelnes mellem nøgletal, der skal sikre en betryggende drift af
kreditinstitutterne, og nøgletal, der har relation til den økono-
miske politik og pengepolitikken.
(9) Principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn
forudsætter, et de kompetente myndigheder i hver medlemsstatundlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfælde,
hvor det af sådanne forhold som driftsplanen, den geografiske
placering eller de faktiske transaktioner klart fremgår, at detpågældende kreditinstitut har valgt denne medlemsstats retssy-stem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gælderi den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driverstørstedelen af sin virksomhed; et kreditinstitut, som er en juri-
disk person, skal meddeles tilladelse i den medlemsstat, hvor
dets vedtægtsmæssige hjemsted ligger; et kreditinstitut som ikkeer en juridisk person, skal have hovedkontor i den medlemsstat,hvor det er meddelt tilladelse; medlemsstaterne skal i øvrigtkræve, at et kreditinstituts hovedkontor altid skal ligge i den
medlemsstat, som er kreditinstituttets hjemland, og hvor kreditin-
stituttet faktisk udøver virksomhed.
(10) Myndighederne bør ikke meddele et kreditinstitut tilladelse eller
opretholde denne tilladelse, hvis de snævre forbindelser, virk-somheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kan
hæmme myndighedernes mulighed for at varetage deres tilsyns-
opgaver; allerede godkendte kreditinstitutter skal ligeledesopfylde myndighedernes krav; den definition af »snævre forbin-delser«, som dette direktiv opstiller, bygger påminimumskriterier og er ikke til hinder for, at medlemsstaterneogså anvender den på andre situationer end dem, som definiti-2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 3
▼B
onen omhandler; erhvervelse af en betydelig andel af kapitalen i
et selskab bevirker ikke i sig selv, at der opstår kapitalinteresser,som falder ind under definitionen af »snævre forbindelser«, hvis
den pågældende erhvervelse kun er en midlertidig investering,
der ikke gør det muligt at øve indflydelse på virksomhedensstruktur og finansielle politik.
(11) Henvisningen til tilsynsmyndighedernes varetagelse af deres
tilsynsopgaver omfatter det tilsyn på et konsolideret grundlag,som skal føres med et kreditinstitut, når et sådant kræves ihenhold til fællesskabsretten; i så tilfælde skal de myndigheder,der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder,
der har kompetence til at føre tilsyn på et konsolideret grundlag
med dette kreditinstitut.
(12) Hjemlandet kan i øvrigt indføre strengere krav end de i artikel 5,
stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 7, 16, 30, 51 og 65 fastsattefor kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse af dets egnekompetente myndigheder.
(13) Ophævelsen af kravet om særskilt tilladelse for filialer af EF-
kreditinstitutter vil gøre det nødvendigt også at ophæve kravetom indskudskapital.
(14) Den valgte fremgangsmåde åbner mulighed for, at kreditinsti-
tutter, der er meddelt tilladelse i deres hjemland, takket væreprincippet om gensidig anerkendelse kan udøve de aktiviteter,der er opført på listen i bilag I, helt eller delvis i hele Fælles-
skabet, enten ved at etablere en filial eller ved at præstere
tjenesteydelser; udøvelsen af aktiviteter, som ikke er opført pånævnte liste, er omfattet af traktatens generelle bestemmelserom fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser.
(15) Princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at
gælde for de aktiviteter, der er opført på omtalte liste, når deudøves af finansieringsinstitutter, som er datterselskaber afkreditinstitutter, på betingelse af at sådanne datterselskaber
indgår i det konsoliderede tilsyn med moderselskabet og
opfylder visse strenge betingelser.
(16) Værtslandet kan for institutter, der ikke er meddelt tilladelser
som kreditinstitutter i deres hjemland, eller for aktiviteter, der
ikke er opført på nævnte liste, gøre udøvelse af retten til fri etab-lering og fri udveksling af tjenesteydelser betinget af, at desærlige regler i dets lovgivning er overholdt, for så vidt dissebestemmelser på den ene side er forenelige med fællesskabs-
retten og er begrundet i hensynet til samfundsmæssige
interesser, og såfremt disse institutter eller deres aktiviteter påden anden side ikke er undergivet tilsvarende lovgivning ellerbestemmelser i hjemlandet.
(17) Medlemsstaterne skal påse, at der ikke stilles hindringer i vejen
for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerken-delse, kan udøves på samme måde, som de udøves ihjemlandet, så længe disse ikke er i strid med værtslandets rets-
forskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser.
(18) Der er en nødvendig sammenhæng mellem dette direktivs mål
og den liberalisering af kapitalbevægelser, der gennemføres ved
anden fællesskabslovgivning; under alle omstændigheder må der
være harmoni mellem foranstaltningerne til liberalisering afbankernes aktiviteter og foranstaltningerne til liberalisering afkapitalbevægelser.
(19) Den ordning, der gælder for filialer af kreditinstitutter, som har
hjemsted uden for Fællesskabet, bør være ens for alle medlems-staterne; det er vigtigt at fastsætte, at reglerne for disse filialerikke må være gunstigere end for filialer af institutter med hjem-
sted i medlemsstaterne; det bør præciseres, at Fællesskabet kan
indgå aftaler med tredjelande om gennemførelse af bestem-melser, ifølge hvilke der gælder samme betingelser for denævnte filialer inden for hele dets område, idet der tages hensyntil gensidighedsprincippet; filialer af kreditinstitutter, som harhjemsted uden for Fællesskabet, er ikke omfattet af den frie2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 4
▼B
udveksling af tjenesteydelser efter traktatens artikel 49, stk. 2, og
heller ikke af etableringsfriheden i andre medlemsstater end den,hvori de er etablerede; ansøgninger fra et foretagende, der er
underlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til at oprette
et datterselskab eller erhverve kapitalinteresser underlægges enprocedure, der tager sigte på at sikre, at Fællesskabets kreditin-stitutter på basis af gensidighed nyder tilsvarende behandling idet pågældende tredjeland.
(20) Meddelelse af tilladelser til kreditinstitutter fra de kompetente
nationale myndigheder i overensstemmelse med dette direktivsbestemmelser har virkning i hele Fællesskabet og ikke blot iden enkelte medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensi-
dighed er dermed uden virkning fremover; der er derfor behov
for en smidig procedure, der gør det muligt at vurdere gensi-dighed på et fællesskabsgrundlag; formålet med en sådanprocedure er ikke at lukke Fællesskabets finansielle markeder,men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansiellemarkeder åbne for resten af verden, at forøge liberaliseringen af
alle finansielle markeder i tredjelande; med henblik herpå fast-
lægger dette direktiv procedurer for forhandling med tredjelandeeller, som en sidste udvej, mulighed for at træffe foranstalt-ninger, der består i at suspendere nye ansøgninger om tilladelseeller begrænse antallet af nye tilladelser.
(21) Der bør på grundlag af princippet om gensidighed indgås aftaler
mellem Fællesskabet og tredjelande for herved at åbne mulighedfor en konkret udøvelse af det konsoliderede tilsyn på det størstmulige geografiske grundlag.
(22) Ansvaret for tilsyn med et kreditinstituts finansielle sundhed og
især dets solvens påhviler de kompetente myndigheder i institut-tets hjemland; værtslandets myndigheder har fortsat ansvar fortilsynet med likviditeten og den pengepolitiske styring; tilsyn
med markedsrisikoen skal føres i nært samarbejde mellem
hjem- og værtslandets kompetente myndigheder.
(23) For at det indre marked på bankområdet kan fungere harmonisk,
kræves der ud over retsnormer et nært og regelmæssigt samar-
bejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder;
individuelle problemer i forbindelse med kreditinstitutter vilfortsat bedst kunne behandles i den kontaktgruppe, der er nedsatmellem banktilsynsmyndighederne; denne gruppe er også detbedst egnede forum for den informationsudveksling, som ernævnt i artikel 28.
(24) Denne informationsudveksling erstatter under ingen omstændig-
heder det bilaterale samarbejde, der blev etableret ved artikel28; de kompetente myndigheder i værtslandet kan, uden at detteindskrænker deres egne tilsynsbeføjelser, i hastende tilfælde på
eget initiativ eller på initiativ af den kompetente myndighed i
hjemlandet fortsat føre tilsyn med, at et institut udøver sin virk-somhed på dets område i overensstemmelse med gældende loveog med principperne om administrativ og regnskabsmæssigpraksis og om tilstrækkelig intern kontrol.
(25) Der bør tillades udveksling af oplysninger mellem de kompe-
tente myndigheder og de myndigheder eller organer, der i kraftaf deres funktion bidrager til at styrke det finansielle systemsstabilitet; for at bevare oplysningernes fortrolige karakter skal
antallet af modtagere være meget begrænset.
(26) Visse handlinger, såsom svig og insiderhandel, vil, selv når de
vedrører andre virksomheder end kreditinstitutter, kunne indvirkepå det finansielle systems stabilitet og integritet.
(27) Det er nødvendigt at fastsætte, på hvilke betingelser udvek-
slingen af ovennævnte oplysninger kan tillades.
(28) Når det er fastsat, at oplysninger kun kan videregives med
myndighedernes udtrykkelige tilladelse, kan disse i givet fald
betinge deres samtykke af, at visse strenge krav overholdes.
(29) Der bør endvidere tillades udveksling af oplysninger mellem
myndighederne og centralbankerne og andre organer med2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 5
▼B
lignende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndig-
heder, samt i givet fald andre offentlige myndigheder, somfører tilsyn med betalingssystemer.
(30) Med henblik på at styrke tilsynet med kreditinstitutter og at
beskytte disse institutters kunder, bør det fastsættes, at en
revisor, i de i direktivet omhandlede tilfælde, har pligt til hurtigtat underrette myndighederne, hvis han under udførelsen af sithverv får kendskab til forhold vedrørende kreditinstituttet, sombeskrevet i dette direktiv, som alvorligt ville kunne skade denfinansielle situation eller dens administrative og regnskabsmæs-
sige organisation; i betragtning af det tilstræbte mål bør
medlemsstaterne fastsætte, at denne pligt gælder i alle tilfælde,hvor en revisor under udførelsen af sit hverv i en virksomhed,som har snævre forbindelser med et kreditinstitut, konstaterersådanne forhold; revisorernes pligt til under visse omstændig-
heder at meddele myndighederne oplysninger om et
kreditinstitut, som de har fået kendskab til under udførelsen afderes hverv i en ikke-finansiel virksomhed, ændrer i sig selvhverken arten af deres hverv i den pågældende virksomhed ellerden måde, som de skal udøve deres hverv på i virksomheden.
(31) Fælles grundlæggende normer for kreditinstitutters egenkapital er
et afgørende element i opbygningen af et indre marked inden for
banksektoren, da egenkapitalen gør det muligt at sikre konti-
nuitet i kreditinstitutternes virksomhed samt at beskytteopsparingen; en harmonisering af normerne skærper tilsynetmed kreditinstitutter, og de øvrige samordningsbestræbelserinden for bankområdet fremmes.
(32) Sådanne normer skal gælde for alle godkendte kreditinstitutter i
Fællesskabet.
(33) Et kreditinstituts egenkapital kan tjene til at dække tab, som ikke
modsvares af et overskud af tilstrækkelig størrelse; egenkapitalen
er endvidere et vigtigt kriterium for de kompetente myndigheder,
specielt for bedømmelsen af kreditinstitutternes solvens og forandre tilsynsformål.
(34) På et indre bankmarked konkurrerer kreditinstitutterne direkte
med hinanden, og de definitioner og regler, der gælder for egen-kapitalen, skal derfor være ensartede; med henblik herpå måkriterierne for egenkapitalens sammensætning ikke fastlægges af
de nationale myndigheder alene; Fællesskabets interesser vare-
tages således bedst ved vedtagelse af fælles kriterier, der kanforhindre konkurrencefordrejning og samtidig styrke banksy-stemet i Fællesskabet.
(35) I den i dette direktiv fastlagte definition af egenkapitalen indgår
flest mulige komponenter og beløb, der kan henregnes til egen-kapitalen, idet medlemsstaterne således frit kan skønne, om deønsker at anvende alle eller blot en del af disse komponenter
eller at fastsætte lavere lofter for de pågældende beløb.
(36) I dette direktiv præciseres de kriterier, der skal gælde for visse
egenkapitalkomponenter, idet medlemsstaterne fortsat frit kananvende strengere bestemmelser.
(37) I en første fase fastsættes de fælles grundregler ret bredt for at
dække samtlige de komponenter, der indgår i egenkapitalen i deforskellige medlemsstater.
(38) I dette direktiv skelnes der på grundlag af soliditeten af de
komponenter, der udgør egenkapitalen, mellem de komponenter,der udgør kerne-egenkapitalen, og dem, der udgør den supple-
rende egenkapital.
(39) For at tage hensyn til det forhold, at de komponenter, der udgør
den supplerende egenkapital, ikke er så solide som dem, som
udgør kerne-egenkapitalen, bør de ikke medregnes i egenkapi-talen med et beløb på mere end 100 % af kerne-egenkapitalen;endvidere må visse komponenter i den supplerende egenkapitalkun medregnes med op til 50 % af kerne-egenkapitalen.
(40) For at undgå konkurrencefordrejning må offentlige kreditinsti-
tutter ved beregningen af egenkapitalen ikke medregne2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 6
▼B
garantier, som medlemsstaterne eller lokale myndigheder har
stillet.
(41) Når det i tilsynsøjemed er nødvendigt at fastslå størrelsen af en
kreditinstitutkoncerns konsoliderede egenkapital, skal den
beregnes i overensstemmelse med nærværende direktiv.
(42) De regnskabsmetoder, der skal anvendes ved egenkapitalens og
solvensnøgletallets beregning samt engagementers evaluering,skal tage hensyn til bestemmelserne i Rådets direktiv 86/635/EØF af 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finan-sieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (
1),
der indeholder visse tilpasninger af bestemmelserne i Rådets
direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens
artikel 44, stk. 2, litra g), om konsoliderede regnskaber (2).
(43) Bestemmelserne vedrørende egenkapitalen skal ses som led i de
internationale bestræbelser, som i større målestok er udfoldet forat nå frem til en tilnærmelse mellem gældende regler i devigtigste lande med hensyn til indbyrdes tilnærmelse af egenka-pitalgrundlaget.
(44) Kommissionen udarbejder en rapport og skal regelmæssigt tage
bestemmelserne vedrørende egenkapitalen op til fornyet overve-
jelse med henblik på at stramme disse og derved at nå frem tilstørre konvergens i en fælles definition på egenkapital; en sådanstørre konvergens vil gøre det muligt at fremme den indbyrdestilnærmelse af egenkapitalgrundlaget i Fællesskabets kreditinsti-tutter.
(45) Bestemmelserne angående solvensnøgletallet er et resultat af det
arbejde, der er udført i Det Rådgivende Udvalg for Banklovgiv-
ning, som har ansvaret for at forelægge Kommissionen ethvertforslag, der tilsigter en samordning af de i medlemsstaterneanvendte nøgletal.
(46) Et hensigtsmæssigt nøgletal spiller en central rolle i forbindelse
med tilsynet med kreditinstitutter.
(47) Nøgletal, der vejer aktiver og poster under stregen efter risiko-
graden, er en særlig brugbar målestok for solvens.
(48) Tilvejebringelse af fælles normer for egenkapitaldækning af
aktiver og poster under stregen, der er behæftet med kreditrisiko,
er derfor et af de væsentlige harmoniseringsområder, der er
nødvendige for at opnå gensidig anerkendelse og dermed for atgennemføre det indre marked på bankområdet.
(49) I den henseende skal bestemmelserne om solvensnøgletallet ses i
sammenhæng med andre specifikke instrumenter, som også skalharmonisere de grundlæggende regler for tilsyn med kreditinsti-tutter.
(50) Kreditinstitutter skal konkurrere direkte med hinanden på et
indre bankmarked; de fælles solvensnormer i form af et mindste
solvensnøgletal vil forhindre konkurrenceforvridning og styrke
Fællesskabets banksystem.
(51) Ifølge dette direktiv tillægges garantier fra forskellige finansielle
institutter forskellig vægt; Kommissionen skal følgelig under-søge, om direktivet som helhed skaber væsentligkonkurrenceforvridning mellem kreditinstitutter og forsikrings-virksomheder, og på baggrund af denne undersøgelse skal den
tage stilling til, om det er berettiget at træffe foranstaltninger
for at afbøde virkningerne heraf.
(52) I bilag III fastsættes der regler for behandlingen af poster under
stregen i forbindelse med beregningen af egenkapitalkrav forkreditinstitutter; for at det indre marked kan fungere tilfredsstil-lende og især for at sikre lige konkurrencevilkår, skalmedlemsstaterne tilstræbe, at deres kompetente myndigheder2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 7
(1) EFT L 372 af 31.12.1986, s. 1.
(2) EFT L 193 af 18.7.1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/
605/EØF (EFT L 317 af 16.11.1990, s. 60).
▼B
foretager en ensartet vurdering af kontrakter om nyordning og
aftaler om netting; bilag III er i overensstemmelse med detarbejde, som et internationalt forum for banktilsynsmyndigheder
har udført med henblik på disse myndigheders godkendelse af
bilaterale aftaler om netting, herunder muligheden for at beregneegenkapitalkravene for visse transaktioner på grundlag af etnettobeløb i stedet for et bruttobeløb, forudsat at der findes juri-disk bindende aftaler, der sikrer, at kreditrisikoen er begrænset
til nettobeløbet; for internationalt aktive kreditinstitutter og
kreditinstitutkoncerner i en lang række tredjelande, hvis kreditin-stitutter konkurrerer med EF-kreditinstitutter, vil regler, dervedtages inden for et bredere internationalt forum, medføre enmere forfinet tilsynsmæssig behandling af afledte instrumenter,der handles »over-the-counter« (OTC-derivater); denne forbed-
ring resulterer i et mere rimeligt kapitaldækningskrav ved at
tage højde for den risikoreducerede effekt, som de af tilsynsmyn-dighederne anerkendte aftaler om netting har på potentiellefremtidige kreditrisici; clearing af OTC-derivater i clearinginsti-tutter, der fungerer som en central medkontrahent, spiller en
vigtig rolle i visse medlemsstater; det er berettiget at anerkende
en sådan clearings fordele i form af en reduceret kreditrisiko ogen tilsvarende reduceret systemrisiko som led i en tilsynsmæssigbehandling af kreditrisiko; det er nødvendigt, at der stilles fuldsikkerhed for aktuelle og potentielle fremtidige risici som følgeaf clearede OTC-derivatkontrakter, og at faren for, at clearingin-
stituttets samlede risici kommer til at overstige markedsværdien
af den stillede sikkerhed, fjernes, for at clearede OTC-derivater ien overgangsperiode kan gøres til genstand for den sammetilsynsmæssige behandling som børshandlede afledte instru-menter; de kompetente myndigheder skal kunne godkende
niveauet for de krævede initialmargener og løbende margener
samt kvaliteten af og niveauet for den beskyttelse, der givesved den stillede sikkerhed; hvad angår kreditinstitutter, der erregistreret i medlemsstaterne, giver bilag III en tilsvarendemulighed for de kompetente myndigheders godkendelse af bila-teral netting og giver dem derved lige konkurrencevilkår;
reglerne er både afbalancerede og egnede til yderligere at styrke
anvendelsen af tilsynsforanstaltningerne på kreditinstitutter;medlemsstaternes kompetente myndigheder bør sikre, at tillæg-gene beregnes på grundlag af faktiske og ikke nominelle beløb.
(53) Det mindste nøgletal, der er fastsat i dette direktiv, forøger EF-
kreditinstitutternes egenkapitalniveau; tallet er sat til 8 % på
baggrund af en statistisk undersøgelse vedrørende de gældendekapitalkrav i begyndelsen af 1988.
(54) De væsentligste regler om overvågning af og kontrol med kredit-
institutters store engagementer bør harmoniseres;
medlemsstaterne bør kunne fastsætte strengere bestemmelser
end dem, der foreskrives i dette direktiv.
(55) Overvågning af og kontrol med kreditinstitutters engagementer
indgår som et integrerede led i tilsynet med disse institutter;hvis et kreditinstituts engagementer i alt for høj grad koncen-
treres på en enkelt kunde eller en enkelt gruppe af indbyrdes
forbundne kunder, kan der opstå en uacceptabel risiko for tab;en sådan situation kan anses at være til skade for et kreditinsti-tuts solvens.
(56) På et indre bankmarked med direkte konkurrence mellem kredit-
institutterne bør tilsynskravene være lige byrdefulde i hele
Fællesskabet; det kan derfor ikke helt overlades til medlemssta-terne at fastlægge kriterierne for beregning afrisikokoncentrationen, men der bør derimod fastsættes bindenderetsregler herom på fællesskabsplan; fælles regler tjener bedstFællesskabets interesser, idet forskelle i konkurrencevilkårene
herved undgås, samtidig med at Fællesskabets banksystem
styrkes.
(57) Bestemmelserne om solvensnøgletal for kreditinstitutter inde-
holder en opregning af kreditinstitutternes forskelligekreditrisici; ved definitionen af, hvad der skal forstås ved »enga-2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 8
▼B
gementer«, er det derfor rimeligt også at henholde sig til denne
opregning for at begrænse store engagementer; det er dog ikkehensigtsmæssigt principielt at anvende den risikovægtning og de
risikograder, der er opstillet i omtalte bestemmelser; formålet
med denne vægtning og disse risikograder er at opstille et gene-relt solvenskrav for kreditinstitutters kreditrisici; formålet meden regulering vedrørende store engagementer er at begrænse etkreditinstituts maksimale risiko for tab på en kunde eller gruppe
af indbyrdes forbundne kunder; ud fra dette forsigtighedsprincip
er det derfor hensigtsmæssigt at følge den fremgangsmåde, atalle engagementer som hovedregel skal medregnes til derespålydende værdi, uden nogen risikovægtning eller klassificeringefter risikograd.
(58) Når et kreditinstitut indgår engagementer med sit moderselskab
eller med andre datterselskaber af dette moderselskab, børforsigtigheden skærpes; alle kreditinstitutters engagementer bør
forvaltes autonomt i overensstemmelse med god bankpraksis og
helt uafhængigt af ethvert andet hensyn; i nærværende direktiver det fastsat, at dersom personer, der direkte eller indirektebesidder en kvalificeret andel af et kreditinstituts kapital, gørderes indflydelse gældende på en måde, der vil kunne skade en
sund og forsigtig ledelse af instituttet, skal de kompetente
myndigheder træffe de fornødne foranstaltninger til at bringedenne situation til ophør; der bør desuden opstilles særlige reglerfor et kreditinstituts store engagementer med andre virksomhederinden for samme koncern, og disse regler bør være strengere endfor andre engagementer; de skærpede regler bør dog ikke gælde,
når moderselskabet er et finansieringsselskab eller et kreditin-
stitut, og når de andre datterselskaber er kreditinstutter,finansieringsinstitutter eller virksomheder, der udøver accesso-risk bankvirksomhed, når de alle indgår i et konsolideret tilsynmed kreditinstituttet; i så fald giver det konsoliderede tilsyn
med hele koncernen tilstrækkelig sikkerhed for et effektivt
tilsyn, uden at det er nødvendigt at fastsætte strengere normerfor risikobegrænsning; dette vil samtidig kunne tilskynde bank-koncernerne til at organisere sig på en sådan måde, at tilsynetmed dem kan foregå på et konsolideret grundlag, hvilket er enønskelig udvikling, dadet åbner mulighed for et mere fuldstæn-
digt tilsyn.
(59) Med henblik på at sikre effektiviteten af tilsynet på et konsoli-
deret grundlag bør det kunne anvendes over for samtlige
bankkoncerner, herunder sådanne, hvor moderselskabet ikke eret kreditinstitut; de kompetente myndigheder bør have adgangtil de retsmidler, der er nødvendige for at gennemføre et sådanttilsyn.
(60) Hvad angår koncerner, der driver virksomhed af forskelligartet
karakter, og hvis moderselskaber kontrollerer mindst ét dattersel-
skab, der er et kreditinstitut, bør de kompetente myndigheder
sikres mulighed for at vurdere kreditinstituttets finansielle situa-tion inden for rammerne af disse koncerner; i afventning af ensenere samordning kan medlemsstaterne foreskrive passendekonsolideringsmetoder med henblik på at nå det med dettedirektiv tilstræbte mål; de kompetente myndigheder bør mindst
have mulighed for at indhente de oplysninger fra samtlige virk-
somheder i koncernen, der er nødvendige for udøvelsen af dereshverv; der bør etableres et samarbejde mellem de ansvarligetilsynsmyndigheder inden for de forskellige finansielle sektorer,når tilsynet vedrører koncerner af virksomheder, der udøver
forskellige typer finansiel virksomhed.
(61) Medlemsstaterne kan øvrigt tilbagekalde eller undlade at
meddele tilladelse til udøvelse af bankvirksomhed, hvis der er
tale om koncernstrukturer, som de måtte anse for uegnede tilbankvirksomhed, bl.a. fordi der ikke vil kunne føres et tilfreds-stillende tilsyn med denne virksomhed; med henblik herpå råderde kompetente myndigheder — for derved at sikre en sund ogforsigtig forvaltning af kreditinstitutter — over de beføjelser,2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 9
▼B
der er fastsat i artikel 7, stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 14,
stk. 1, litrac) og a rtikel 16.
(62) Medlemsstaterne kan ligeledes indføre et passende tilsyn med
koncerner, der har en struktur, som ikke er omfattet af nærvæ-rende direktiv; bestemmelserne i dette direktiv bør suppleres forat dække sådanne strukturer, såfremt de bliver mere udbredte.
(63) Tilsyn på et konsolideret grundlag bør omfatte alle de aktiviteter,
der defineres i bilag I; der bør derfor føres tilsyn på et konsoli-deret grundlag med alle virksomheder, der hovedsageligt udøverdisse aktiviteter; definitionen på et finansieringsinstitut børderfor omfatte disse aktiviteter.
(64) På baggrund af direktiv 86/635/EØF, hvori der er fastsat konso-
lideringsregler for de af kreditinstitutter offentliggjortekonsoliderede regnskaber, samt på baggrund af direktiv 83/349/EØF, vil det således være muligt mere præcist at angive, hvilkemetoder der skal benyttes i forbindelse med tilsyn på et konsoli-
deret grundlag.
(65) Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag skal især
tage sigte på at beskytte kreditinstitutternes indskydere og sikrestabiliteten af det finansielle system.
(66) Undersøgelsen af problemerne inden for de områder, som
omfattes af nærværende direktiv, såvel som af andre direktivervedrørende kreditinstitutters virksomhed, særligt med henblik påen mere indgående samordning, kræver et samarbejde mellem dekompetente myndigheder og Kommissionen i et rådgivendeudvalg; dette rådgivende udvalg for banklovgivning for de
kompetente myndigheder i medlemsstaterne foregriber ikke
andre former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne medhensyn til kreditinstitutternes adgang til at optage virksomhed ogtilsynet med dem, herunder især det samarbejde, som finder stedi den kontaktgruppe, der er nedsat mellem banktilsynsmyndighe-
derne.
(67) Tekniske ændringer af detaljerede bestemmelser i dette direktiv
kan fra tid til anden blive nødvendige for at tage hensyn tiludviklingen inden for banksektoren; Kommissionen vil derforefter samråd med Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning
foretage de ændringer, der er nødvendige inden for rammerne
af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges den i henhold tiltraktatens bestemmelser; de nødvendige foranstaltninger tilgennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelsemed Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsæt-
telse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de
gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (
1).
(68) I henhold til artikel 36, stk. 1, i nærværende direktiv kan lånta-
geres solidariske hæftelse i kreditinstitutter, der er stiftet i formaf andelskreditinstitutter eller fonde, behandles som komponenter
af egenkapitalen i henhold til direktivets artikel 34, stk. 2, nr. 7;
den danske regering har givet udtryk for et stærkt ønske om, atde danske realkreditinstitutter, der er stiftet i form af andelskre-ditinstitutter eller fonde, omdannes til aktieselskaber; for at lettedenne omdannelse eller skabe mulighed herfor bør der vedtagesen midlertidig undtagelse, i henhold til hvilken de pågældende
institutter kan medtage en del af deres låntageres solidariske
forpligtelser i egenkapitalen; denne midlertidige undtagelser børikke forvride konkurrencen mellem kreditinstitutter.
(69) Anvendelse af en 20 % vægtning på realkreditobligationer, som
indehaves af et kreditinstitut, kan fremkalde forstyrrelser på et
nationalt finansmarked, hvor sådanne instrumenter spiller endominerende rolle; i så fald træffes midlertidige foranstaltningerfor anvendelse af en 10 % vægtning af risici; markedet for kapi-talfremskaffelse via emission af værdipapirer er i stærkudvikling; Kommissionen bør derfor sammen med medlemssta-2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 10
(1) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.
▼B
terne undersøge, hvilke forsigtighedsregler der gælder for obliga-
tioner, som er udstedt med sikkerhed i specificerede aktiver, oginden den 22. juni 1999 fremsætte forslag om tilpasning af den
nugældende lovgivning med henblik på at fastlægge passende
forsigtighedsregler for obligationer, som er udstedt medsikkerhed i specificerede aktiver; indtil den 31. december 2006kan de kompetente myndigheder tillade 50 % vægtning af deaktivposter, som er sikret ved pant i kontorejendomme og forret-
ningsejendomme med blandet anvendelse; de ejendomme, pantet
vedrører, skal omfattes af strenge vurderingskriterier og skal medregelmæssige mellemrum nyvurderes for at tage hensyn tiludviklingen på erhvervsejendomsmarkedet; disse ejendommeskal være benyttet af ejeren selv eller udlejet af denne; lån tilejendomme opført med salg for øje er ikke omfattet af denne
50 % vægtning.
(70) For at sikre en harmonisk anvendelse af bestemmelserne vedrø-
rende store engagementer skal medlemsstaterne have mulighedfor at indføre de nye grænser i to etaper; for de mindste kredit-
institutter kan en længere overgangsperiode være berettiget, da
en hurtig indførelse af 25 %-reglen kunne føre til en for bratnedgang i deres kreditvirksomhed.
(71) Harmoniseringen af betingelserne for sanering og likvidation af
kreditinstitutter videreføres.
(72) Der bør desuden gennemføres en harmonisering af de regler, der
er nødvendige for tilsyn med likviditetsrisici.
(73) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forplig-
telser med hensyn til fristerne for gennemførelse af de i bilagV, del B, anførte direktiver —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 11
▼B
INDHOLDSFORTEGNELSE
AFSNIT I: DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1: DefinitionerArtikel 2: AnvendelsesområdeArtikel 3: Forbud for andre virksomheder end kreditinstitutter mod at modtage indlån
eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra offentligheden
AFSNIT II: BETINGELSER FOR KREDITINSTITUTTERS ADGANG TIL AT
OPTAGE VIRKSOMHED OG UDØVE DENNE VIRKSOMHED
Artikel 4: TilladelseArtikel 5: Startkapital
Artikel 6: De ansvarlige for direktionen og lokalisering af kreditinstitutternes centrale
administration
Artikel 7: Aktionærer og selskabsdeltagereArtikel 8: Driftsplan og organisation
Artikel 9: Økonomiske behov
Artikel 10: Nægtelse af tilladelseArtikel 11: Meddelelse til Kommissionen om tilladelseArtikel 12: Forudgående konsultation med de kompetente myndigheder i de andre
medlemsstater
Artikel 13: Filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstatArtikel 14: Inddragelse af tilladelsenArtikel 15: BenævnelseArtikel 16: Kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut
Artikel 17: Administration og interne kontrolprocedurer
AFSNIT III: BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING OG FRI
UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER
Artikel 18: KreditinstitutterArtikel 19: FinansieringsinstitutterArtikel 20: Udøvelse af retten til at etablere sigArtikel 21: Udøvelse af fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 22: Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser
AFSNIT IV: FORBINDELSER MED TREDJELANDE
Artikel 23: Anmeldelse af tredjelandes datterselskaber og betingelserne for adgang til
markedet i disse lande
Artikel 24: Filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for FællesskabetArtikel 25: Samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder angående det
konsoliderede tilsyn
AFSNIT V: PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL UDFØRELSE
AF FORSIGTIGHEDSTILSYN
Kapitel 1: Principper for forsigtighedstilsyn
Artikel 26: Ansvaret for hjemlandets tilsynArtikel 27: Værtslandets ansvar
Artikel 28: Samarbejde om tilsyn
Artikel 29: Kontrol på stedet af filialer etableret i en anden medlemsstatArtikel 30: Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 12
▼B
Artikel 31: Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af årsregnskaber
og konsoliderede regnskaber
Artikel 32: De kompetente myndigheders sanktionsmulighederArtikel 33: Indbringelse for domstolene
Kapitel 2: Tekniske instrumenter til udførelse af forsigtighedstilsyn
Del I: Egenkapital
Artikel 34: Almindelige principper
Artikel 35: Andre komponenter
Artikel 36: Øvrige bestemmelser vedrørende egenkapitalArtikel 37: Beregning af egenkapitalen på et konsolideret grundlag
Artikel 38: Fradrag og begrænsninger
Artikel 39: Beviser til fremlæggelse for de kompetente myndigheder
Del II: Solvensnøgletal
Artikel 40: Almindelige principper
Artikel 41: Tælleren: egenkapital
Artikel 42: Nævneren: risikovægtede aktiver og poster under stregen
Artikel 43: RisikovægtningArtikel 44: Vægtning anvendt ved fordringer på medlemsstaternes regionale regeringer
eller lokale myndigheder
Artikel 45: Andre vægte
Artikel 46: Administrative organer og virksomheder uden vinding for øje
Artikel 47: Niveauet for solvensnøgletal
Del III: Store engagementer
Artikel 48: Indberetning om store engagementer
Artikel 49: Øvre grænser for store engagementer
Artikel 50: Tilsyn med store engagementer på konsolideret og ikke-konsolideret
grundlag
Del IV: Kvalificeret deltagelse uden for den finansielle sektor
Artikel 51: Begrænsninger for kvalificeret deltagelse i den ikke-finansielle sektor
Kapitel 3: Tilsyn på et konsolideret grundlag
Artikel 52: Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag
Artikel 53: De for det konsoliderede tilsyn ansvarlige kompetente myndigheder
Artikel 54: Konsolideringens form og indholdArtikel 55: Oplysninger, som blandede selskaber og deres datterselskaber skal
meddele
Artikel 56: Foranstaltninger, der skal lette tilsynet på et konsolideret grundlag
AFSNIT VI: DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR BANKLOVGIVNING
Artikel 57: Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning: sammensætning og funktion
Artikel 58: Undersøgelser af betingelser for tilladelse
Artikel 59: Observationsnøgletal
AFSNIT VII: UDØVENDE BEFØJELSER
Artikel 60: Tekniske ændringer2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 13
▼B
AFSNIT VIII: OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEM-
MELSER
Kapitel 1: Overgangsbestemmelser
Artikel 61: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 36
Artikel 62: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 43Artikel 63: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 47
Artikel 64: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 49
Artikel 65: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 51
Kapitel 2: Afsluttende bestemmelser
Artikel 66: Underretning af Kommissionen
Artikel 67: Ophævede direktiver
Artikel 68: IkrafttrædelseArtikel 69: Modtagere
BILAG I: Liste over de aktiviteter, der er undergivet gensidig anerkendelse
BILAG II: Klassificering af poster under stregenBILAG III: Behandling af poster under stregen
BILAG IV: Eksempler på poster under stregen
BILAG V, del A: Ophævede direktiver med deres successive ændringer (jf. artikel 67)BILAG V, del B: Gennemførelsesfrister (jf. artikel 67)
BILAG VI: Sammenligningstabel2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 14
▼B
AFSNIT I
DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »kreditinstitut«:
a) et foretagende, hvis virksomhed består i fra offentligheden at
modtage indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales, samti at yde lån for egen regning, eller
b) en udsteder af elektroniske penge som omhandlet i Europa-
Parlamentets og Rådets direktiv 2000/46/EF af 18. september2000, om adgang til at optage og udøve virksomhed som
udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virk-
somhed (
1).
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som defineret i
første afsnit samt ethvert privat eller offentligt foretagende, dersvarer til definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tred-jeland.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet og kontrollen med store
engagementer, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som defi-neret i første afsnit, herunder også et sådant foretagendes filialer itredjelande, samt ethvert offentligt eller privat foretagende, her-under også et sådant foretagendes filialer, der svarer til
definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tredjeland
2) »tilladelse«: en fra myndighederne hidrørende akt, uanset formen,
som medfører ret til at udøve virksomhed som kreditinstitut
3) »filial«: en afdeling, som retligt udgør en ikke-selvstændig del af
et kreditinstitut, og som helt eller delvis foretager forretninger,der er forbundet med virksomhed som kreditinstitut; flere afde-
linger, som i en og samme medlemsstat oprettes af et
kreditinstitut med hjemsted i en anden medlemsstat, anses som énfilial
4) »kompetente myndigheder«: de nationale myndigheder, der ved
lov eller anden forskrift er bemyndiget til at udøve tilsyn medkreditinstitutter
5) »finansieringsinstitut«: et foretagende, der ikke er et kreditinstitut,
og hvis hovedvirksomhed består i at erhverve kapitalinteresser elleri at udøve en eller flere af aktiviteterne i nr. 2 til 12 på listen ibilag I
6) »hjemland«: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut er meddelt
tilladelse ifølge artikel 4 til 11
7) »værtsland«: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut har en
filial eller præsterer tjenesteydelser
8) »kontrol«: den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og
et datterselskab, som fastsat i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF, eller
en forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person
og et foretagende
9) »kapitalinteresser med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et
konsolideret grundlag og med henblik på artikel 34, stk. 2, nr. 15og 16«: kapitalinteresser som omhandlet i artikel 17, førstepunktum, i direktiv 78/660/EØF eller det forhold, at der direkte2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 15
(1) EFT L 275 af 27.10.2000, s. 39.▼M1
▼B
▼M2
▼M2
eller indirekte besiddes 20 % eller mere af stemmerettighederne
eller kapitalen i en virksomhed
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af
mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne eller en besid-delse, som giver mulighed for at udøve en betydelig indflydelse på
forvaltningen af det foretagende, hvori der besiddes en kapitalinte-
resse
11) »startkapital«: kapital som defineret i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 212) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og
2 i direktiv 83/349/EØF.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag og kontrollen med store engagementer anses som moder-selskab en modervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, idirektiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, der efter de kompe-tente myndigheders opfattelse faktisk udøver en bestemmende
indflydelse over en anden virksomhed
13) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2
i direktiv 83/349/EØF.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag og kontrollen med store engagementer anses som datter-selskab en dattervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, idirektiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, over hvilket etmoderselskab efter de kompetente myndigheders opfattelse faktisk
udøver en bestemmende indflydelse.
Ethvert datterselskab af et datterselskab anses også for at være et
datterselskab af det moderselskab, som står i spidsen for disse fore-tagender
14) »zone A«: medlemsstaterne og alle andre lande, der er fulde
medlemmer af Organisationen for Økonomisk Samarbejde ogUdvikling (OECD), samt lande, som har indgået særlige låneove-renskomster med Den Internationale Valutafond (IMF) og er
tilknyttet Den Almindelige Låneoverenskomst (GAB). Et land,
som omlægger sin udenlandske statsgæld, udelukkes imidlertid frazone A i en periode på fem år
15) »zone B«: alle andre lande16) »kreditinstitutter i zone A«: alle kreditinstitutter, der er meddelt
tilladelse i medlemsstaterne i henhold til artikel 4, herunder disseinstitutters filialer i tredjelande, og alle private og offentlige fore-tagender, som er omfattet af definitionen i nr. 1, første afsnit, og
som er meddelt tilladelse i andre lande i zone A, herunder disse
foretagenders filialer
17) »kreditinstitutter i zone B«: alle private og offentlige foretagender,
der er meddelt tilladelse uden for zone A, og som opfylder defini-tionen i nr. 1, første afsnit, herunder disse foretagenders filialer iFællesskabet
18) »ikke-banksektoren«: alle andre låntagere end kreditinstitutter som
defineret i nr. 16 og 17, centralregeringer og centralbanker, regio-
nale regeringer og lokale myndigheder, De Europæiske
Fællesskaber, Den Europæiske Investeringsbank og multilateraleudviklingsbanker som defineret i nr. 19
19) »multilaterale udviklingsbanker«: Den Internationale Bank for
Genopbygning og Økonomisk Udvikling og Den InternationaleFinansieringsinstitution, Den Interamerikanske Udviklingsbank,Den Asiatiske Udviklingsbank, Den Afrikanske Udviklingsbank,
Europarådets Bosættelsesfond, Den Nordiske Investeringsbank og
Den Caraibiske Udviklingsbank, Den Europæiske Bank for Genop-bygning og Udvikling, Den Europæiske Investeringsfond og DetInteramerikanske Investeringsselskab
20) »poster under stregen, der tillægges »fuld risiko«, »mellemliggende
risiko«, »mellemliggende/lav risiko« og »lav risiko««: poster somanført i artikel 43, stk. 2, og opført på listen i bilag II2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 16
▼B
▼M2
21) »finansielt holdingselskab«: et finansieringsinstitut, hvis dattersel-
skaber udelukkende eller fortrinsvis er kreditinstitutter ellerfinansieringsinstitutter (hvoraf mindst ét er et kreditinstitut), og
som ikke er et blandet finansielt holdingselskab som omhandlet i
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF af 16.december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsik-ringsselskaber og investeringsselskaber i et finansieltkonglomerat (
1)
22) »blandet holdingselskab«: et moderselskab, der ikke er et finansie-
ringsselskab eller et kreditinstitut eller et blandet finansielt
holdingselskab som omhandlet i direktiv 2002/87/EF, og hvis
datterselskaber omfatter mindst ét kreditinstitut
23) »accessorisk bankservicevirksomhed«: en virksomhed, hvis hoved-
aktivitet består i besiddelse og forvaltning af fast ejendom,
forvaltning af edb-serviceydelser eller enhver anden lignende akti-vitet, der har accessorisk karakter i forhold til et eller flerekreditinstitutters ordinære virksomhed
24) »engagement«, med henblik på anvendelse af artikel 48, 49 og
50: de i artikel 43 samt bilag II og IV opregnede aktivposter ogposter under stregen, uden anvendelse af de i disse bestemmelserfastsatte vægtninger eller risikograder; de i bilag IV omhandlede
risici beregnes efter en af de metoder, der er beskrevet i bilag III,
uden anvendelse af vægtning for medkontrahentrisiko; alleelementer, der er 100 % dækket af egenkapitalen, kan udelukkesfra definitionen af engagementer efter godkendelse fra de kompe-tente myndigheder, hvis egenkapitalen ikke indgår i beregningen af
solvensnøgletallet og af de andre beregninger for tilsyn, der er
fastsat i nærværende direktiv samt i andre fællesskabsretsakter;engagementerne omfatter ikke:
— ved valutatransaktioner: engagementer, som er indgået i forbin-
delse med den almindelige afvikling af en transaktion i ettidsrum på 48 timer, efter at betaling har fundet sted, eller
— ved køb eller salg af værdipapirer: engagementer, der er
indgået i forbindelse med den almindelige afvikling af en trans-
aktion i et tidsrum på fem arbejdsdage, efter at betaling harfundet sted eller værdipapirerne er leveret alt efter, hvilkendato der ligger først
25) »gruppe af indbyrdes forbundne kunder«, i henhold til kapitel 2,
del 3, under afsnit V:
— enten to eller flere fysiske eller juridiske personer, der — indtil
det modsatte er godtgjort — for så vidt angår engagementetudgør en helhed, fordi en af dem udøver direkte eller indirektekontrol med den anden eller de andre
— eller to eller flere fysiske eller juridiske personer, hvoraf ingen
udøver kontrol med den anden eller de andre som nævnt i
første led, men som for så vidt angår engagementet må ansesfor at udgøre en helhed, fordi der består sådanne indbyrdesforbindelser mellem dem, at der er sandsynlighed for, at hvisden ene kommer i økonomiske vanskeligheder, vil den anden
eller de andre også få vanskeligheder med tilbagebetalingen
26) »snævre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller
juridiske personer er knyttet til hinanden gennem:
a) kapitalinteresser, hvorved forstås besiddelse af mindst 20 % af
stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, enten
direkte eller gennem kontrol, eller
b) kontrol, hvorved forstås den forbindelse, der består mellem et
moderselskab og et datterselskab, i alle de i artikel 1, stk. 1 og2 i direktiv 83/349/EØF nævnte tilfælde, eller en forbindelse afsamme art mellem en fysisk eller juridisk person og en virk-somhed; et datterselskab af et datterselskab betragtes ligeledes2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 17
(1) EUT L 35 af 11.2.2003.▼B
▼B
som datterselskab af det moderselskab, der står i spidsen for
disse virksomheder.
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er
varigt knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtes lige-
ledes som en snæver forbindelse
27) »anerkendte børser«: de af de kompetente myndigheder anerkendte
børser, som
i) fungerer regelmæssigt
ii) er underlagt regler, udstedt eller godkendt af de relevante
myndigheder i børsens hjemland, som fastlægger vilkårene forbørsens funktion, vilkårene for adgangen til denne samt devilkår, som en kontrakt skal opfylde, for at den reelt kan
omsættes på børsen
iii) har en clearingordning, der, for så vidt angår de i bilag IV
nævnte kontrakter, stiller daglige margenkrav, som efter dekompetente myndigheders opfattelse yder en tilstrækkelig
beskyttelse.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv vedrører adgangen til at optage og udøve virk-
somhed som kreditinstitut. Det finder anvendelse på allekreditinstitutter.
2. Artikel 25 og 52 til 56 finder også anvendelse på finansieringssel-
skaber og på blandede selskaber, der har deres hjemsted inden forFællesskabet.
Med undtagelse af medlemsstaternes centralbanker ligestilles de fore-
tagender, der er nævnt i stk. 3, med finansieringsinstitutter medhenblik på anvendelse af artiklerne 25 og 52 til 56.
3. Nærværende direktiv vedrører ikke virksomhed udøvet af:
— medlemsstaternes centralbanker
— postgirokontorer
— i Belgien: »Institut de réescompte et de garantie/Herdiscontering-
en Waarborginstituut«
— i Danmark: »Dansk Eksportfinansieringsfond«, »Danmarks Skibs-
kreditfond« og »Dansk Landbrugs Realkreditfond«
— i Tyskland: »Kreditanstalt für Wiederaufbau«, foretagender, der i
medfør af »Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz« er anerkendt somorganer inden for den nationale boligpolitik, og hvis hovedvirk-somhed ikke er bankvirksomhed, samt foretagender, der i medføraf nævnte lov er anerkendt som almennyttige boligselskaber
— i Grækenland: » Ελληνική Τράπεζα Βιοµηχανικής Αναπτύξεως «
(Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), » Ταµείο Παρακα-
ταθηκών και ∆ανείων « (Tamio Parakatathikon kai Danion) og
»Ταχυδροµικό Ταµιευτήριο « (Tachidromiko Tamieftirio)
— i Spanien: »Instituto de Crédito Oficial«
— i Frankrig: »Caisse des dépôts et consignations«
— i Irland: »credit unions« og »friendly societies«
— i Italien: »Cassa Depositi e Prestiti«
— i Nederlandene: »Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikke-
lingslanden NV«, »NV Nordelijke Ontwikkelingsmaatschappij«,»NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Finan-
ciering« og »Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV«
— i Østrig: foretagender, der er anerkendt som almennyttige boligsel-
skaber og »Österreichische Kontrollbank AG«
— i Portugal: »Caixas Económicas«, der har eksisteret siden den 1.
januar 1986, med undtagelse af dem som er oprettet i aktieselskabs-form, og af »Chaixa Económica Montepío Geral«
— i Finland: »Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt
samarbete Ab«, og »Kera Oy/Kera Ab«
— i Sverige: »Svenska Skeppshypotekskassan«2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 18
▼B
— i Det Forenede Kongerige: »National Savings Bank«, »Common-
wealth Development Finance Company Ltd«, »AgricultralMortgage Corporation Ltd«, »Scottish Agricultural Securities
Corporation Ltd«, »Crown Agents for overseas governments and
administrations«, »credit unions« og »municipal banks«.
4. På forslag af Kommissionen, som med henblik herpå hører det i
artikel 57 omhandlede udvalg, herefter benævnt »Det RådgivendeUdvalg for Banklovgivning«, træffer Rådet afgørelse om enhver even-tuel ændring af den i stk. 3 opstillede fortegnelse.
5. Kreditinstitutter, der den 15. december 1977 var beliggende i
samme medlemsstat, og som på denne dato var varigt tilsluttet et
centralorgan, der kontrollerer dem, og som er etableret i samme
medlemsstat, kan undtages fra betingelserne i artikel 6, stk. 1, artikel8 og 59, forudsat at den nationale lovgivning senest den 15. december1979 indeholder følgende bestemmelser:
— centralorganet og de tilsluttede institutter hæfter solidarisk for deres
forpligtelser, eller de tilsluttede institutters forpligtelser garanteres
fuldt ud af centralorganet
— centralorganets og samtlige tilsluttede institutters solvens og likvi-
ditet kontrolleres i deres helhed på grundlag af koncernregnskaber
— centralorganets ledelse er bemyndiget til at give instrukser til de
tilsluttede institutters ledelse.
Kreditinstitutter, som har lokalt virkefelt, og som efter den 15.
december 1977 tilsluttes et centralorgan i den i første afsnit angivne
forstand, kan drage fordel af de i første afsnit fastsatte bestemmelser,såfremt de udgør en normal udvidelse af det net, der hører ind underdette centralorgan.
Når det drejer sig om andre kreditinstitutter end sådanne, som oprettes i
nyinddæmmede regioner eller er et resultat af fusion eller spaltning afeksisterende institutter, der hører ind under centralorganet, kan Rådet
på forslag af Kommissionen, der hører Det Rådgivende Udvalg for
Banklovgivning herom, fastsætte supplerende regler for anvendelsen afandet afsnit, herunder ophævelse af de i første afsnit fastsatte undta-gelser, såfremt det finder, at tilslutningen af nye institutter, der nyderfordel af den i andet afsnit fastsatte ordning, vil kunne påvirke konkur-rencen negativt. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
6. Kreditinstitutter, der, som defineret i stk. 5, første afsnit, er
tilknyttet et centralorgan etableret i samme medlemsstat, kan også
være undtaget fra anvendelse af artikel 5, samt artikel 40 til 51 ogartikel 65 for så vidt, jf. dog anvendelsen af samme bestemmelser påcentralorganet, helheden — bestående af centralorganet og dets tilslut-tede institutter — er genstand for tilsyn på et konsolideret grundlagmed hensyn til nævnte bestemmelser.
I undtagelsestilfælde anvendes artikel 13, 18, 19 og artikel 20, stk. 1 til
6, samt artikel 21 og 22 på helheden, som udgøres af centralorganet og
dets tilsluttede institutter.
Artikel 3
Forbud for andre virksomheder end kreditinstitutter mod at
modtage indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra
offentligheden
Medlemsstaterne forbyder personer eller foretagender, som ikke er
kreditinstitutter, erhvervsmæssigt at tage imod indlån eller andre tilba-gebetalingspligtige midler fra offentligheden. Dette forbud gælder ikke,når en medlemsstat eller en regional eller lokal myndighed i enmedlemsstat eller offentlige internationale organisationer, som én eller
flere medlemsstater er medlem af, modtager indlån eller andre tilbage-
betalingspligtige midler; det gælder heller ikke i tilfælde, derudtrykkelig er omfattet af national lovgivning eller fællesskabslovgiv-ning, forudsat at disse aktiviteter er undergivet regler og tilsyn medhenblik på beskyttelse af indlånere eller investorer og finder anvendelsepå disse tilfælde.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 19
▼B
AFSNIT II
BETINGELSER FOR KREDITINSTITUTTERS ADGANG TIL
AT OPTAGE VIRKSOMHED OG UDØVE DENNE VIRK-
SOMHED
Artikel 4
Tilladelse
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kreditinstitutterne er meddelt
tilladelse, før de påbegynder deres virksomhed. Med forbehold af
artikel 5 til 9 fastsætter de betingelserne herfor og meddeler dem til
Kommissionen samt til Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning.
Artikel 5
Startkapital
1. Med forbehold af andre generelle betingelser, der måtte være
fastsat i de nationale bestemmelser, meddeler de kompetente myndig-heder ikke tilladelse, når der i kreditinstituttet ikke forefindes ensærskilt egenkapital, eller når startkapitalen er mindre end 5 mio. EUR.
Medlemsstaterne kan lade de virksomheder, der ikke opfylder betin-
gelsen om særskilt egenkapital, og som bestod den 15. december
1979, fortsætte deres virksomhed. De kan fritage disse virksomheder
for at opfylde betingelsen i artikel 6, stk. 1, første afsnit.
2. Medlemsstaterne kan dog meddele tilladelse til særlige kategorier
af kreditinstitutter, hvis startkapital er mindre end den i stk. 1 krævede.
I så fald:
a) må startkapitalen ikke være mindre end 1 mio. EUR
b) skal de interesserede medlemsstater give Kommissionen en begrun-
delse for, hvorfor de bringer den i dette stykke omhandledemulighed i anvendelse
c) skal navnet på kreditinstituttet, når det offentliggøres i den forteg-
nelse, der er nævnt i artikel 11, efterfølges af en bemærkning om,
at instituttet ikke har den i stk. 1 krævede minimumskapital.
3. Et kreditinstituts egenkapital må ikke falde til et mindre beløb
end den startkapital, der krævedes ifølge stk. 1 og 2, da det fik meddelt
tilladelse.
4. Medlemsstaterne kan beslutte, at kreditinstitutter, som eksisterede
den 1. januar 1993, og hvis egenkapital var mindre end de niveauer,
som er fastsat for startkapitalen i stk. 1 og 2, fortsat kan drive virk-somhed. I så fald må egenkapitalen ikke falde til under detmaksimumsbeløb, den havde nået efter den 22. december 1989.
5. Hvis kontrollen med et kreditinstitut, som falder ind under kate-
gorien i stk. 4, overtages af en anden fysisk eller juridisk person endden, der tidligere kontrollerede det, skal instituttets egenkapital værepå mindst det niveau, som er fastsat for startkapitalen i stk. 1 og 2.
6. Under visse særlige omstændigheder og med de kompetente
myndigheders billigelse må den samlede egenkapital i det institut, deropstår i forbindelse med en sammenslutning af to eller flere kreditinsti-
tutter, som falder ind under kategorien i stk. 4, ikke være mindre end
de sammensluttede institutters samlede egenkapital på tidspunktet forsammenslutningen, så længe de relevante niveauer, som er omhandleti stk. 1 og 2, ikke er nået.
7. Hvis egenkapitalen i de i stk. 3, 4 og 6 nævnte tilfælde falder, kan
de kompetente myndigheder, når omstændighederne berettiger dertil,give kreditinstituttet en begrænset frist til at bringe sin egenkapital oppå det krævede minimum eller ophøre med at drive virksomhed.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 20
▼B
Artikel 6
De ansvarlige for direktionen og lokalisering af kreditinstitutternes
centrale administration
1. De kompetente myndigheder meddeler kun tilladelse til de pågæl-
dende kreditinstitutter, når der er mindst to personer, som faktiskbestemmer hovedlinjerne for kreditinstituttets virksomhed.
I øvrigt meddeler myndighederne ikke tilladelse, såfremt disse personer
ikke er i besiddelse af den nødvendige hæderlighed eller en fyldestgø-rende erfaring til at udøve disse funktioner.
2. Medlemsstaterne kræver:
— at kreditinstitutter, der er juridiske personer, og som i henhold til
deres nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, har
hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
— at andre kreditinstitutter har hovedkontor i den medlemsstat, der har
meddelt tilladelsen, samt at de rent faktisk driver forretning der.
Artikel 7
Aktionærer og selskabsdeltagere
1. De kompetente myndigheder meddeler ikke et kreditinstitut tilla-
delse til at optage virksomhed som kreditinstitut, før de har fåetmeddelelse om alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det være sig
fysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte er kvalifice-
rede deltagere, og om størrelsen af deres kapitalandel.
Ved anvendelsen af begrebet kvalificeret deltager, der er omhandlet i
nærværende artikel, tages de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel
7 i Rådets direktiv 88/627/EØF (
1), i betragtning.
2. Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til nødvendig-
heden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af kreditinstituttet
ikke er overbevist om de pågældende aktionærers eller selskabsdelta-geres hæderlighed og egnethed, afslår myndighederne at give tilladelse.
3. Såfremt der er tale om snævre forbindelser mellem et kreditin-
stitut og andre fysiske eller juridiske personer, meddeler dekompetente myndigheder kun deres tilladelse, hvis deres tilsynsopgaverikke hæmmes af disse forbindelser.
De kompetente myndigheder afslår ligeledes at meddele tilladelsen,
hvis de love eller administrative bestemmelser i et tredjeland, dergælder for en eller flere fysiske eller juridiske personer, som kreditin-stituttet har snævre forbindelser med, eller de problemer, som erforbundet med anvendelse af disse bestemmelser, hæmmer deres
tilsynsopgaver.
De kompetente myndigheder kræver, at kreditinstitutterne meddeler
dem de oplysninger, de har behov for, for at de i dette stykke omhand-
lede betingelser til stadighed er opfyldt.
Artikel 8
Driftsplan og organisation
Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at der til en ansøgning om
tilladelse skal knyttes en driftsplan med særlig angivelse af arten af de
påtænkte forretninger og af instituttets organisation.
Artikel 9
Økonomiske behov
Medlemsstaterne kan ikke fastsætte, at anmodningen om tilladelse skal
behandles ud fra markedets økonomiske behov.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 21
(1) Rådets direktiv 88/627/EØF af 12. december 1988 om offentliggørelse af
oplysninger ved erhvervelse og afhændelse af en betydelig andel i et børs-
noteret selskab (EFT L 348 af 17.12.1988, s. 62).
▼B
Artikel 10
Nægtelse af tilladelse
Når tilladelse nægtes, skal dette begrundes og meddeles ansøgeren
senest seks måneder efter ansøgningens modtagelse, eller, hvis denneer ufuldstændig, senest seks måneder efter at ansøgeren har fremsendtde oplysninger, der er nødvendige for at træffe afgørelse. Der træffes
under alle omstændigheder afgørelse senest tolv måneder efter ansøg-
ningens modtagelse.
Artikel 11
Meddelelse til Kommissionen om tilladelse
Enhver tilladelse meddeles Kommissionen. Alle kreditinstitutter
optages på en fortegnelse, som Kommissionen ajourfører og offent-liggør iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 12
Forudgående konsultation med de kompetente myndigheder i de
andre medlemsstater
Der skal finde forudgående konsultation sted med de kompetente
myndigheder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et
kreditinstitut,
— der enten er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilla-
delse i denne anden medlemsstat, eller
— der er datterselskab af et moderselskab for et kreditinstitut, der er
meddelt tilladelse i denne anden medlemsstat, eller
— der kontrolleres af samme juridiske eller fysiske personer, som
kontrollerer et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i denne anden
medlemsstat.
Den kompetente myndighed i en berørt medlemsstat, som har ansvaret
for tilsyn med forsikringsselskaber eller investeringsselskaber, høresforud for meddelelse af tilladelse til et kreditinstitut, der er
a) datterselskab af et forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er
meddelt tilladelse i Fællesskabet, eller
b) datterselskab af moderselskabet for et forsikringsselskab eller inve-
steringsselskab, der er meddelt tilladelse i Fællesskabet, eller
c) kontrolleret af den samme fysiske eller juridiske person, der kontrol-
lerer et forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er meddelt
tilladelse i Fællesskabet.
De i stk. 1 og 2 omhandlede relevante kompetente myndigheder hører
navnlig hinanden ved vurdering af aktionærernes egnethed samt afomdømme og erfaring hos de personer, som deltager i ledelsen i enanden enhed i samme gruppe. De meddeler hinanden alle oplysninger
vedrørende aktionærernes egnethed og ledelsens omdømme og erfaring,
som har relevans for de andre berørte kompetente myndigheder, såvelmed henblik på meddelelse af tilladelse som på den løbende vurderingaf overholdelsen af betingelserne for udøvelse af virksomhed.
Artikel 13
Filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden
medlemsstat
Værtslandet kan ikke kræve tilladelse og indskudskapital for filialer af
kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i andre medlemsstater. Etable-ring af og tilsyn med sådanne filialer sker i henhold til bestemmelsernei artikel 17, artikel 20, stk. 1 til 6, artikel 22 og 26.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 22
▼M2
▼B
▼B
Artikel 14
Inddragelse af tilladelsen
1. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen for et
kreditinstitut, såfremt instituttet:
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist af tolv måneder, giver
udtrykkeligt afkald herpå eller ikke har udøvet sin virksomhed i en
periode på over seks måneder, medmindre der i den pågældendemedlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse i sådanne tilfældebortfalder
b) har opnået tilladelsen ved hjælp af urigtige erklæringer eller ved
hjælp af ethvert andet middel i strid med gældende bestemmelser
c) ikke længere opfylder de betingelser, der stilles for at opnå tilladelse
d) ikke længere har tilstrækkelig egenkapital eller ikke længere frem-
byder garanti for at kunne opfylde sine forpligtelser over for sinekreditorer, og især ikke længere frembyder sikkerhed for de midler,som er blevet det betroet
e) befinder sig i enhver anden situation, som medfører, at tilladelsen
inddrages i henhold til national lovgivning.
2. Inddragelse af en tilladelse skal altid begrundes og meddeles de
pågældende; inddragelsen meddeles Kommissionen.
Artikel 15
Benævnelse
Kreditinstitutter kan for udøvelsen af deres virksomhed på Fællesska-
bets område benytte samme benævnelse, som de bruger i denmedlemsstat, hvor de har hjemsted, uanset om der i værtsmedlems-staten findes bestemmelser om brugen af ordene »bank«, »sparekasse«
eller andre lignende benævnelser. Såfremt der er risiko for forveksling,
kan værtsmedlemsstaten med henblik på tydeliggørelse kræve, at der tilbenævnelsen føjes en forklarende bemærkning.
Artikel 16
Kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk
person, der påtænker direkte eller indirekte at komme i besiddelse afen kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut, forinden skal underrette de
kompetente myndigheder herom med angivelse af størrelsen af den
påtænkte kapitalandel. Enhver fysisk eller juridisk person skal ligeledesunderrette de kompetente myndigheder, hvis de påtænker at forøgederes kvalificerede deltagelse så meget, at deres andel af stemmerettig-heder eller kapitalandele når op på eller overstiger en tærskel på 20 %,33 % eller 50 %, eller at kreditinstituttet bliver deres datterselskab.
De kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst tre
måneder fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning at give
tilladelse til nævnte påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn tilnødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af kreditin-stituttet ikke er overbevist om den i første afsnit nævnte personshæderlighed og egnethed, jf. dog stk. 2. Hvis de kompetente myndig-
heder ikke giver afslag, kan de fastsætte en frist for gennemførelsen
af den i første afsnit omhandlede kapitalforøgelse.
2. Hvis den person, der erhverver sig deltagelse som omhandlet i
stk. 1, er et kreditinstitut, forsikringsselskab eller investeringsselskab,der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, eller moderselskab
for et kreditinstitut, forsikringsselskab eller investeringsselskab, der er
meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, eller en fysisk eller juridiskperson, der kontrollerer et kreditinstitut, forsikringsselskab eller inve-steringsselskab, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, oghvis resultatet af denne erhvervelse er, at den virksomhed, hvori dererhverves kapitalandele, bliver et datterselskab eller bliver underlagt2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 23
▼M2
▼M2
erhververens kontrol, skal vurderingen af erhvervelsen gøres til
genstand for forudgående konsultation som omhandlet i artikel 12.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk
person, der påtænker direkte eller indirekte at opgive sin besiddelse af
en kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut, forinden skal underrette dekompetente myndigheder herom med angivelse af størrelsen af denpåtænkte kapitalandel. De pågældende personer skal ligeledes meddelede kompetente myndigheder, at de har til hensigt at formindske dereskvalificerede deltagelse så meget, at deres andel af stemmerettigheder
eller kapitalandele når ned under en tærskel på 20 %, 33 % eller 50 %,
eller at kreditinstituttet ophører med at være deres datterselskab.
4. Kreditinstituttene meddeler, så snart de har fået kendskab hertil,
de kompetente myndigheder de erhvervelser eller afhændelser af kapi-talandele, som bevirker, at deltagelsen overskrider eller falder under enaf de tærskler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktio-
nærer eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse,
samt størrelsen af denne, således som de bl.a. fremgår af de registre-
rede data på den årlige generalforsamling af aktionærer ogselskabsdeltagere eller af de oplysninger, som modtages i henhold tilde bestemmelser, der gælder for børsnoterede selskaber.
5. Medlemsstaterne sørger for, at de kompetente myndigheder i
tilfælde af, at de i stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelsegældende på en måde, der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse
af instituttet, træffer de fornødne foranstaltninger til at bringe denne
situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. bestå i påbud,sanktioner over for ledelsen eller ophævelse af den stemmeret, der erknyttet til de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres aktiereller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for fysiske eller juridiske
personer, som ikke overholder forpligtelserne til forudgående underret-
ning som fastsat i stk. 1. Hvis en kapitalandel erhverves mod dekompetente myndigheders vilje, skal medlemsstaterne, uafhængigt afandre sanktioner, suspendere de tilsvarende stemmerettigheder, erklærede afgivne stemmer ugyldige eller annullere dem.
6. Ved anvendelsen af begrebet kvalificeret deltagelse og de andre
deltagelsessatser, der er omhandlet i nærværende artikel, tages de stem-
merettigheder, der er nævnt i artikel 7 i direktiv 88/627/EØF, i
betragtning.
Artikel 17
Administration og interne kontrolprocedurer
Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle kreditinsti-
tutter findes en god administrativ og regnskabsmæssig praksis og
fyldestgørende interne kontrolprocedurer.
AFSNIT III
BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING OG FRI
UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER
Artikel 18
Kreditinstitutter
Medlemsstaterne skal sikre, at de aktiviteter, der er opført på listen i
bilag I, kan udøves på deres område efter bestemmelserne i artikel 20,
stk. 1 til 6, artikel 21, stk. 1 og 2, samt artikel 22, enten ved oprettelseaf en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvert kredit-institut, der er meddelt tilladelse og er underlagt tilsyn af en andenmedlemsstats kompetente myndigheder, under forudsætning af at disseaktiviteter er omfattet af tilladelsen.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 24
▼B
▼B
Artikel 19
Finansieringsinstitutter
Medlemsstaterne skal også sikre, at de aktiviteter, der er opført på
listen i bilag I, kan udøves på deres område efter bestemmelserne i
artikel 20, stk. 1 til 6, artikel 21, stk. 1 og 2, samt artikel 22, entenved oprettelse af en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, afethvert finansieringsinstitut i en anden medlemsstat, der er dattersel-skab af et kreditinstitut eller fællesejet datterselskab af flere
kreditinstitutter, hvis vedtægter giver mulighed for udøvelse af sådanne
aktiviteter, og som opfylder samtlige nedenstående betingelser:
— moderselskabet eller moderselskaberne er meddelt tilladelse som
kreditinstitutter i den medlemsstat, hvis lovgivning datterselskabeter underlagt
— de pågældende aktiviteter udøves faktisk i samme medlemsstat
— moderselskabet eller moderselskaberne besidder mindst 90 % af de
stemmerettigheder, der er knyttet til besiddelsen af aktier eller kapi-talandele i datterselskabet
— moderselskabet eller moderselskaberne må over for de kompetente
myndigheder godtgøre, at datterselskabet forvaltes på forsvarligvis, og må have afgivet erklæring om, at de med samtykke frahjemlandets kompetente myndigheder har stillet selvskyldnergaranti
for de engagementer, som datterselskabet indgår
— datterselskabet indgår, navnlig for de pågældende aktiviteter, i det
konsoliderede tilsyn med moderselskabet eller hvert af dets moder-selskaber i overensstemmelse med artikel 52 til 56, navnlig hvadangår beregningen af solvensnøgletallet, tilsynet med store engage-
menter og begrænsningerne for kapitalinteresser i artikel 51.
Hjemlandets kompetente myndigheder kontrollerer, at disse betingelser
er opfyldt, og udsteder til datterselskabet en bekræftende erklæring
herom, der vedlægges den i artikel 20, stk. 1 til 6, og artikel 21, stk.1 og 2, omhandlede meddelelse.
Hjemlandets kompetente myndigheder skal sikre, at der føres tilsyn
med datterselskabet efter dette direktivs artikel 5, stk. 3, og artikel 16,17, 26, 28, 29, 30 samt 32.
De bestemmelser, der henvises til i denne artikel, finder tilsvarende
anvendelse på datterselskaber. Særligt læses »kreditinstitut« som»finansieringsinstitut, som omhandlet i artikel 19«, og »tilladelse«læses som »vedtægter«.
Artikel 20, stk. 3, andet led, læses således:
»Hjemlandets kompetente myndigheder sender ligeledes oplysning
om størrelsen af egenkapitalen for det finansieringsinstitut, som er
datterselskab, og af det konsoliderede solvensnøgletal for detkreditinstitut, som er dets moderselskab.«
Hvis et finansieringsinstitut, som er omfattet af bestemmelserne i
nærværende artikel, ikke længere opfylder en af betingelserne, under-retter hjemlandet værtslandets kompetente myndighed herom, og deaktiviteter, som finansieringsinstituttet udøver i værtslandet, under-lægges derefter den lovgivning, der gælder i værtslandet.
Artikel 20
Udøvelse af retten til at etablere sig
1. Et kreditinstitut, der ønsker at etablere en filial på en anden
medlemsstats område, meddeler dette til den kompetente myndighed i
hjemlandet.
2. Medlemsstaterne kræver, at det kreditinstitut, som ønsker at etab-
lere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende oplysninger
sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat instituttet har til hensigt at etablere en filial
b) et program for filialens virksomhed, hvori bl.a. angives, hvilken art
aktiviteter der påtænkes, og hvorledes filialen skal organiseres2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 25
▼B
c) en adresse i værtslandet, hvorfra dokumenter kan fås
d) navnene på de ansvarlige medlemmer af filialens ledelse.
3. Medmindre den kompetente myndighed i hjemlandet har grund til
at betvivle, at det pågældende kreditinstituts administrative strukturerog finansielle situationer er sunde under hensyn til den påtænkte etab-lering, videresender den de i stk. 2 nævnte oplysninger senest tremåneder efter modtagelsen af alle disse oplysninger til den kompetente
myndighed i værtslandet og underretter det berørte kreditinstitut herom.
Hjemlandets kompetente myndighed sender ligeledes oplysning om
størrelsen af kreditinstituttets egenkapital og solvensnøgletal.
Nægter den kompetente myndighed i hjemlandet at videresende de i
stk. 2 nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i værtslandet,skal den begrunde dette afslag over for det berørte institut inden tremåneder efter modtagelsen af samtlige omhandlede oplysninger. Et
sådant afslag eller manglende svar kan gøres til genstand for retsprø-
velse i hjemlandet.
4. Før en filial af et kreditinstitut påbegynder sin virksomhed, har de
kompetente myndigheder i værtslandet en frist på to måneder fra
modtagelsen af oplysninger efter stk. 3 til at forberede det i artikel 22foreskrevne tilsyn med instituttet og til i givet fald at meddele devilkår, som under hensyn til samfundsmæssige interesser gælder forudøvelse af denne virksomhed i værtslandet.
5. Så snart meddelelsen fra de kompetente myndigheder i vært-
slandet foreligger, eller så snart den i stk. 4 nævnte frist udløber, hvisder ikke modtages nogen udtalelse herfra, kan filialen etableres ogpåbegynde sin virksomhed.
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om
efter stk. 2, litrab), c) og d), ska l kreditinstituttet skriftlig meddeleden pågældende ændring til de kompetente myndigheder i hjemlandetog i værtslandet mindst en måned, før den foretages, således at de
kompetente myndigheder i hjemlandet kan nå at udtale sig om denne
ændring i henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i vært-slandet i henhold til stk. 4.
7. Filialer, der inden den 1. januar 1993 har påbegyndt deres virk-
somhed efter de i værtslandet gældende bestemmelser, betragtes somfilialer, der har været underlagt proceduren i stk. 1 til 5 i nærværendeartikel. Fra samme dato vil de være underlagt bestemmelserne i stk. 6 inærværende artikel, samt artikel 18, 19, 22 og 29.
Artikel 21
Udøvelse af fri udveksling af tjenesteydelser
1. Et kreditinstitut, der for første gang ønsker at udøve virksomhed
på en anden medlemsstats område inden for rammerne af den frieudveksling af tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetentemyndigheder, hvilke af aktiviteterne på listen i bilag I det har til
hensigt at udøve.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest en
måned efter modtagelsen den i stk. 1 omhandlede meddelelse til dekompetente myndigheder i værtslandet.
3. Nærværende artikel berører ikke de rettigheder, som et kreditin-
stitut inden den 1. januar 1993 har erhvervet i forbindelse medudveksling af tjenesteydelser.
Artikel 22
Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser
1. Værtslandet kan — til statistisk brug — kræve, at alle kreditinsti-
tutter, der har en filial på dets område, regelmæssigt indsender enrapport til denne stats kompetente myndigheder om den virksomhed,de udøver på dets område.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 26
▼B
Til varetagelse af de opgaver, der påhviler værtslandet efter artikel 27,
kan det kræve de samme oplysninger af filialer af kreditinstitutter, derhar hjemsted i andre medlemsstater, som det kræver af indenlandske
kreditinstitutter.
2. Når de kompetente myndigheder i værtslandet konstaterer, at et
kreditinstitut, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser på detsområde, ikke overholder de lovbestemmelser, som værtslandet har
vedtaget i medfør af dette direktivs bestemmelser, og som giver vært-
slandets myndigheder kompetence, skal de anmode det pågældendeinstitut om at bringe det ulovlige forhold til ophør.
3. Tager det pågældende institut ikke de nødvendige skridt, skal
værtslandets kompetente myndigheder underrette hjemlandets kompe-
tente myndigheder herom. Disse skal da så hurtigt som muligt træffe
de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at instituttetbringer det ulovlige forhold til ophør. Karakteren af disse foranstalt-ninger meddeles værtslandets kompetente myndigheder.
4. Hvis det pågældende kreditinstitut til trods for de foranstaltninger,
der er truffet af hjemlandet — eller hvis disse foranstaltninger viser sig
at være uhensigtsmæssige, eller hjemlandet ikke har truffet nogenforanstaltninger — fortsat overtræder de i værtslandet gældende lovbe-stemmelser som nævnt i stk. 2, kan værtslandet efter at have givet dekompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom, træffe de
foranstaltninger, der er nødvendige for at forebygge eller straffe nye
ulovligheder, og om nødvendigt forbyde, at kreditinstituttet indledernye aktiviteter på dets område. Medlemsstaterne sikrer, at de for disseforanstaltninger nødvendige dokumenter kan forkyndes for kreditinsti-tutterne på deres område.
5. Bestemmelserne i stk. 1 til 4 berører ikke værtslandets ret til at
træffe passende forholdsregler for at forebygge eller straffe uregelmæs-sigheder på sit område, som strider imod de lovbestemmelser, de harvedtaget af hensyn til samfundsmæssige interesser. Dette indebærer, atkreditinstituttet kan forhindres i at indlede nye aktiviteter på detsområde.
6. Enhver foranstaltning, der træffes efter stk. 4 og 5, og hvorved
der pålægges sanktioner og begrænsninger i udførelsen af tjeneste-ydelser, skal være behørigt begrundet og meddeles det pågældendeinstitut. Enhver sådan foranstaltning skal kunne prøves ved domstolenei den medlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
7. Inden den i stk. 2, 3 og 4 fastsatte procedure iværksættes, kan
værtslandets kompetente myndigheder i særligt hastende tilfælde iværk-sætte nødvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytteindlåneres, investorers og andre tjenesteydelsesmodtageres interesser.
Kommissionen og de øvrige berørte medlemsstaters kompetente
myndigheder skal hurtigst muligt underrettes om sådanne foranstalt-ninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de berørte medlemsstaters
kompetente myndigheder, bestemme, at den pågældende medlemsstat
skal ændre eller ophæve disse foranstaltninger.
8. Værtslandet kan træffe passende forholdsregler for at forebygge
eller straffe uregelmæssigheder på sit område under udøvelse af debeføjelser, der er tillagt det i henhold til dette direktiv. Dette indebærer,at instituttet kan forhindres i at indlede nye aktiviteter på dets område.
9. Såfremt tilladelsen tilbagekaldes, meddeles dette værtslandets
myndigheder, der da tager passende skridt til at hindre, at det pågæl-dende institut indleder nye aktiviteter på værtslandets område, og til atbeskytte indlånernes interesser. Hvert andet år forelægger Kommission-en Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning en beretning om
sådanne tilfælde.
10. Medlemsstaten meddeler Kommissionen antallet og arten af de
tilfælde, hvor der i henhold til artikel 20, stk. 1 til 6, er blevet givetafslag, eller hvor der er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 4 inærværende artikel. Hvert andet år forelægger Kommissionen Det2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 27
▼B
Rådgivende Udvalg for Banklovgivning en beretning om sådanne
tilfælde.
11. Denne artikel er ikke til hinder for, at kreditinstitutter med hjem-
sted i en anden medlemsstat kan reklamere for deres ydelser ved
anvendelse af ethvert kommunikationsmedium i værtslandet, når deikke tilsidesætter eventuelle regler om sådanne reklamers form ogindhold, der er begrundet i hensynet til samfundsmæssige interesser.
AFSNIT IV
FORBINDELSER MED TREDJELANDE
Artikel 23
Anmeldelse af tredjelandes datterselskaber og af betingelserne for
adgang til markedet i disse lande
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommis-
sionen om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte dattersel-
skab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhører under et
tredjelands ret. Kommissionen giver Det Rådgivende Udvalg for
Banklovgivningen underretning herom
b) et sådant selskabs erhvervelse af kapitalinteresser i et kreditinstitut i
Fællesskabet, som bevirker, at dette kreditinstitut bliver dets datter-
selskab. Kommissionen giver Det Rådgivende Udvalg for
Banklovgivning underretning herom.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab
under et eller flere moderselskaber, som hører under et tredjelands ret,skal koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetentemyndigheder indgiver til Kommissionen, jf. artikel 11.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle
vanskeligheder, som deres kreditinstitutter har mødt i forbindelse med
etablering eller udøvelse af bankvirksomhed i et tredjeland.
3. Kommissionen udarbejder med jævne mellemrum en rapport,
hvori den ud frade i stk. 4 og 5 omha ndlede kriterier gennemgårbehandlingen af EF-kreditinstitutter i tredjelande med hensyn til dissesadgang til etablering og udøvelse af bankvirksomhed samt erhvervelseaf kapitalinteresser i kreditinstitutter i tredjelande. Kommissionen fore-
lægger Rådet disse rapporter, om nødvendigt ledsaget af passende
forslag.
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at et tred-jeland ikke indrømmer EF-kreditinstitutter en faktisk adgang tilmarkedet svarende til den, Fællesskabet indrømmer kreditinstitutter fra
dette tredjeland, kan Kommissionen forelægge Rådet forslag til et
passende forhandlingsmandat med henblik på at opnå tilsvarendekonkurrencevilkår for EF-kreditinstitutter. Rådet træffer afgørelse medkvalificeret flertal.
5. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at EF-kreditinstitutter i et tredjeland ikke nyder national behandling, der giver
dem samme konkurrencevilkår som indenlandske kreditinstitutter, og at
betingelserne for faktisk adgang til markedet ikke er opfyldt, kan denindlede forhandlinger med henblik på at rette op på situationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det også på et
hvilket som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger,efter proceduren i artikel 60, stk. 2, bestemmes, at medlemsstaternes
kompetente myndigheder skal indskrænke eller suspendere deres afgø-
relser om ansøgninger, som er indgivet på tidspunktet for afgørelseneller senere, om tilladelse til, at direkte eller indirekte moderselskaber,som hører under det pågældende tredjelands ret, kan oprette dattersel-skaber eller erhverve kapitalinteresser. Varigheden af disseforanstaltninger må ikke overstige tre måneder.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 28
▼B
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund af
forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal på forslag af Kommis-sionen beslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anvendelse,
når kreditinstitutter eller deres datterselskaber, som behørigt er meddelt
tilladelse i Fællesskabet, opretter datterselskaber, eller når sådanne
institutter eller datterselskaber erhverver kapitalinteresser i et kreditin-stitut i Fællesskabet.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 nævnte
forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionenunderrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaberhenhører under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan, som de får forelagt i henhold til artikel 16, om et
sådant selskabs ervhervelse af kapitalinteresser i et kreditinstitut i
Fællesskabet, som bevirker, at dette kreditinstitut bliver dets datter-selskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive meddelt, når der indgås en
aftale med et tredjeland, jf. stk. 4 eller 5, eller når de i stk. 5, andetog tredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere gælder.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal være i
overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henhold til interna-tionale — såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om adgang til atoptage og udøve virksomhed som kreditinstitut.
Artikel 24
Filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet
1. Over for filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for Fælles-
skabet anvender medlemsstaterne, i forbindelse med disses adgang til at
optage virksomhed og til at udøve denne, ikke bestemmelser, dermedfører en gunstigere behandling end den, som filialer af kreditinsti-tutter med hjemsted i Fællesskabet er undergivet.
2. De kompetente myndigheder giver Kommissionen og Det Rådgi-
vende Udvalg for Banklovgivning meddelelse om de tilladelser tiloprettelse af filialer, som meddeles kreditinstitutter med hjemsteduden for Fællesskabet.
3. Med forbehold af stk. 1 kan Fællesskabet ved aftaler med et eller
flere tredjelande, indgået i henhold til traktaten, indgå overenskomst
om anvendelse af bestemmelser, som på grundlag af gensidighedsprin-
cippet giver filialer af et kreditinstitut med hjemsted uden forFællesskabet samme behandling på hele Fællesskabets område.
Artikel 25
Samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder angående
det konsoliderede tilsyn
1. Kommissionen kan enten på anmodning fra en medlemsstat eller
på eget initiativ fremsætte forslag for Rådet om at indlede forhand-
linger med et eller flere tredjelande om aftaler vedrørende de nærmere
vilkår for, hvordan det konsoliderede tilsyn skal anvendes på:
— kreditinstitutter, hvis moderselskab har sit hjemsted i et tredjeland,
og
— kreditinstitutter, der er beliggende i tredjelande, og hvis moderkre-
ditinstitut eller moderfinansieringsselskab har sit hjemsted inden forFællesskabet.
2. De i stk. 1 omhandlede aftaler har navnlig til formål at sikre:
— dels at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan indhente
de oplysninger, der er nødvendige for at føre tilsyn på grundlag afden konsoliderede finansielle situation for så vidt angår et i Fælles-skabet beliggende kreditinstitut eller finansieringsselskab, der har et2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 29
▼B
datterselskab, som er et uden for Fællesskabet beliggende kreditin-
stitut eller finansieringsinstitut, eller som besidder kapitalinteresser iet sådant institut
— dels at de kompetente myndigheder i tredjelande kan indhente de
oplysninger, der er nødvendige for at føre tilsyn med modersel-skaber, der har deres hjemsted inden for de pågældende landesområde, og som har et datterselskab, der er et i en eller fleremedlemsstater beliggende kreditinstitut eller finansieringsinstitut,eller som besidder kapitalinteresser i et sådant institut.
3. Kommissionen gennemgår sammen med Det Rådgivende Udvalg
for Banklovgivning resultatet af de i stk. 1 nævnte forhandlinger ogden situation, der følger af disse.
AFSNIT V
PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL
UDFØRELSE AF FORSIGTIGHEDSTILSYN
KAPITEL 1
PRINCIPPER FOR FORSIGTIGHEDSTILSYN
Artikel 26
Ansvaret for hjemlandets tilsyn
1. Ansvaret for forsigtighedstilsyn med et kreditinstitut, herunder
tilsyn med de i henhold til artikel 18 og 19 udøvede aktiviteter,påhviler hjemlandets kompetente myndigheder; dette berører ikke debestemmelser i nærværende direktiv, der giver værtslandets kompetentemyndigheder en beføjelse.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at der føres tilsyn på et konsolideret
grundlag ifølge nærværende direktiv.
Artikel 27
Værtslandets ansvar
Værtslandet har i samarbejde med hjemlandets kompetente myndig-
heder ansvaret for tilsyn med likviditeten i kreditinstitutters filialer,indtil yderligere koordinering har fundet sted. Med forbehold af deforanstaltninger, der måtte være nødvendige for at styrke Det Europæ-iske Monetære System, bevarer værtslandet det fulde ansvar for deforanstaltninger, der iværksættes som led i dets pengepolitik. Sådanne
foranstaltninger må ikke føre til forskelsbehandling eller mere restriktiv
behandling af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en andenmedlemsstat.
Artikel 28
Samarbejde om tilsyn
Med henblik på at føre tilsyn med virksomheden i kreditinstitutter, som
udøver virksomhed i en eller flere andre medlemsstater end den, hvorde har hjemsted, navnlig dersom de der har oprettet filialer, arbejder dekompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater snævertsammen. De meddeler hinanden alle sådanne oplysninger om ledelsen
og ejerforholdet i disse kreditinstitutter, som vil kunne lette tilsynet
med disse og undersøgelsen af betingelserne for meddelelse af tilla-delse, samt alle oplysninger, der vil kunne lette tilsynet med disseinstitutter, i særdeleshed med hensyn til likviditet, solvens, sikkerhedfor indlån, større engagementer, administrativ og regnskabsmæssig
praksis og intern kontrol.
Artikel 29
Kontrol på stedet af filialer etableret i en anden medlemsstat
1. Når et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat,
udøver virksomhed gennem en filial etableret i en anden medlemsstat,2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 30
▼B
skal de kompetente myndigheder i værtslandet sikre, at hjemlandets
kompetente myndigheder efter forudgående meddelelse herom til vært-slandets kompetente myndigheder selv eller gennem personer, som de
bemyndiger hertil, på stedet kan kontrollere de oplysninger, der er
nævnt i artikel 28.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder skal ligeledes have adgang
til at føre tilsyn med filialer efter en af de andre procedurer, der er
nævnt i artikel 56, stk. 7.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at værtslandets kompetente
myndigheder på stedet kontrollerer filialer etableret på deres områdemed henblik på varetagelsen af de opgaver, som påhviler dem i
henhold til dette direktiv.
Artikel 30
Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt
1. Medlemsstaterne sørger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet
for de kompetente myndigheder, såvel som revisorer og eksperter, der
har handlet på de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstligtavshedspligt. Denne tavshedspligt indebærer, at de fortrolige oplys-ninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke måvideregives til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk
eller samlet form, således at de enkelte institutter ikke kan identifi-
ceres, medmindre der er tale om tilfælde, der er omfattet afstraffelovgivningen.
Såfremt der er tale om et kreditinstitut, der er erklæret konkurs eller
trådt i likvidation som følge af en domstolskendelse, kan fortrolige
oplysninger, der ikke vedrører tredjemand, der er involveret i forsøg
på at redde kreditinstituttet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de
forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til nærvæ-
rende direktiv samt til de øvrige direktiver, der gælder for
kreditinstitutter. Disse oplysninger er undergivet den i stk. 1 omhand-lede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne kan indgå samarbejdsaftaler om udveksling af
oplysninger med tredjelandes kompetente myndigheder samt med de i
stk. 5 og 6 omhandlede myndigheder eller organer fra tredjelande,
forudsat at de således meddelte oplysninger er sikret ved tavshedspligt,der mindst svarer til den tavshedspligt, der er foreskrevet i denneartikel. Denne udveksling af oplysninger skal bruges ved udførelsen afde pågældende myndigheders eller organers tilsynsopgaver.
Stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke videre-
gives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, somhar afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, medhenblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 og 2
modtager fortrolige oplysninger, må kun anvende disse i forbindelsemed udøvelsen af deres hverv:
— enten til undersøgelse af, om betingelserne for, at kreditinstitutterne
kan optage virksomhed som sådanne, er opfyldt, og til at lette detindividuelle og det konsoliderede tilsyn med institutternes virk-somhed, særlig med hensyn til likviditet, solvens, store
engagementer, administrativ og regnskabsmæssig praksis samt
intern kontrol
— eller til pålæggelse af sanktioner— eller hvis den kompetente myndigheds afgørelser påklages til højere
administrativ myndighed
— eller i forbindelse med indbringelse for domstolene efter artikel 33
eller særbestemmelser i nærværende direktiv, samt øvrige direk-
tiver, der er vedtaget vedrørende kreditinstitutter.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der, hvis der findes flere
kompetente myndigheder i samme medlemsstat, udveksles oplysningermellem sådanne myndigheder inden for denne medlemsstat, eller at der2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 31
▼B
udveksles oplysninger medlemsstaterne imellem mellem de kompetente
myndigheder
— og de myndigheder, der har ansvaret for tilsynet med andre finan-
sieringsinstitutter og med forsikringsselskaber, samt de
myndigheder, der fører tilsyn med kapitalmarkederne
— og de organer, der medvirker ved likvidation og konkursbehandling
af kreditinstitutter og lignende procedurer
— og personer, der er ansvarlige for den lovpligtede revision af kredit-
instituttets og andre finansieringsinstitutters regnskaber
der har behov herfor til varetagelse af deres tilsynsopgaver, og stk. 1 og
4 er heller ikke til hinder for, at der til de organer, der forvalterindlånsgarantiordningerne, gives oplysninger, som er nødvendige for,
at de kan udføre deres arbejde. De oplysninger, som de pågældende
myndigheder, organer og personer modtager, er underlagt den i stk. 1omhandlede tavshedspligt.
6. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne tillade
udvekslinger af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og
— de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der er ansvarlige
for likvidation og konkursbehandling af kreditinstitutter og lignendeprocedurer, eller
— de myndigheder, der fører tilsyn med de personer, der er ansvarlige
for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitut-ters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters
regnskaber.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af tilsynsopgaver som
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavs-
hedspligt i henhold til stk. 1
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke vide-
regives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har videregivet nævnte oplysninger, og i givet fald udeluk-
kende til det formål, som nævnte myndigheder har givet deres
tilladelse til.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder der kan modtage oplysninger i henhold til dettestykke.
7. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne med
henblik på at styrke det finansielle systems stabilitet og integritettillade udveksling af oplysninger mellem de kompetente myndighederog de organer, der ifølge loven er ansvarlige for at efterforske overtræ-delser af selskabsretten.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af de opgaver, som er
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt tavs-
hedspligt i henhold til stk. 1
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke vide-
regives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har videregivet nævnte oplysninger, og i givet fald udeluk-
kende til det formål, som nævnte myndigheder har givet deres
tilladelse til.
Hvis de i første afsnit omhandlede organer i en medlemsstat udfører
deres efterforskningsopgaver med bistand fra dertil bemyndigede, ikkeoffentligt ansatte, personer, fordi disse er i besiddelse af særligsagkundskab, kan den i første afsnit nævnte mulighed for udvekslingaf oplysninger udvides til også at gælde sådanne personer på de i andetafsnit fastsatte særlige betingelser.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 32
▼B
Ved anvendelsen af tredje led i andet afsnit meddeler de i første afsnit
omhandlede organer de kompetente myndigheder, som har videregivetoplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive videresendt til,
med nøjagtig angivelse af disse personers beføjelse.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.
Inden den 31. december 2000 aflægger Kommissionen beretning om
anvendelsen af dette stykke.
8. Denne artikel er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed
sender:
— centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver, i deres
egenskab af pengepolitiske myndigheder
— i givet fald andre offentlige myndigheder, der overvåger betalings-
systemerne
oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver eller til hinder
for, at de pågældende myndigheder eller organer sender de kompetente
myndigheder de oplysninger, som er nødvendige for dem i henhold til
stk. 4. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagtden i denne artikel omhandlede tavshedspligt.
9. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og
4 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andreafdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgiv-ningen vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter,
investeringstjenesteydelser og forsikringsselskaber samt personer, som
handler efter fuldtmagt fra de pågældende afdelinger.
Oplysningerne må imidlertid kun gives, såfremt det er nødvendigt af
hensyn til forsigtighedstilsynet.
Imidlertid fastsætter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages
efter stk. 2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol på stedet,
jf. artikel 29, stk. 1 og 2, aldrig må videregives som nævnt i dettestykke, medmindre den kompetente myndighed, der giver oplysnin-gerne, eller den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvorkontrollen på stedet er foretaget, har givet sit udtrykkelige samtykke.
10. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompe-
tente myndigheder sender de i stk. 1 til 4 nævnte oplysninger til enclearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgiv-
ning er anerkendt til clearing eller afvikling på et af markederne i den
pågældende medlemsstat, hvis de mener, at dette er nødvendigt for atsikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med mislig-holdelse eller potentiel misligholdelse på dette marked. Deoplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk.1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplys-
ninger, der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke videregives i det
tilfælde, der er omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelsefra de kompetente myndigheder, som først afgav oplysningerne.
Artikel 31
Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af
årsregnskaber og konsoliderede regnskaber
1. Medlemsstaterne fastsætter som minimum, at:
a) enhver person, der er autoriseret i henhold til Rådets direktiv 84/
253/EØF (
1), og som i et kreditinstitut udfører det hverv, der er
beskrevet i artikel 51 i Rådets direktiv 78/660/EØF (2), artikel 37 i2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 33
(1) Rådets ottende direktiv (84/253/EØF) af 10. april 1984 på grundlag af trak-
tatens artikel 44, stk. 2, litra g), om autorisation af personer, der skalforetage lovpligtig revision af regnskaber (EFT L 126 af 12.5.1984, s. 20).
(
2) Rådets fjerde direktiv (78/660/EØF) af 25. juli 1978 på grundlag af trakta-
tens artikel 44, stk. 2, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer
(EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11). Direktivet er senest ændret ved direktiv
1999/60/EF (EFT L 62 af 26.6.1999, s. 65).
▼B
direktiv 83/349/EØF, artikel 31 i Rådets direktiv 85/611/EØF (1)
eller ethvert andet lovpligtigt hverv, har pligt til hurtigt at foretageindberetning til de kompetente myndigheder om ethvert forhold
eller enhver beslutning vedrørende dette institut, som vedkommende
har fået kendskab til som led i udførelsen af sit hverv, og som kan
— udgøre en væsentlig overtrædelse af de love eller administrative
bestemmelser, der omhandler betingelserne for meddelelse aftilladelse, eller som specielt gælder for udøvelsen af kreditinsti-tutters aktivitet, eller
— skade kreditinstitutternes fortsatte drift, eller
— medføre nægtelse af revisionspåtegning eller fremsættelse af
forbehold heri
b) samme pligt gælder for denne person, for så vidt angår forhold eller
beslutninger, som vedkommende måtte få kendskab til som led i ethverv som beskrevet i litra a), der udføres i en virksomhed, som harsnævre forbindelser i kraft af kontrol med det kreditinstitut, i hvilket
vedkommende udfører ovennævnte hverv.
2. Det forhold, at de personer, der er autoriseret i henhold til
direktiv 84/253/EØF, i god tro videregiver oplysninger til de kompe-tente myndigheder om forhold eller beslutninger som omhandlet i stk.
1, betragtes ikke som brud på den tavshedspligt, som gælder i henhold
til kontrakt eller love eller administrative bestemmelser, og påførerikke de pågældende personer nogen form for ansvar.
Artikel 32
De kompetente myndigheders sanktionsmuligheder
Med forbehold af reglerne for tilbagekaldelse af tilladelser og tilfælde
omfattet af straffelovgivningen skal medlemsstaterne sørge for, at deres
respektive kompetente myndigheder i tilfælde af, at et kreditinstituteller dets ansvarlige ledelse har overtrådt love eller administrativebestemmelser om tilsyn med kreditinstitutter eller om disses virk-somhed, kan pålægge disse sanktioner eller påbyde foranstaltningermed det formål at bringe de konstaterede overtrædelser eller årsagerne
hertil til ophør.
Artikel 33
Indbringelse for domstolene
Medlemsstaterne drager omsorg for, at afgørelser vedrørende et kredit-
institut, som er truffet i medfør af love og administrative bestemmelser,vedtaget i overensstemmelse med nærværende direktiv, kan indbringesfor domstolene; dette gælder også, hvis der ikke senest seks måneder
efter indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, der indeholder alle de
i henhold til gældende bestemmelser krævede oplysninger, er truffetnogen afgørelse.
Artikel 33a
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EF gælder for kreditinstitutter.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 34
(1) Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love
og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering
i værdipapirer (investeringsinstitutter) (EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3).
Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af
18.7.1995, s. 7).▼M1
▼B
KAPITEL 2
TEKNISKE INSTRUMENTER TIL UDFØRELSE AF FORSIGTIGHEDS-
TILSYN
Del I
Egenkapital
Artikel 34
Almindelige principper
1. Når en medlemsstat med henblik på gennemførelsen af fælles-
skabsforskrifterne vedrørende forsigtighedstilsyn med et allerede
eksisterende kreditinstitut i sine love og administrative bestemmelser
indfører en bestemmelse, hvori begrebet egenkapital anvendes, ellerder henvises hertil, drager den omsorg for, at dette begreb eller detteudtryk stemmer overens med den definition, der er anført i stk. 2, 3og 4 og artikel 35 til 38.
2. Med forbehold af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 38,
skal et kreditinstituts ikke-konsoliderede egenkapital omfatte følgendekomponenter:
1) kapital i henhold til artikel 22 i direktiv 86/635/EØF, for så vidt den
er indbetalt, samt overkurs ved emission, dog med undtagelse afkumulative præferenceaktier
2) reserver i henhold til artikel 23 i direktiv 86/635/EØF, samt drifts-
resultat fra det foregående regnskabsår efter udlodning af det
endelige udbytte. Medlemsstaterne må kun tillade, at der tageshensyn til foreløbige overskud, inden der er truffet formel beslut-ning herom, hvis disse overskud er blevet revideret af personer, derer beskæftiget med revision, og de kompetente myndigheder finder
det godtgjort, at beløbet er blevet vurderet i overensstemmelse med
principperne i direktiv 86/635/EØF, og at det ikke omfatter forudse-lige udgifter og hensættelse til udbytte
3) midler til dækning af generelle kreditinstitutrisici i henhold til
artikel 38 i direktiv 86/635/EØF
4) opskrivsningshenlæggelser i henhold til artikel 33 i direktiv 78/660/
EØF
5) værdireguleringer i henhold til artikel 37, stk. 2, i direktiv 86/635/
EØF
6) andre komponenter i henhold til artikel 357) midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut hæfter soli-
darisk, og de solidariske forpligtelser for låntagerne i visseinstitutter med fondsstatus, som nævnt i artikel 36, stk. 1
8) kumulative præferenceaktier med fast løbetid og ansvarlig indskud-
skapital som nævnt i artikel 36, stk. 3.
Følgende komponenter fratrækkes i overensstemmelse med artikel 38:
9) kreditinstituttets beholdning af egne aktier ansat til den bogførte
værdi
10) immaterialle aktiver i henhold til artikel 4 »Aktiver«, nr. 9, i
direktiv 86/635/EØF
11) materielt negativt udbytte i det løbende regnskabsår
12) kapitalinteresser i andre kredit- og finansieringsinstitutter, der
udgør mere end 10 % af disses kapital
13) efterstillede tilgodehavender og de i artikel 35 og artikel 36, stk. 3,
omhandlede instrumenter, som et kreditinstitut besidder i andre
kredit- og finansieringsinstitutter, i hvilke det har kapitalinteresser,der udgør mere end 10 % af kapitalen i hvert enkelt tilfælde
14) kapitalinteresser i andre kredit- og finansieringsinstitutter på op til
10 % af disses kapital, efterstillede tilgodehavender og de i artikel35 og artikel 36, stk. 3, omhandlede instrumenter, som et kreditin-2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 35
▼M2
▼M2
stitut besidder i andre kredit- og finansieringsinstitutter end de i nr.
12 og 13 i dette afsnit omhandlede for så vidt angår den del afdisse samlede kapitalinteresser, efterstillede tilgodehavender og
instrumenter, der overstiger 10 % af kreditinstituttets egenkapital
beregnet før fradrag af komponenter i nr. 12-16 i dette afsnit
15) kapitalinteresser som omhandlet i artikel 1, stk. 9, som et kreditin-
stitut har i:
— forsikringsselskaber som omhandlet i artikel 6 i direktiv 73/
239/EØF, artikel 6 i direktiv 79/267/EØF eller artikel 1, litrab), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF (
1)
— genforsikringsselskaber som omhandlet i artikel 1, litra c), i
direktiv 98/78/EF
— forsikringsholdingselskaber som omhandlet i artikel 1, litra i), i
direktiv 98/78/EF
16) hver af følgende komponenter, som kreditinstituttet besidder i de
enheder som defineret i nr. 15, hvori det har en kapitalinteresse:
— instrumenter som nævnt i artikel 16, stk. 3, i direktiv 73/239/
EØF
— instrumenter som nævnt i artikel 18, stk. 3, i direktiv 79/267/
EØF.
Besiddes der midlertidigt aktier i et andet kreditinstitut, finansieringsin-
stitut, forsikringsselskab, genforsikringsselskab eller
forsikringsholdingselskab som led i en finansiel bistandstransaktionmed henblik på at rekonstruere og redde denne enhed, kan den kompe-tente myndighed fravige bestemmelserne om fradrag i nr. 12-16.
Som et alternativ til fradrag af komponenterne i nr. 15 og 16 kan
medlemsstaterne tillade deres kreditinstitutter mutatis mutandis atanvende metode 1, 2 eller 3 i bilag I til direktiv 2002/87/EF. Metode1 (»regnskabskonsolidering«) anvendes kun, hvis den kompetentemyndighed er overbevist om niveauet for integreret ledelse og intern
kontrol for så vidt angår de enheder, der vil være omfattet af konsoli-
deringen. Den valgte metode skal anvendes konsekvent over tid.
Medlemsstaterne kan fastsætte, at kreditinstitutter, der er underlagt
tilsyn på et konsolideret grundlag i overensstemmelse med kapitel 3
eller supplerende tilsyn i overensstemmelse med direktiv 2002/87/EF,
ved beregning af egenkapitalen på et individuelt grundlag kan undladeat fradrage de komponenter i nr. 12-16, som de besidder i andre kredit-institutter, finansieringsinstitutter, forsikrings- ellergenforsikringsselskaber eller forsikringsholdingselskaber, der eromfattet af det konsoliderede eller supplerende tilsyn.
Denne bestemmelse finder anvendelse på tilsynsbestemmelser, der er
harmoniseret af fællesskabsretsakter.
3. Egenkapitalbegrebet som defineret i stk. 2, nr. 1 til 8, omfatter et
maksimum af komponenter og beløb. Anvendelsen af disse kompo-
nenter eller fastsættelsen af lavere lofter, samt fradrag af andrekomponenter end de i stk. 2, nr. 9 til 13, omhandlede, overlades tilmedlemsstaternes skøn. Disse skal dog bestræbe sig på at tilvejebringestørre konvergens med det formål at nå frem til en fælles definition påegenkapital.
Med henblik herpå skal Kommissionen senest den 1. januar 1996 fore-
lægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelse afnærværende artikel, samt artikel 35 til 39, i givet fald ledsaget af
forslag til ændringer, som den skønner nødvendige. Senest den 1.
januar 1998 foretager Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelsemed fremgangsmåden i traktatens artikel 251 og efter høring af DetØkonomiske og Sociale Udvalg en gennemgang af definitionen afbegrebet »egenkapital« med henblik på en ensartet anvendelse af denfælles definition.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 36
(1) EFT L 330 af 5.12.1998, s. 1.▼B
▼B
4. De i stk. 2, nr. 1 til 5, nævnte komponenter skal af kreditinsti-
tuttet kunne anvendes straks og uden begrænsning til dækning af risicieller tab på det tidspunkt, hvor sådanne indtræder. Beløbet skal være
fratrukket enhver form for skat, der kan forudses på det tidspunkt,
hvor beløbet beregnes, eller det skal være behørigt tilpasset i detomfang, denne skat reducerer det beløb, hvormed disse komponenterkan anvendes til dækning af risici eller tab.
Artikel 35
Andre komponenter
1. Det i en medlemsstat anvendte egenkapitalbegreb kan omfatte
andre komponenter, forudsat at det drejer sig om komponenter, deruanset disses juridiske eller regnskabsmæssige benævnelse, harfølgende karakteristika:
a) de kan frit benyttes af kreditinstituttet til dækning af normale bank-
risici, når tab eller værdiforringelser endnu ikke er nærmereidentificeret
b) deres tilstedeværelse skal fremgå af de interne regnskabsoplysninger
c) deres størrelse skal være fastsat af kreditinstituttets direktion, revi-
deret af uafhængige revisorer, meddelt de kompetente myndigheder
og undergivet disses tilsyn.
2. Værdipapirer med ubestemt løbetid og andre instrumenter kan
ligeledes accepteres som andre komponenter, forudsat at de opfylderfølgende betingelser:
a) de må ikke kunne tilbagebetales på ihændehaverens initiativ eller
uden den kompetente myndigheds forhåndsgodkendelse
b) aftaler i forbindelse med gældsstiftelse skal give kreditinstituttet
mulighed for at udskyde betaling af renter på gælden
c) långiverens krav mod kreditinstituttet skal efterstilles al anden ikke-
efterstillet gæld
d) de for udstedelsen af værdipapirerne gældende dokumenter skal
indeholde bestemmelse om, at gæld og ikke-betalte renter skal
kunne medgå til dækning af tab, idet det tillades kreditinstituttet atfortsætte sine aktiviteter
e) kun faktisk indbetalte beløb tages i betragtning.
Hertil kommer andre kumulative præferenceaktier end de i artikel 34,
stk. 2, nr. 8, nævnte.
Artikel 36
Øvrige bestemmelser vedrørende egenkapital
1. Medlemmer af et kreditinstitut, der er stiftet i form af et andels-
kreditinstitut, som omhandlet i artikel 34, stk. 2, nr. 7, hæfter for denkapital, der ikke er fuldt indbetalt, samt for de supplerende beløb, sommedlemmerne af samme kreditinstitut i henhold til lovgivningen skalindbetale uden sikkerhed, dersom dette kreditinstitut har lidt tab, i
hvilke tilfælde disse beløb skal kunne kræves indbetalt uden forud-
gående varsel.
Med sådanne komponenter sidestilles de solidariske forpligtelser for
låntagerne i kreditinstitutioner med fondsstatus.
Alle disse komponenter kan henregnes under egenkapitalen i det
omfang, hvor de i henhold til national lovgivning medregnes i depågældende institutters egenkapital.
2. En medlemsstat må ikke til offentlige kreditinstitutters egenka-
pital medregne de garantier, som staten eller de lokale, nationale
myndigheder stiller for sådanne institutter.
3. Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder må til egenka-
pitalen kun medregne kumulative præferenceaktier med fast løbetid,som omhandlet i artikel 34, stk. 2, nr. 8, samt ansvarlig indskudskapitalsom omhandlet i samme bestemmelse, hvis der er indgået en bindende2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 37
▼B
aftale om, at den i tilfælde af et kreditinstituts konkurs eller likvidation
efterstilles alle andre fordringer og først fyldestgøres, når al andenudestående gæld er betalt.
Denne ansvarlige indskudskapital skal ligeledes opfylde følgende betin-
gelser:
a) kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning
b) midlerne skal have en oprindelig løbetid på mindst fem år; de skal
derefter kunne kræves indfriet; er gældens løbetid ikke fastsat, skalder gælde et opsigelsesvarsel på fem år, medmindre midlerne ikkelængere henregnes til egenkapitalen, eller medmindre myndighe-dernes forudgående samtykke specielt kræves for tilbagebetaling
før tiden. De kompetente myndigheder kan give tilladelse til antici-
peret tilbagebetaling af sådanne midler, når anmodning heromindgives på emittentens initiativ, og kreditinstituttets solvens ikkederved forringes
c) den udstrækning, hvori de kan medregnes til egenkapitalen,
indskrænkes gradvis i mindst de sidste fem år inden tilbagebeta-
lingsdagen
d) låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gælden under
nærmere angivne omstændigheder, bortset fra en likvidation afkreditinstituttet, skal tilbagebetales inden den aftalte forfaldsdato.
Artikel 37
Beregning af egenkapitalen på et konsolideret grundlag
1. Når egenkapitalen skal beregnes på konsolideret grundlag, indgår
de i artikel 34, stk. 2, omhandlede komponenter med de i henhold tilartikel 52 til 56 konsoliderede beløb. Ved beregningen af egenkapitalener der desuden mulighed for at betragte følgende komponenter som
sidestillet med konsoliderede reserver, hvis de er udtryk for et kreditor-
forhold (»negative«):
— minoritetsinteresser i henhold til artikel 21 i direktiv 83/349/EØF,
hvis metoden med global integration anvendes
— forskelsbeløb ved første konsolidering i henhold til artikel 19, 30 og
31 i direktiv 83/349/EØF
— kursdifferencer, som medregnes under de konsoliderede reserver i
henhold til artikel 39, stk. 6, i direktiv 86/635/EØF
— forskelsbeløb ved bogføring af visse kapitalinteresser i overensstem-
melse med den metode, der er omhandlet i artikel 33 i direktiv 83/349/EØF.
2. Hvis ovennævnte komponenter er udtryk for et debitorforhold
(»positive«), skal de fratrækkes ved beregningen af den konsolideredeegenkapital.
Artikel 38
Fradrag og begrænsninger
1. For de i artikel 34, stk. 2, nr. 4 til nr. 8, omhandlede komponenter
gælder følgende begrænsninger:
a) summen af de i nr. 4 til 8 anførte komponenter må ikke overstige et
maksimumsbeløb på 100 % af de i nr. 1, 2 og 3 nævnte kompo-nenter med fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 nævnte komponenter
b) summen af de i nr. 7 og 8 anførte komponenter må ikke overstige et
maksimumsbeløb på 50 % af de i nr. 1, 2 og 3 nævnte komponenter
med fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 nævnte komponenter
c) summen af de i nr. 12 og 13 anførte komponenter skal trækkes fra
den samlede sum af komponenterne.
2. De kompetente myndigheder kan give kreditinstitutterne tilladelse
til under særlige midlertidige omstændigheder at overskride de i stk. 1fastsatte grænser.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 38
▼B
Artikel 39
Beviser til fremlæggelse for de kompetente myndigheder
Det skal godtgøres, at betingelserne i artikel 34, stk. 2, 3 og 4, og
artikel 35 til 38 er opfyldt til de kompetente myndigheders tilfredshed.
Del II
Solvensnøgletal
Artikel 40
Almindelige principper
1. Solvensnøgletallet giver udtryk for egenkapitalen som defineret i
artikel 41 som en procent af de samlede risikovægtede aktiver og
poster under stregen som defineret i artikel 42.
2. Solvensnøgletallet for kreditinstitutter, der hverken er modersel-
skaber som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF eller
datterselskaber af sådanne foretagender beregnes på et individuelt
grundlag.
3. Solvensnøgletallet for kreditinstitutter, der er moderselskaber,
beregnes på et konsolideret grundlag i overensstemmelse med de
metoder, der er fastsat i nærværende direktiv samt i direktiv 86/635/
EØF.
4. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for tilladelse til og
tilsyn med et moderselskab, som er et kreditinstitut, kan tillige kræve
underkonsoliderede og ukonsoliderede nøgletal beregnet for selskabet
og for ethvert af dets datterselskaber, som de meddeler tilladelse ogfører tilsyn med. Hvis der ikke foretages en sådan kontrol med, at kapi-talen er passende fordelt inden for bankkoncernen, skal der træffesandre forholdsregler, som tjener samme formål.
5. Uden at dette berører kreditinstitutternes overholdelse af kravene i
stk. 2, 3 og 4 og artikel 52, stk. 8 og 9, skal de kompetente myndig-heder sørge for, at nøgletallene beregnes mindst to gange om året,enten af kreditinstituttet selv, som skal meddele de kompetentemyndigheder resultaterne af beregningen og oplyse om deldata, eller
af de kompetente myndigheder, som baserer sig på data, der kommer
frakreditinstitutterne.
6. Værdiansættelse af aktiver og poster under stregen skal foretages
som angivet i direktiv 86/635/EØF.
Artikel 41
Tælleren: egenkapital
Tælleren i solvensnøgletallet udgøres af egenkapitalen som defineret i
nærværende direktiv.
Artikel 42
Nævneren: risikovægtede aktiver og poster under stregen
1. De forskellige aktivposter tildeles risikograder, udtrykt som
procentvis vægtning, i henhold til artikel 43 og 44 og undtagelsesvisartikel 45, 62 og 63. Den balanceførte værdi af hvert aktiv skal derpåmultipliceres med den relevante vægtning for at nå frem til en risiko-vægtet værdi.
2. Når det drejer sig om de i bilag II omhandlede poster under
stregen skal totrinsberegningen i artikel 43, stk. 2, benyttes.
3. Når det drejer sig om de i artikel 43, stk. 3, poster under stregen,
skal de potentielle omkostninger ved at erstatte kontrakter i tilfælde af
modpartens konkurs beregnes ved anvendelse af en af de to metoder,der er beskrevet i bilag III. Disse omkostninger multipliceres med denrelevante modpartsvægtning i artikel 43, stk. 1, dog således at den herifastsatte 100 % vægtning sættes til 50 % ved angivelse af den risiko-vægtede værdi.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 39
▼B
4. Summen af de risikovægtede værdier af aktiver og af de i stk. 2
og 3 nævnte poster under stregen udgør nævneren i solvensnøgletallet.
Artikel 43
Risikovægtning
1. Følgende vægtning anvendes på de i det følgende anførte aktiver,
idet de kompetente myndigheder dog kan fastsætte højere vægtning,hvis de finder det hensigtsmæssigt.
a) Nulvægning
1) kassebeholdning og tilsvarende poster
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone A
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer på De Europæiske
Fællesskaber
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer og centralbanker i zone A eller afDe Europæiske Fællesskaber
5) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone B, indgået og finansieret i låntagerens nati-
onale valuta
6) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer og centralbanker i zone B, indgåetog finansieret i den nationale valuta, der er fælles for garanti-
stiller og låntager
7) aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er
sikrede ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt afen centralregering eller centralbank i zone A, af De EuropæiskeFællesskaber, eller ved indlån i kontanter i det långivende
institut, eller ved indlånsbeviser eller lignende instrumenter
udstedt af og domicileret ved dette institut.
b) 20 % vægtning
1) aktivposter, der repræsenterer fordringer på EIB
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på multilaterale udvik-
lingsbanker
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som er udtrykkeligt
garanteret af EIB
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer, der udtrykkeligt er
garanteret af multilaterale udviklingsbanker
5) aktivposter, der repræsenterer fordringer på regionale regeringer
og lokale myndigheder i zone A, jf. dog bestemmelserne iartikel 44
6) aktivposter, der repræsenterer fordringer, der udtrykkeligt er
garanteret af regionale regeringer og lokale myndigheder izone A, jf. dog bestemmelserne i artikel 44
7) aktivposter, der repræsenterer fordringer på kreditinstitutter i
zone A, og som ikke udgør en del af sådanne institutters egen-
kapital
8) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på til
og med ét år på kreditinstitutter i zone B, bortset fraværdipa -pirer udstedt af disse institutter, og som anerkendes som dele af
deres egenkapital
9) aktivposter, der udtrykkeligt er garanteret af kreditinstitutter i
zone A
10) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på til
og med ét år, og som er udtrykkeligt garanteret af kreditinsti-
tutter i zone B
11) aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er
sikrede ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt afEIB eller af multilaterale udviklingsbanker2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 40
▼B
12) likvide midler under overførsel.
c) 50 % vægtning
1) lån, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og
fuldt sikrede ved pant i fast ejendom til beboelse, som er ellervil blive beboet eller udlejet af låntageren og lån, som til dekompetente myndigheders tilfredshed er helt og fuldt sikredeved andele i finske boligselskaber, der drives i henhold til den
finske lov om boligselskaber af 1991 eller senere tilsvarende
lovgivning, og som vedrører boliger, der er eller vil blive beboeteller udlejet af låntageren.
Værdipapirer sikret ved pant i fast ejendom kan sidestilles med
de i første afsnit eller i artikel 62, stk. 1, omhandlede lån, hvisde kompetente myndigheder under hensyntagen til gældende reti hver enkelt medlemsstat anser dem for at være ækvivalente
med hensyn til kreditrisikoen. Uden at dette foregriber arten af
de værdipapirer, som kan omfattes af og opfylde betingelserne idette nr. 1, kan »værdipapirer sikret ved pant i faste ejendom«omfatte instrumenter, således som de er defineret i afsnit B,punkt 1, litra a) og b), i bilaget til Rådets direktiv 93/22/
EØF (
1). De kompetente myndigheder skal især sikre sig:
i) at disse værdipapirer er fuldstændig og direkte sikret ved en
pulje af pantesikrede lån af samme karakter som dem, der erdefineret i første afsnit eller i artikel 62, stk. 1, og som ikkeer misligholdt på det tidspunkt, hvor værdipapirerne udstedes
ii) at de værdipapirer, som er sikret ved pant i fast ejendom, og
som er holdt direkte af en investor eller en befuldmægtiget på
disses vegne, har en acceptabel høj prioritetsstilling i deunderliggende panteaktiver
2) periodeafgrænsningsposter: disse aktivposter er underkastet
modpartens vægtning i de tilfælde, hvor kreditinstituttet er istand til at bestemme den i overensstemmelse med direktiv 86/
635/EØF; når modparten ikke kan bestemmes, anvendes en 50 %
vægtning.
d) 100 % vægtning
1) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone B, undtagen når de er indgået og finansieret
i låntagerens nationale valuta
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på regionale regeringer
og lokale myndigheder i zone B
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på mere
end ét år på kreditinstitutter i zone B
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer på ikke-banksektorer i
zone A og zone B
5) materielle aktiver i henhold til artikel 4 »Aktiver«, nr. 10, i
direktiv 86/635/EØF
6) beholdninger af aktier, kapitalinteresser og andre poster, som
indgår i egenkapitalen i andre kreditinstitutter, når de ikke er
fradraget det långivende instituts egenkapital
7) alle andre aktiver bortset fra dem, der er fradraget egenkapitalen.
2. Poster under stregen, som ikke er omfattet af stk. 3, behandles
som beskrevet i det følgende. I første etape grupperes de i overens-
stemmelse med den opdeling i risikogrupper, der findes i bilag II. Ved
poster med fuld risiko tages den fulde værdi i betragtning, ved postermed mellemliggende risiko 50 %, ved poster med mellemliggende/lavrisiko 20 %, og værdien af poster med lav risiko ansættes til nul. Ianden etape multipliceres værdierne af poster under stregen efter atvære vægtet som ovenfor beskrevet med den vægtning, der er tillagt2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 41
(1) Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i forbin-
delse med værdipapirer (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27). Direktivet er senest
ændret ved direktiv 97/9/EF (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22).
▼B
de relevante modparter, i overensstemmelse med behandlingen af aktiv-
poster efter stk. 1 og artikel 44. I tilfælde af salgs- ogtilbagekøbsaftaler samt køb i henhold til terminskontrakt anvendes de
omhandlede aktivers vægtninger og ikke modparternes. Den tegnede,
men ikke indbetalte kapitalandel i Den Europæiske Investeringsfondkan tillægges en vægtning på 20 %.
3. De metoder, der er beskrevet i bilag III, skal anvendes på de i
bilag IV anførte poster under stregen, bortset fra:
— kontrakter, der handles på anerkendte børser
— valutakurskontrakter (undtagen kontrakter vedrørende guld) med en
oprindelig løbetid på 14 kalenderdage eller mindre.
Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan indtil den 31.
december 2006 fastsætte, at de metoder, der er omhandlet i bilag III,
ikke skal anvendes i forbindelse med »over-the-counter« (OTC)-
kontrakter, der er clearet af et clearingsinstitut, når dette handler somden juridiske medkontrahent, og alle deltagerne dagligt stiller fuldsikkerhed for den risiko, de frembyder for clearinginstituttet, idetsikkerhedsstillelsen yder en beskyttelse, der omfatter såvel den aktuelle
risiko som den potentielle fremtidige risiko. De kompetente myndig-
heder må være overbevist om, at den stillede sikkerhed giver sammebeskyttelse som en sikkerhedsstillelse efter stk. 1, litraa ), nr. 7, ogder ikke er fare for, at clearinginstituttets risici kommer til at overstigemarkedsværdien af den stillede sikkerhed. Medlemsstaterne underretterKommissionen om, hvorledes de har anvendt denne option.
4. Når poster under stregen er udtrykkeligt garanteret, skal de
tillægges vægtning, som om de var oprettet på vegne af garantistilleren
frem for af modparten. Når potentiel risiko hidrørende fra transaktionerunder stregen til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt ogfuldt sikret ved en af de aktivposter, der anerkendes som passendesikkerhedsstillelse i stk. 1, litraa ), nr. 7, og stk. 1, litrab), nr. 11,skal de tillægges vægtning på 0 % eller 20 % alt efter den pågældende
sikkerhedsstillelse.
Medlemsstaterne kan anvende en vægtning på 50 % på poster under
stregen, der repræsenterer en kaution eller en lånegaranti, der udgør etkreditsubstitut, og som til de kompetente myndigheders tilfredshed erfuldt ud sikret ved pant i fast ejendom, der opfylder de i stk. 1, litrac), nr. 1, fastsatte betingelser, forudsat at garanten har en direkte retover denne sikkerhedsstillelse.
5. Når der for aktivposter og poster under stregen gælder en lavere
vægtning, fordi der foreligger en udtrykkelig garanti eller en sikker-
hedsstillelse, som kan accepteres af de kompetente myndigheder,anvendes den lavere vægtning kun på den del, der er garanteret, ellersom er helt og fuldt dækket af sikkerhedsstillelsen.
Artikel 44
Vægtning anvendt ved fordringer på medlemsstaternes regionale
regeringer eller lokale myndigheder
1. Medlemsstaterne kan uanset kravene i artikel 43, stk. 1, litra b),
fastsætte en vægtning på 0 % for deres egne regionale regeringer oglokale myndigheder, såfremt der ikke er nogen forskel på risikoen vedfordringer på sidstnævnte og fordringer på deres centrale regeringer,
fordi de regionale regeringer og lokale myndigheder har beføjelser til
at inddrive midler, samt hvis der findes særlige institutionelle bestem-melser, som reducerer sidstnævntes risiko for at misligholdeforpligtelser. En nulvægtning fastsat efter disse kriterier skal gældedels for fordringer på de pågældende regionale regeringer og lokale
myndigheder og poster under stregen oprettet på deres vegne, dels for
fordringer på andre og poster under stregen oprettet på vegne af andre,som er garanteret af disse regionale regeringer og lokale myndigheder,eller som til de kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret vedsikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af disse regionaleregeringer eller lokale myndigheder.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 42
▼B
2. Medlemsstaterne skal give Kommissionen meddelelse, såfremt de
finder en nulvægtning berettiget efter de i stk. 1 nævnte kriterier.Kommissionen skal viderebringe disse meddelelser. Andre medlems-
stater kan give kreditinstitutter, der er under tilsyn af deres
kompetente myndigheder, mulighed for at anvende nulvægtning, nårde foretager forretninger med de pågældende regionale regeringer oglokale myndigheder, eller når de er indehavere af fordringer, der ergaranteret af sidstnævnte, herunder ved sikkerhedsstillelse i form af
værdipapirer.
Artikel 45
Andre vægte
1. Med forbehold af artikel 44, stk. 1, kan medlemsstaterne anvende
20 % vægtning på aktivposter, som til de pågældende kompetentemyndigheders tilfredshed er garanteret ved sikkerhedsstillelse i formaf værdipapirer udstedt af regionale regeringer eller lokale myndig-
heder i zone A, ved indlån, der er domicileret ved kreditinstitutter i
zone A, bortset fradet långivende institut, eller ved indlånscertifika tereller lignende instrumenter udstedt af disse kreditinstitutter.
2. Medlemsstaterne kan anvende 10 % vægtning på fordringer på
kreditinstitutter, som er specialiseret i interbankmarkeder og markeder
for offentlig gæld i hjemlandet, og som er underkastet nøje tilsyn afde kompetente myndigheder, når de nævnte aktivposter er helt og fuldtgaranteret til hjemlandets kompetente myndigheders tilfredshed ved enkombination af aktivposter, som er nævnt i artikel 43, stk. 1, litra a) ogb), og er anerkendt af myndighederne som passende sikkerhed.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser, som
vedtages i medfør af stk. 1 og 2, samt begrundelserne for disse bestem-melser. Kommissionen tilsender medlemsstaterne disse oplysninger.Kommissionen undersøger regelmæssigt følgerne af disse bestemmelser
for at sikre, at de ikke medfører konkurrencefordrejninger.
Artikel 46
Administrative organer og virksomheder uden vinding for øje
Ved anvendelsen af artikel 43, stk. 1, litra b, kan de kompetente
myndigheder blandt regionale regeringer og lokale myndighedermedtage administrative organer uden vinding for øje, som er underlagtregionale regeringer eller lokale myndigheder, og foretagender uden
vinding for øje, som ejes af centralregeringer, regionale regeringer,
lokale myndigheder eller myndigheder, som efter de kompetentemyndigheders opfattelse risikomæssigt kan sidestilles med regionaleregeringer og lokale myndigheder.
De kompetente myndigheder kan til begrebet »regionale regeringer og
lokale myndigheder« desuden henføre kirker og religiøse samfund, derhar status som offentligretlige juridiske personer, i det omfang de ihenhold til loven har hjemmel til at opkræve skatter. I dette tilfældegælder den i artikel 44 omhandlede mulighed dog ikke.
Artikel 47
Niveauet for solvensnøgletal
1. Der stilles krav til kreditinstitutter om, at deres nøgletal som defi-
neret i artikel 40 til stadighed skal være på mindst 8 %.
2. De kompetente myndigheder kan dog uanset stk. 1 fastsætte et
højere minimumsnøgletal, hvis de finder det fornødent.
3. Hvis nøgletallet falder til under 8 %, skal de kompetente myndig-
heder sikre, at det pågældende kreditinstitut tager de nødvendigeforanstaltninger for så hurtigt som muligt at genetablere nøgletallet pådet aftalte minimum.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 43
▼B
Del III
Store engagementer
Artikel 48
Indberetning om store engagementer
1. Et kreditinstituts engagement med en enkelt kunde eller gruppe af
indbyrdes forbundne kunder betragtes som stort, når det udgør 10 %
eller mere af kreditinstituttets egenkapital.
2. Kreditinstitutter indberetter deres store engagementer som defi-
neret i stk. 1 til de kompetente myndigheder. Medlemsstaterne kan
efter eget valg foreskrive, at kreditinstitutterne foretager denne indbe-
retning på en af følgende måder:
— ved mindst én gang om året at indberette alle deres store engage-
menter med løbende indberetning af alle nye store engagementerog eventuelle forøgelser af bestående store engagementer på mindst
20 % i forhold til den seneste indberetning
— ved mindst fire gange om året at indberette alle store engagementer.
3. De engagementer, der er undtaget i medfør af artikel 49, stk. 7,
litra a), b), c), d), f), g) og h), kan fritages for indberetning i henholdtil stk. 2, andet led. De engagementer, der er omhandlet i artikel 49,stk. 7, litra e) og i) til s), samt i stk. 8, 9 og 10, kan indberettes togange om året.
4. De kompetente myndigheder kræver, at ethvert kreditinstitut har
en forsvarlig administration og regnskabsføring samt en hensigtsmæs-
sigt intern kontrol med henblik på at kunne identificere og registrere
alle store engagementer og efterfølgende ændringer heri, i overensstem-melse med definitionerne og kravene i dette direktiv, og med henblikpå tilsyn med disse engagementer på baggrund af kreditinstituttetsegen engagementspolitik.
Et kreditinstitut skal, såfremt det påberåber sig stk. 3, bevare registre-
ringen af de anførte grunde i et år efter den begivenhed, der udløstefritagelsen, således at de kompetente myndigheder kan efterprøve, om
den er berettiget.
Artikel 49
Øvre grænser for store engagementer
1. Et kreditinstitut må ikke med en enkelt kunde eller gruppe af
indbyrdes forbundne kunder indgå engagementer for beløb, dertilsammen overstiger 25 % af kreditinstituttets egenkapital.
2. Den i stk. 1 omhandlede procentsats nedsættes til 20 %, når
kunden eller gruppen af indbyrdes forbundne kunder er kreditinstitut-tets moder — eller datterselskab og/eller et andet eller andre af dettemoderselskabs datterselskaber. Medlemsstaterne kan dog undtage enga-gementer med disse kunder fradenne grænse på 20 %, hvis de
foreskriver en særlig kontrol med de pågældende engagementer ved
hjælp af andre foranstaltninger eller fremgangsmåder. De underretterKommissionen og Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning omindholdet af disse foranstaltninger eller fremgangsmåder.
3. Et kreditinstitut må ikke indgå store engagementer for beløb, som
tilsammen overstiger 800 % af egenkapitalen.
4. Medlemsstaterne kan stille strengere krav end de i stk. 1, 2 og 3
fastsatte øvre grænser.
5. Et kreditinstitut skal til enhver tid overholde de i stk. 1, 2 og 3
fastsatte øvre grænser for de engagementer, det har indgået. Hvis enga-gementerne i undtagelsestilfælde alligevel overstiger de øvre grænser,skal der omgående gives underretning herom til de kompetentemyndigheder, der, hvis omstændighederne taler for det, kan indrømmekreditinstituttet en bestemt tidsfrist til atter at overholde grænserne.
6. Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for
engagementer, som et kreditinstitut har indgået med sit moderselskab,2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 44
▼B
moderselskabets øvrige datterselskaber og sine egne datterselskaber for
så vidt disse selskaber falder ind under det tilsyn på konsolideretgrundlag, som kreditinstituttet selv er underlagt i overensstemmelse
med nærværende direktiv eller med tilsvarende regler i et tredjeland.
7. Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for
følgende engagementer:
a) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer eller
centralbanker i zone A
b) aktivposter, der repræsenterer fordringer på De Europæiske Fælles-
skaber
c) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer eller centralbanker i zone A eller af
De Europæiske Fællesskaber
d) andre engagementer indgået med eller garanteret af centralrege-
ringer eller centralbanker i zone A eller af De EuropæiskeFællesskaber
e) aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementer
med centralregeringer eller centralbanker i zone B, når de lyder påog i givet fald er finansieret i låntagernes valuta
f) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndig-
heder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret vedsikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af centralrege-ringer eller centralbanker i zone A eller af De EuropæiskeFællesskaber eller af medlemsstaternes regionale eller lokalemyndigheder, for hvilke der anvendes en vægtning på 0 % for
solvens i overensstemmelse med artikel 44
g) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndig-
heder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret ved indlån ikontanter i det långivende institut eller i et kreditinstitut, der er
långiverens moder- eller datterselskab
h) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente myndig-
heder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret vedindlånsbeviser udstedt af det långivende institut eller af et kreditin-
stitut, som er moderselskabet eller et datterselskab til det
långivende institut, og deponeret hos et af disse institutter, uansethvilket
i) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engage-
menter indgået med et kreditinstitut med en løbetid på højst et år,
og som ikke indgår i dettes egenkapital
j) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engage-
menter med en løbetid på højst et år, på og i institutioner, som
ikke er kreditinstitutter, men opfylder kravene i artikel 45, stk. 2,
og for hvilke der er stillet sikkerhed i henhold til nævnte stykke
k) veksler og tilsvarende værdipapirer med en løbetid på højst et år,
som bærer et andet kreditinstituts undertegning
l) obligationer som defineret i artikel 22, stk. 4, i direktiv 85/611/EØF
m) indtil der har fundet en nærmere samordning sted, de kapitalinte-
resser i forsikringsselskaber, som er nævnt i artikel 51, stk. 3,
indtil højst 40 % af egenkapitalen i det kreditinstitut, som overtager
kapitalinteressen
n) aktivposter, der repræsenterer fordringer på det regionale eller
centrale kreditinstitut, som i henhold til bestemmelser i love eller
vedtægter har til opgave at foretage likviditetsudligning inden for
det net af kreditinstitutter, som det långivende kreditinstitut ihenhold til disse bestemmelser er tilsluttet
o) engagementer, for hvilke der til de kompetente myndigheders
tilfredshed er stillet sikkerhed i form af andre værdipapirer end
dem, der er nævnt i litraf), såfremt værdipa pirerne ikke er udstedtaf kreditinstituttet selv, dets moderselskab eller et af deres dattersel-skaber eller af den pågældende kunde eller gruppe af indbyrdesforbundne kunder. De værdipapirer, der stilles som sikkerhed, skalansættes til markedsværdien og give en overskydende dækning i2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 45
▼B
forhold til de sikrede engagementer, og de skal enten være noteret
på en børs eller være faktisk omsættelige og regelmæssigt noteretpå et marked, hvor der handles gennem anerkendte, professionelle
mæglere, og som efter de kompetente myndigheders opfattelse i
den medlemsstat, der er kreditinstituttets hjemland, giver tilfreds-stillende mulighed for at ansætte en objektiv pris, hvormedværdipapirernes overskydende dækning til enhver tid kan kontrol-leres. Den krævede overskydende dækning er på 100 %; den er
dog på 150 % for aktier og på 50 % for obligationer, der er udstedt
af kreditinstitutter, regionale regeringer og lokale myndigheder imedlemsstaterne bortset fra dem, der er omhandlet i artikel 44 ogobligationer, der er udstedt af EIB og multilaterale udviklings-banker. De værdipapirer, der anvendes til sikkerhedsstillelse, kanikke indgå i kreditinstitutters egenkapital
p) lån, for hvilke der til de kompetente myndigheders tilfredshed er
stillet sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse eller i
form af andele i finske boligselskaber, der drives i henhold til denfinske lov om boligselskaber af 1991 eller senere tilsvarendelovgivning samt leasingtransaktioner, hvor udlejeren beholder denfulde ejendomsret til den udlejede bolig, så længe lejeren ikke har
benyttet sin købsoption, i begge tilfælde inden for 50 % af værdien
af den pågældende faste ejendom. Værdien af den faste ejendomskal til de kompetente myndigheders tilfredshed beregnes pågrundlag af strenge værdiansættelsesnormer, der er fastlagt i loveeller administrative bestemmelser. Værdiansættelsen foretagesmindst en gang om året. I dette litra defineres fast ejendom til
beboelse som beboelse, der er eller vil blive beboet eller udlejet af
låntageren
q) 50 % af poster under stregen med mellemliggende/lav risiko efter
klassificeringen i bilag II
r) med de kompetente myndigheders tilladelse, andre garantier end
kreditgarantier, som er baseret på en lov eller andre retsforskrifter,og som gensidige garantifonde, der har status som kreditinstitutter,
yder sine medlemmer, idet de vægtes med 20 % af beløbet.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af
denne mulighed for at sikre, at den ikke fører til konkurrencefor-drejning
s) poster under stregen med lav risiko efter klassificeringen i bilag II,
for så vidt der med vedkommende kunde eller gruppe af indbyrdesforbundne kunder er truffet aftale om, at engagementet kun kanindgås, hvis det er godtgjort, at det ikke vil nå op på en sådan stør-
relse, at de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte øvre grænser overskrides.
8. Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engagementer
indgået med eller garanteret af medlemsstaternes regionale og lokale
myndigheder, 20 % vægtning; medlemsstaterne kan dog anvendenulvægtning på disse aktivposter på de i artikel 44 fastsatte betingelser.
9. Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementerindgået med kreditinstitutter med en løbetid på over et år, men ikkeover tre år, 20 % vægtning og tillægge aktivposter, der repræsentererfordringer på kreditinstitutter med en løbetid på over tre år, 50 % vægt-ning, hvis sidstnævnte aktivposter er repræsenteret ved gældsbreve
udstedt af et kreditinstitut, og hvis disse gældsbreve efter de kompe-
tente myndigheders mening er faktisk omsættelige på et marked afprofessionelle mæglere og er genstand for en daglig notering på dettemarked, eller hvis de kompetente myndigheder i det udstedende kredit-instituts hjemland har givet tilladelse til deres udstedelse. Under ingen
omstændigheder må de pågældende aktivposter indgå i egenkapitalen.
10. Uanset stk. 7, litra i), og stk. 9, kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementerindgået med kreditinstitutter, en 20 % vægtning, uanset deres løbetid.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 46
▼B
11. Er der stillet sikkerhed for et engagement indgået med en kunde
af tredjemand, eller i form af værdipapirer udstedt af tredjemand på devilkår, der er fastsat i stk. 7, litra o), kan medlemsstaterne:
— betragte dette engagement som værende indgået med tredjemanden
i stedet for med kunden, hvis vedkommende tredjemand til dekompetente myndigheders tilfredshed har stillet direkte og ubetingetsikkerhed
— betragte dette engagement som værende indgået af tredjemanden i
stedet for med kunden, hvis der er stillet sikkerhed for det i stk. 7,litra o), omhandlede engagement på de deri nævnte betingelser.
12. Senest den 1. januar 1999 undersøger Rådet på grundlag af en
rapport fra Kommissionen den behandling af interbankengagementer,
der er fastsat i stk. 7, litra i), og i stk. 9 og 10. Rådet træffer afgørelse
om de eventuelle ændringer, der skal foretages heri, på grundlag af etforslag fra Kommissionen.
Artikel 50
Tilsyn med store engagementer på konsolideret og ikke-konsoli-
deret grundlag
1. Er et kreditinstitut hverken et moder- eller et datterselskab, føres
tilsynet med dets overholdelse af artikel 48 og 49 eller enhver andenfællesskabsbestemmelse, der gælder for dette område, på ikke-konsoli-deret grundlag.
2. I andre tilfælde føres tilsynet med overholdelsen af artikel 48 og
49 eller enhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder for detteområde, på konsolideret grundlag i overensstemmelse med artikel 52
til 56.
3. Medlemsstaterne kan undlade at føre tilsyn, på et individuelt eller
delkonsolideret grundlag, med overholdelsen af artikel 48 og 49 eller
enhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder for dette område,for så vidt angår et kreditinstitut, der i sin egenskab af moderselskaber underlagt tilsyn på et konsolideret grundlag, og for så vidt angår etsådant kreditinstituts datterselskaber, hvis disse er underlagt tilladelseog tilsyn fra medlemsstaterne og er omfattet af det konsoliderede
tilsyn.
Samme ret til at undlade tilsyn gælder, hvis moderselskabet er et finan-
sieringsselskab, der er etableret i samme medlemsstat somkreditinstituttet, forudsat at selskabet er underlagt samme tilsyn somkreditinstitutter.
I de tilfælde, der er nævnt i første og andet afsnit, skal der, hvis der
gøres brug af retten til at undlade tilsyn, træffes foranstaltninger til atsikre en passende fordeling af engagementerne inden for koncernen.
Del IV
Kvalificeret deltagelse uden for den finansielle sektor
Artikel 51
Begrænsninger for kvalificeret deltagelse i den ikke-finansielle
sektor
1. Et kreditinstitut må ikke besidde en kvalificeret deltagelse, der
overstiger 15 % af dets egenkapital, i et foretagende, der hverken er
et kreditinstitut, et finansieringsinstitut eller et foretagende, der udøver
en virksomhed som nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv 86/635/EØF.
2. Et kreditinstituts samlede kvalificerede deltagelse i andre foretag-
ender end kreditinstitutter, finansieringsinstitutter og foretagender, derudøver en virksomhed som nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv86/635/EØF, må ikke overstige 60 % af kreditinstituttets egenkapital.
3. Medlemsstaterne kan undlade at anvende grænserne i stk. 1 og 2
på kapitalinteresser i forsikringsselskaber som defineret i direktiv 73/2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 47
▼M2
▼M2
239/EØF og 79/267/EØF eller i genforsikringsselskaber som defineret i
direktiv 98/78/EF.
4. Aktier eller andele, som midlertidigt erhverves som led i en finan-
siel aktion med henblik på at redde eller sanere et foretagende ellersom led i en normal procedure vedrørende stillede tegningsgarantiereller i eget navn for andres regning, medregnes ikke til den kvalifice-
rede deltagelse ved beregningen af de i stk. 1 og 2 fastsatte grænser.
Aktier og andele, der ikke har karakter af finansielle anlægsaktiversom nævnt i artikel 35, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF, skal heller ikkemedtages.
5. De i stk. 1 og 2 fastsætte grænser må kun overskrides under
særlige omstændigheder. I sådanne tilfælde skal de kompetente
myndigheder dog kræve, at kreditinstituttet enten forhøjer sin egenka-
pital eller træffer andre foranstaltninger med tilsvarende virkning.
6. Medlemsstaterne kan foreskrive, at de kompetente myndigheder
ikke skal anvende de i stk. 1 og 2 fastsætte grænser, hvis de har fore-skrevet, at de beløb, hvormed den kvalificerede deltagelse overskrider
de nævnte grænser, skal være 100 % dækket af egenkapitalen, og at
denne ikke indgår i beregningen af solvensnøgletallet. Er der tale omoverskridelser af de i stk. 1 og 2 fastsatte grænser, er det den størsteoverskridelse, der skal være dækket af egenkapitalen.
KAPITEL 3
TILSYN PÅ ET KONSOLIDERET GRUNDLAG
Artikel 52
Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag
1. Ethvert kreditinstitut, hvis datterselskab er et kreditinstitut eller et
finansieringsinstitut, eller som besidder kapitalinteresser i sådanne
institutter, skal undergives tilsyn på grundlag af sin konsolideredefinansielle situation, i det omfang og på den måde, der er foreskreveti artikel 54. Dette tilsyn omfatter som et minimum de elementer, derer nævnt i stk. 5 og 6.
2. Ethvert kreditinstitut, hvis moderselskab er et finansieringssel-
skab, skal undergives tilsyn på grundlag af finansieringsselskabets
konsoliderede finansielle situation i det omfang og på den måde, derer foreskrevet i artikel 54. Dette tilsyn omfatter som et minimum deelementer, der er nævnt i stk. 5 og 6. ►
M2Med forbehold af bestem-
melserne i artikel 54a indebærer konsolideringen af det finansielleholdingselskabs finansielle situation på ingen måde, at de kompetente
myndigheder skal påtage sig rollen som tilsyn over for det individuelle
finansielle holdingselskab. ◄
3. Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder, der i henhold
til artikel 53 har til opgave at føre det konsoliderede tilsyn, kan i denedenfor anførte tilfælde undlade at medtage et kreditinstitut, et finan-
sieringsinstitut eller en accessorisk bankservicevirksomhed, der er et
datterselskab, eller i hvilket der besiddes kapitalinteresser, i konsolide-ringen:
— når den pågældende virksomhed er beliggende i et tredjeland, hvor
der foreligger retlige hindringer for overførsel af de nødvendigeoplysninger
— når den pågældende virksomhed efter de kompetente myndigheders
opfattelse kun er af ringe betydning set ud fra formålene medkreditinstituttilsynet, og under alle omstændigheder når den pågæl-dende virksomheds balancesum udgør mindre end 10 mio. EUR
eller mindre end 1 % af moderselskabets eller det kapitalinteresse-
besiddende selskabs balancesum, idet det laveste tal lægges tilgrund; hvis flere virksomheder opfylder ovenstående kriterier, skalde dog medtages i konsolideringen, dersom de som helhed er afikke uvæsentlig betydning set ud fraovennævnte formål, eller
— når de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsoli-
derede tilsyn, finder, at det under hensyn til formålene med2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 48
▼B
▼B
kreditinstituttilsynet ville være uhensigtsmæssigt eller vildledende
at foretage en konsolidering af den pågældende virksomheds finan-sielle situation.
4. Når en medlemsstats kompetente myndigheder under henvisning
til et af de i stk. 3, andet og tredje led, nævnte tilfælde ikke medtageret datterkreditinstitut i det konsoliderede tilsyn, kan de kompetentemyndigheder i den medlemsstat, hvori dette datterkreditinstitut er belig-
gende, anmode moderselskabet om at fremlægge oplysninger, der gør
det lettere for myndighederne at gennemføre tilsynet med dette kredit-institut.
5. Tilsynet for så vidt angår solvens, kravene til egenkapitalgrund-
laget i forhold til markedsrisikoen og kontrollen med store
engagementer udøves på et konsolideret grundlag i overensstemmelse
med nærværende artikel og artikel 53 og 56. Medlemsstaterne træfferde foranstaltninger, der i givet fald bliver nødvendige for at sikre, atfinansieringsselskaberne omfattes af det konsolideret tilsyn i overens-stemmelse med stk. 2.
Overholdelsen af de i artikel 51, stk. 1 og 2, fastsatte begrænsninger
gøres til genstand for tilsyn og kontrol på grundlag af kreditinstituttetskonsoliderede eller delkonsoliderede finansielle situation.
6. De kompetente myndigheder påser, at der i alle de foretagender,
der er omfattet af det konsoliderede tilsyn, som et kreditinstitut er
undergivet i henhold til stk. 1 og 2, er betryggende interne kontrolpro-
cedurer for fremlæggelse af de oplysninger, der er nødvendige forudøvelsen af nævnte tilsyn.
7. Medlemsstaterne kan undlade at anvende forskrifterne i stk. 5 i
form af en delkonsolidering eller individuelt på kreditinstitutter, der i
deres egenskab af moderselskaber er undergivet konsolideret tilsyn
samt på ethvert datterselskab af dette kreditinstitut, som er undergivetderes tilladelse og tilsyn, og som er dækket af tilsynet i kraft af, at detindgår i konsolideringen af det kreditinstitut, som er dets moderselskab.Samme mulighed for undtagelse indrømmes, når moderselskabet er et
finansieringsselskab, der har hjemsted i samme medlemsstat som
kreditinstituttet, for så vidt det er undergivet samme tilsyn som det,der gælder for kreditinstitutter, herunder navnlig de i stk. 5 fastsatteregler.
I de i første afsnit nævnte tilfælde skal der træffes foranstaltninger til at
sikre en hensigtsmæssig kapitalfordeling inden for bankkoncernen.
Hvis de kompetente myndigheder anvender disse forskrifter individuelt,
kan de med henblik på beregning af egenkapitalen gøre brug afbestemmelsen i artikel 34, stk. 2, sidste afsnit.
8. Dersom et kreditinstitut, som er et datterselskab af et modersel-
skab, der er et kreditinstitut, er blevet godkendt og er beliggende i enanden medlemsstat, anvender de kompetente myndigheder, der harmeddelt denne tilladelse, forskrifterne i stk. 5 på dette datterkreditin-stitut individuelt eller i givet fald i form af en delkonsolidering.
9. Uanset stk. 8 kan de kompetente myndigheder, der er ansvarlige
for meddelelsen af tilladelse til datterselskabet af et moderselskab, derer et kreditinstitut, ved tosidig aftale overdrage deres tilsynspligt til dekompetente myndigheder, der har meddelt moderselskabet tilladelse ogfører tilsyn med dette, således at disse påtager sig tilsyn med dattersel-
skabet i overensstemmelse med nærværende direktivs bestemmelser.
Kommissionen skal underrettes om sådanne aftaler og indholdet heraf.Den videregiver oplysningerne herom til de kompetente myndigheder ide øvrige medlemsstater og til Det Rådgivende Udvalg for Banklovgiv-ning.
10. Medlemsstaterne fastsætter, at de for det konsoliderede tilsyn
ansvarlige kompetente myndigheder kan anmode datterselskaberne afet kreditinstitut eller et finansieringsselskab, som ikke er omfattet afdet konsoliderede tilsyn, om de i artikel 55 nævnte oplysninger. I såfald anvendes de regler vedrørende meddelelse og kontrol af oplysnin-gerne, der er fastsat i nævnte artikel.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 49
▼B
Artikel 53
De for det konsoliderede tilsyn ansvarlige kompetente myndigheder1. Når moderselskabet er et kreditinstitut, udøves det konsoliderede
tilsyn af de kompetente myndigheder, der har meddelt dette kreditin-
stitut den i artikel 4 nævnte tilladelse.
2. Når et kreditinstituts moderselskab er et finansieringsselskab,
udøves det konsoliderede tilsyn af de kompetente myndigheder, derhar meddelt dette kreditinstitut den i artikel 4 nævnte tilladelse.
Når kreditinstitutter, der er godkendt i mere end en medlemsstat, har
det samme finansieringsselskab som moderselskab, udøves det konsoli-
derede tilsyn dog af de myndigheder, der har kompetence i forhold til
det kreditinstitut, der er blevet godkendt i den medlemsstat, hvor finan-sieringsselskabet er blevet oprettet.
Hvis der ikke findes et godkendt datterkreditinstitut i den medlemsstat,
hvor finansieringsselskabet er blevet oprettet, afgør de kompetentemyndigheder i de berørte medlemsstater (herunder de kompetente
myndigheder i den medlemsstat, hvor finansieringsselskabet er blevet
oprettet) efter fælles aftale, hvem der skal udøve det konsolideredetilsyn. I mangel af en sådan aftale udøves det konsoliderede tilsyn afde kompetente myndigheder, der har godkendt kreditinstituttet medden højeste balancesum; hvis balancesummen er den samme, udøves
det konsoliderede tilsyn af de kompetente myndigheder, der som de
første har meddelt den i artikel 4 nævnte tilladelse.
3. De pågældende kompetente myndigheder kan efter fælles aftale
fravige de i stk. 2, første og andet afsnit, fastsatte regler.
4. De i stk. 2, tredje afsnit, og stk. 3 nævnte aftaler skal indeholde
nærmere bestemmelser med henblik på samarbejde og videregivelse afde oplysninger, der er nødvendige for at kunne nå målene for tilsynet
på et konsolideret grundlag.
5. Hvis der i en medlemsstat er mere end én myndighed, der er
beføjet til at udøve tilsyn med kreditinstitutter og finansieringsinsti-tutter, træffer medlemsstaterne de fornødne foranstaltninger tiletablering af en samordning mellem disse.
Artikel 54
Konsolideringens form og indhold
1. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, skal med henblik på tilsynet forlange en fuldstændig
konsolidering af de kreditinstitutter og finansieringsinstitutter, som erdatterselskaber af moderselskabet.
Der kan dog foreskrives en pro rata konsolidering i de tilfælde, hvor de
kompetente myndigheder finder, at det kapitalandelsbesiddende moder-selskabs ansvar — som følge af det ansvar, som påhviler de øvrige
aktionærer og selskabsdeltagere, og som følge af disses tilfredsstillende
solvens — er begrænset til denne kapitalandel. De øvrige aktionærersog selskabsdeltageres ansvar skal være klart fastslået, om nødvendigtved udtrykkeligt indgående forpligtelser.
Såfremt der mellem virksomheder består en forbindelse som omhandlet
i artikel 12, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF, træffer de kompetente
myndigheder afgørelse om, hvordan en konsolidering skal gennem-føres.
2. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, skal med henblik på tilsynet forlange en pro rata
konsolidering af kapitalinteresser i kreditinstitutter og finansieringsin-stitutter, der i fællesskab ledes af en virksomhed, der indgår ikonsolideringen, og af en eller flere virksomheder, der ikke indgår ikonsolideringen, når dette medfører en begrænsning af de pågældendevirksomheders ansvar i forhold til den kapitalandel, de besidder.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 50
▼M2
▼B
▼B
3. I tilfælde af andre kapitalinteresser eller andre former for kapital-
tilknytning end de i stk. 1 og 2 nævnte bestemmer de kompetentemyndigheder, om konsolideringen skal finde sted og i bekræftende
fald hvorledes. De kan navnlig tillade eller foreskrive brug af den indre
værdis metode. Denne metode er dog ikke ensbetydende med, at depågældende virksomheder omfattes af det konsoliderede tilsyn.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 bestemmer de kompetente
myndigheder, om og i hvilken form der skal foretages konsolidering ifølgende tilfælde:
— når et kreditinstitut efter de kompetente myndigheders opfattelse
udøver en betydelig indflydelse over et eller flere kreditinstitutter
eller finansieringsinstitutter, selv om det ikke besidder kapitalinte-
resser deri, eller andre former for kapitaltilknytning mellem det ogde pågældende institutter består
— når to eller flere kreditinstitutter eller finansieringsinstitutter er
underlagt fælles ledelse, uden at dette er fastlagt i en aftale eller i
vedtægtsbestemmelser.
De kompetente myndigheder kan navnlig tillade eller foreskrive anven-delse af den metode, der er fastsat i artikel 12 i direktiv 83/349/EØF.Anvendelsen af denne metode er dog ikke ensbetydende med, at de
pågældende virksomheder omfattes af det konsoliderede tilsyn.
5. Når der i henhold til artikel 52, stk. 1 og 2, skal udøves tilsyn på
konsolideret grundlag, skal accessoriske bankservicevirksomheder
medtages i konsolideringen i de samme tilfælde og efter de sammemetoder som dem, der er foreskrevet i stk. 1 til 4 i nærværende artikel.
Artikel 54a
Finansielle holdingselskabers ledelsesorgan
Medlemsstaterne kræver, at de personer, der faktisk leder det finan-
sielle holdingselskabs virksomhed, har et tilstrækkeligt godtomdømme og fyldestgørende erfaring til at varetage denne opgave.
Artikel 55
Oplysninger, som blandede selskaber og deres datterselskaber skal
meddele
1. Indtil en senere samordning af konsolideringsmetoderne fastsætter
medlemsstaterne, at når moderselskabet for et eller flere kreditinsti-tutter er et blandet selskab, skal de kompetente myndigheder, der er
ansvarlige for tilladelse til og tilsyn med disse kreditinstitutter, forlange
af det blandede selskab og dets datterselskaber, enten ved at henvendesig direkte til dem eller via datterkreditinstitutterne, at de meddeler allede oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen af tilsynet med datter-kreditinstitutterne.
2. Medlemsstaterne fastsætter, at deres kompetente myndigheder
selv kan foretage eller kan lade eksterne revisorer foretage kontrol påstedet af de oplysninger, der er modtaget fra blandede selskaber og
disses datterselskaber. Hvis det blandede selskab eller et af dets datter-
selskaber er et forsikringsselskab, kan den i artikel 56, stk. 4, nævntefremgangsmåde finde anvendelse. Hvis det blandede selskab eller et afdets datterselskaber er beliggende i en anden medlemsstat end den,hvor datterkreditinstituttet er beliggende, foretages kontrollen på stedetefter fremgangsmåden i artikel 56, stk. 7.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 51
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
Artikel 55a
Transaktioner inden for en gruppe med blandede holdingselskaber
Uden at det berører bestemmelserne i afsnit V, kapitel 2, afdeling 3, i
dette direktiv, påser medlemsstaterne, hvis moderselskabet for et eller
flere kreditinstitutter er et blandet holdingselskab, at de kompetente
myndigheder, som er ansvarlige for tilsynet med disse kreditinstitutter,foretager generelt tilsyn med transaktioner mellem kreditinstituttet ogdet blandede holdingselskab og dets datterselskaber.
Medlemsstaterne kræver, at kreditinstitutterne har iværksat passende
risikostyringsprocedurer og interne kontrolmekanismer, herunderforsvarlige rapporterings- og regnskabsprocedurer, med henblik påbehørig identifikation, måling, overvågning og styring af transaktionermed moderselskabet og dettes datterselskaber. De kompetente myndig-
heder kræver, at kreditinstituttet indberetter andre væsentlige
transaktioner med disse enheder end den i artikel 48 omhandlede»indberetning af store engagementer«. Disse procedurer og væsentligetransaktioner omfattes af de kompetente myndigheders overvågning.
Hvis det viser sig, at de ovennævnte transaktioner inden for en gruppe
udgør en trussel mod et kreditinstituts finansielle situation, træffer denkompetente myndighed med ansvar for tilsynet med virksomheden defornødne foranstaltninger.
Artikel 56
Foranstaltninger, der skal lette tilsynet på et konsolideret grundlag
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at der ikke foreligger retlige hindringer for, at de foretagender,
der er omfattet af det konsoliderede tilsyn, blandede selskaber og deres
datterselskaber samt de i artikel 52, stk. 10, nævnte datterselskaberindbyrdes udveksler de oplysninger, der er nødvendige for udøvelsenaf tilsyn i overensstemmelse med artikel 52 til 55 og nærværendeartikel.
2. Når moderselskabet og dets datterkreditinstitut(ter) er beliggende i
forskellige medlemsstater, skal de kompetente myndigheder i deforskellige medlemsstater udveksle alle de opylsninger, der er nødven-dige for at muliggøre eller lette udøvelsen af det konsoliderede tilsyn.
Hvis de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor modersel-
skabet er beliggende, ikke selv foretager det konsoliderede tilsyn ihenhold til artikel 53, kan de for dette tilsyn ansvarlige kompetentemyndigheder opfordre dem til at anmode moderselskabet om de oplys-
ninger, der er nødvendige for udøvelsen af det konsoliderede tilsyn, og
til at videregive dem til disse myndigheder.
3. Medlemsstaterne tillader udveksling mellem deres kompetente
myndigheder af de i stk. 2 nævnte oplysninger, dog således at indhent-
ning af eller rådighed over oplysninger om finansieringsselskaber,
finansieringsinstitutter eller accessoriske bankservicevirksomheder påingen måde medfører, at de kompetente myndigheder har pligt til atudøve en tilsynsførende funktion over for disse institutter eller virk-somheder på individuelt grundlag.
Medlemsstaterne tillader ligeledes udveksling mellem deres kompetente
myndigheder af de i artikel 55 nævnte oplysninger, dog således atindhentning af eller rådighed over oplysninger på ingen mådemedfører, at de kompetente myndigheder udøver en tilsynsførende
funktion over for blandede selskaber og disses datterselskaber, som
ikke er kreditinstitutter, eller over for de i artikel 52, stk. 10, nævntedatterselskaber.
4. Hvis et investeringsselskab, et finansieringsselskab eller et
blandet selskab kontrollerer et eller flere datterselskaber, som er forsik-ringsselskaber, eller andre foretagender, der tilbyderinvesteringsservice, som er underkastet en godkendelsesordning, etab-leres der et snævert samarbejde mellem de kompetente myndighederog de myndigheder, der varetager det offentlige tilsyn med sådanne2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 52
▼B
▼B
forsikringsselskaber eller foretagender. Uden at dette i øvrigt berører
deres respektive beføjelser, udveksler disse myndigheder alle sådanneoplysninger, der kan lette udøvelsen af deres hverv og sikre kontrol
med den finansielle situation og aktiviteterne i samtlige foretagender,
der er underlagt deres tilsyn.
5. Oplysninger, der indhentes inden for rammerne af tilsynet på et
konsolideret grundlag, herunder navnlig enhver udveksling af oplys-ninger mellem kompetente myndigheder i overensstemmelse mednærværende direktiv, er undergivet tjenstlig tavshedspligt i overens-
stemmelse med artikel 30.
6. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, udarbejder en fortegnelse over de finansieringsselskaber,der er nævnt i artikel 52, stk. 2. Denne fortegnelse videregives til deandre medlemsstaters kompetente myndigheder og Kommissionen.
7. Ønsker de kompetente myndigheder i en medlemsstat i forbin-
delse med anvendelsen af dette direktiv i bestemte tilfælde at
kontrollere oplysninger om et kreditinstitut, et finansieringsselskab, etfinansieringsinstitut, en accessorisk bankservicevirksomhed, et blandetselskab eller et af de i artikel 55 eller i artikel 52, stk. 10, nævntedatterselskaber, der er beliggende i en anden medlemsstat, anmoder dede kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om, at denne
kontrol finder sted. De kompetente myndigheder, som modtager
anmodningen, skal inden for rammerne af deres beføjelser efterkommedenne enten ved selv at foretage kontrollen eller ved at tillade, at dekompetente myndigheder, der har fremsat anmodningen, foretagerkontrollen, eller ved at lade en revisor eller anden sagkyndig foretage
denne.►
M2Den kompetente myndighed, der har fremsat anmod-
ningen, kan, hvis den ønsker det, deltage i verifikationen, hvis denikke selv foretager denne. ◄
8. Medlemsstaterne fastsætter, uden i øvrigt at tilsidesætte strafferet-
lige bestemmelser, at der kan iværksættes sanktioner eller andreforanstaltninger mod finansieringsselskaber og blandede selskaber eller
deres ansvarlige ledere for overtrædelse af love og administrative
bestemmelser, som er vedtaget i henhold til artikel 52 til 55 og nærvæ-rende artikel, med det formål at bringe de konstaterede overtrædelsereller årsagerne hertil til ophør. Sådanne foranstaltninger kan i vissetilfælde nødvendiggøre retsinstansernes medvirken. De kompetentemyndigheder arbejder tæt sammen for at sikre, at ovennævnte sankti-
oner eller foranstaltninger fører til det tilsigtede resultat, navnlig når
hjemstedet for et finansieringsselskab eller et blandet selskab ikkebefinder sig samme sted som dets centrale administration eller hoved-forretningssted.
Artikel 56a
Modervirksomheder i tredjelande
Hvis et kreditinstitut, hvis moderselskab er et kreditinstitut eller et
finansielt holdingselskab med hovedkontor uden for Fællesskabet, ikke
er underlagt konsolideret tilsyn i henhold til bestemmelserne i artikel52, verificerer de kompetente myndigheder, om kreditinstituttet erunderlagt konsolideret tilsyn af et tredjelands kompetente myndighedsvarende til principperne i artikel 52. Denne kontrol foretages af den
kompetente myndighed, som ville være ansvarlig for konsolideret
tilsyn, hvis fjerde afsnit fandt anvendelse, efter anmodning fra moder-virksomheden eller en af de regulerede enheder, der har fået meddelttilladelse i Fællesskabet, eller på eget initiativ. Denne kompetentemyndighed hører de øvrige berørte kompetente myndigheder.
Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning kan give generelle
retningslinjer med hensyn til, om tredjelandes kompetente myndighe-
ders ordninger for konsoliderede tilsyn kan forventes at opfyldemålene med det konsoliderede tilsyn som fastlagt i dette kapitel i rela-tion til kreditinstitutter, hvis modervirksomhed har sit hovedkontoruden for Fællesskabet. Udvalget følger løbende alle sådanne retnings-linjer op og tager hensyn til alle ændringer i de ordninger for2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 53
▼M2
▼M2
konsoliderede tilsyn, der anvendes af sådanne kompetente myndig-
heder.
Den kompetente myndighed, der foretager den i stk. 2 specificerede
kontrol, tager hensyn til alle sådanne retningslinjer. Med dette formålkan den kompetente myndighed også høre udvalget, inden der træffesen afgørelse.
I mangel af et sådant tilsvarende tilsyn anvender medlemsstaterne
analogt bestemmelserne i artikel 52 over for kreditinstituttet.
Alternativt tillader medlemsstaterne deres kompetente myndigheder at
anvende andre hensigtsmæssige tilsynsmetoder, der opfylder målene
for tilsyn på et konsolideret grundlag med kreditinstitutter. De kompe-tente myndigheder med ansvar for konsolideret tilsyn aftaler dissemetoder indbyrdes efter høring af de øvrige berørte kompetentemyndigheder. De kompetente myndigheder kan navnlig kræve, at deroprettes et finansielt holdingselskab, som har hovedkontor i Fælles-
skabet, og anvende bestemmelserne om konsolideret tilsyn på det
finansielle holdingselskabs konsoliderede stilling. Disse metoder skalopfylde det konsoliderede tilsyns mål som defineret i dette kapitel ogskal indberettes til de øvrige berørte kompetente myndigheder ogKommissionen.
AFSNIT VI
DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR BANKLOVGIVNING
Artikel 57
Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning: sammensætning og
funktion
1. Der oprettes under Kommissionen et rådgivende udvalg for bank-
lovgivning for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
2. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning har til opgave at
bistå Kommissionen med at sikre en korrekt gennemførelse af dettedirektiv. Det skal desuden udføre de andre i dette direktiv foreskrevneopgaver samt bistå Kommissionen ved udarbejdelsen af nye forslag til
Rådet angående den samordning, der skal tilstræbes for kreditinstitutter.
3. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning beskæftiger sig ikke
med konkrete spørgsmål vedrørende de enkelte kreditinstitutter.
4. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning består af højst tre
repræsentanter fra hver medlemsstat og fra Kommissionen. Disserepræsentanter kan lejlighedsvis og med forbehold af forudgåendegodkendelse fra udvalget ledsages af rådgivere. Udvalget kan tilligeopfordre sagkyndige og eksperter til at deltage i møderne. Sekretaria-
tsforretningerne varetages af Kommissionen.
5. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning fastsætter sin forret-
ningsorden og vælger en formand blandt medlemsstaternesrepræsentanter. Det holder møde med regelmæssige mellemrum og i
øvrigt hver gang, situationen gør det nødvendigt. Hvis Kommissionen
finder, at situationen kræver det, kan den anmode udvalget om atafholde et hastemøde.
6. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivnings forhandlinger og
resultatet heraf er fortrolige, medmindre udvalget træffer anden bestem-
melse.
Artikel 58
Undersøgelse af betingelser for tilladelse
Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning har til opgave at under-
søge det indhold, som medlemsstaterne giver i de i artikel 5, stk. 1,og artikel 6, stk. 1, opstillede betingelser, eventuelle yderligere betin-gelser, som medlemsstaterne måtte stille, samt de oplysninger, som2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 54
▼B
▼B
skal være indeholdt i driftsplanen, og stiller i givet fald forslag til
Kommissionen med henblik på en mere detaljeret samordning.
Artikel 59
Observationsnøgletal
1. Indtil yderligere samordning kan finde sted, opstiller de kompe-
tente myndigheder i observationsøjemed, og i givet fald som
supplement til eventuelle andre af dem benyttede nøgletal, forholdstal-
lene mellem kreditinstitutternes forskellige aktiv- og/eller passivpostermed henblik på at kunne følge både disse institutters solvens og likvi-ditet og andre omstændigheder, der er relevante som værn foropsparingen.
Med henblik herpå fastlægger Det Rådgivende Udvalg for Banklovgiv-
ning indholdet af de forskellige faktorer, som indgår i de i første afsnitomhandlede forholdstal, og fastlægger den metode, som skal anvendes
ved beregningen af disse.
Om fornødent lader Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning sig
vejlede af tekniske rådslagninger mellem tilsynsmyndighederne for de
pågældende kategorier af institutter.
2. De i henhold til stk. 1 i observationsøjemed opstillede forholdstal
beregnes mindst hvert halve år.
3. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning behandler resulta-
terne af de analyser, der er udført af de i stk. 1, tredje afsnit,
omhandlede tilsynsmyndigheder på grundlag af de i stk. 2 omhandlede
beregninger.
4. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning kan forelægge
Kommissionen ethvert forslag, der tilsigter en samordning af de i
medlemsstaterne anvendte nøgletal.
AFSNIT VII
UDØVENDE BEFØJELSER
Artikel 60
Tekniske ændringer
1. Uden at dette berører den i artikel 34, stk. 3, andet afsnit,
omhandlede rapport vedtages de tekniske ændringer på nedennævnteområder efter fremgangsmåden i stk. 2:
— tydeliggørelse af definitionerne for i forbindelse med anvendelsen
af nærværende direktiv at tage hensyn til udviklingen på finansmar-
kederne
— tydeliggørelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse
af dette direktiv i Fællesskaberne
— tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om
kreditinstitutter og hermed beslægtede områder
— definitionen af zone A i artikel 1, nr. 14
— definitionen af de multilaterale udviklingsbanker i artikel 1, nr. 19
— ændring af størrelsen af startkapitalen, jf. artikel 5, under hensyn til
den økonomiske og monetære udvikling
— udvidelse af indholdet af den i artikel 18 og 19 omhandlede liste,
som findes i bilag I, eller tilpasning af listens terminologi underhensyn til udviklingen på finansmarkederne
— de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal
udveksle oplysninger, jf. artikel 28
— ændring af definitionen af aktivposterne i artikel 43 for at tage
hensyn til udviklingen på finansmarkederne
— listen over og klassificeringen af poster under stregen i bilag II og
IV, og behandling heraf ved beregning af nøgletallet som beskreveti artikel 42, 43 og 44 samt i bilag III2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 55
▼B
— en midlertidig nedsættelse af det minimumsnøgletal, der er fastsat i
artikel 47, eller af de vægtninger, der er fastsat i artikel 43, for attage hensyn til særlige omstændigheder
— tydeliggørelse af undtagelsesbestemmelserne i artikel 49, stk. 5 til
10.
2. Kommissionen bistås af et udvalg.Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse
1999/468/EF sammenholdt med afgørelsens artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
AFSNIT VIII
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEM-
MELSER
KAPITEL 1
OVERGANGSBESTEMMELSER
Artikel 61
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 36
Danmark kan tillade, at de danske realkreditinstitutter, der er stiftet i
form af andelskreditinstitutter eller fonde inden den 1. januar 1990, og
som omdannes til aktieselskaber, fortsat medtager de solidariskeforpligtelser for medlemmerne, henholdsvis låntagerne som omhandleti artikel 36, stk. 1, hvis hæftelse sidestilles med nævnte solidariskeforpligtelser, i egenkapitalen med følgende begrænsninger:
a) beregningsgrundlaget for den pågældende del af låntagernes solida-
riske hæftelse er summen af de i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 2,nævnte komponenter fratrukket komponenterne i artikel 34, stk. 2,nr. 9, 10 og 11
b) beregningsgrundlaget pr. 1. januar 1991 eller, i tilfælde af at omdan-
nelsen sker på et senere tidspunkt, på tidspunktet for omdannelsen,er »maksimumsgrundlaget for beregningen«. Beregningsgrundlagetkan aldrig overstige maksimumsgrundlaget for beregningen
c) maksimumsgrundlaget for beregningen nedsættes fra den 1. januar
1997 med halvdelen af provenuet af en eventuel emission af nykapital som defineret i artikel 34, stk. 2, nr. 1, efter denne dato, og
d) andelen af låntagernes solidariske hæftelse i egenkapitalen må ikke
overstige følgende procentsatser af beregningsgrundlaget:
50 % i 1991 og 1992
45 % i 1993 og 1994
40 % i 1995 og 1996
35 % i 1997
30 % i 1998
20 % i 199910 % i 2000, og
0 % efter den 1. januar 2001.
Artikel 62
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 43
1. Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstaternes kompetente
myndigheder tillade deres kreditinstitutter at anvende en 50 %-vægt-ning på lån, som fuldt og helt er sikret til de pågældendemyndigheders tilfredshed ved pant i kontor- og forretningsejendommemed blandet anvendelse, der er beliggende i de medlemssstater, der2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 56
▼B
tillader en 50 %-vægtning, under forudsætning af at følgende betin-
gelser er opfyldt:
i) 50 %-vægtningen gælder for den del af lånet, der ikke overstiger en
grænse, der er beregnet i henhold til enten litraa ) eller b):
a) 50 % af den pågældende ejendoms markedsværdi.
Ejendommens markedsværdi beregnes af to uafhængige vurde-
ringsmænd, der foretager uafhængige vurderinger påtidspunktet for optagelsen af lånet. Lånet baseres på den lavesteaf de to vurderinger.
Ejendommen nyvurderes mindst én gang om året af én vurde-
ringsmand. For så vidt angår lån, der ikke overstiger 1 mio.
EUR og ikke andrager mere end 5 % af kreditinstituttets egen-kapital, nyvurderes ejendommen mindst hvert tredje år af énvurderingsmand.
b) 50 % af ejendommens markedsværdi eller 60 % af belånings-
værdien, idet den laveste af disse værdier lægges til grund, i de
medlemsstater, som ved love eller administrative bestemmelser
har fastsat strenge kriterier for vurderingen af belåningsværdien.
Ved belåningsværdi forstås ejendommens værdi som fastsat af
en vurderingsmand, der har foretaget en forsigtig vurdering afde fremtidige muligheder for at sælge under hensyn til bl.a.
ejendommens holdbarhed på lang sigt, de almindelige og de
lokale markedsforhold, den nuværende brug og en alternativanvendelse af ejendommen. Ved vurderingen af belåningsvær-dien må der ikke tages hensyn til spekulative elementer.Belåningsværdien skal dokumenteres på en gennemsigtig ogklar måde.
Der foretages en nyvurdering af belåningsværdien og navnlig af
de tilgrundliggende antagelser om udviklingen på det pågæl-dende marked mindst hvert tredje år, eller hvis markedetudviser en nedgang på mere end 10 %.
Ved markedsværdi i både litra a) og b) forstås den pris, som ejen-
dommen vil kunne sælges til ved privat aftale mellem ensalgsinteresseret ejer og en uafhængig køber på datoen for vurde-ringen, idet det forudsættes, at ejendommen er udbudt til offentligt
salg, at handelen kan finde sted under normale markedsvilkår, og at
der under hensyn til ejendommens karakter er normal tid til salgs-forhandlingerne.
ii) 100 %-vægtningen gælder for den del af lånet, der overstiger græn-
serne i nr. i).
iii) Ejendommen skal være benyttet af ejeren selv eller udlejet af
denne.
Første afsnit er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i en
medlemsstat, som anvender en højere risikovægtning på sit territorium,
på de ovenfor fastsatte betingelser kan tillade, at 50 %-vægtningen
gælder for denne type lån i de medlemsstater, som tillader 50 %-vægt-ningen.
Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan tillade deres kreditin-
stitutter at anvende en 50 %-vægtning på lån, der var uindfriede pr.21. juli 2000, forudsat at de i dette stykke fastsatte betingelser eropfyldt. I så fald foretages der en vurdering af ejendommen i henholdtil de ovenfor fastsatte vurderingskriterier senest den 21. juli 2003.
For så vidt angår lån, der er ydet inden den 31. december 2006, gælder
50 %-vægtningen fortsat indtil deres forfaldsdato, såfremt kreditinsti-
tuttet er forpligtet til at overholde aftalevilkårene.
Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstaternes kompetente
myndigheder endvidere tillade deres kreditinstitutter at anvende en
50 %-vægtning på den del af lånene, som fuldt og helt er sikret til depågældende myndigheders tilfredshed ved aktier i finske boligsel-skaber, der udøver deres virke i henhold til den finske lov af 1991 omboligselskaber eller efterfølgende tilsvarende lovgivning, forudsat at dei dette stykke fastsatte betingelser er opfyldt.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 57
▼B
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af
dette stykke.
2. Medlemsstaterne kan anvende 50 %-vægtning på lånetransakti-
oner i forbindelse med finansiel leasing af fast ejendom, som erindgået inden den 31. december 2006, og som vedrører ejendomme tilerhvervsmæssig anvendelse, der er beliggende i hjemstedets land, og
som er underkastet lovbestemmelser, der sikrer udlejeren fuldstændig
ejendomsret til den udlejede genstand, indtil lejeren gør brug af sinforkøbsret. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deresanvendelse af dette stykke.
3. Artikel 43, stk. 3, berører ikke de kompetente myndigheders
godkendelse af de bilaterale kontrakter om nyordning, der er indgået,hvad angår:
— Belgien, inden den 23. april 1996
— Danmark, inden den 1. juni 1996
— Tyskland, inden den 30. oktober 1996— Grækenland, inden den 27. marts 1997
— Spanien, inden den 7. januar 1997
— Frankrig, inden den 30. maj 1996— Irland, inden den 27. juni 1996
— Italien, inden den 30. juni 1996
— Luxembourg, inden den 29. maj 1996
— Nederlandene, inden den 1. juli 1996
— Østrig, inden den 30. december 1996— Portugal, inden den 15. januar 1997
— Finland, inden den 21. august 1996
— Sverige, inden den 1. juni 1996, og— Det Forenede Kongerige, inden den 30. april 1996.
Artikel 63
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 47
1. Kreditinstitutter, hvis minimumsnøgletal den 1. januar 1991 ikke
er nået op på de i artikel 47, stk. 1, foreskrevne 8 %, skal etapevistilnærme sig dette niveau. Så længe de ikke har nået dette mål, må de
ikke lade solvensnøgletallet falde til under det niveau, der indtil da er
nået. Skulle en sådan fluktuation alligevel opstå, bør den være midler-tidig, og årsagen hertil skal meddeles de kompetente myndigheder.
2. I en periode på indtil fem år regnet fra den 1. januar 1993 kan
medlemsstaterne fastsætte en 10 % vægtning for de obligationer, somer defineret i artikel 22, stk. 4, i Rådets direktiv 85/611/EØF, og fast-holde den for kreditinstitutter, hvis de anser det for nødvendigt for atundgå alvorlige forstyrrelser på deres markeder. Disse undtagelser skal
meddeles Kommissionen.
3. I en periode på højst syv år efter den 1. januar 1993 gælder
artikel 47, stk. 1, ikke for Den Græske Landbrugsbank. Den skal imid-lertid efter den i stk. 1 i nærværende artikel nævnte metode etapevis
tilnærme sig det niveau, som er foreskrevet i artikel 47, stk. 1.
Artikel 64
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 49
1. Har et kreditinstitut den 5. februar 1993 allerede indgået et eller
flere engagementer, der overskrider enten den øvre grænse for store
engagementer eller den øvre grænse for alle instituttets store engage-
menter sammenlagt, som omhandlet i artikel 49, kræver dekompetente myndigheder, at kreditinstituttet tager skridt til at få deteller de pågældende engagementer nedbragt til det niveau, der tilladesi henhold til artikel 49.
2. Nedbringelsen af det eller de pågældende engagementer til det
tilladte niveau sker efter en forud fastsat plan, der vedtages og gennem-føres inden for en frist, der fastsættes af de kompetente myndigheder2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 58
▼B
ud fra hensynet til en forsvarlig forvaltning og loyal konkurrence. De
kompetente myndigheder underretter Kommissionen og Det Rådgi-vende Udvalg for Banklovgivning om den tidsplan, der er fastlagt for
nedbringelsen.
3. Et kreditinstitut må ikke træffe dispositioner, der kan bevirke, at
de engagementer, der er nævnt i stk. 1, forøges i forhold til niveauetden 5. februar 1993.
4. Den efter stk. 2 fastsatte frist udløber senest den 31. december
2001. Har kreditinstituttet på grundlag af en bindende aftale indgåetengagementer med længere løbetid, kan disse dog videreføres indtilderes forfaldstidspunkt.
5. Indtil den 31. december 1998 har medlemsstaterne mulighed for
at forhøje grænsen i artikel 49, stk. 1, til 40 % og grænsen i artikel
49, stk. 2, til 30 %. I så fald skal de engagementer, der stadig gælderved denne periodes udløb, bringes ned på niveauerne i artikel 49 senestden 31. december 2001, jf. dog stk. 1 til 4.
6. For så vidt angår kreditinstitutter, hvis egenkapital ikke overstiger
7 mio. EUR, og kun for disse kreditinstitutter, kan medlemsstaterneforlænge fristerne i stk. 5 med fem år. De medlemsstater, der gør brug
af denne mulighed, skal sørge for at undgå konkurrencefordrejning og
underrette Kommissionen og Det Rådgivende Udvalg for Banklovgiv-ning om de foranstaltninger, de træffer med henblik herpå.
7. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 5 og 6, kan et engagement
betragtes som et stort engagement, hvis værdien af engagementet udgør15 % eller mere af egenkapitalen.
8. Indtil den 31. december 2001 kan medlemsstaterne i stedet for det
i artikel 48, stk. 2, andet led, fastsatte antal årlige indberetninger omstore engagementer foreskrive mindst to indberetninger om året.
9. Medlemsstaterne kan for så vidt angår anvendelsen af artikel 49,
stk. 1, 2 og 3, helt eller delvis fritage kreditinstitutters engagementer
bestående af lån mod pant i fast ejendom som defineret i artikel 62,stk. 1, indgået inden den 1. januar 2002, samt af leasingtransaktionervedrørende fast ejendom som defineret i artikel 62, stk. 2, indgåetinden den 1. januar 2002, med indtil 50 % af den pågældende ejen-
doms værdi.
Tilsvarende gælder for lån, for hvilke der til de kompetente myndighe-
ders tilfredshed er stillet sikkerhed i form af andele i finske
boligselskaber, der drives i henhold til den finske lov om boligsel-skaber af 1991 eller senere tilsvarende lovgivning, og idet disse lånsvarer til de i første afsnit nævnte lån i fast ejendom.
Artikel 65
Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 51
De kreditinstitutter, som den 1. januar 1993 oversteg de i artikel 51,
stk. 1 og 2, fastsatte grænser, har en tidsfrist indtil den 1. januar 2003til at efterkomme dem.
KAPITEL 2
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 66
Underretning af Kommissionen
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste ved
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, som de vedtager på detområde, der er omfattet af dette direktiv.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 59
▼B
Artikel 67
Ophævede direktiver
1. Direktiv 73/183/EØF, 77/780/EØF, 89/299/EØF, 89/646/EØF, 89/
647/EØF, 92/30/EØF og 92/121/EØF, som ændret ved de i bilag V, del
A, anførte direktiver, ophæves, dog uden at medlemsstaternes forplig-
telser med hensyn til de i bilag V, del B, anførte gennemførelsesfristerberøres heraf.
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger
til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilagVI.
Artikel 68
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 69
Modtagere
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfζrdiget i Bruxelles, den 20. marts 2000.
PεEuropa-Parlamentets vegne
N. FONTAINE
FormandPεRεdets vegne
J. GAMA
Formand2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 60
▼B
BILAG I
LISTE OVER DE AKTIVITETER, DER ER UNDERGIVET GENSIDIG
ANERKENDELSE
1. Modtagelse af indlån og andre tilbagebetalingspligtige midler
2. Udlånsvirksomhed (1)
3. Finansiel leasing
4. Betalingsformidling
5. Udstedelse og administration af betalingsmidler (kreditkort, rejsechecks,
bankveksler)
6. Sikkerhedsstillelse og garantier7. Transaktioner for egen eller kunders regning vedrørende:
a) pengemarkedsinstrumenter (checks, veksler, indskudsbeviser mv.)
b) valutamarkedet
c) finansielle futures og options
d) valuta- og renteinstrumenter
e) værdipapirer
8. Medvirken ved emission af værdipapirer og tjenesteydelser i forbindelse
hermed
9. Rådgivning til virksomheder vedrørende kapitalstruktur, industristrategi og
dermed beslægtede spørgsmål og rådgivning samt tjenesteydelser vedrø-
rende sammenslutning og opkøb af virksomheder
10. »Money broking«11. Porteføljeadministration og -rådgivning
12. Opbevaring og forvaltning af værdipapirer
13. Kreditoplysninger14. Boksudlejning2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 61
(1) Herunder bl.a.:
— forbrugerkreditter— realkreditlån— factoring og diskontering
— handelskreditter (inklusive forfaitering).
▼B
BILAG II
KLASSIFICERING AF POSTER UNDER STREGEN
Fuld risiko
— Garantier i form af kreditsubstitutter
— Accepter— Endosserede veksler, som ikke er forpligtende underskrevet af et andet
kreditinstitut
— Transaktioner med regresret— Uigenkaldeligt afgivne kredittilsagn i form af kreditsubstitutter
— Aktiver købt i henhold til konstant terminskontrakt
— »Forward forward deposits«— Ikke-betalt del af delvis betalte aktier og værdipapirer— Andre poster, der også har fuld risikograd.
Mellemliggende risiko— Remburser, udstedte og bekræftede (jf. også mellemliggende/lav risiko)
— Garantier og sikkerheder (herunder licitations- og fuldførelsesgarantier samt
told- og afgiftsgarantier) samt garantier, der ikke har form af kreditsubsti-
tutter
— Salgs- og tilbagekøbsaftaler som defineret i artikel 12, stk. 3 og 5, i direktiv
86/635/EØF
— Uigenkaldeligt afgivne kredittilsagn, der ikke har form af kreditsubsitutter— Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af værdipapirer,
ydelse af garantier og acceptcertifikater) med en oprindelig løbetid på mere
end et år
— »Note issuance facilities« (NIF) og »revolving underwriting facilities«
(RUF)
— Andre poster, der også er tillagt mellemliggende risikograd.
Mellemliggende/lav risiko— Remburser, hvor den underliggende forsendelse udgør sikkerhedsstillelsen
og andre selvlikviderende transaktioner
— Andre poster, der også er tillagt mellemliggende/lav risikograd.
Lav risiko— Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af værdipapirer,
ydelse af garantier og acceptfaciliteter), der har en oprindelig løbetid på
ikke mere end et år, eller som uden betingelser kan opsiges når som helst
uden varsel
— Andre poster, der også er tillagt lav risikograd.
Medlemsstaterne forpligter sig til at underrette Kommissionen, så snart de har
godkendt, at der indsættes en ny post under stregen i et af de sidste led under
hver enkelt risikokategori. Denne post klassificeres definitivt på fællesskabsni-
veau, når proceduren i artikel 60 er afsluttet.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 62
▼B
BILAG III
BEHANDLING AF POSTER UNDER STREGEN
1. VALG AF METODE
Med henblik på at måle de kreditrisici, der er forbundet med de kontrakter, der
er anført i bilag IV, punkt 1 og 2, kan kreditinstitutterne — med forbehold af de
kompetente myndigheders godkendelse — vælge en af de nedenfor anførte
metoder. Kreditinstitutter, der skal overholde artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/6/
EØF (1), skal anvende nedenfor anførte metode 1. Med henblik på at måle de
kreditrisici, der er forbundet med de i bilag IV, punkt 3, anførte kontrakter,
skal alle kreditinstitutter anvende den nedenfor anførte metode 1.
2. METODER
Metode 1: Markedsværdimetoden
Trin a): Kontrakter opgøres til markedsværdi (mark to market) for at
opnå de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for alle kontrakter
med en positiv værdi.
Trin b): For at nå frem til et tal for potentielle fremtidige kreditrisici (2)
multipliceres kontrakternes nominelle hovedstole eller de under-
liggende instrumenters hovedstole med følgende procenter:
TABEL 1 (a)(b)
Restløbetid (c)Rentekon-
trakterValutakurs-
kontrakter
samt
kontrakter
vedrørende
guldKontrakter
vedrørende
aktierKontrakter
vedrørende
ædelmetaller
(eksklusive
guld)Kontrakter
vedrørende
råvarer
(eksklusive
ædelmetaller)
Et år og derunder 0 % 1 % 6 % 7 % 10 %
Over et år, men højst fem
år0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 %
Over fem år 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 %
(a) Kontrakter, der ikke falder ind under en af de fem kategorier i denne tabel, behandles som kontrakter vedrørende
råvarer (eksklusive ædelmetaller).
(b) For kontrakter, der indebærer flere udvekslinger af hovedstolen, multipliceres procenterne med antallet af beta-
linger, der mangler at blive effektueret ifølge kontrakten.
(c) For kontrakter, der er sammensat med henblik på at afvikle udestående risici på bestemte betalingsdatoer, og
hvor vilkårene justeres således, at kontraktens markedsværdi er nul på disse bestemte datoer, er restløbetidenlig med tidsrummet indtil den næste justeringsdato. I forbindelse med rentekontrakter, der opfylder disse krite-
rier, og som har en restløbetid på over ét år, må procenten ikke være lavere end 0,5 %.
Med henblik på beregning af den potentielle fremtidige risiko i overensstem-
melse med trin b) kan de kompetente myndigheder tillade, at kreditinstitutter
indtil den 31. december 2006 anvender følgende procentsatser i steder for
satserne i tabel 1 under forudsætning af, at institutterne anvender optionen i
artikel 11a i direktiv 93/6/EØF for kontrakter i henhold til punkt 3, litra b) og
c), i bilag IV:
TABEL 1a
RestløbetidÆdelmetaller
(eksklusive
guld)Almindelige
metallerLandbrugspro-
dukter (»softs«)Andre, inklusive
energiprodukter
Et år og derunder 2 % 2,5 % 3 % 4 %
Over et år, men højst fem år 5 % 4 % 5 % 6 %
Over fem år 7,5 % 8 % 9 % 10 %2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 63
(1) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og
kreditinstitutters kapitalgrundlag (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 1.) Direktivet er ændretved direktiv 98/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).
(
2) Bortset fra ved »single currency floating/floating interest rate swaps«, hvor kun de
aktuelle genanskaffelsesomkostninger beregnes.
▼B
Trin c): Summen af de aktuelle genanskaffelsesomkostninger og de
potentielle fremtidige kreditrisici multipliceres med den risiko-
vægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel 43.
Metode 2: Den »oprindelige risikos« metode
Trin a): Hvert instruments nominelle hovedstol multipliceres med
følgende procenter:
TABEL 2
Oprindelig løbetid (1) RentekontrakterValutakurskontrakter samt
kontrakter vedrørende
guld
Et år og derunder 0,5 % 2 %
Over et år, men højst to år 1 % 5 %
Yderligere tillæg for hvert følgende år 1 % 3 %
(1) I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder vælge
mellem oprindelig og resterende løbetid.
Trin b): Den således konstaterede oprindelige risiko multipliceres med
den risikovægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel
43.
For metode 1 og 2's vedkommende skal de kompetente myndigheder sikre, at
det nominelle beløb, der skal lægges til grund, er en relevant målestok for den
risiko, der er forbundet med kontrakten. Hvis der f.eks. i kontrakten er fore-
skrevet en multiplikation af cash-flows, skal det nominelle beløb justeres for
derved at tage højde for multiplikationseffekten på den pågældende kontrakts
risikostruktur.
3. AFTALER OM NETTING (KONTRAKTER OM NYORDNING OG
ANDRE AFTALER OM NETTING)
a)Netting-typer, som de kompetente myndigheder kan anerkende
I dette punkt forstås ved »modpart« enhver enhed (inklusive fysiske
personer), der lovligt kan indgå en aftale om netting.
De kompetente myndigheder kan godkende følgende typer aftaler om netting
som risikoreducerende:
i) bilaterale kontrakter om nyordning mellem et kreditinstitut og dets
modpart, hvorefter gensidige krav og forpligtelser automatisk sammen-
lægges på en sådan måde, at der med denne nyordning fastsættes et
enkelt nettobeløb, hver gang nyordningen finder anvendelse, og der
således skabes en juridisk bindende enkelt ny kontrakt, som ophæver de
tidligere kontrakter
ii) andre bilaterale aftaler om netting mellem et kreditinstitut og dets
modpart.
b)Betingelser for godkendelse
De kompetente myndigheder må kun på følgende betingelser godkende
aftaler om netting som risikoreducerende:
i) Et kreditinstitut skal med sin modpart have indgået en aftale om netting,
der skaber en enkelt retlig forpligtelse, der dækker alle involverede trans-
aktioner, således at kreditinstituttet i tilfælde af, at en modpart ikke er i
stand til at opfylde sine forpligtelser som følge af misligholdelse,
konkurs eller likvidation eller andre lignende omstændigheder, kun vil
have krav på at modtage eller forpligtelse til at betale nettosummen af
de pågældende individuelle transaktioners positive og negative markeds-
værdier.
ii) Et kreditinstitut skal have stillet skriftlige og begrundede juridiske udta-
lelser til rådighed for de kompetente myndigheder om, at de relevante
domstole og administrative myndigheder i tilfælde af søgsmål ville finde,at kreditinstituttets krav og forpligtelser i de under nr. i) beskrevne
tilfælde er begrænset til nettosummen som beskrevet under nr. i), i
henhold til:
— lovgivningen i det land, hvor modparten er registreret som selskab,
og, hvis en udenlandsk afdeling af en virksomhed er involveret, da
også i henhold til lovgivningen i det land, hvor afdelingen er belig-
gende2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 64
▼B
— den lovgivning, som regulerer de pågældende individuelle transakti-
oner, og
— den lovgivning, som regulerer enhver kontrakt eller aftale, der er
nødvendig for at gennemføre aftalen om netting.
iii) Et kreditinstitut skal råde over procedurer, der sikrer, at retsgyldigheden
af aftalen om netting løbende undersøges i lyset af eventuelle ændringer i
de relevante love.
De kompetente myndigheder skal, om nødvendigt efter af have hørt andre
relevante kompetente myndigheder, have forvisset sig om, at den pågældende
aftale om netting er retsgyldig efter loven i hvert enkelt af de relevante
lande. Hvis en af de kompetente myndigheder ikke er forvisset herom, kan
aftalen om netting ikke godkendes som risikoreducerende for nogen af
modparterne.
De kompetente myndigheder kan acceptere begrundede juridiske udtalelser,
der udformes for hver type aftale om netting.
Kontrakter, der indeholder en bestemmelse, hvorefter det er tilladt en ikke-
misligholdende modpart kun at foretage begrænsede betalinger eller ingen
betalinger overhovedet til en misligholder, også selv om misligholderen er
nettokreditor (»walkaway«-klausul), kan ikke godkendes som risikoreduce-
rende.
De kompetente myndigheder kan som risikoreducerende anerkende aftaler
om netting, der dækker valutakurskontrakter med en oprindelig løbetid på
fjorten kalenderdage eller derunder, skrevne optioner eller lignende poster
under stregen, som dette bilag ikke finder anvendelse på, fordi de kun er
forbundet med en beskeden eller ingen risiko. Hvis disse kontrakter —
afhængig af deres positive eller negative markedsværdi — indføjet i andre
aftaler om netting kan medføre, at kapitalkravet øges eller reduceres, skal
de kompetente myndigheder forpligte deres kreditinstitutter til at anvende
en ensartet behandling.
c)Virkninger af godkendelsen
i)Kontrakter om nyordning:
De enkelte nettobeløb, der fastsættes i forbindelse med kontrakter om
nyordning, kan vægtes i stedet for de involverede bruttobeløb. Således
kan ved anvendelse af metode 1
— de aktuelle genanskaffelsesomkostninger i trin a), og
— kontrakternes nominelle hovedstole eller de underliggende instrumen-
ters hovedstole i trin b)
beregnes ved at tage hensyn til kontrakten om nyordning. Ved anvendelse
af metode 2 kan den nominelle hovedstol i trin a) beregnes ved at tage
hensyn til kontrakten om nyordning; procenterne i tabel 2 finder anven-
delse.
ii)Andre aftaler om netting
Ved anvendelse af metode 1:
kan i trin a) de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for kontrakter,
der indgår i en aftale om netting, beregnes ved at tage hensyn til de
aktuelle hypotetiske nettogenanskaffelsesomkostninger, der følger af
aftalen; dersom netting fører til en nettoforpligtelse for det kreditin-
stitut, der beregner nettogenanskaffelsesomkostningerne, skal de
aktuelle genanskaffelsesomkostninger ansættes til »0«
kan i trin b) tallet for den potentielle fremtidige kreditrisiko for alle
kontrakter, der indgår i en aftale om netting, reduceres i overensstem-
melse med følgende ligning:
PCEred= 0,4 * PCEgross+ 0,6 * NGR * PCEgross
hvor:— PCE
red= det reducerede tal for potentielle fremtidige kreditri-
sici for alle kontrakter, der indgås med en given
modpart, og som er omfattet af en retsgyldig bila-
teral aftale om netting
— PCEgross= summen af tallene for potentielle fremtidige kredit-
risici for alle kontrakter, der indgås med en given
modpart, og som er omfattet af en retsgyldig bila-
teral aftale om netting, og som beregnes ved at
multiplicere deres nominelle hovedstol med den i
tabel 1 fastsatte procentsats2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 65
▼B
— NGR = »Netto/brutto-forholdet« (»Net-to-gross ratio«):
afhængig af de kompetente myndigheders skøn
enten:
i) en særskilt beregning: kvotienten for nettogen-
anskaffelsesomkostningerne for alle kontrakter,
der indgår i en retsgyldig bilateral aftale om
netting med en given modpart (tæller), og brut-
togenanskaffelsesomkostningerne for alle
kontrakter, der indgår i en retsgyldig bilateral
aftale om netting med den pågældende modpart
(nævner), eller
ii) en aggregeret beregning: kvotienten for summen
af nettogenanskaffelsesomkostningerne beregnet
på et bilateralt grundlag for alle modparter, idet
der medregnes kontrakter, der indgår i retsgyl-
dige aftaler om netting (tæller), og
bruttoanskaffelsesomkostningerne for alle
kontrakter, der indgår i retsgyldige aftaler om
netting (nævner).
Hvis medlemsstaterne tillader kreditinstitutter at
vælge metode, skal den valgte metode anvendes
konsekvent.
Ved beregning af potentielle fremtidige kreditrisici i overensstemmelse
med ovennævnte formel kan perfekt matchende kontrakter, der indgår i
aftalen om netting, behandles som en enkelt kontrakt med en nominel
hovedstol svarende til nettoindtægterne. Som perfekt matchende
kontrakter anses valutaterminsforretninger eller lignende kontrakter, hvor
den nominelle hovedstol svarer til »cash flows«, og hvor disse »cashflows« forfalder til betaling på den samme valørdato og er hel eller delvis
i samme valuta.
Ved anvendelse af metode 2 gælder for trin a) følgende:
— perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, kan
behandles som en enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svarende
til nettoindtægterne; størrelsen af de nominelle hovedstole multipli-
ceres med de i tabel 2 anførte procentsatser
— for så vidt angår alle andre kontrakter, der indgår i en aftale om
netting, kan procenterne reduceres til tallene vist i tabel 3:
TABEL 3
Oprindelig løbetid (1) Rentekontrakter Valutakurskontrakter
Et år og derunder 0,35 % 1,50 %
Over et år, men højst to år 0,75 % 3,75 %
Yderligere tillæg for hvert følgende år 0,75 % 2,25 %
(1) I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder vælge
mellem oprindelig og resterende løbetid.2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 66
▼B
BILAG IV
EKSEMPLER PÅ POSTER UNDER STREGEN
1.Rentekontrakter
a) Renteswaps i enkelt valuta
b) Basisswaps
c) Forward Rate Agreements
d) Rentefuturese) Erhvervede renteoptioner
f) Andre kontrakter af samme art.
2.Valutakurskontrakter samt kontrakter vedrørende guld
a) Valutaswaps
b) Valutaterminsforretningerc) Valutafutures
d) Erhvervede valutaoptioner
e) Andre kontrakter af samme artf) Kontrakter vedrørende guld af samme art som a)-e).
3.Kontrakter af samme art som dem, der er nævnt i punkt 1, litra a)-e), og
i punkt 2, litra a)-d), med andre underliggende instrumenter eller
indekser vedrørende:
a) Aktier
b) Ædelmetaller eksklusive guldc) Råvarer eksklusive ædelmetallerd) Andre kontrakter af samme art2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 67
▼B
BILAG V
DEL A
OPHÆVEDE DIREKTIVER MED DERES SUCCESSIVE ÆNDRINGER
(jf. artikel 67)
Rådets direktiv 73/183/EØF
Rådets direktiv 77/780/EØF
Rådets direktiv 85/345/EØF
Rådets direktiv 86/137/EØF
Rådets direktiv 86/524/EØFRådets direktiv 89/646/EØF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF
kun artikel 1, første led; artikel 2, stk. 1, første led og stk. 2, første
led; artikel 3, stk. 2; artikel 4, stk. 2, 3 og 4 for så vidt angår henvis-
ningerne til direktiv 77/780/EØF og stk. 6 og artikel 5, første led
Rådets direktiv 96/13/EFEuropa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/33/EF (artikel 1)
Rådets direktiv 89/299/EØF
Rådets direktiv 91/633/EØFRådets direktiv 92/16/EØFRådets direktiv 92/30/EØF
Rådets direktiv 89/646/EØF
Rådets direktiv 92/30/EØFEuropa Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF
kun artikel 1, første led
Rådets direktiv 89/647/EØF
Kommissionens direktiv 91/31/EØFRådets direktiv 92/30/EØF
Kommissionens direktiv 94/7/EF
Kommissionens direktiv 95/15/EFKommissionens direktiv 95/67/EF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/10/EF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/32/EFEuropa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/33/EF (artikel 2)
Rådets direktiv 92/30/EØF
Rådets direktiv 92/121/EØF2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 68
▼B
DEL B
GENNEMFØRELSESFRISTER
(jf. artikel 67)
DirektivGennemføre-
lsesfrist
73/183/EØF (EFT L 194 af 16.7.1973, s. 1) 2.1.1975 (1)
77/780/EØF (EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30) 15.12.197985/345/EØF (EFT L 183 af 16.7.1985, s. 19) 15.7.1985
86/137/EØF (EFT L 106 af 23.4.1986, s. 35) —
86/524/EØF (EFT L 309 af 4.11.1986, s. 15) 31.12.198689/299/EØF (EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16) 1.1.1993
89/646/EØF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1) artikel 6, stk. 2 1.1.1990
øvrige bestemmelser 1.1.1993
89/647/EØF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14) 1.1.1991
91/31/EØF (EFT L 17 af 23.1.1991, s. 20) 31.3.1991
91/633/EØF (EFT L 339 af 11.12.1991, s. 16) 31.12.199292/16/EØF (EFT L 75 af 31.3.1992, s. 48) 31.12.1992
92/30/EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52) 31.12.1992
92/121/EØF (EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1) 31.12.199394/7/EF (EFT L 89 af 6.4.1994, s. 17) 25.11.1994
95/15/EF (EFT L 125 af 8.6.1995, s. 23) 30.9.1995
95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7) 18.7.199695/67/EF (EFT L 314 af 28.12.1995, s. 72) 1.7.1996
96/10/EF (EFT L 85 af 3.4.1996, s. 17) 30.6.1996
96/13/EF (EFT L 66 af 16.3.1996, s. 15) 15.4.199698/32/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 26) 21.7.2000
98/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29) 21.7.2000
(1) Hvad angår ophævelsen af begrænsningen ifølge artikel 3, stk. 2, litra g), var denne frist dog for Nederlandene
den 2. juli 1997 (jf. artkikel 8, andet afsnit i direktiv 73/183/EØF).2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 69
BILAG VI
SAMMENLIGNINGSTABEL
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 1, nr. 1 Artikel 1, 1. led Artikel 1, 1. led Artikel 1, litraa )
Artikel 1, nr. 2 Artikel 1, 2. led
Artikel 1, nr. 3 Artikel 1, nr. 3
Artikel 1, nr. 4 til 8 Artikel 1, nr. 5 til 9
Artikel 1, nr. 9 Artikel 1, 6. led
Artikel 1, nr. 10 og 11 Artikel 1, nr. 10 og
11
Artikel 1, nr. 12 Artikel 1, nr. 12 Artikel 1, 7. led Artikel 1, litrac)
Artikel 1, nr. 13 Artikel 1, nr. 13 Artikel 1, 8. led Artikel 1, litrad)Artikel 1, nr. 14 til 17 Artikel 2, stk. 1, 2.
til 5. led
Artikel 1, nr. 18 til 20 Artikel 2, stk. 1, 6.
til 8. led
Artikel 1, nr. 21 til 23 Artikel 1, 3. til 5. led
Artikel 1, nr. 24 Artikel 1, litrah)
Artikel 1, nr. 25 Artikel 1, litram)
Artikel 1, nr. 26 Artikel 1, 5. led
Artikel 1, nr. 27 Artikel 2, stk. 1, 9.
led
Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 1, stk. 1
Artikel 2, stk. 2 Artikel 2
Artikel 2, stk. 3 Artikel 2, stk. 2
Artikel 2, stk. 4 Artikel 2, stk. 3
Artikel 2, stk. 5 første,
andet og tredje afsnitArtikel 2, stk. 4, litra
a), b) og c)▼B2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 70
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 2, stk. 6 Artikel 2, stk. 3 Artikel 1, stk. 3 Artikel 2, 2. afsnit,
litrab)
Artikel 3 Artikel 3
Artikel 4 Artikel 3, stk. 1Artikel 5, stk. 1, første
afsnitArtikel 3, stk. 2,
første afsnitArtikel 4, stk. 1
Artikel 5, stk. 1, andet
afsnitArtikel 10, stk. 1,
tredje afsnit
Artikel 5, stk. 2 Artikel 4, stk. 2,
indledende sætning
samt litra a), b) og c)
Artikel 5, stk. 3 til 7 Artikel 10, stk. 1 til
5
Artikel 6, stk. 1 Artikel 3, stk. 2,
første afsnit, 3. led,
og andet afsnit
Artikel 6, stk. 2 Artikel 3, stk. 2aArtikel 7, stk. 1 og 2 Artikel 5, stk. 1, art.
1, nr. 10, andet afsnit
og artikel 5, stk. 2
Artikel 7, stk. 3 Artikel 3, stk. 2,
tredje, fjerde og
femte afsnit
Artikel 8 Artikel 3, stk. 4Artikel 9 Artikel 3, stk. 3, litra
a)
Artikel 10 Artikel 3, stk. 6Artikel 11 Artikel 3, stk. 7
Artikel 12 Artikel 7
Artikel 13 Artikel 6, stk. 1Artikel 14, stk. 1 Artikel 8, stk. 1
Artikel 14, stk. 2 Artikel 8, stk. 5
Artikel 15 Artikel 5▼B2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 71
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 16, stk. 1 til 5 Artikel 11, stk. 1 til
5
Artikel 16, stk. 6 Artikel 1, nr. 10,
andet afsnit
Artikel 17 Artikel 13, stk. 2
Artikel 18 Artikel 18, stk. 1
Artikel 19 Artikel 18, stk. 2
Artikel 20, stk. 1 til 6 Artikel 19
Artikel 20, stk. 7 Artikel 23, stk. 1
Artikel 21, stk. 1 og 2 Artikel 20
Artikel 21, stk. 3 Artikel 23, stk. 2
Artikel 22 Artikel 21
Artikel 23, stk. 1 Artikel 8
Artikel 23, stk. 2 til 7 Artikel 9
Artikel 24 Artikel 9
Artikel 25 Artikel 8
Artikel 26 Artikel 13, stk. 1 og
3
Artikel 27 Artikel 14, stk. 2
Artikel 28 Artikel 7, stk. 1
Artikel 29 Artikel 15
Artikel 30, stk. 1 til 5 Artikel 12, stk. 1 til
5
Artikel 30, stk. 6 Artikel 12, stk. 5a
Artikel 30, stk. 7 Artikel 12, stk. 5b
Artikel 30, stk. 8 Artikel 12, stk. 6
Artikel 30, stk. 9 Artikel 12, stk. 7
Artikel 30, stk. 10 Artikel 12, stk. 8
Artikel 31 Artikel 12a
Artikel 32 Artikel 17▼B2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 72
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 33 Artikel 13
Artikel 34, stk. 1 Artikel 1, stk. 1Artikel 34, stk. 2 til 4 Artikel 2, stk. 1 til 3Artikel 35 Artikel 3Artikel 36 Artikel 4Artikel 37 Artikel 5Artikel 38 Artikel 6, stk. 1 og 4Artikel 39 Artikel 7Artikel 40 Artikel 3, stk. 1 til 4,
7o g8
Artikel 41 Artikel 4
Artikel 42 Artikel 5
Artikel 43 Artikel 6
Artikel 44 Artikel 7
Artikel 45 Artikel 8
Artikel 46 Artikel 2, stk. 2
Artikel 47 Artikel 10
Artikel 48 Artikel 3
Artikel 49 Artikel 4, stk. 1 til 7,
litra r), andet afsnit,
første sætning, og
stk. 7, litras) til stk.
12
Artikel 50 Artikel 5, stk. 1 til 3
Artikel 51, stk. 1 til 5 Artikel 12, stk. 1 til
5
Artikel 51, stk. 6 Artikel 12, stk. 8Artikel 52, stk. 1 til 7 Artikel 3, stk. 1 til 7
Artikel 52, stk. 8 og 9 Artikel 3, stk. 5 og 6 Artikel 3, stk. 8 og 9 Artikel 5, stk. 4 og 5
Artikel 52, stk. 10 Artikel 3, stk. 10
Artikel 53 Artikel 4▼B2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 73
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 54 Artikel 5
Artikel 55 Artikel 6
Artikel 56 Artikel 7
Artikel 57 Artikel 11
Artikel 58 Artikel 3, stk. 5
Artikel 59 Artikel 6
Artikel 60 Artikel 8 Artikel 22 Artikel 9 Artikel 7
Artikel 61 Artikel 4a
Artikel 62, stk. 1 og 2 Artikel 11, stk. 4 og
5
Artikel 62, stk. 3 Artikel 2
Artikel 63 Artikel 11, stk. 1 til
3
Artikel 64 Artikel 6, stk. 1 til 9
Artikel 65 Artikel 12, stk. 7
Artikel 66 Artikel 14, stk. 2 Artikel 9, stk. 2 Artikel 24, stk. 3 Artikel 12, stk. 2
Artikel 67 — — — — — — —
Artikel 68 — — — — — — —
Artikel 69 — — — — — — —
Bilag I BilagBilag II Bilag I
Bilag III Bilag II
Bilag IV Bilag III
Bilag V — — — — — — —
Bilag VI — — — — — — —▼B2000L0012 — DA — 11.02.2003 — 002.001 — 74