1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/68/EF
af 16. december 1997
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af
forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående
maskiner
(EFT L 59 af 27.2.1998, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 2001/63/EF af 17. august 2001 L 227 41 23.8.2001
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/68/EF
af 16. december 1997
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partiklerfra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående
maskiner
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B(3), på grundlag
af Forligsudvalgets fælles udkast af 11. november 1997, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)I programmet for Fællesskabets politik og virke inden for miljø
og bæredygtig udvikling(4) anerkendes det i princippet, at alle
mennesker effektivt bør beskyttes mod erkendte sundhedsrisiciforårsaget af luftforurening, og at dette navnlig nødvendiggør
bekæmpelse af emissionen af kvælstofdioxid (NO
2), partikler
(PT) — sort røg, og andre forurenende stoffer såsom carbonmon-oxid (CO); af hensyn til forebyggelsen af dannelsen af ozon (O
3)
i troposfæren og den dermed forbundne sundheds- og miljøska-delige virkning skal emission af stoffer, der fører til dannelse afkvælstofoxider (NO
x) og kulbrinter (HC) nedsættes; på grund af
de miljøskader, der forårsages af forsuring, bør blandt andet også
udslippet fra NOxog HC mindskes;
(2)Fællesskabet undertegnede protokollen fra FN's Økonomiske
Kommission for Europa om nedsættelse af flygtige organiske
forbindelser i april 1992 og tiltrådte i december 1993 protokollenom reduktion af NO
x-emission; begge protokoller knytter sig til
1979-konventionen om langtrækkende grænseoverskridende luft-forurening, der vedtoges i juli 1982;
(3)målsætningen — nedsættelse af mængden af forurenende emissi-oner fra mobile ikke-vejgående maskiner og oprettelse ogfunktion af det indre marked for motorer og maskiner — kan
ikke i tilstrækkelig grad tilgodeses af de enkelte medlemsstater;
dette kan bedre ske gennem tilnærmelse af medlemsstaterneslovgivning om foranstaltninger mod luftforurening fra motorerberegnet til montering i mobile ikke-vejgående maskiner;
(4)nye undersøgelser foretaget af Kommissionen viser, at emissi-oner fra motorer i mobile ikke-vejgående maskiner udgør envæsentlig del af den samlede menneskeskabte emission af visseskadelige luftforurenende stoffer; den kategori af motorer, sombestemmelserne i dette direktiv omfatter, nemlig motorer med
kompressionstænding, er årsag til en betydelig del af luftforur-
eningen med NO
xog PT, navnlig sammenholdt med den, der
hidrører fra vejtransportsektoren;1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 2
(1) EFT C 328 af 7.12.1995, s. 1.
(2) EFT C 153 af 28.3.1996, s. 2.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 25. oktober 1995 (EFT C 308 af
20.11.1995, s. 29), Rådets fælles holdning af 20. januar 1997 og Europa-
Parlamentets afgørelse af 13. maj 1997 (EFT C 167 af 2.7.1997, s. 22).Europa-Parlamentets afgørelse af 16. december 1997. Rådets afgørelse af 4.
december 1997.
(
4) Resolution vedtaget af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes
regeringer, forsamlet i Rådet, den 1. februar 1993 (EFT C 138 af
17.5.1993, s. 1).
▼B
(5)emissioner fra mobile ikke-vejgående maskiner, der drives af
motorer med kompressionstænding, især emissioner af NOxog
PT, giver anledning til stor betænkelighed på dette område;forskrifter for sådanne forureningskilder bør komme i førsterække; det vil imidlertid også være hensigtsmæssigt senere atudvide dette direktivs område til også at omfatte kontrol medforureningen fra andre motorer til ikke-vejgående maskiner, her-
under transportable generatorsæt baseret på relevante
testcyklusser; en betydelig nedsættelse af CO- og HC-emissio-nerne vil kunne opnås med den påregnede udvidelse af dettedirektivs gyldighedsområde til også at omfatte benzinmotorer;
(6)der bør snarest muligt indføres bestemmelser om kontrol medemission fra land- og skovbrugstraktorer, der sikrer et miljøbe-skyttelsesniveau svarende til direktivets, og hvis normer og kravfuldt ud er i overensstemmelse med det;
(7)den valgte typegodkendelsesprocedure er på europæisk plangennemprøvet til godkendelse af vejkøretøjer og komponenterdertil; som noget nyt indføres begrebet godkendelse af en stam-motor, der repræsenterer en gruppe motorer (motorfamilie), som
er bygget efter samme konstruktionsprincipper og med de
samme komponenter;
(8)motorer, der er produceret i overensstemmelse med kravene i
dette direktiv, skal mærkes således og anmeldes til de godken-
dende myndigheder; for at lette administrationen er der ikkefastsat nogen direkte myndighedskontrol med de datoer forproduktion af motorerne, som er relevante for de skærpedekrav; denne frihed for fabrikanterne forudsætter, at de gør det
lettere for myndighederne at udføre stikprøvekontrol, og at de
regelmæssigt stiller de relevante oplysninger vedrørende produk-tionsplanlægningen til rådighed; denne procedure for meddelelseaf oplysninger er ikke obligatorisk, men en høj grad af overens-stemmelse hermed vil lette myndighedernes planlægning afefterprøvninger og øge den gensidige tillid mellem fabrikanter
og typegodkendelsesmyndigheder;
(9)som ækvivalente med godkendelser meddelt i henhold til nærvæ-
rende direktiv i dets første etape anses godkendelser, der er
meddelt i henhold til direktiv 88/77/EØF(1) eller i henhold til
regulativ 49, serie 02 fra FN's Økonomiske Kommission forEuropa, som angivet i bilag IV, tillæg II, til direktiv 92/53/EØF(
2);
(10)motorer, der er i overensstemmelse med dette direktivs krav ogomfattet af dets område, skal tillades markedsført i medlemssta-terne; disse motorer må ikke være underkastet noget andetnationalt krav med hensyn til emission; medlemsstater, der
meddeler godkendelse, træffer de nødvendige kontrolforanstalt-
ninger;
(11)ved fastsættelse af de nye prøvningsforskrifter og grænseværdier
må det særlige anvendelsesmønster for denne type motorer tages
i betragtning;
(12)det er hensigtsmæssigt, at de nye normer indføres efter det
velprøvede totrinsprincip;
(13)for motorer med høj effekt synes en betydelig nedsættelse af
emissionen af luftforurenende stoffer at være lettest at gennem-føre, idet der vil kunne anvendes teknologi, der allerede er1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 3
(1) Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse
af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod emission af
forurenende luftarter fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer (EFT L 36
af 9.2.1988, s. 33). Direktivet er senest ændret ved direktiv 96/1/EF (EFTL 40 af 17.2.1996, s. 1).
(
2) Rådets direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992 om ændring af direktiv 70/156/
EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af
motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 225 af
10.8.1992, s. 1).
▼B
færdigudviklet til motorer i vejkøretøjer; når dette tages i
betragtning, må der regnes med en forskudt gennemførelse afkravene, idet trin I begynder med det højeste af de tre effek-
tområder; dette princip er opretholdt i trin II, bortset fra et nyt
fjerde effektområde, der ikke omfattes af trin I;
(14)for den således regulerede sektor af mobile ikke-vejgåendemaskiner, der ud over landbrugstraktorer er den vigtigste,sammenholdt med emissioner fra vejtransportsektoren, vil derkunne forventes en væsentlig mindskelse af emissionerne ved
gennemførelse af dette direktiv; som følge af dieselmotorers i
forvejen gode præstationer med hensyn til emission af CO ogHC er der kun meget snæver margen for forbedringer medhensyn til de samlede emissioner;
(15)forslaget giver mulighed for, at usædvanlige tekniske ellerøkonomiske omstændigheder kan tages i betragtning, idet detindeholder procedurer, hvorved fabrikanterne kan indrømmes
undtagelse fra deres forpligtelser efter direktivet;
(16)fabrikanterne skal pålægges at træffe passende forholdsregler til
sikring af produktionens overensstemmelse, når en motorgodkendes; med henblik på konstateret manglende overensstem-melse er der fastsat bestemmelser for underretningsprocedurer,korrigerende indgreb og en samarbejdsordning, der gør detmuligt at afgøre tvister mellem medlemsstaterne om overens-
stemmelsen af certificerede motorer;
(17)medlemsstaternes ret til at opstille krav, som sikrer beskyttelse af
personer, der arbejder med mobile ikke-vejgående maskiner,berøres ikke af dette direktiv;
(18)de tekniske forskrifter i visse bilag til dette direktiv børsuppleres og eventuelt tilpasses til den tekniske udvikling ihenhold til udvalgsproceduren;
(19)der bør fastsættes bestemmelser til sikring af, at motorerneafprøves i overensstemmelse med reglerne for god laboratorie-
praksis;
(20)der er behov for at fremme verdenshandelen på dette område ved
så vidt muligt at harmonisere emissionsnormerne i Fællesskabetmed de normer, der er gældende eller planlægges i tredjelande;
(21)man bør derfor overveje muligheden af at tage situationen op tilfornyet behandling, i det omfang nye teknologier er tilgængeligeog økonomisk mulige og under hensyn til de fremskridt, dergøres i forbindelse med gennemførelsen af trin II;
(22)Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen indgikden 20.
december 1994 en modus vivendi vedrørende gennemførelsesfor-
anstaltningerne til retsakter vedtaget efter fremgangsmåden itraktatens artikel 189 B(
1)—
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er en indbyrdes tilnærmelse af medlems-
staternes lovgivninger om emissionsstandarder og typegodkendelses-procedurer for motorer til montering i mobile ikke-vejgåendemaskiner. Dette vil bidrage til det indre markeds tilfredsstillende funk-tion og samtidig beskytte menneskers sundhed og miljøet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 4
(1) EFT C 102 af 4.4.1996, s. 1.
▼B
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
— »mobil ikke-vejgående maskine« en mobil maskine, transportabelt
teknisk udstyr eller et køretøj med eller uden karosseri, som ikke
er beregnet til vejgående passagerbefordring eller godstransport, ogmed monteret forbrændingsmotor, jf. specifikationerne i bilag I,punkt 1
— »typegodkendelse« den fremgangsmåde, hvormed medlemsstaten
attesterer, at en type forbrændingsmotor eller en motorfamilie forså vidt angår afgivelsen af forurenende luftarter og partikler,opfylder de relevante tekniske krav i dette direktiv
— »motortype« en kategori af motorer, der ikke afviger indbyrdes med
hensyn til sådanne væsentlige specifikationer, som er defineret ibilag II, tillæg 1
— »motorfamilie« en af fabrikanten opstillet gruppe af motorer, der
som følge af deres konstruktion må forventes at svare til hinanden
med hensyn til forurening fra udstødningen, og som opfylder
kravene i dette direktiv
— »stammotor« en motor, der er valgt fra en motorfamilie på en sådan
måde, at den opfylder kravene i bilag I, punkt 6 og 7
— »motoreffekt« den nettoeffekt, der er specificeret i bilag I, punkt
2.4
— »motorens produktionsdato« den dato, hvor motoren gennemgår den
sidste kontrol, efter at den har forladt samlebåndet. På dette stadium
er motoren klar til at blive leveret eller lagt på lager
— »markedsføring« tilførsel til EF-markedet mod betaling eller gratis
af et produkt, der er omfattet af direktivet, med henblik på distribu-
ering og/eller anvendelse i Fællesskabet
— »fabrikant« den person eller organisation, som over for de godken-
dende myndigheder er ansvarlig for typegodkendelsesprocessen ienhver henseende og for produktionens overensstemmelse. Det
kræves ikke, at den pågældende person eller organisation er direkte
involveret i alle stadier af motorens produktion
— »godkendende myndighed« den myndighed/de myndigheder i en
medlemsstat, som i enhver henseende er ansvarlig for typegodken-
delse af en motor eller en motorfamilie, som udsteder og inddrager
typegodkendelsesattester, som fungerer som forbindelsesled til deøvrige medlemsstaters godkendende myndigheder, og som eransvarlig for kontrol med fabrikantens forholdsregler til sikring afproduktionens overensstemmelse
— »teknisk tjeneste« den eller de organisationer, der er udpeget til
som prøvningslaboratorium at udføre prøvning og inspektion påvegne af medlemsstatens godkendende myndighed. Den godken-dende myndighed kan også selv udøve denne funktion
— »oplysningsskema« det dokument, der er anført i bilag II, og hvoraf
det fremgår, hvilke oplysninger ansøgeren skal indsende
— »informationsmappe« alle de data, tegninger, fotografier mv., som
ansøgeren i henhold til oplysningsskemaet skal indgive til den
tekniske tjeneste eller den godkendende myndighed
— »informationspakke« informationsmappen samt de prøvningsrap-
porter eller andre dokumenter, som den tekniske tjeneste eller dengodkendende myndighed har vedlagt informationsmappen under
udførelsen af sine opgaver
— »indholdsfortegnelse til informationspakken« det dokument, der
indeholder en liste over informationspakkens indhold, hvor hverenkelt side er nummereret eller mærket, således at den let kan iden-tificeres.
Artikel 3
Ansøgning om typegodkendelse
1. Ansøgning om typegodkendelse af en motor eller motorfamilie
indgives af fabrikanten til den godkendende myndighed i den pågæl-1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 5
▼B
dende medlemsstat. Ansøgningen ledsages af en informationsmappe
med de oplysninger, der kræves i oplysningsskemaet i bilag II.Motorer, som opfylder de motortypeegenskaber, der er beskrevet i bilag
II, tillæg I, indgives til den tekniske myndighed, som er ansvarlig for
gennemførelsen af godkendelsesprøvningerne.
2. Fastslår den godkendende myndighed i forbindelse med ansøg-
ning om typegodkendelse af en motorfamilie, at den indgivneansøgning med hensyn til den valgte stammotor ikke er fuldt ud repræ-sentativ for den i bilag II, tillæg 2, beskrevne motorfamilie, skal derindsendes en alternativ og om nødvendigt endnu en stammotor, bestemtaf den godkendende myndighed, til godkendelse efter stk. 1.
3. For hver motortype eller motorfamilie kan der kun indgives
ansøgning i en enkelt medlemsstat. Der skal indgives særskilt ansøg-
ning for hver motortype eller motorfamilie, der ønskes godkendt.
Artikel 4
Typegodkendelsesprocedure
1. Den medlemsstat, hvortil ansøgningen indgives, meddeler type-
godkendelse af alle motortyper og motorfamilier, som svarer tilspecifikationerne i informationsmappen og opfylder direktivets krav.
2. Medlemsstaten skal for hver motortype og motorfamilie, den
godkender, udfylde alle de relevante rubrikker i typegodkendelsesatte-sten, hvoraf der findes en model i bilag VI, og udarbejde ellerkontrollere indholdsfortegnelsen til informationspakken. Typegodken-delsesattester nummereres som angivet i bilag VII. Den udfyldte
typegodkendelsesattest og bilagene dertil sendes til ansøgeren.
3. Hvis den motor, der søges godkendt, kun kan fungere efter
hensigten eller udvise sine særlige egenskaber i forbindelse med andre
af den mobile ikke-vejgående maskines dele, og opfyldelsen af et ellerflere krav derfor kun lader sig kontrollere, når den motor, der søgesgodkendt, er koblet sammen med andre af maskinens dele, det væresig virkelige eller simulerede, skal typegodkendelsen af motorenbegrænses tilsvarende. På typegodkendelsesattesten for en sådan motor
eller motorfamilie skal i så fald anføres eventuelle begrænsninger i
dens anvendelse og eventuelle monteringsforskrifter.
4. Den godkendende myndighed i hver medlemsstatat
a) sender hver måned de godkendende myndigheder i de øvrige
medlemsstater en liste (med de i bilag VIII anførte oplysninger)
over de typegodkendelser af motorer og motorfamilier, som den
har meddelt, nægtet eller inddraget i den forløbne måned
b) sender på en anden godkendende myndigheds anmodning straks
— en kopi af typegodkendelsesattesterne med/uden informations-
pakke for hver motortype eller motorfamilie, for hvilken denhar meddelt, nægtet eller inddraget godkendelse, og/eller
— den i artikel 6, stk. 3, beskrevne liste over motorer, der er produ-
ceret i henhold til de meddelte typegodkendelser, med de i bilagIX anførte oplysninger, og/eller
— en kopi af den i artikel 6, stk. 4, beskrevne erklæring.
5. Den godkendende myndighed i hver medlemsstat tilsender hvert
år, samt når den modtager en anmodning derom, Kommissionen enkopi af databladet, jf. bilag X, vedrørende de motorer, den hargodkendt siden sidste indberetning herom.
Artikel 5
Ændringer af godkendelser
1. Den medlemsstat, der har meddelt en typegodkendelse, sørger for,
at den bliver underrettet om alle ændringer af de oplysninger, derfindes i informationspakken.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 6
▼B
2. Ansøgning om ændring eller udvidelse af en typegodkendelse skal
altid indgives til godkendelsesmyndigheden i den medlemsstat, der harmeddelt den oprindelige typegodkendelse.
3. Er der sket ændringer i nogen af oplysningerne i informations-
pakken, skal den godkendende myndighed i den pågældendemedlemsstat:
— om nødvendigt udstede de nødvendige rettelsesblade til informati-
onspakken, hvor hvert enkelt rettelsesblad mærkes tydeligt medændringens art og udstedelsesdatoen. Hver gang der udstedes rettel-sesblade, rettes også indholdsfortegnelsen til informationspakken(der er knyttet som bilag til typegodkendelsesattesten), således atdatoen for de seneste ændringer er angivet
— udstede en revideret typegodkendelsesattest (forsynet med et udvi-
delsesnummer) hvis nogle af oplysningerne i den (bortset fra
bilagene) er ændret, eller hvis direktivets krav er ændret siden dendato, der er anført på attesten; af den reviderede attest skal det tyde-ligt fremgå, hvorfor og på hvilken dato revisionen er foretaget.
Finder den godkendende myndighed i den pågældende medlemsstat, at
en ændring i informationspakken tilsiger ny prøvning eller kontrol,
underretter den fabrikanten derom og udsteder ikke ovennævnte doku-menter, før den nye prøvning eller kontrol er gennemført medtilfredsstillende resultat.
Artikel 6
Overensstemmelse
1. Fabrikanten anbringer på hver enhed, der produceres i overens-
stemmelse med den godkendte type, de i bilag I, punkt 3, anførte
mærker, herunder typegodkendelsesnummeret.
2. Indeholder en typegodkendelsesattest anvendelsesbegrænsninger i
henhold til artikel 4, stk. 3, skal fabrikanten med hver produceret enhedgive detaljerede oplysninger om sådanne begrænsninger og angiveeventuelle monteringsforskrifter. Leveres en række motortyper til en
enkelt maskinfabrikant, behøver denne dog kun at få udleveret ét
eksemplar af nævnte oplysningsdokument — senest på leveringsdatoenfor den første motor — som desuden omfatter en fortegnelse over depågældende motoridentifikationsnumre.
3. Fabrikanten tilsender efter anmodning den myndighed, som
meddelte typegodkendelsen, en fortegnelse med identifikationsnumre
for hver motortype, der er produceret i overensstemmelse med kravenei dette direktiv siden sidste indberetning eller, siden direktivets kravførste gang fandt anvendelse; en sådan fortegnelse fremsendes senest45 dage efter hvert kalenderårs slutning samt straks efter hver ikrafttræ-delsesdato for ændringer af dette direktiv, og straks efter enhver
yderligere dato, som myndigheden måtte fastsætte. Hvor det ikke
fremgår af motorernes kodningssystem, skal denne fortegnelse angivesammenhængen mellem identifikationsnumrene og de tilsvarendemotortyper eller -familier og typegodkendelsesnumrene. Fortegnelsenskal derudover indeholde særlige oplysninger, hvis fabrikanten ophører
med at producere en godkendt motortype eller motorfamilie. Kræves en
sådan fortegnelse ikke regelmæssigt fremsendt til den godkendendemyndighed, skal fabrikanten opbevare de tilsvarende optegnelser i enperiode af mindst 20 år.
4. Fabrikanten tilsender 45 dage efter kalenderårets slutning og på
hver anvendelsesdato, jf. artikel 9, den godkendende myndighed, der
meddelte typegodkendelse, en erklæring med angivelse af motortype
og -familie samt relevant motoridentifikationskode for de motorer, hanagter at producere fra denne dato.
Artikel 7
Anerkendelse af ækvivalente godkendelser
1. På forslag af Kommissionen kan Europa-Parlamentet og Rådet,
inden for rammerne af multilaterale og bilaterale aftaler mellem1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 7
▼B
Fællesskabet og tredjelande anerkende, at procedurer, som er fastsat
ved internationale regulativer eller ved bestemmelser i tredjelande, erækvivalente med nærværende direktivs bestemmelser om typegodken-
delse af motorer.
2. Typegodkendelser, der er udstedt i henhold til direktiv 88/77/
EØF, som er i overensstemmelse med trin A eller B, jf. direktiv 91/542/EØF(
1), artikel 2 og bilag I, punkt 6.2.1, og i givet fald de tilsva-
rende godkendelsesmærker accepteres for trin I, jf. artikel 9, stk. 2, i
nærværende direktiv. Denne gyldighedsperiode udløber, når kravene i
henhold til trin II, jf. artikel 9, stk. 3, i nærværende direktiv, obligato-risksk al være opfyldt.
Artikel 8
Registrering og markedsføring
1. Medlemsstaterne må ikke nægte at registrere, hvis dette er rele-
vant, eller markedsføre nye motorer, uanset om disse allerede er
monteret i en maskine, hvis de opfylder kravene i dette direktiv.
2. Medlemsstaterne må kun tillade registrering, hvis dette er rele-
vant, og markedsføring af nye motorer, uanset om disse allerede ermonteret i en maskine, hvis de opfylder kravene i dette direktiv.
3. En medlemsstats godkendende myndighed, der meddeler en type-
godkendelse, skal — om nødvendigt i samarbejde med de godkendende
myndigheder i de øvrige medlemsstater — i forbindelse med godken-
delsen træffe de nødvendige foranstaltninger til registrering og kontrolaf identifikationsnumrene på motorer, der produceres i overensstem-melse med kravene i dette direktiv.
4. Supplerende kontrol af identifikationsnumre kan ske i forbindelse
med kontrol af produktionens overensstemmelse, som er beskrevet i
artikel 11.
5. Med henblik på kontrollen af identifikationsnumrene skal fabri-
kanten eller dennes i Fællesskabet etablerede befuldmægtigede påforlangende uopholdeligt give den ansvarlige godkendende myndighedalle nødvendige oplysninger om de direkte købere tillige med identifi-
kationsnumrene på de motorer, der er produceret i overensstemmelse
med artikel 6, stk. 3. For motorer solgt til en maskinfabrikant krævesikke yderligere oplysninger.
6. Hvis fabrikanten ikke på de godkendende myndigheders anmod-
ning er i stand til at efterprøve kravene i artikel 6, navnlig iforbindelse med stk. 5 i nærværende artikel, kan godkendelsen af den
tilsvarende motortype eller -familie i henhold til dette direktiv
inddrages. I så fald foretages underretning efter proceduren i artikel12, stk. 4.
Artikel 9
Tidsplan
1. MEDDELELSE AF TYPEGODKENDELSER
Medlemsstaterne må ikke efter den 30. juni 1998 nægte typegodken-
delse af en motortype eller en motorfamilie eller nægte at udstede deti bilag VI beskrevne dokument og må ikke stille andre typegodkendel-seskrav med hensyn til luftforurenende emissioner fra mobile ikke-vejgående maskiner med motor monteret, hvis kravene i dette direktivmed hensyn til emissionerne af forurenende luftarter og partikler er
opfyldt.
2. TYPEGODKENDELSER TRIN I
(MOTORKATEGORI A, B OG C)
Medlemsstaterne skal nægte typegodkendelse af en motortype eller en
motorfamilie samt udstedelse af det i bilag VI beskrevne dokument og1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 8
(1) EFT L 295 af 25.10.1991, s. 1.
▼B
nægte enhver anden form for typegodkendelse af en mobil ikke-
vejgående maskine med monteret motor:
efter den 30. juni 1998 for motorer med effekt P i området:
— A: 130 kW ≤P≤560 kW
—B : 7 5kW ≤P < 130 kW
—C : 3 7kW ≤P < 75 kW
hvis motoren ikke opfylder kravene i dette direktiv, og når emissionen
af forurenede luftarter og partikler fra motoren ikke opfylder grænse-værdierne i tabellen i punkt 4.2.1 i bilag I.
3. TYPEGODKENDELSER TRIN II
(MOTORKATEGORI D, E, F OG G)
Medlemsstaterne skal nægte typegodkendelse af en motortype eller en
motorfamilie samt udstedelse af det i bilag VI beskrevne dokument, og
nægte enhver anden form for typegodkendelse af en mobil ikke-
vejgående maskine med monteret motor:
— D: efter den 31. december 1999 for motorer med effekt P i
området:18 kW≤P < 37 kW
— E: efter den 31. december 2000 for motorer med effekt P i
området:
130 kW≤P≤560 kW
— F: efter den 31. december 2001 for motorer med effekt P i
området:75 kW≤P < 130 kW
— G: efter den 31. december 2002 for motorer med effekt P i
området:
37 kW≤P < 75 kW
hvis motoren ikke opfylder kravene i dette direktiv, og når emissionen
af forurenede luftarter og partikler fra motoren ikke opfylder grænse-værdierne i tabellen i punkt 4.2.3 i bilag I.
4. MARKEDSFØRING OG MOTORPRODUKTIONSDATA
Bortset fra maskiner og motorer til eksport til tredjelande tillader
medlemsstaterne efter nedenanførte datoer kun registrering, hvis dette
er relevant, og markedsføring af fabriksnye mobile ikke-vejgående
motordrevne maskiner samt salg eller brug af fabriksnye motorer,uanset om de allerede er monteret i en maskine, hvis de opfylderkravene i dette direktiv, og hvis motoren er godkendt i en af kategori-erne i stk. 2 eller 3.
Trin I
— kategori A: 31. december 1998
— kategori B: 31. december 1998
— kategori C: 31. marts 1999.
Trin II
— kategori D: 31. december 2000
— kategori E: 31. december 2001— kategori F: 31. marts 2002.— kategori G: 31. marts 2003.
Medlemsstaterne kan dog for hver kategori udsætte ovennævnte krav i
to år for motorer, der er produceret inden de datoer, der er nævnt idette stykke.
Tilladelser for trin I-motorer udløber, når kravene i henhold til trin II
obligatorisksk al være opfyldt.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 10
Undtagelser og alternative procedurer
1. Kravene i artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 9, stk. 4, gælder ikke:
— motorer til anvendelse i forsvaret
— motorer, der er undtaget i henhold til stk. 2.
2. Medlemsstaterne kan efter anmodning fra en fabrikant indrømme
undtagelse fra tidsfristen/-fristerne for markedsføring i artikel 9, stk. 4,
for restmotorer, der stadig er på lager, og lagre af mobile ikke-
vejgående maskiner, for så vidt angår motoren, på følgende betingelser:
— Fabrikanten skal indgive en ansøgning til de godkendende myndig-
heder i den medlemsstat, der har godkendt de(n) pågældendemotortype(r) eller -familie(r), før tidsfristen/-fristerne er over-skredet.
— Fabrikantens ansøgning skal indeholde en fortegnelse som
omhandlet i artikel 6, stk. 3, over fabriksnye motorer, der ikkemarkedsføres inden for tidsfristen/-fristerne; for så vidt angår
motorer, der for første gang omfattes af dette direktiv, skal fabri-
kanten indgive ansøgningen til de godkendende myndigheder i denmedlemsstat, hvor motorerne er oplagret.
— Ansøgningen skal ledsages af en teknisk og/eller økonomisk
begrundelse.
— Motorerne skal svare til en type eller familie, for hvilken typegod-
kendelsen ikke længere er gyldig, eller for hvilken der ikke tidligere
stilledes krav om typegodkendelse, men som er produceret inden
for de(n) gældende tidsfrist(er).
— Motorerne skal fysisk have været oplagret inden for Det Europæ-
iske Fællesskab inden for tidsfristen/-fristerne.
— Antallet af fabriksnye motorer af en eller flere typer, der markeds-
føres i hver medlemsstat i henhold til denneundtagelsesbestemmelse, må højst udgøre 10 % af de fabriksnye
motorer af alle typer, der det foregående år er markedsført i den
pågældende medlemsstat.
— Hvis ansøgningen imødekommes af den pågældende medlemsstat,
skal denne inden for en måned tilsende de godkendende myndig-
heder i de øvrige medlemsstater nærmere enkeltheder om ogbegrundelse for de undtagelser, der er indrømmet fabrikanten.
— Medlemsstater, der indrømmer undtagelse efter denne artikel, er
ansvarlige for, at fabrikanten opfylder alle de deraf følgende
forpligtelser.
— De godkendende myndigheder skal for hver af de pågældende
motorer udfylde en typeattest med en særlig angivelse. I givet fald
kan anvendes et fælles dokument, der indeholder alle de pågæl-dende motorers identifikationsnumre.
— Medlemsstaterne tilsender hvert år Kommissionen en fortegnelse
over alle indrømmede undtagelser med begrundelse.
Denne mulighed kan kun benyttes i tolv måneder fra den dato, hvor en
tidsfrist/tidsfrister for markedsføring første gang blev gældende for
motorerne.
Artikel 11
Forholdsregler vedrørende produktionens overensstemmelse
1. Inden en medlemsstat meddeler typegodkendelse, træffer den, for
så vidt angår specifikationerne i bilag I, punkt 5, de fornødne foran-staltninger til at kontrollere, at der er taget tilfredsstillende
forholdsregler til at sikre en reel kontrol af produktionens overensstem-
melse, om nødvendigt i samarbejde med de godkendende myndighederi de øvrige medlemsstater.
2. En medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse, træffer de
fornødne foranstaltninger til, for så vidt angår specifikationerne i bilagI, punkt 5, at kontrollere, at de i stk. 1 omhandlede forholdsregler tilstadighed er tilstrækkelige, og at hver produceret motor, der er mærketmed godkendelsesnummer i henhold til dette direktiv, fortsat er i over-1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 10
▼B
ensstemmelse med beskrivelsen i godkendelsesattesten og dennes bilag
for den godkendte motortype eller -familie, om nødvendigt i samar-bejde med de godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Manglende overensstemmelse med den godkendte type eller familie
1. Der foreligger manglende overensstemmelse med den godkendte
type eller familie, når der konstateres afvigelser fra specifikationerne itypegodkendelsesattesten og/eller informationspakken, og denmedlemsstat, der har meddelt typegodkendelsen, ikke har givet tilla-delse hertil i henhold til artikel 5, stk. 3.
2. Konstaterer en medlemsstat, at motorer, som den har typegod-
kendt, og som er ledsaget af en overensstemmelsesattest eller forsynet
med godkendelsesmærke, ikke er i overensstemmelse med den typeeller familie, den har godkendt, træffer den de fornødne foranstalt-ninger til at sikre, at motorer, der produceres, atter bringes ioverensstemmelse med den godkendte type eller familie. De godken-
dende myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter de
godkendende myndigheder i de øvrige medlemsstater om de trufneforanstaltninger, der om nødvendigt kan omfatte inddragelse af type-godkendelsen.
3. Fastslår en medlemsstat, at motorer, som er forsynet med et type-
godkendelsesmærke ikke er i overensstemmelse med den godkendte
type eller familie, kan den anmode den medlemsstat, der har udstedt
typegodkendelsen, om at kontrollere, at de motorer, der produceres, eri overensstemmelse med den godkendte type eller familie. Dennekontrol skal finde sted senest seks måneder efter, at anmodningen erfremsat.
4. Medlemsstaternes godkendende myndigheder underretter inden
for en frist på en måned hinanden om inddragelse af typegodkendelser
og grundene hertil.
5. Bestrider den medlemsstat, der har meddelt typegodkendelsen,
den manglende overensstemmelse, som den er blevet underrettet om,bestræber de involverede medlemsstater sig på at bilægge tvisten.Kommissionen holdes underrettet og foretager om nødvendigt relevante
konsultationer for at nå til en løsning.
Artikel 13
Beskyttelse af arbejdstagerne
Bestemmelserne i dette direktiv anfægter ikke medlemsstaternes ret til,
under overholdelse af traktaten, at fastsætte de krav, de finder nødven-dige for at sikre, at arbejdstagerne er beskyttet, når de anvender demaskiner, der er omfattet af dette direktiv, dog forudsat at disse ikkehar konsekvenser for markedsføringen af de pågældende motorer.
Artikel 14
Tilpasning til den tekniske udvikling
Ændringer, der er påkrævede for at tilpasse bilagene til den tekniske
udvikling, vedtages, med undtagelse af kravene i bilag I, punkt 1, 2.1-2.8 og 4, af Kommissionen bistået af det udvalg, der er oprettet imedfør af artikel 13 i direktiv 92/53/EØF og i overensstemmelse medde procedurer, der er fastsat i nærværende direktivs artikel 15.
Artikel 15
Udvalgsprocedure
1. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om detteudkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntil, hvor meget sagen haster. Udtalelsen skal vedtages med det flertal,der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for afgørelser, som Rådetskal træffe på forslag af Kommissionen. De stemmer, som medlemssta-1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 11
▼B
ternes repræsentanter afgiver i udvalget, tildeles vægt som fastsat i den
nævnte artikel. Formanden har ikke stemmeret.
2. a) Kommissionen træffer foranstaltninger, der iværksættes med
øjeblikkelig virkning
b) Kommissionen skal dog straks give Rådet meddelelse om de
påtænkte foranstaltninger, hvis de ikke er i overensstemmelsemed udvalgets udtalelse. I så fald:
— skal Kommissionen udsætte iværksættelsen af de trufne foran-
staltninger i indtil tre måneder fra datoen for meddelelsen.
— kan Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal,
træffe anden afgørelse inden for den tidsfrist, der er angiveti første led.
Artikel 16
Godkendende myndigheder og tekniske tjenester
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater
navne og adresser på de ansvarlige godkendende myndigheder ogtekniske tjenester i dette direktivs forstand. De bemyndigede tjenesterskal opfylde kravene i artikel 14 i direktiv 92/53/EØF.
Artikel 17
Gennemførelse i national lovgivning
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30.
juni 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen inde-
holde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsenledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningenfastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette
direktiv.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 19
Yderligere nedsættelse af emissionsgrænseværdierne
Europa-Parlamentet og Rådet træffer inden udgangen af år 2000 afgø-
relse om et forslag, som Kommissionen inden udgangen af 1999 skalforelægge om yderligere nedsættelse af emissionsgrænseværdierneunder hensyn til generelt tilgængelige teknikker til nedbringelse af luft-forurening fra motorer med kompressionstænding og tilluftkvalitetssituationen.
Artikel 20
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 12
▼B
BILAG I
ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, SYMBOLER OG
FORKORTELSER; MÆRKNING AF MOTOREN, SPECIFIKATIONER
OG PRØVNING, SPECIFIKATIONER FOR VURDERING AF PRODUK-
TIONENS OVERENSSTEMMELSE OG PARAMETRE TIL
BESTEMMELSE AF MOTORFAMILIEN, VALG AF STAMMOTOR
1. ANVENDELSESOMRÅDE
Dette direktiv finder anvendelse på motorer, der skal monteres i mobile
ikke-vejgående maskiner.
Direktivet finder ikke anvendelse på motorer til fremdrift af
— køretøjer som defineret i direktiv 70/156/EØF(1) og direktiv 92/61/
EØF(2)
— landbrugstraktorer som defineret i direktiv 74/150/EØF(3).
For at være omfattet af dette direktiv skal motorerne desuden være
monteret i maskiner, som opfylder følgende særlige krav:
A. er beregnet til og egnet til at bevæge sig eller blive fremdrevet på
jorden på eller uden for vej, og hvis motor har kompressionstænding
og en nettoeffekt, jf. punkt 2.4, på mindst 18 kW og højst 560 kW(4)
og kører med vekslende hastighed og ikke med én konstant
hastighed.
Maskiner, hvis motorer falder ind under denne definition, omfatter,
men er ikke begrænset til:
— teknisk boreudstyr, kompressorer mv.
— bygge- og anlægsmateriel, herunder hjullæssere, bulldozere,
bæltetraktorer, bæltelæssere, lastvognslæssere, terrængående
lastkøretøjer, hydrauliske gravemaskiner mv.
— landbrugsredskaber, jordfræsere— skovbrugsmaskiner— selvkørende landbrugsredskaber (med undtagelse af traktorer
svarende til ovenstående definition)
— udstyr til materialehåndtering— gaffeltrucks— maskiner til vejvedligeholdelse (vejhøvle, vejtromler, asfalte-
ringsmaskiner)
— snepløjningsudstyr— »ground service« udstyr i lufthavne— elevatorer
— mobilkraner.
Dette direktiv gælder ikke følgende anvendelser:
B. skibe
C. jernbanelokomotiver
D. luftfartøjer
E. elaggregater.
2. DEFINITIONER, SYMBOLER OG FORKORTELSER
I dette direktiv forstås ved
2.1.Motor med kompressionstænding en motor, der fungerer efter kompres-
sionstændingsprincippet (f.eks. dieselmotor).
2.2.Forurenende luftarter kulmonoxid, kulbrinter (for hvilke der antages et
kul: brint forhold svarende til bruttoformlen (C
1H1,85) og kvælstofoxider,
idet sidstnævnte udtrykkes som kvælstofdioxid-ækvivalenter (NO2).1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 13
(1) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 93/81/EØF (EFT
L 264 af 23.10.1993, s. 49).
(2) EFT L 225 af 10.8.1992, s. 72.
(3) EFT L 84 af 28.3.1974, s. 10. Direktivet er senest ændret ved direktiv 88/297/EØF
(EFT L 126 af 20.5.1988, s. 52).
(4) Godkendelser, der er meddelt i henhold til regulativ 49 fra FN's Økonomiske Kommis-
sion for Europa, ændringsserie 02, rettelsesliste 1/2, skal anses som svarende til engodkendelse meddelt i overensstemmelse med direktiv 88/77/EØF med ændringer (se
direktiv 92/53/EØF, bilag IV, del II).
▼B
2.3.Forurenende partikler materiale, der er indsamlet på et nærmere
angivet filtermateriale efter fortynding af kompressionstændingsmoto-
rens udstødningsgas med ren, filtreret luft, således at temperaturen
ikke er over 52 ºC (325 K).
2.4.Nettoeffekt effekten i »kW EØF« målt i prøvebænk på enden af krum-
tapakslen eller hvad der svarer til denne, og i henhold til EØF-metoden
for måling af effekten af forbrændingsmotorer til køretøjer fastlagt i
direktiv 80/1269/EØF(1), bortset fra, at effekten af motorens kølerventi-
lator er undtaget(2), og at prøvningsbetingelser og referencebrændstof
svarer til det i nærværende direktiv angivne.
2.5.Mærkehastighed den af fabrikanten angivne maksimalhastighed ved
fuld belastning, som tillades af regulatoren.
2.6.% belastning den brøkdel af det maksimale drejningsmoment, der er til
rådighed ved en given motorhastighed.
2.7.Hastighed ved største drejningsmoment den af fabrikanten angivne
motorhastighed, hvor motoren udvikler sit største drejningsmoment.
2.8.Mellemhastighed den motorhastighed, der opfylder et af følgende krav:
— For motorer beregnet til at fungere med største drejningsmoment
ved forskellige hastigheder er mellemhastigheden den specificerede
hastighed ved største drejningsmoment, hvis dette indtræder ved
mellem 60 % og 75 % af mærkehastigheden
— Såfremt den angivne hastighed ved største drejningsmoment er
mindre end 60 % af mærkehastigheden, er mellemhastigheden 60 %
af mærkehastigheden
— Er den angivne hastighed ved største drejningsmoment større end
75 % af mærkehastigheden, er mellemhastigheden 75 % af mærke-
hastigheden.
2.9.Symboler og forkortelser
2.9.1.Symboler for prøvningsparametre
Symbol Enhed Betegnelse
Apm2Tværsnitsareal af isokinetisk prøvetagnings-
sonde
ATm2Udstødningsrørets tværsnitsareal
gnsn Vægtet gennemsnitsværdi af:
m3/h — volumenhastighed
kg/h — massestrøm
C1 — Kulbrinte ækvivalent med ét kulstofatomconc ppm
Vol %Koncentration (med komponenten angivet
som suffix)
conc
cppm
Vol %Koncentration korrigeret for baggrundskon-
centration
concdppm
Vol %Koncentration i fortyndingsluft
DF — Fortyndingsfaktor (Dilution Factor)
fa— Laboratoriets atmosfærefaktor
FFH— Brændstofspecifikfak tor til omregning af
tørt brint/kulstof forhold til vådt
GAIRWkg/h Massestrøm af indsugningsluft, våd basis
GAIRDkg/h Massestrøm af indsugningsluft, tør basis
GDILWkg/h Massestrøm af fortyndingsluft, våd basis1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 14
(1) EFT L 375 af 31.12.1980, s. 46. Direktivet er senest ændret ved direktiv 89/491/EØF
(EFT L 238 af 15.8.1989, s. 43).
(2) Dette betyder, i modsætning til forskrifterne i punkt 5.1.1.1 i bilag I til direktiv 80/
1269/EØF, at motorens kølerventilator ikke må være påmonteret under prøvningen afmotorens nettoeffekt; hvis fabrikanten alligevel udfører prøvningen med påmonteretventilator, skal den effekt, der absorberes af ventilatoren alene, lægges til den i øvrigt
målte effekt.
▼B
GEDFWkg/h Ækvivalent massestrøm af fortyndet udstød-
ningsgas, våd basis
GEXHWkg/h Massestrøm af udstødningsgas, våd basis
GFUELkg/h Massestrøm af brændstof
GTOTWkg/h Massestrøm af fortyndet udstødningsgas,
våd basis
HREFg/kg Referencestørrelse af absolut fugtindhold
10,71 g/kg,
til beregning af fugtighedskorrektionsfak-
torer for NOxog partikler
Hag/kg Absolut fugtindhold i indsugningsluft
Hdg/kg Absolut fugtindhold i fortyndingsluft
i — Suffix, der angiver den pågældende prøv-
ningssekvens
KH— Fugtighedskorrektionsfaktor for NOx
Kp— Fugtighedskorrektionsfaktor for partikler
KW,a— Omregningsfaktor for indsugningsluft fra tør
til våd basis
KW,d— Omregningsfaktor for fortyndingsluft fra tør
til våd basis
KW,e— Omregningsfaktor for fortyndet udstød-
ningsgas fra tør til våd basis
KW,r— Omregningsfaktor for ufortyndet udstød-
ningsgas fra tør til våd basis
L % Drejningsmoment angivet som procent af
største drejningsmoment for prøvningsha-
stigheden
mass g/h Indeks, som angiver massestrøm af emissi-
oner
MDILkg Masse af fortyndingsluftprøve, som ledes
gennem partikelprøveudtagningsfiltre
MSAMkg Masse af fortyndet udstødningsgasprøve,
som ledes gennem partikel-prøveudtagnings-
filtre
Mdmg Masse af udskilte partikler fra fortyndings-
luft
Mfmg Masse af udskilte partikler
pakPa Mætningsdamptryk af motorens indsug-
ningsluft (ISO 3046: psy= PSY test ambient)
pBkPa Total barometerstand (ISO 3046:
Px= PX Site ambient total pressure
Py= PY Test ambient total pressure)
pdkPa Mætningsdamptryk af fortyndingsluft
pskPa Tørt atmosfæretryk
P kW Bremseeffekt, ukorrigeret
PAEkW Nominel total effekt optaget af hjælpeud-
styr, der er monteret med henblikpå
prøvningen og ikke kræves efter punkt 2.4 i
dette bilag
PMkW Største målte effekt ved prøvningshastighed
under prøvningsbetingelser (jf. bilag VI,
tillæg 1)
PmkW Effekt målt ved forskellige prøvningsse-
kvenser
q — Fortyndingsforholdr — Forhold mellem tværsnitsareal af isokinetisk
sonde og udstødningsrør1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 15
▼B
Ra% Relativ fugtighed af indsugningsluft
Rd% Relativ fugtighed af fortyndingsluft
Rf— FID-responsfaktor
S kW DynamometerindstillingT
aK Absolut temperatur af indsugningsluft
TDK Absolut dugpunkt
TrefK Referencetemperatur (af forbrændingsluft:
298 K)
VAIRDm3/h Volumenhastighed af indsugningsluft på tør
basis
VAIRWm3/h Volumenhastighed af indsugningsluft på våd
basis
VDILm3Volumen af fortyndingsluft, som er ledt
gennem partikeludskillelsesfiltrene
VDILWm3/h Volumenhastighed af fortyndingsluft på våd
basis
VEDFWm3/h Ækvivalent volumenhastighed af fortyndet
udstødningsgas på våd basis
VEXHDm3/h Volumenhastighed af udstødningsgas på tør
basis
VEXHWm3/h Volumenhastighed af udstødningsgas på våd
basis
VSAMm3Volumen af prøvegas ledt gennem partike-
ludskillelsesfiltre
VTOTWm3/h Volumenhastighed af fortyndet udstød-
ningsgas på våd basis
WF — Vægtningsfaktor
WFE— Effektiv vægtningsfaktor
2.9.2.Symboler for kemiske komponenter
CO Kulmonoxid
CO2Kuldioxid
HC Kulbrinter
NOxKvælstofoxider
NO Kvælstofoxid
NO2Kvælstofdioxid
O2Ilt
C2H6Ethan
PT Partikler
DOP DioctylphthalatCH
4Methan
C3H8Propan
H2O Vand
PTFE Polytetrafluorethylen
2.9.3.Forkortelser
FID Flammeiondetektor
HFID Opvarmet flammeiondetektorNDIR Ikke-dispersiv infrarødanalysator
CLD Kemiluminescensdetektor
HCLD Opvarmet kemiluminescensdetektor1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 16
▼B
PDP Trykpumpe
CFV Venturi med kritisk strømning (kritisk venturi)
3. MÆRKNING AF MOTOREN
3.1. Den som teknisk enhed godkendte motor skal være påført:
3.1.1. Motorfabrikantens fabriksmærke eller firmabetegnelse
3.1.2. Motorens type, eventuel motorfamilie samt motorens identifikations-
nummer
3.1.3. Typegodkendelsesnummer som beskrevet i bilag VII.3.2. Disse mærker skal være holdbare i hele motorens levetid og skal være
let læselige og uudslettelige. Anvendes mærkater eller skilte, skal de
være påført således, at også deres fastgøring kan holde i hele motorens
levetid, og således at mærkater eller skilte ikke kan fjernes uden at de
ødelægges eller bliver ulæselige.
3.3. Mærkningen skal være fastgjort til en motordel, som er nødvendig for
motorens normale funktion og sædvanligvis ikke kræver udskiftning i
motorens levetid.
3.3.1. Mærkningen skal være placeret således, at den for en gennemsnitsiagt-
tager er let synlig, efter at motoren er forsynet med alt motorudstyr, der
er nødvendig for dens funktion.
3.3.2. Hver enkelt motor skal være forsynet med et supplerende aftageligt
skilt i holdbart materiale, der skal indeholde alle de oplysninger, der er
anført i punkt 3.1, og som om nødvendigt skal placeres et bestemt sted
for at gøre den mærkning, der er omhandlet i punkt 3.1, let synlig for
en gennemsnitsiagttager og let tilgængelig, når motoren er monteret i
maskinen.
3.4. Motorernes kodning skal være således, at den i forbindelse med identi-
fikationsnumrene giver helt sikker bestemmelse af produktionsfølgen.
3.5. Al mærkning skal være påført motorerne, før de forlader produktions-
linjen.
3.6. Den nøjagtige placering af motorens mærkning skal være angivet i
bilag VI, punkt 1.
4. SPECIFIKATIONER OG PRØVER
4.1.Almindelige forhold
De komponenter, der må forventes at have indflydelse på emissionen af
forurenende luftarter og partikler, skal være udformet, produceret og
samlet på en sådan måde, at motoren ved normal brug opfylder bestem-
melserne i nærværende direktiv trods de vibrationer, de måtte blive
udsat for.
Fabrikanten skal træffe de nødvendige tekniske foranstaltninger til at
sikre effektiv begrænsning af de nævnte emissioner i henhold til nærvæ-
rende direktiv i hele motorens levetid og ved normal brug. Disse
bestemmelser anses for opfyldt, hvis bestemmelserne i henholdsvis
punkt 4.2.1, 4.2.3 og 5.3.2.1 er overholdt.
Anvendes katalysator og/eller partikelfilter, skal fabrikanten ved hold-
barhedsprøver, som han selv kan udføre efter god teknisk skik, og ved
hjælp af tilhørende journaler, godtgøre, at disse efterbehandlingsenheder
kan forventes at fungere korrekt i hele motorens levetid. Journalerne
skal være ført i overensstemmelse med kravene i punkt 5.2 og navnlig
5.2.3. En tilsvarende garanti skal udstedes til kunden. Der tillades syste-
matiskudsk iftning af anordningen efter en given driftsperiode.
Justering, reparation, adskillelse, rensning eller udskiftning af motor-
komponenter eller -systemer på regelmæssig basis til forebyggelse af
fejlfunktion af motoren i forbindelse medefterbehandlingsenheden må
kun finde sted i det omfang det er teknisk nødvendigt for at sikre
korrekt funktion af forureningskontrolsystemet. Planlagt vedligeholdelse
skal følgelig indgå i brugerhåndbogen og skal godkendes, før godken-
delse af motoren meddeles. Det tilsvarende uddrag af brugerhåndbogen
vedrørende vedligeholdelse, udskiftning af efterbehandlingsenhed(er) og
garantibetingelser skal indgå i informationspakken som angivet i dette
direktivs bilag II.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 17
▼B
4.2.Specifikationer for emission af forurenende stoffer
Forurenende luftarter og partikler afgivet af den til prøvning indleve-
rede motor måles efter metoderne i bilag V.
Andre systemer eller analysatorer kan godkendes, forudsat at de giver
tilsvarende resultater som følgende referencesystemer:
— for forurenende luftarter, målt i ufortyndet udstødningsgas, det i
bilag V, figur 2, viste system
— for forurenende luftarter, målt i den fortyndede udstødningsgas i et
totalstrømsfortyndingssystem, det i bilag V, figur 3, viste system
— for forurenende partikler, det i bilag V, figur 13, viste system, enten
med separat filter for hver prøvningssekvens eller med enkeltfilter.
Vurderingen af systemets ækvivalens baseres på en korrelationsundersø-
gelse bestående af en 7-trins prøvningscyklus (eller større) til
sammenligning af det betragtede system og et eller flere af ovennævnte
referencesystemer.
Som kriterium for ækvivalens anvendes ± 5 % overensstemmelse
mellem de vægtede gennemsnit af emissionsværdierne for prøvnings-
cyklen. Der anvendes den i bilag III, punkt 3.6.1, beskrevne
prøvningscyklus.
For indførelse af et nyt system i direktivet baseres vurderingen af dets
ækvivalens på beregninger af repeterbarhed og reproducerbarhed som
beskrevet i ISO 5725.
4.2.1. Emissioner af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider og partikler må
for trin 1 ikke være over de i nedenstående tabel angivne værdier:
Nettoeffekt
(P)
(kW)Kulmonoxid
(CO)
(g/kWh)Kulbrinter
(HC)
(g/kWh)Kvælstofoxider
(NOx(g/kWh)Partikler
(PT)
(g/kWh)
130≤P≤560 5,0 1,3 9,2 0,54
75≤P < 130 5,0 1,3 9,2 0,70
37≤P < 75 6,5 1,3 9,2 0,85
4.2.2. De i punkt 4.2.1 angivne grænser er målt direkte på motoren og skal
være overholdt før eventuelle efterbehandlingsenheder for udstødnings-
gassen.
4.2.3. I trin II må emissionen af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider og
partikler ikke være over de i nedenstående tabel angivne værdier:
Nettoeffekt
(P)
(kW)Kulmonoxid
(CO)
(g/kWh)Kulbrinter
(HC)
(g/kWh)Kvælstofoxider
(NOx(g/kWh)Partikler
(PT)
(g/kWh)
130≤P≤560 3,5 1,0 6,0 0,2
75≤P < 130 5,0 1,0 6,0 0,3
37≤P < 75 5,0 1,3 7,0 0,4
18≤P < 37 5,5 1,5 8,0 0,8
4.2.4. Når en motorfamilie dækker flere end ét effektområde som defineret i
bilag II, tillæg 2, skal emissionerne fra stammotoren (typegodkendelse)
og fra alle motortyper i samme familie (COP) opfylde de strengere
krav, der gælder for det højere effektområde. Ansøgere kan vælge at
indskrænke definitionen af motorfamilier til bestemte effektområder og
søge godkendelse i henhold dertil.
4.3.Montering i det mobile udstyr
Montering af motoren i det mobile udstyr skal være i overensstemmelse
med de begrænsninger, der er angivet i typegodkendelsen. Derudover
skal følgende specifikationer altid være opfyldt for godkendelse af
motoren:1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 18
▼B
4.3.1. Motorens indsugningsvakuum må ikke overstige det, der er specificeret
for den godkendte motor i bilag II, henholdsvis tillæg 1 og 3.
4.3.2. Modtrykket i udstødningssystemet må ikke overstige det, der er specifi-
ceret for den godkendte motor i bilag II, henholdsvis tillæg 1 og 3.
5. SPECIFIKATIONER FOR VURDERING AF PRODUKTIONENS
OVERENSSTEMMELSE
5.1. I forbindelse med efterprøvningen af, at der foreligger tilfredsstillende
ordninger og procedurer til sikring af effektiv kontrol med produktio-
nens overensstemmelse, før typegodkendelse meddeles, skal den
godkendende myndighed ligeledes have godkendt fabrikantens registre-
ring efter den harmoniserede standard EN 29002 (som de pågældende
motorer falder ind under) eller en tilsvarende autorisationsstandard
som værende tilfredsstillende. Fabrikanten skal angive enkeltheder
vedrørende registreringen og skal forpligte sig til at oplyse de godken-
dende myndigheder om alle ændringer af dens gyldighed eller
gyldighedsområde. Til efterprøvning af, at kravene i punkt 4.2 til
stadighed er opfyldt, skal foretages passende kontrol af produktionen.
5.2. Indehaveren af godkendelsen skal navnlig:5.2.1. sikre, at der foreligger procedurer til effektiv kontrol af produktets
kvalitet
5.2.2. råde over det nødvendige udstyr til kontrol af overensstemmelsen af
hver godkendt type
5.2.3. drage omsorg for, at prøvningsdata registreres, og at de vedføjede doku-
menter er til rådighed i et tidsrum, der aftales med de godkendende
myndigheder
5.2.4. analysere resultaterne af hver type prøve for at efterprøve og sikre
stabiliteten af motorens specifikationer, idet der tages hensyn til varia-
tionerne i industriproduktion
5.2.5. drage omsorg for, at enhver prøve af motorer eller komponenter, der
bærer vidnesbyrd om manglende overholdelse af den pågældende type
prøve, giver anledning til, at der tages endnu en prøve og udføres endnu
en afprøvning. Der skal tages alle nødvendige skridt til genopretning af
produktionens overensstemmelse.
5.3. De kompetente myndigheder, der har meddelt godkendelse, kan til hver
en tid efterpøve de metoder, der anvendes til kontrol af overensstem-
melsen af hver produceret enhed.
5.3.1. Ved hver inspektion skal prøvningsoptegnelser og produktionsjournaler
forelægges den besøgende inspektør.
5.3.2. Såfremt kvalitetsniveauet synes af være utilfredsstillende, eller det
synes nødvendigt at kontrollere validiteten af de data, der er fremlagt i
henhold til punkt 4.2, anvendes følgende procedure:
5.3.2.1. En motor udtages af produktionen og underkastes de i bilag III angivne
prøver. De målte emissioner af kulmonoxid, kulbrinter, kvælstofoxider
og partikler må ikke overstige de værdier, der er angivet i punkt 4.2.1,
idet man iagttager kravene i punkt 4.2.2, henholdsvis angivelserne i
tabellen i punkt 4.2.3.
5.3.2.2. Hvis den af produktionen udtagne motor ikke opfylder kravene i punkt
5.3.2.1, kan fabrikanten anmode om, at der foretages målinger på en
stikprøve af motorer med samme specifikation, udtaget af serieproduk-
tionen og omfattende den oprindeligt udtagne motor. Fabrikanten aftaler
prøvestørrelsen med den tekniske tjeneste. Motorerne, bortset fra den
oprindeligt udtagne motor,underkastes afprøvning. Det aritmetiske
gennemsnit ( /C22xx) af prøveresultaterne bestemmes for hvert forurenende
stof. Serieproduktionen anses for overensstemmende, hvis følgende
betingelse er opfyldt:
/C22xxþk/C1S
t/C20L(1)
hvor:L: er den i punkt 4.2.1/4.2.3 fastsatte grænseværdi for hvert forurenende
stof
k: er en statistisk faktor, der er bestemt af n og givet i følgende tabel:1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 19
(1)S2
t¼Xx/C0/C22xxðÞ2
n/C01, hvor x er et vilkårligt enkeltresultat af prøvning af stikprøven n.
▼B
n234567891 0
k0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279
n 1 11 21 31 41 51 61 71 81 9
k0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
for n≥20, er k ¼0;860ﬃﬃﬃnp
5.3.3. De godkendende myndigheder eller den tekniske tjeneste, der forestår
efterprøvning af produktionens overensstemmelse, foretager prøvning
af motorer, der i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger er
helt eller delvis tilkørt.
5.3.4. Den normale inspektionshyppighed, der fastsættes af de kompetente
myndigheder, er en gang årligt. Er kravene i punkt 5.3.2 ikke opfyldt,
drager de kompetente myndigheder omsorg for, at der tages alle
nødvendige skridt til genoprettelse af produktionens overensstemmelse
snarest muligt.
6. PARAMETRE, DER BESTEMMER MOTORFAMILIEN
Motorfamilien kan bestemmes af de grundlæggende konstruktionspara-
metre, der skal være fælles for motorerne i familien. I visse tilfælde kan
parametrene gribe ind i hinanden. Disse forhold må tages i betragtning,
således at det sikres, at kun motorer, der svarer til hinanden med hensyn
til udstødningsgassen, indgår i samme motorfamilie.
For at motorerne kan betragtes som tilhørende samme motorfamilie,
skal de have følgende grundlæggende parametre tilfælles:
6.1. Forbrændingscyklus:
— totakts
— firtakts
6.2. Kølemiddel:
— luft
— vand— olie
6.3. De enkelte cylindres slagvolumen:
— den samlede afgivelse for motorerne må ikke være over 15 %
— cylinderantal for motorer med efterbehandlingsenhed
6.4. Luftindtag:
— naturlig indsugning
— trykladet
6.5. Forbrændingskammerets type/konstruktion:
— forkammer
— hvirvelstrømskammer
— åbent kammer
6.6. Ventiler og porte — arrangement, størrelse og antal:
— topstykke
— cylindervæg
— krumtaphus
6.7. Brændstofsystem:
— pumpe-ledning-indsprøjtningsdyse
— linjepumpe
— fordelerpumpe— enkeltelement
— enkeltindsprøjtningsdyse
6.8. Forskellige systemer:
— udstødningsrecirkulation1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 20
▼B
— vandindsprøjtning/-emulsion
— luftindblæsning
— ladeluftkøling
6.9. Efterbehandling af udstødningsgassen
— oxidationskatalysator
— reduktionskatalysator— termiskreak tor— partikelopfangning
7. VALG AF STAMMOTOR
7.1. Stammotoren til motorfamilien skal primært vælges efter kriteriet
højeste brændstofforbrug pr. takt. Såfremt dette primære kriterium
opfyldes af to eller flere motorer, skal stammotoren vælges efter det
sekundære kriterium højeste brændstofforbrug pr. takt ved mærkehastig-
heden. Under visse omstændigheder kan de godkendende myndigheder
træffe den afgørelse, at motorfamiliens værst tænkelige forureningsgrad
bedst kan karakteriseres ved afprøvning af endnu en motor. De godken-
dende myndigheder kan således udvælge endnu en motor til afprøvning,
baseret på egenskaber, der tilsiger, at denne kan tænkes at have det
højeste forureningsniveau blandt motorerne i den pågældende familie.
7.2. Såfremt nogle motorer i motorfamilien har egenskaber, der kan tænkes
at påvirke emissionen af forurenende stoffer, skal disse egenskaber lige-
ledes fastlægges og tages i betragtning ved valg af stammotor.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 21
▼B
BILAG II
OPLYSNINGSSKEMA Nr. …
vedrørende typegodkendelse og foranstaltninger mod luftforurening fra forbrændingsmotorer til
montering i ikke-vejgående maskiner
(direktiv 97/68/EF, senest ændret ved direktiv ../…/EF)
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 22
▼B
Tillæg 1
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 23
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 24
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 25
▼B
Tillæg 2
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 26
▼B
Tillæg 3
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 27
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 28
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 29
▼B
BILAG III
PRØVNINGSFORSKRIFTER
1. INDLEDNING
1.1. I dette bilag beskrives metoden til bestemmelse af emission af forure-
nende luftarter og partikler fra de afprøvede motorer.
1.2. Ved prøvningen skal motoren være anbragt i prøvebænk, der er tilsluttet
et dynamometer.
2. PRØVNINGSBETINGELSER
2.1.Generelle forskrifter
Alle rumfang og volumetriske strømningshastigheder skal være henført
til 273 K (0 ºC) og 101,3 kPa.
2.2.Prøvningsbetingelser for motoren
2.2.1. Den absolutte temperatur Taaf motorens indsugningsluft i Kelvin samt
det tørre atmosfæretrykpsi kPa måles, og heraf bestemmes parameteren
fasom følger:
For motorer med naturlig indsugning og mekanisk trykladning:
fa¼99
ps/C18/C19T
298/C18/C190;7
For trykladede motorer med eller uden køling af motorens indgangsluft:
fa¼99
ps/C18/C190;7
/C2T
298/C18/C191;5
2.2.2.Prøvningens gyldighed
For at prøvningen kan anses for gyldig, skal det for parameteren fagælde:
0;96/C20fa/C201;06
2.2.3.Motorer med køling af motorens indgangsluft
Temperaturen af kølemediet og temperaturen af indgangsluften skal
registreres.
2.3.Motorens luftindtag
Prøvemotorens luftindtagssystem skal være forsynet med en forsnæv-
ring, der svarer det til den af fabrikanten angivne øvre grænse for et
rent luftfilter ved driftsbetingelser, der af fabrikanten angives at svare
til maksimal luftindstrømning.
Der kan anvendes et testsystem, forudsat at dette svarer til motorens
faktiske driftsbetingelser.
2.4.Motorens udstødningssystem
Prøvemotorens udstødningssystem skal give anledning til et modtryk,
der svarer til den af fabrikanten angivne øvre grænse ved driftsomstæn-
digheder svarende til den deklarerede maksimaleffekt.
2.5.Kølesystem
Kølesystemets kapacitet skal være tilstrækkelig til at holde motorens
driftstemperatur på den af fabrikanten angivne normalværdi.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 30
▼M1
▼B
▼B
2.6.Smøreolie
Specifikationer for den ved prøvningen anvendte smøreolie skal regi-
streres og angives sammen med prøvningsresultaterne.
2.7.Referencebrændstof
Der skal anvendes det i bilag IV specificerede referencebrændstof.
Cetantal og svovlindhold af det ved prøvningen anvendte reference-
brændstof skal angives i henholdsvis punkt 1.1.1 og 1.1.2 i bilag VI,
tillæg 1.
Temperaturen af brændstoffet, målt ved indsprøjtningspumpens indtag,
skal være 306-316 K (33-43 ºC).
2.8.Bestemmelse af dynamometerets indstilling
Modstanden ved motorens luftindtag og modtrykket i udstødningsrøret
skal indstilles svarende til de af fabrikanten angivne øvre grænser i
overensstemmelse med punkt 2.3 og 2.4.
De maksimale værdier af drejningsmomentet ved de foreskrevne
afprøvningshastigheder findes eksperimentelt, således at størrelsen af
drejningsmomentet ved de foreskrevne prøvningssekvenser kan
beregnes. For motorer, der ikke er beregnet til at arbejde ved forskellige
omdrejningshastigheder med største drejningsmoment, skal det maksi-
male drejningsmoment ved prøvningshastighederne angives af
fabrikanten.
Motorens indstilling beregnes for hver prøvningssekvens ved hjælp af
formlen:
S¼PMþPAE ðÞ /C2L
100/C18/C19
/C0PAE
Såfremt følgende betingelse er opfyldt:
PAE
PM/C210;03
kan størrelsen af PAEkontrolleres af den tekniske tjeneste, der meddeler
typegodkendelse.
3. PRØVEKØRSEL3.1.Klargøring af prøvetagningsfiltre
Mindst én time før prøvens gennemførelse skal hvert filter(par)
anbringes i en lukket, men ikke tætnet petriskål og stilles til stabilise-
ring i et vejerum. Efter forløbet af stabiliseringsperioden vejes hvert
filter(par), og taravægten noteres. Det pågældende filter(par) opbevares
derefter i en lukket petriskål eller filterholder, indtil det skal bruges til
prøvning. Er det pågældende filter(par) ikke blevet anvendt inden for
otte timer efter udtagning af vejerummet, skal det vejes igen før anven-
delsen.
3.2.Montering af måleapparaturet
Instrumenter og prøvetagningssonder skal monteres som foreskrevet.
Anvendes et totalstrømssystem til fortynding af udstødningsgassen,
skal udstødningsrøret være tilsluttet systemet.
3.3.Start af fortyndingssystemet og motoren
Fortyndingssystemet og motoren startes og varmes op, indtil alle tempe-
ratur- og trykværdier har stabiliseret sig ved fuld belastning og
mærkehastigheden (punkt 3.6.2).
3.4.Indstilling af fortyndingsforholdet
Systemet til partikeludskillelse startes; systemer med enkelt filter skal
arbejde med omføring (bypass), medens systemer med flere filtre kan
arbejde med omføring. Fortyndingsluftens baggrundskoncentration af
partikler kan bestemmes ved, at fortyndet luft ledes gennem filtrene.
Anvendes filtreret fortyndingsluft, kan der foretages en enkelt måling1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 31
▼B
enten før, under eller efter prøvens udførelse. Er fortyndingsluften ikke
filtreret, skal der måles i mindst tre punkter — efter start, før stands-
ning og i et punkt nær midten af prøvecyklus — og
gennemsnitsværdien beregnes.
Fortyndingsluften indstilles således, at filteroverfladens temperatur er
højst 325 K (52 ºC) i hver prøvningssekvens. Det totale fortyndingsfor-
hold skal være mindst fire.
Anvendes et enkelt filter, skal massestrømmen af prøvegas gennem
filteret holdes på en konstant andel af massestrømmen af fortyndet
udstødningsgas, hvilket gælder totalstrømssystemer i alle prøvningsse-
kvenser. Dette masseforhold skal holdes med en nøjagtighed på ± 5 %i
hver prøvningssekvens, for systemer uden mulighed for omføring
(bypass) dog ikke de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens. For
delstrømsfortyndingssystemer med enkelt filter skal massestrømmen
gennem filteret være konstant med en nøjagtighed på ± 5 % i hver
prøvningssekvens, for systemer uden mulighed for omføring dog ikke
de første 10 sekunder af hver prøvningssekvens.
For systemer reguleret af koncentrationen af CO2eller NOxskal fortyn-
dingsluftens koncentration af henholdsvis CO2og NOxmåles ved
begyndelsen og slutningen af hver prøve. Ved måling af fortyndingsluf-
tens baggrundskoncentration af CO2og NOxmå start- og slutværdierne
ikke afvige mere end henholdsvis 100 ppm og 5 ppm indbyrdes.
Anvendes et analysesystem med fortynding af udstødningsgassen, skal
de relevante baggrundskoncentrationer bestemmes, ved at der udtages
fortyndingsluft i en opsamlingssækgennem hele prøvesek vensen.
Baggrundskoncentrationen kan måles kontinuert (uden prøveopsam-
lingssæk) i mindst tre punkter — ved begyndelsen, ved slutningen og
nær midten af prøvningscyklen — og gennemsnit heraf beregnes. På
fabrikantens begæring kan baggrundsmålinger udelades.
3.5.Kontrol af måleapparaturet
Analysatorerne til emissionsbestemmelse skal være nulstillet og kali-
breret.
3.6.Prøvningscyklus
3.6.1. Udstyrsspecifikation A i henhold til bilag I, punkt 1:
3.6.1.1. Ved prøvningen følges nedenstående cyklus, der omfatter otte prøv-
ningssekvenser(1) for anvendelse af dynamometeret på prøvemotoren:
Sekvens nr. MotorhastighedBelastning
(%)Vægtnings-
faktor
1 Mærke- 100 0,15
2 Mærke- 75 0,15
3 Mærke- 50 0,15
4 Mærke- 10 0,15 Mellem- 100 0,16 Mellem- 75 0,1
7 Mellem- 50 0,1
8 Tomgang — 0,15
3.6.2.Klargøring af motoren
Motoren og systemet skal varmes op ved maksimal motorhastighed og
største drejningsmoment for at stabilisere motorens driftsparametre efter
fabrikantens anvisninger.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 32
(1) Identisk med prøvningscyklus C1 i udkast til ISO-norm 8178-4.
▼B
Bemærkning: Hensigten med opvarmningsperioden er desuden at
undgå, at belægninger i udstødningssystemet fra fore-
gående prøver får indflydelse på resultaterne. Derudover
kræves mellem testpunkterne en stabiliseringsperiode,
der tjener til at mindske testpunkternes indbyrdes påvirk-
ning til det mindst mulige.
3.6.3.Prøvningssekvens
Prøvningssekvensen påbegyndes. Rækkefølgen ved udførelse af
prøverne skal svare til sekvensnumrene ved den ovenfor beskrevne
prøvningscyklus.
I de enkelte sekvenser i prøvningscyklen skal den foreskrevne hastighed
holdes med en nøjagtighed på ± 1 % af den nominelle hastighed, dog
ikke over ± 3 min−1, med undtagelse af normal tomgang, der skal være
inden for de af fabrikanten angivne tolerancer. Det foreskrevne drej-
ningsmoment skal holdes således, at gennemsnittet over måleperioden
er inden for ± 2 % af det største drejningsmoment ved prøvningshastig-
heden.
Til hvert målepunkt kræves et mindste tidsrum på ti minutter. Kræver
prøvetagningen længere tid til indsamling af et tilstrækkeligt kvantum
partikler på målefilteret, kan prøvningstidsrummet udvides efter behov.
Varigheden af det pågældende regime skal registreres og angives i
rapporten.
Koncentrationerne af forurenende luftarter måles og registreres i de
sidste tre minutter af den pågældende sekvens.
Partikelindsamlingen og målingen af forurenende luftarter må ikke
begynde, før motoren er stabiliseret som fastlagt af fabrikanten, og de
skal afsluttes samtidig.
Brændstofttemperaturen skal måles ved brændstofindsprøjtningspum-
pens indtag eller som angivet af fabrikanten, og målestedet skal
registreres.
3.6.4.Analysatorernes respons
Analysatorernes målinger skal optegnes med båndskriver eller måles
med et tilsvarende dataoptegningssystem, idet udstødningsgassen
gennemstrømmer analysatorerne i mindst tre minutter i hver sekvens.
Anvendes prøvetagningssække til måling af fortyndet CO og CO2(se
tillæg 1, punkt 1.4.4), skal der indsamles en prøve i de sidste tre
minutter af hver sekvens, og prøvesækkens indhold analyseres og regi-
streres.
3.6.5.Udtagning af partikelprøver
Prøver til bestemmelse af partikelindhold kan udtages ved hjælp af et
enkelt eller flere filtre (tillæg 1, punkt 1.5). Da metoderne kan give let
afvigende resultater, skal den anvendte metode angives sammen med
resultaterne.
Anvendes metoden med enkelt filter, skal de i prøvningscyklen angivne
vægtningsfaktorer tages i betragtning ved prøveindsamlingen gennem
tilsvarende indstilling af gennemstrømningshastighed og/eller prøvetag-
ningstid.
Udtagning af prøverne skal finde sted senest muligt i hver sekvens.
Prøvetagningstiden skal for hver sekvens være mindst 20 sekunder for
metoden med enkelt filter og mindst 60 sekunder for flerfiltermetoden.
3.6.6.Motorens tilstand
Motorens hastighed og belastning, indsugningsluftens temperatur,
brændstofstrømmen og luft- eller udstødningsgasstrømmen skal måles i
hver sekvens, efter at motoren er stabiliseret.
Er det ikke muligt at måle strømmen af udstødningsgas eller luft- og
brændstofforbrug, kan den beregnes ved hjælp af kulstof- og iltbalancer
(se tillæg 1, punkt 1.2.3).
Alle yderligere nødvendige data til beregningerne skal registreres (jf.
tillæg 3, punkt 1.1 og 1.2).
3.7.Efterkontrol af analysatorerne
Efter prøvningen gentages kontrollen med anvendelse af en nulstil-
lingsgas og samme kalibreringsgas. Prøvens udførelse anses for
acceptabel, hvis forskellen mellem de to målinger er under 2 %.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 33
▼B
Tillæg 1
1. MÅLE- OG PRØVETAGNINGSMETODER
Måling af forurenende luftarter og partikler skal ske med brug af de i
bilag V beskrevne metoder. I de i bilag V angivne metoder beskrives
de systemer, der anbefales til analyse af forurenende luftarter (punkt
1.1) og til fortynding og prøvetagning ved måling af forurenende
partikler (punkt 1.2).
1.1.Specifikation af dynamometer
Der skal anvendes et motordynamometer, der er velegnet til udførelse
af den i bilag III, punkt 3.6.1, angivne prøvningscyklus. Instrumenterne
til måling af drejningsmoment og hastighed skal gøre det muligt at
bestemme akseleffekten inden for de givne grænser. Supplerende bereg-
ninger kan være nødvendige.
Måleudstyrets nøjagtighed skal være tilstrækkelig til at sikre, at de i
figurerne i punkt 1.3 angivne tolerancer ikke overskrides.
1.2.Udstødningsgasstrøm
Udstødningsgasstrømmen bestemmes efter en af de i punkt 1.2.1-1.2.4
angivne metoder.
1.2.1.Direkte måling
Direkte måling af udstødningsgasstrømmen med venturidyse eller
tilsvarende målesystem (vedrørende nærmere enkeltheder henvises til
ISO 5167).
Bemærkning: Direkte måling af gasstrømme er vanskelig. Der skal
tages forholdsregler til undgåelse af målefejl, som giver
anledning til fejl i bestemmelsen af forurenende stoffer.
1.2.2.Metode til måling af luft- og brændstofstrømme
Måling af luftstrøm og brændstofstrøm.Der skal anvendes luftflowmetre og brændstofflowmetre med den i
punkt 1.3 angivne nøjagtighed.
Beregning af udstødningsgasstrømmen foretages ved brug af følgende
formel:
G
EXHW ¼GAIRWþGFUEL
(for våd masse af udstødningsgas)
eller:
VEXHD ¼VAIRD/C00;766/C2GFUEL
(for tørt rumfang af udstødningsgas)
eller:
VEXHW ¼VAIRWþ0;746/C2GFUEL
(for vådt rumfang af udstødningsgas)
1.2.3.Kulstofbalancemetoden
Udstødningsgassens masse beregnes på grundlag af brændstofforbruget
og koncentrationerne i udstødningsgassen ved hjælp af kulstofbalance-
metoden (jf. bilag III, tillæg 3).
1.2.4.Total fortyndet udstødningsgasstrøm
Anvendes et fortyndingssystem af totalstrømstypen, måles den totale
fortyndede udstødningsgasstrøm (GTOTW,VTOTW) med en fortrængnings-
pumpe (PDP) eller kritisk venturi (CFV) — bilag V, punkt 1.2.1.2.
Nøjagtigheden heraf skal være i overensstemmelse med forskrifterne i
tillæg 2, punkt 2.2.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 34
▼B
1.3.Nøjagtighed
Alle måleinstrumenters kalibrering skal kunne føres tilbage til nationale
(internationale) standarder og være i overensstemmelse med følgende
forskrifter:
Nummer EmneTilladt afvigelse
(basisfor±værdier:
motorens maks.-
værdi)Tilladte afvigelse
(± værdier i
henhold til ISO
3046)Kalibreringsin-
terval
(måneder)
1 Motorhastighed 2 % 2 % 3
2 Drejningsmoment 2 % 2 % 3
3 Effekt 2 % (1) 3 % ikke relevant
4 Brændstofforbrug 2 % (1)3 % 6
5 Specifikt brændstof-
forbrugikke relevant 3 % ikke relevant
6 Luftforbrug 2 % (1)5 % 6
7 Udstødningsgasstrøm 4 % (1) ikke relevant 6
8 Kølemiddeltempe-
ratur2K 2K 3
9 Smøremiddeltempe-
ratur2K 2K 3
10 Udstødningsgassens
tryk5%a f
maksimum5% 3
11 Vakuum i indsug-
ningsmanifold5%a f
maksimum5% 3
12 Udstødningsgassens
temperatur15 K 15 K 3
13 Temperatur af
indsugningsluft
(forbrændingsluft)2K 2K 3
14 Atmosfæretryk0,5 % af målt
værdi0,5 % 3
15 Indsugningsluftens
relative fugtindhold3 % ikke relevant 1
16 Brændstoftemperatur 2 K 5 K 3
17 Temperatur af fortyn-
dingstunnel1,5 K ikke relevant 3
18 Fortyndingsluftens
fugtindhold3 % ikke relevant 1
19 Fortyndet udstød-
ningsgasstrøm2 % af målt
værdiikke relevant 24 (delstrøms)
(totalstrøms) (2)
Forklaring:
(1) De i dette direktiv beskrevne beregninger af emissioner fra udstødningsgas er i nogle tilfælde baseret
på andre metoder til måling og/eller beregning. Da den samlede tolerance på beregningen af emissi-oner fra udstødningen er begrænset, vil der for visse parametres vedkommende gælde lavere grænserfor de værdier, der tillades indsat i de pågældende ligninger, end de tolerancer, der foreskrives i ISO3046-3.
(
2) Totalstrømssystemer — kalibrering af det pågældende konstantvolumensystem med positiv fortræng-
ningspumpe eller kritisk venturi skal finde sted efter første gangs montering, efter størrevedligeholdelsesarbejder samt i det omfang, det findes nødvendigt ved efterprøvning af konstantvolu-mensystemet som beskrevet i bilag V.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 35
▼B
1.4.Bestemmelse af indholdet af gassens komponenter
1.4.1.Generel beskrivelse af analysatorerne
Analysatorernes måleområde skal være passende i forhold til den fore-
skrevne nøjagtighed ved bestemmelse af koncentrationen af
udstødningsgassens komponenter (punkt 1.4.1.1). Det anbefales, at
analysatorerne benyttes således, at den målte koncentration er mellem
15 % og 100 % af fuld skalavisning.
Er fuld skalavisning 155 ppm (eller ppm C) eller derunder, eller
benyttes der udlæsningssystemer (datamater eller dataloggere) med
tilstrækkelig nøjagtighed og opløsningsevne ved værdier under 15 %
af måleområdets øverste værdi, kan det dog godtages, at der måles
værdier under 15 % af fuld skalavisning. I så fald skal der foretages
ekstra kalibreringer, der sikrer, at kalibreringskurverne er nøjagtige —
bilag III, tillæg 2, punkt 1.5.5.2.
Udstyrets elektromagnetiske kompatibilitet skal være således, at yderli-
gere fejl mindskes til det mindst mulige.
1.4.1.1. Målefejl
Den samlede måleusikkerhed, herunder krydsreaktion med andre luft-
arter — jf. bilag III, tillæg 2, punkt 1.9 — må ikke være over ± 5 %
af målt værdi, dog højst 3,5 % af fuld skalavisning. For koncentrationer
under 100 ppm må måleusikkerheden ikke være over ± 4 ppm.
1.4.1.2. Repeterbarhed
Repeterbarheden, defineret som 2,5 gange standardafvigelsen af ti
gentagne målinger på en given kalibreringsgas, må for måleområder
over 155 ppm (eller ppm C) ikke være over ± 1 % af fuldt skalaudslag;
for måleområder under 155 ppm (eller ppm C) må repeterbarheden ikke
være over ± 2 %.
1.4.1.3. Støj
Apparatets top-til-top respons på nulstillingsgas og kalibreringsgas må i
et vilkårligt 10 sekunders interval ikke overstige 2 % af fuldt skalaud-
slag i noget måleområde.
1.4.1.4. Nulpunktsforsk ydning
Nulpunktsforskydningen skal inden for en periode på 1 time være
mindre end 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde.
Ved nulpunktsrespons forstås gennemsnitsrespons, herunder støj, på en
nulstillingsgas inden for et tidsrum af 30 sekunder.
1.4.1.5. Forskydning af relativ respons
Forskydningen af den relative respons må i løbet af en time ikke over-
stige 2 % af fuldt skalaudslag i det laveste anvendte måleområde. Ved
relativ respons forstås forskellen mellem responsen på kalibreringsgas
og responsen på nulstillingsgas. Ved responsen på kalibreringsgassen
forstås gennemsnitsrespons, inklusive støj, på en kalibreringsgas inden
for et tidsrum af 30 sekunder.
1.4.2.Tørring af gassen
Anordningen til gastørring, der er frivilling, skal have minimal indvirk-
ning på koncentrationen af de målte luftarter. Der må ikke anvendes
kemisk tørring til fjernelse af vand i prøven.
1.4.3.Analysatorer
De måleprincipper, der skal anvendes, er beskrevet i punkt 1.4.3.1 til
1.4.3.5 i dette tillæg. En detaljeret beskrivelse af målesystemerne findes
i bilag V.
Luftarterne analyseres ved hjælp af de i det følgende angivne analysa-
torer. For ikke-lineære analysatorer tillades brug af lineariseringskredse.
1.4.3.1. Bestemmelse af kulm onoxid (CO)
Kulmonoxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorpti-
onsapparat (NDIR).
1.4.3.2. Bestemmelse af kuldioxid (CO2)
Kuldioxid-analysatoren skal være et ikke-dispersivt infrarødabsorptions-
apparat (NDIR).1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 36
▼B
1.4.3.3. Bestemmelse af kulbrinter (HC)
Kulbrinteanalysatoren skal være forsynet med opvarmet flammeionde-
tektor (HFID); detektoren, ventiler, rørforbindelser etc. skal være
opvarmet således, at der holdes en gastemperatur på 463 K
(190 ºC) ± 10 K.
1.4.3.4. Bestemmelse af kvælstofoxider (NOx)
Måles der på tør basis, skal kvælstofoxid-analysatoren enten være med
kemoluminiscensdetektor (CLD) eller opvarmet kemoluminiscensde-
tektor (HCLD) med NO2/NO konverter. Måles der på våd basis, skal
der anvendes en HCLD, og konvertertemperaturen holdes over 333 K
(60 ºC), idet det er en forudsætning, at vanddæmpningsprøven (bilag
III, tillæg 2, punkt 1.9.2.2) er tilfredsstillet.
1.4.4.Prøveudtagning til bestemmelse af forurenende luftarter
Prøvetagningssonder til bestemmelse af forurenende luftarter skal være
monteret i en afstand af mindst 0,5 m, dog mindst tre gange udstød-
ningsrørets diameter, oven for udstødningsgassystemets afgang og
tilstrækkelig tæt på motoren til at sikre en udstødningsgastemperatur
på mindst 343 K (70 ºC) ved sonden.
Er der tale om en flercylindret motor med forgrenet udstødningsmani-
fold, skal prøvetagningssonden være placeret så langt nede, at det
sikres, at prøven er repræsentativ for den gennemsnitlige emission fra
alle cylindrene. På flercylindrede motorer med flere separate udstød-
ningsmanifolder, f.eks. V-motorer, kan det tillades, at der tages en
prøve fra hver cylindergruppe og beregnes en gennemsnitsemission
deraf. Andre metoder kan benyttes, hvis det er godtgjort, at de korre-
lerer med ovenstående metoder. Til beregning af emissionen fra
udstødningen skal motorens samlede udstødningsmassestrøm anvendes.
Såfremt udstødningsgassens sammensætning påvirkes af nogen form for
efterbehandlingssystem, skal prøveudtagning finde sted oven for denne
anordning ved prøvninger under trin I og neden for denne anordning
ved prøvninger under trin II. Anvendes et totalstrømsfortyndingssystem
til partikelbestemmelse, kan også gasemissionen bestemmes i den
fortyndede udstødningsgas. Prøvetagningssonderne skal være placeret
nær partikelprøvesonden i fortyndingstunnelen (bilag V, punkt 1.2.1.2,
fortyndingstunnel, og punkt 1.2.2, partikelprøvesonde). Om ønsket kan
CO og CO2også bestemmes ved opsamling i en sækog efterfølgende
måling af koncentrationen i prøvetagningssækken.
1.5.Bestemmelse af partikelindhold
Til partikelbestemmelse kræves et fortyndingssystem, der enten kan
være et delstrømssystem eller et totalstrømssystem. Fortyndingssystemet
skal have tilstækkelig strømningskapacitet til helt at udelukke dannelse
af kondensvand i fortyndings- og prøvetagningssystemer og holde
temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på 325 K (52 ºC) eller
derunder umiddelbart oven for filterholderne. Er luftfugtigheden høj,
kan det tillades, at fortyndingsluften tørres, inden den tilføres fortyn-
dingssystemet. Er temperaturen af den omgivende luft under 293 K
(20 ºC), anbefales forvarmning af fortyndingsluften til en temperatur
over grænseværdien på 303 K (30 ºC). Fortyndingsluftens temperatur
må dog ikke være over 325 K (52 ºC), før den tillføres udstødnings-
gassen i fortyndingstunnelen.
For delstrømssystemer til fortynding skal partikelopsamlingssonden
anbringes i nærheden af og oven for gasudtagningssonden som anført i
punkt 4.4 og i overensstemmelse med bilag V, punkt 1.2.1.1, figur 4-
12: EP og SP.
I delstrømsfortyndingssystemet opdeles udstødningsstrømmen i to
delstrømme, af hvilke den mindste fortyndes med luft og derefter
anvendes til partikelbestemmelse. Det vil heraf fremgå, at det er afgø-
rende, at fortyndingsforholdet bestemmes meget nøje. Til opdelingen
kan anvendes forskellige metoder, som i vid udstrækning vil være
bestemmende for prøveudtagningsudstyr og -metoder (bilag V, punkt
1.2.1.1).
Til bestemmelse af partikelmasse kræves et prøveudtagningssystem til
partikelbestemmelse, partikelfiltre, en mikrogramvægt og et vejerum
med temperatur- og fugtighedsregulering.
Til udtagning af prøver til partikelbestemmelse kan anvendes en af to
følgende metoder:
—Enkeltfiltermetoden med anvendelse af ét filterpar (jf. punkt 1.5.1.3
i dette tillæg) til alle sekvenser i prøvecyklen. I prøvetagningsfasen1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 37
▼B
skal prøvetagningstid og -strøm overvåges nøje. Til testcyklen
kræves imidlertid kun ét filterpar.
—Flerfiltermetoden med anvendelse af ét filterpar (se punkt 1.5.1.3 i
dette tillæg) til hver enkelt sekvens i testcyklen. Denne metodeindebærer en bekvemmere prøvetagningsmetode, men øger
forbruget af filtre.
1.5.1.Partikeludskillelsesfiltre
1.5.1.1. Filterspecifikation
Til godkendelsesprøvning anvendes glasfiberfiltre med fluor-kulstofbe-
lægning eller membranfiltre på fluor-kulstofbasis. Til særlige formål
kan andre filtermaterialer anvendes. Alle filtertyper skal have en udskil-
lelsesgrad på mindst 95 % for 0,3 µm DOP (dioktylphthalat) ved en
gasfasehastighed på mellem 35 og 80 cm/s. Ved prøvning af overens-
stemmelsen af forskellige laboratorier eller mellem en fabrikant og en
godkendende myndighed skal anvendes filtre af samme kvalitet.
1.5.1.2. Filterstørrelse
Partikelfiltrenes diameter skal være mindst 47 mm (pletdiameter
37 mm). Større filterdiameter kan godtages (punkt 1.5.1.5).
1.5.1.3. Hovedfiltre og ekstrafiltre
Prøven af den fortyndede udstødningsgas udtages ved hjælp af et par
filtre placeret i serie (et hovedfilter og et ekstrafilter). Ekstrafilteret må
højst være placeret 100 mm nedstrøms for hovedfilteret og må ikke
berøre dette. Filtrene kan enten vejes enkeltvis eller parvis; i sidst-
nævnte tilfælde anbringes filtrene med pletsiderne mod hinanden.
1.5.1.4. Filtergennemstrømningshastighed
Gashastigheden gennem filtreret skal være 35 til 80 cm/s. Stigningen i
tryktabet fra prøvningens start til dens afslutning må ikke overstige
25 kPa.
1.5.1.5. Filterbelastning
Ved brug af enkeltfiltermetoden anbefales en filterbelastning på mindst
0,5 mg/1 075 mm
2pletareal. I følgende tabel er angivet værdier for de
mest anvendte filterstørrelser:
Filterdiameter
(mm)Anbefalet pletdiameter
(mm)Anbefalet mindste
belastning (mg)
47 37 0,5
70 60 1,390 80 2,3
110 100 3,6
Ved brug af flerfiltermetoden anbefales, at den mindste filterbelastning
for alle filtre tilsammen er lig produktet af den pågældende ovenfor
anførte værdi og kvadratroden af antal prøvningssekvenser.
1.5.2.Specifikationer for vejerum og analysevægt
1.5.2.1. Vejerum
Temperaturen af det vejerum (eller -lokale), hvor partikelfiltrene kondi-
tioneres og vejes, skal være 295 K (22 ºC) ± 3 K ved al konditionering
og vejning af filtre. Luftfugtigheden skal holdes på et niveau svarende
til et dugpunkt på 282,5 K (9,5 ºC) ± 3 K og en relativ fugtighed på
45 ± 8 %.
1.5.2.2. Vejning af referencefiltre
Luften i vejerum (eller -lokale) skal være fri for kontaminanter (såsom
støv), der kan sætte sig på partikelfiltrene, medens de stabiliseres.
Forstyrrelser i vejerummets specifikationer svarende til beskrivelsen i
punkt 1.5.2.1 kan tillades, hvis forstyrrelsernes varighed ikke er over
30 minutter. Vejerummet skal opfylde de foreskrevne specifikationer,
inden personer træder ind i vejerummet. Der vejes mindst to ubrugte
referencefiltre eller -filterpar; dette finder sted højst 4 timer før eller
efter vejning af prøvefiltrene, men helst samtidig dermed. Referencefil-
trene skal være af samme størrelse og materiale som prøvefiltrene.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 38
▼B
Såfremt gennemsnitsvægten af referencefiltre (eller -filterpar) i tids-
rummet mellem vejning af prøvefiltrene ændrer sig med mere end ± 5 %
(for filterpar dog ± 7,5 %) af den anbefalede mindste filterbelastning
(punkt 1.5.1.5), kasseres alle filtrene fra prøven, og emissionsprøven
gentages.
Er de i punkt 1.5.2.1 angivne betingelser med hensyn til vejerummets
stabilitet ikke opfyldt, men referencefiltre (-filterpar) opfylder oven-
nævnte kriterier, kan motorfabrikanten vælge enten at godtage
vejningen af prøvefiltrene eller at betragte prøvningsresultaterne som
ugyldige, bringe vejerummets reguleringssystem i orden og gentage
prøven.
1.5.2.3. Analysevægt
Til vejning af filtrene skal anvendes en vægt med en præcision (stan-
dardafvigelse) på 20 µg og en opløsning på 10 µg (1 ciffer = 10 µg).
Til filtre med diameter under 70 mm skal vægtens præcision og opløs-
ning være henholdsvis 2 µg og 1 µg.
1.5.2.4. Elimination af virkningerne af statisk elektricitet
For at eliminere virkningerne af statisk elektricitet skal filtrene neutrali-
seres før vejning, hvilket kan ske ved brug af en jordledning af
polonium eller en anordning med tilsvarende virkning.
1.5.3.Supplerende specifikationer for partikelbestemmelse
Alle de dele af fortyndingssystem og prøvetagningssystem, der er
placeret mellem udstødningsrør og filterholder og er i kontakt med
ufortyndet og fortyndet udstødningsgas, skal være udformet således, at
de giver anledning til mindst mulig afsætning eller ændring af partikler.
Alle dele skal være fremstillet af elektrisk ledende materialer, der ikke
reagerer med udstødningsfasens komponenter og skal være jordfor-
bundet, således at elektrostatiske virkninger undgås.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 39
▼B
Tillæg 2
1. KALIBRERING AF ANALYSEAPPARATURET
1.1.Indledning
Hver analysator skal kalibreres så ofte som nødvendigt til opfyldelse af
nøjagtighedskravene i denne norm. Til kalibrering af de i tillæg 1,
punkt 1.4.3, nævnte analysatorer anvendes den i nærværende punkt
beskrevne kalibreringsmetode.
1.2.Kalibreringsgasser
For alle anvendte kalibreringsgasser skal holdbarhedsperioden over-
holdes.
Den af fabrikanten for kalibreringsgassen angivne udløbsdato skal regi-
streres.
1.2.1.Rene gasser
Renhedskravene til gasserne er fastlagt ved nedenstående grænser.
Følgende gasser skal være til rådighed til anvendelse ved prøven:
— Renset kvælstof
(renhed:≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO2,≤0,1 ppm
NO)
— Renset ilt
(renhed: > 99,5 % vol. O2)
— Brint-helium blanding
(40 ± 2 % hydrogen, resten helium)(renhed:≤1 ppm C, ≤400 ppm ►
M1CO2◄)
— Renset syntetiskluft
(renhed:≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO2,≤0,1 ppm
NO)
(iltindhold 18-21 % vol.)
1.2.2.Kalibrerings- og nulstillingsgasser
Blandinger med følgende kemiske sammensætning skal være til
rådighed:
—C3H8og renset syntetiskluft (se punk t 1.2.1)
— CO og renset kvælstof
— NO og renset kvælstof (indholdet af NO2i denne kalibreringsgas må
ikke være over 5 % af NO-indholdet)
—O2og renset kvælstof
—C O2og renset kvælstof
—C H4og renset syntetiskluft
—C2H6og renset syntetiskluft
Bemærkning: Andre gaskombinationer er tilladt, forudsat at gasserne
ikke reagerer indbyrdes.
Den faktiske koncentration i en kalibrerings- eller nulstillingsgas må
ikke afvige mere end ± 2 % fra den nominelle. Alle koncentrationer
for kalibreringsgasser skal angives på volumenbasis (% vol. eller ppm
vol.).
De til kalibrering og nulstilling anvendte gasblandinger kan også frem-
stilles med et gasdeleapparat ved fortynding med renset N2eller med
renset syntetiskluft. Blanderens nøjagtighed sk al være således, at
koncentrationen af fortyndet kalibreringsgas kan bestemmes med en
nøjagtighed på ± 2 %.
1.3.Betjening af analysatorer og prøvetagningssystem
Ved betjening af analysatorer skal fabrikantens anvisninger for opstart
og betjening følges. Minimumskravene i punkt 1.4 til 1.9 skal være
overholdt.
1.4.Tæthedsprøve
Systemet skal gennemgå en tæthedsprøve. Sonden afmonteres fra
udstødningssystemet, og dens ende tilproppes. Analysatorens pumpe
startes. Efter den indledende stabilisering skal alle strømningsmålere
vise nul. Hvis ikke, kontrolleres prøvetagningsledningerne, og fejlen1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 40
▼B
rettes. På vakuumsiden tillades en utæthed svarende til højst 0,5 % af
den indgående gasstrøm i den afprøvede del af systemet. Størrelsen af
den indgående gasstrøm kan skønnes ud fra størrelsen af strømmen
gennem analyseapparatet og omledningsforbindelse.
En alternativ metode er at indføre en trinvis ændring af koncentrationen
i begyndelsen af prøvetagningsledningen ved at skifte fra nulstillings-
til kalibreringsgas.
Hvis der efter et passende tidsrum aflæses lavere koncentration end den
tilførte koncentration, er det tegn på kalibreringsfejl eller utæthed.
1.5.Kalibreringsmetode
1.5.1.Instrumenter
Til kalibrering af instrumenter og kontrol af kalibreringskurve benyttes
standardluftarter. Ved kalibreringen skal gasstrømningshastigheden
være den samme som ved måling på udstødningsgassen.
1.5.2.Opvarmningstid
Opvarmningstiden er den af fabrikanten angivne. Angives ingen
opvarmningstid, anbefales en opvarmningstid på mindst to timer for
analysatorerne.
1.5.3.NDIR (infrarødabsorptions-) og HFID (flammeionapparat)
NDIR-analysatoren indstilles om nødvendigt, og HFID-analysatorens
forbrændingsflamme optimeres (punkt 1.8.1).
1.5.4.Kalibrering
Der kalibreres i hvert af de sædvanligvis anvendte måleområder.Til nulstilling af analysatorer for CO, CO
2,N Ox,H Co gO2benyttes
renset syntetiskluft (eller k vælstof).
Den pågældende kalibreringsgas tilføres analysatorerne, værdierne regi-
streres, og kalibreringskurven optegnes i overensstemmelse med punkt
1.5.6.
Om nødvendigt gentages kontrollen af nulstillingen og kalibreringen.
1.5.5.Optegning af kalibreringskurve
1.5.5.1. Almindelige retningslinjer
Analysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst fem
kalibreringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), der skal være så jævnt
fordelt som muligt. Den højeste nominelle koncentration skal svare til
mindst 90 % af fuldt skalaudslag.
Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode.
Hvis der derved fremkommer et polynomium af højere end tredje
grad, skal antal kalibreringspunkter mindst være lig polynomiets grad
plus to.
Kalibreringskurven må højst afvige ± 2 % fra den nominelle størrelse af
hvert kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.
Af kalibreringskurve og kalibreringspunkterne vil det kunne konsta-
teres, om kalibreringen er korrekt udført. Analysatorernes
specifikationer skal angives, navnlig:
— måleområde
— følsomhed— kalibreringsdato
1.5.5.2. Kalibrering af området under 15 % af fuldt skalaudslag
Analysatorens kalibreringskurve optegnes på grundlag af mindst ti kali-
breringspunkter (nulpunktet ikke medregnet), som er fordelt sådan, at
50 % af punkterne er beliggende i området under 10 % af fuldt skalaud-
slag.
Kalibreringskurven beregnes ved hjælp af mindste kvadraters metode.Kalibreringskurven må højst afvige ± 4 % fra den nominelle størrelse af
hvert kalibreringspunkt og højst ± 1 % af fuldt skalaudslag i nulpunktet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 41
▼B
1.5.5.3. Alternative metoder
Hvis det godtgøres, at tilsvarende nøjagtighed opnås med alternativ
teknologi (f.eks. computer, kontakt for elektronisk styring af
måleområde), er brug af sådanne metoder tilladt.
1.6.Efterprøvning af kalibreringen
Før hver bestemmelse efterprøves hvert af de normalt anvendte
måleområder på følgende måde:
Kalibreringen kontrolleres ved hjælp af en nulstillingsgas og en kalibre-
ringsgas med nominel koncentration på over 80 % af fuldt skalaudslag i
det pågældende måleområde.
Afviger kontrolværdierne for de to nævnte punkter ikke over ± 4 % af
fuldt skalaudslag fra den teoretiske værdi, kan indstillingsparametrene
ændres. I modsat fald skal optegnes en ny kalibreringskurve somangivet i punkt 1.5.4.
1.7.Kontrol af NO
x-konverterens virkningsgrad
Virkningsgraden af konverteren, der anvendes til konvertering af NO2til NO, kontrolleres som anført i punkt 1.7.1 til 1.7.8 (figur 1).
1.7.1.Prøveopstilling
Ved hjælp af prøveopstillingen vist i figur 1 (jf. også tillæg 1, punkt
1.4.3.5) og nedenstående fremgangsmåde kontrolleres konverterens
virkningsgrad med en ozonisator.
Figur 1
Diagram over opstilling til kontrol af NO2-konverterens effektivitet
1.7.2.Kalibrering
CLD- og HCLD-apparaterne kalibreres i det mest anvendte arbejds-
område efter fabrikantens anvisninger ved hjælp af nulstillings- og
kalibreringsgas (NO-indholdet deri skal være ca. 80 % af arbejds-
området, og NO2-koncentrationen i gasblandingen under 5 % af NO-
koncentrationen). NOx-analysatoren skal være stillet på NO, således at1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 42
▼B
kalibreringsgassen ikke går gennem konverteren. Den målte koncentra-
tion registreres.
1.7.3.Beregning
NOx-konverterens virkningsgrad beregnes af følgende udtryk:
Virkningsgrad % ðÞ ¼1þa/C0b
c/C0d/C18/C19
/C2100
a) NOx-koncentration i henhold til punkt 1.7.6
b) NOx-koncentration i henhold til punkt 1.7.7
c) NO-koncentration i henhold til punkt 1.7.4d) NO-koncentration i henhold til punkt 1.7.5.
1.7.4.Ilttilførsel
Via en T-samling tilføres kontinuerligt ilt eller nulstillingsluft til
gasstrømmen, indtil den viste koncentration er ca. 20 % lavere end
den kalibreringskoncentration, der er anført i punkt 1.7.2. (Analysatoren
skal være indstillet på NO.)
Den målte koncentration (c) registreres. Ozonisatoren skal være ude af
funktion under hele processen.
1.7.5.Aktivering af ozonisatoren
Ozonisatoren aktiveres nu, således at den danner tilstrækkelig ozon til
at nedsætte koncentrationen af NO til ca. 20 % (mindst 10 %) af den
kalibreringskoncentration, der er angivet i punkt 1.7.2. Den målte
koncentration (d) registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NO.)
1.7.6.NO
x-funktion
NO-analysatoren stilles derefter om på NOx, således at gasblandingen
(bestående af NO, NO2,O2og N2) nu ledes gennem konverteren. Den
angivne koncentration (a) registreres. (Analysatoren skal være indstillet
på NOx).
1.7.7.Deaktivering af ozonisatoren
Ozonisatoren deaktiveres nu. Den i punkt 1.7.6 beskrevne gasblanding
ledes gennem konverteren og til detektoren. Den målte koncentration
(b) registreres. (Analysatoren skal være indstillet på NOx).
1.7.8.NO-funktion
Når der er skiftet om til NO og ozonisatoren deaktiveret, afbrydes også
tilførslen af ilt eller syntetiskluft. Den af analysatoren målte NOx-værdi
må højst afvige ± 5 % fra den, der er målt i henhold til punkt 1.7.2.
(Analysatoren skal være indstillet på NO.)
1.7.9.Kontrollens hyppighed
Konverterens virkningsgrad skal kontrolleres før hver kalibrering af
NOx-analyseenheden.
1.7.10.Krav til virkningsgraden
Konverterens virkningsgrad må ikke være under 90 %; en virkningsgrad
på over 95 % må dog stærkt tilrådes.
Bemærkning: Hvis der med analyseenheden indstillet på det mest
anvendte område ikke ved hjælp af ozonisatoren kan
opnås en reduktion fra 80 % til 20 % i overensstemmelse
med punkt 1.7.5, anvendes det højeste område, som giver
denne reduktion.
1.8.Justering af flammeion-analysatoren (FID)
1.8.1.Optimering af detektorens respons
HFID-enheden skal justeres som angivet af instrumentets fabrikant. Der
anvendes en kalibreringsgas bestående af propan i luft til optimering af
responsen i det mest anvendte måleområde.
Med brændstof- og luftstrømme indstillet i henhold til fabrikantens
anvisninger tilføres analysatoren en kalibreringsgas på 350 ± 75 ppm
C. Responsen ved en given brændstoftilførsel bestemmes af forskellen
mellem responsen på kalibreringsgas og på nulstillingsgas. Brændstof-
tilførslen indstilles på trinvis højere og lavere værdier end fabrikantens1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 43
▼B
specifikation. Responsen på kalibreringsgassen og nulpunktsresponsen
ved de pågældende værdier af brændstoftilførslen registreres. Forskellen
mellem responsen på kalibrerings- og nulstillingsgassen afbildes i
kurveform, og brændstoftilførslen indstilles, så den svarer til kurvens
»fede« side.
1.8.2.Responsfaktorer for kulbrinter
Analyseapparatet kalibreres ved hjælp af propan i luft og renset synte-
tiskluft som angivet i punk t 1.5.
Responsfaktorerne skal bestemmes, når en analyseenhed idriftsættes
samt efter større serviceeftersyn. Responsfaktoren (Rf) er for en given
kulbrinteart forholdet mellem C1-udslaget på FID-analysatoren og
gaskoncentrationen i cylinderen, angivet som ppm C1.
Prøvegassen skal have en koncentration, der giver en respons på ca.
80 % af fuldt skalaudslag. Regnet som volumen skal koncentrationen
være bestemt med en nøjagtighed på ± 2 % i forhold til en gravimetrisk
standard. Desuden skal gascylinderen være konditioneret i 24 timer ved
en temperatur på 298 K (25 ºC) ± 5 K.
Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes, og det anbe-
falede område for responsfaktoren:
— Metan og renset syntetiskluft: 1,00 ≤Rf≤1,15
— Propylen og renset syntetiskluft: 0,90 ≤Rf≤1,1
— Toluen og renset syntetiskluft: 0,90 ≤Rf≤1,10
Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for
propan og renset syntetiskluft.
1.8.3.Kontrol af iltinterferens
Kontrol af iltinterferens skal finde sted, når en analysator idriftsættes
samt efter de vigtigste serviceintervaller.
Definition af responsfaktoren og metode til dens bestemmelse er givet i
punkt 1.8.2. Nedenfor er angivet hvilke prøvegasser, der skal anvendes,
og det anbefalede område for responsfaktoren:
— Propan og kvælstof: 0,95 ≤Rf≤1,05
Værdierne er angivet i forhold til responsfaktoren (Rf) på 1,00 for
propan og renset syntetiskluft.
Iltkoncentrationen i FID-brænderen skal med en nøjagtighed på ± 1
molprocent svare til iltkoncentrationen i den brænderluft, der er anvendt
til den seneste kontrol af iltinterferens. Er forskellen større, foretages
kontrol af iltinterferens, og om nødvendigt justeres analysatoren.
1.9.Interferensvirkninger med infrarødabsorptions- (NDIR) og kemolu-
miniscens (CLD) analysatorer
Målingerne kan på flere måder påvirkes ved interferens fra andre gasser
end den, der bestemmes. Positiv interferens forekommer i NDIR-
enheder, hvor den interfererende gas giver samme virkning som den
målte, blot i mindre grad. Negativ interferens forekommer ligeledes i
NDIR-enheder, når den interfererende gas udvider absorptionsbåndet
for den målte gas, samt i, CLD- enheder, når den interfererende gasdæmper strålingen. Den i punkt 1.9.1 og 1.9.2 angivne interferenskon-
trol skal foretages inden første idriftsættelse af en analysator samt efter
de vigtigste serviceintervaller.
1.9.1.Interferenskontrol for CO-analysator
Vand og CO
2kan interferere med CO-analysatorens resultater. En CO2-
kalibreringsgas med en koncentration svarende til 80 til 100 % af fuldt
skalaudslag i det højeste anvendte måleområde bobles gennem vand ved
rumtemperatur, og analysatorens respons registreres. For måleområder
på 300 ppm eller derover må responsen ikke være over 1 % af fuldt
skalaudslag, og for måleområder under 300 ppm må responsen ikke
være over 3 ppm.
1.9.2.Kontrol af dæmpning af NOx-analysatoren
De to gasser, der har interesse i forbindelse med analysatorer af typen
CLD (og HCLD) er CO2og vanddamp. Disse gassers dæmpningsvirk-
ning er proportional med deres koncentration, hvorfor der kræves
teknikker til bestemmelse af dæmpningen ved de højeste koncentrati-
oner, der forventes at optræde under prøverne.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 44
▼B
1.9.2.1. Kontrol af dæmpning fra CO2
En CO2-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 % af fuldt
skalaudslag i det højeste måleområde ledes gennem NDIR-analysatoren,
og CO2-værdien registreres som A. Derefter fortyndes den ca. 50 %
med NO-kalibreringsgas og ledes gennem NDIR- og (H)CLD-enheden,
idet CO2- og NO-målingen registreres som henholdsvis B og C. Der
lukkes for CO2-tilførslen, og kun NO-kalibreringsgassen ledes gennem
(H)CLD-enheden; NO-værdien registreres som D.
Dæmpningen beregnes på følgende måde:
%C O2/C0dæmpning ¼1/C0C/C2A ðÞ
D/C2A ðÞ /C0 D/C2B ðÞ/C18/C19/C20/C21
/C2100
og må ikke være større end 3 % af fuldt skalaudslag,
hvor:
A = Ufortyndet CO2-koncentration, målt med NDIR, i %
B = Fortyndet CO2-koncentration, målt med NDIR, i %
C = Fortyndet NO-koncentration, målt med CLD, i ppmD = Ufortyndet NO-koncentration, målt med CLD, i ppm.
1.9.2.2. Kontrol af dæmpning fra vand
Denne kontrol anvendes kun, når der måles på våde gaskoncentrationer.
Ved beregningen af dæmpning fra vand skal der tages hensyn til fortyn-
dingen af NO-kalibreringsgassen med vanddamp og afpasning af
blandingens vanddampkoncentration med den, der forventes under
prøven. En NO-kalibreringsgas med en koncentration på 80 til 100 %
af fuldt skalaudslag i det normale måleområde ledes gennem (H)CLD-
enheden, og NO-værdien registreres som D. NO-gassen bobles gennem
vand ved rumtemperatur og ledes gennem (H)CLD-enheden, og NO-
værdien registreres som C. Vandtemperaturen bestemmes og registreres
som F. Det mættede damptrykaf blandingen svarende til gennembo-
blingskarrets vandtemperatur (F) bestemmes og registreres som G.
Blandingens vanddampkoncentration (i %) beregnes som følger:
og registreres som H. Den forventede koncentration af den (med vand-damp) fortyndede NO-kalibreringsgas beregnes således:
og registreres som De. Idet atomforholdet H/C for dieselolie sættes til
1,8:1, beregnes den under prøven forventede maksimale vanddampkon-
centration (i %) for dieseludstødningsgas ud fra den maksimale CO2-
koncentration i udstødningsgassen eller ud fra koncentrationen af ufor-
tyndet CO2-kalibreringsgas (A, målt i punkt 1.9.2.1) som følger:
Hm = 0,9 × A
og registreres som Hm.Dæmpningen fra vand beregnes således:
og må ikke være over 3 % af fuldt udslag.
De: forventet fortyndet NO-koncentration (ppm)
C: fortyndet NO-koncentration (ppm)Hm: maksimal vanddampkoncentration (%)H: faktisk vanddampkoncentration (%)1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 45
▼M1
▼M1
NB:Det er vigtigt, at den til denne kontrol anvendte NO-kalibre-
ringsgas indeholder mindst muligt NO2, da der i
dæmpningsberegningerne ikke er taget hensyn til NO2opløst i
vand.
1.10.Kalibreringsintervaller
Kalibrering af analysatorerne som angivet i punkt 1.5 skal foretages
mindst hver tredje måned, samt når der er udført reparationer eller
ændringer, som kan påvirke kalibreringen.
2. KALIBRERING AF SYSTEMET TIL PARTIKELBESTEMMELSE2.1.Indledning
Hver komponent skal kalibreres så ofte, som det er nødvendigt til over-
holdelse af forskrifterne i denne norm. I dette punkt beskrives de
kalibreringsmetoder, der skal anvendes til de i bilag III, tillæg 1, punkt
1.5, og bilag V omhandlede komponenter.
2.2.Flowmålinger
Kalibrering af gasflowmålere eller flowmåleinstrumenter skal kunne
henføres til nationale og/eller internationale standarder.
Fejlen på den målte værdi må ikke være over ± 2 % af visningen.
Bestemmes gasstrømmen ved differensflowmåling, skal den maksimale
fejl på differensen være af en sådan størrelse, at nøjagtigheden af G
EDFer højst ± 4 % (se også bilag V, punkt 1.2.1.1: EGA). Den kan beregnessom den kvadratiske middelværdi af fejlene på de enkelte instrumenter.
2.3.Kontrol af fortyndingsforholdet
Ved anvendelse af partikelindsamlingssystemer uden gasanalysator
(EGA) (bilag V, punkt 1.2.1.1) skal fortyndingsforholdet kontrolleres
for hver ny motorinstallation mens motoren er i gang, idet der enten
anvendes CO
2- eller NOx-koncentrationsmålingen i den ufortyndede og
fortyndede udstødningsgas.
Det målte fortyndingsforhold må højst afvige ± 10 % fra det, der er
beregnet på grundlag af CO2- eller NOx-koncentrationsmålingerne.
2.4.Kontrol af delstrømsbetingelserne
Størrelsesområdet af udstødningsgashastighed og tryksvingninger skal i
givet fald kontrolleres og korrigeres efter forskrifterne i bilag V, punkt
1.2.1.1, EP.
2.5.Kalibreringsintervaller
Flowmåleinstrumenter skal kalibreres hver tredje måned, samt når der
er foretaget systemændringer, der kan have betydning for kalibreringen.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 46
▼B
▼B
Tillæg 3
1. DATAEVALUERING OG BEREGNINGER
1.1.Evaluering af emissionsdata for luftarter
Til vurdering af emissionen af luftarter beregnes gennemsnitsaflæs-
ningen for de sidste 60 sekunder af hver prøvningssekvens, og
gennemsnitskoncentrationerne (conc) af HC, CO, NOxog CO2(såfremt
kulstofbalancemetoden anvendes) i hver sekvens bestemmes af gennem-
snitsaflæsningen på kurvebladet og de tilhørende kalibreringsdata.
Anden form for registrering kan anvendes, forudsat at tilsvarende data-
fangst er sikret.
De gennemsnitlige baggrundskoncentrationer (concd) kan bestemmes
enten af koncentrationerne i sækkene med fortyndingsluft eller ved
kontinuerlig bestemmelse (uden sæk) af baggrundskoncentrationen i
forbindelse med tilhørende kalibreringsdata.
1.2.Partikelemissioner
Til vurdering af partikelemissionen registreres den totale masse (MSAM,i)
eller det totale volumen (VSAM,i), der er ledt gennem filtrene for hver
prøvningssekvens.
Filtrene bringes tilbage til vejerummet og konditioneres i mindst én,
men højst 80 timer, hvorefter de vejes. Filtrenes bruttovægt bestemmes,
og taravægten (jf. bilag III, punkt 3.1) fratrækkes. Partikelmassen (Mffor enkeltfiltermetoden, Mf,ifor flerfiltermetoden) er den samlede
udskilte partikelmasse på hoved- og ekstrafilter.
Hvis der skal korrigeres for baggrundsniveau, registreres massen (MDIL)
eller volumenet (VDIL) af fortyndingsluft, der er ført gennem filtrene, og
partikelmassen (Md) stof registreres. Er der foretaget flere end én
måling, beregnes kvotienten Md/MDILeller Md/VDILfor hver enkelt
måling, og gennemsnittet af værdierne beregnes.
1.3.Beregning af emission af luftarter
De i rapporten angivne prøvningsresultater skal fremkomme i følgende
trin:
1.3.1.Bestemmelse af udstødningsgasstrømmen
Udstødningsgassens strømningshastighed (GEXHW,VEXHWeller VEXHD)
bestemmes for hver prøvningssekvens i overensstemmelse med bilag
III, tillæg 1, punkt 1.2.1, 1.2.2 og 1.2.3.
Anvendes totalstrømsfortynding, bestemmes den samlede strøm af
fortyndet udstødningsgas (GTOTW,VTOTW) for hver prøvningssekvens i
overensstemmelse med bilag III, tillæg 1, punkt 1.2.4.
1.3.2.Korrektion for tør/våd gas
Ved anvendelse af GEXHW,VEXHW,GTOTWog VTOTWomregnes den målte
koncentration til våd basis ved hjælp af følgende formler, medmindre
målingen i forvejen fandt sted på våd basis:
conc v˚adðÞ ¼kw/C2conc tør ðÞ
For ufortyndet udstødningsgas:
kw;r;1¼1/C0FFH/C2GFUEL
GAIRD/C18/C19
/C0kw2
eller:
kw;r;2¼1
1þ1;88/C20;005/C2% CO tør ðÞ þ%C O2tørðÞ ðÞ/C18/C19
/C0kw2
For fortyndet udstødningsgas:
kw;e;1¼1/C01;88/C2CO2%v˚adðÞ
200/C18/C19
/C0kw11997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 47
▼B
eller:
kw;e;2¼1/C0kw1
1þ1;88/C2CO2% tørðÞ
2000
BB@1
CCA
FFHkan beregnes af:
FFH¼1;969
1þGFUEL
GAIRW/C18/C19
For fortyndingsluften:
kW;d¼1/C0kW1
kW1¼1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ðÞ
1000 þ1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ðÞ
Hd¼6;22/C2Rd/C2pd
PB/C0Pd/C2Rd/C210/C02
For indsugningsluften (hvis denne er forskellig fra fortyndingsluften):
kW;a¼1/C0kW2
kW2¼1;608/C2Ha
1000 þ1;608/C2Ha ðÞ
Ha¼6;22/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C02
hvor:
Ha: indsugningsluftens absolutte fugtindhold i g vand pr. kg tør luft
Hd: fortyndingsluftens absolutte fugtindhold i g vand pr. tør kg luft
Rd: fortyndingsluftens relative fugtindhold i %
Ra: indsugningsluftens relative fugtindhold i %
pd: fortyndingsluftens mætningsdamptryki k Pa
pa: indsugningsluftens mætningsdamptryki k Pa
pB: total barometerstand i kPa.
1.3.3.Fugtighedskorrektion af NOx-værdier
Da NOx-emissionen påvirkes af den omgivende luft, skal NOx-koncen-
trationsdata korrigeres for temperatur og fugtindhold af den omgivende
luft med faktoren KH, der er givet ved:
KH¼1
1þA/C2Ha/C010;71 ðÞ þ B/C2Ta/C0298 ðÞ
hvor:
A: 0,309 GFUEL/GAIRD− 0,0266
B: − 0,209 GFUEL/GAIRD+ 0,00954
T: lufttemperatur i K
GFUEL
GAIRD¼Brændstof =luftforhold tør basis ðÞ
Ha: indsugningsluftens fugtindhold i g vand pr. kg tør luft:
Ha¼6;220/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C021997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 48
▼B
Ra: indsugningsluftens relative fugtindhold i %
pa: indsugningsluftens mætningsdamptryki k Pa
pB: total barometerstand i kPa.
1.3.4.Beregning af emissionens massestrøm
For hver prøvningssekvens beregnes emissionens massestrøm som
følger:
a) For den ufortyndede udstødningsgas(1):
Gasmasse¼u/C2conc/C2GEXHW
eller:
Gasmasse¼v/C2conc/C2VEXHD
eller:
Gasmasse¼w/C2conc/C2VEXHW
b) For den fortyndede udstødningsgas(1):
Gasmasse¼u/C2concc/C2GTOTW
eller:
Gasmasse¼w/C2concc/C2VTOTW
hvor:
conccer koncentrationen, korrigeret for baggrund
concc¼conc/C0concd/C21/C01=DFðÞðÞ
DF¼13;4=concCO 2þconcCO þconcHC ðÞ /C2 10/C04/C0/C1
eller:
DF¼13;4=concCO 2
Koefficienterne u — våd, v — tør, w — våd anvendes efter følgende
tabel:
Gas u v w conc
NOx0,001587 0,002053 0,002053 ppm
CO 0,000966 0,00125 0,00125 ppmHC 0,000479 — 0,000619 ppm
CO
215,19 19,64 19,64 procent
Densiteten af kulbrinter er baseret på et gennemsnitligt kulstof/brintfor-
hold på 1:1,85.
1.3.5.Beregning af specifik emission
Den specifikke emission (g/kWh) beregnes for alle enkeltkomponenter
som følger:1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 49
(1) For NOxemissionens vedkommende skal NOx-koncentration (NOxconc eller NOxconcc)
ganges med KHNOX(faktor til fugtighedskorrektion af NOx-værdier som anført i punkt
1.3.3 ovenfor) som følger: K HNOX /C2conc eller K HNOX /C2concc.
▼B
Enkeltgas ¼Xn
i¼1Gasmassi/C2WFi
Xn
i¼1Pi/C2WFi
hvor
Pi¼Pm;iþPAE ;i:
De i ovenstående beregning anvendte vægtningsfaktorer og antal prøv-
ningssekvenser svarer til bilag III, punkt 3.6.1.
1.4.Beregning af partikelemissionen
Partikelemissionen beregnes på følgende måde:
1.4.1.Fugtighedskorrektionsfaktor for partikler
Da partikelemissionen fra dieselmotorer afhænger af den omgivende
lufts fugtighed, skal massestrømmen af partikler korrigeres for den
omgivende lufts fugtighed ved hjælp af faktoren Kp, der er givet ved
følgende formel:
Kp¼1=1þ0;0133 /C2Ha/C010;71 ðÞ ðÞ
Ha= indsugningsluftens fuftindhold i g vand pr. kg tør luft
Ha¼6;22/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C02
Ra= indsugningsluftens relative fugtighed i %
pa= indsugningsluftens mætningsdamptryki k Pa
pB= total barometerstand i kPa
1.4.2.Delstrømsfortyndingssystem
De i prøverapporten angivne resultater for partikelemissioner beregnes i
følgende trin. Da reguleringen af fortyndingsluftens hastighed kan finde
sted på forskellige måder, gælder der forskellige metoder til beregning
af ækvivalent massestrøm af fortyndet udstødningsgas GEDFog ækviva-
lent volumenhastighed af fortyndet udstødningsgas VEDF. Alle
beregninger skal baseres på gennemsnitsværdier for de enkelte prøv-
ningssekvenser (i) i prøveindsamlingsperioden.
1.4.2.1. Isokinetiske systemer
GEDFW ;i¼GEXHW ;i/C2qi
eller:
VEDFW ;i¼VEXHW ;i/C2qi
qi¼GDILW ;iþGEXHW ;i/C2r/C0/C1
GEXHW ;i/C2r/C0/C1
eller:
qi¼VDILW ;iþVEXHW ;i/C2r/C0/C1
VEXHW ;i/C2r/C0/C1
hvor r er forholdet mellem tværsnitsarealet af henholdsvis den isokine-
tiske prøvesonde Apog udstødningsrøret AT:1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 50
▼B
r¼Ap
AT
1.4.2.2. Systemer med måling af CO2- eller NOx-koncentration
GEDFW ;i¼GEXHW ;i/C2qi
eller:
VEDFW ;i¼VEXHW ;i/C2qi
qi¼ConcE;i/C0ConcA;i
ConcD;i/C0ConcA;i
hvor:
ConcE= våd koncentration af sporgassen i den ufortyndede udstød-
ningsgas
ConcD= våd koncentration af sporgassen i den fortyndede udstød-
ningsgas
ConcA= våd koncentration af sporgassen i fortyndingsluften
Koncentrationer, der er målt på tør basis, skal omregnes til våd basis
som angivet i dette tillægs punkt 1.3.2.
1.4.2.3. Systemer med CO2-måling og kulstofbalancemetoden
GEDFW ;i¼206 ;6/C2GFUEL ;i
CO2D;i/C0CO2A;i
hvor:
CO2D=C O2-koncentration i den fortyndede udstødningsluft
CO2A=C O2-koncentration i fortyndingsluften
(koncentrationsangivelser i vægtprocent på våd basis)
Denne ligning er baseret på forudsætningen om kulstofbalance (alt
kultstof, der tilføres motoren, afgives som CO2) og er udledt i følgende
trin:
GEDFW ;i¼GEXHW ;i/C2qi
og:
qi¼206 ;6/C2GFUEL ;i
GEXHW ;i/C2CO2D;i/C0CO2A;i/C0/C1
1.4.2.4. Systemer med flowmåling
GEDFW ;i¼GEXHW ;i/C2qi
qi¼GTOTW ;i
GTOTW ;i/C0GDILW ;i/C0/C1
1.4.3.Totalstrømsfortyndingssystem
Rapportens prøvningsresultater vedrørende partikelemission beregnes i
følgende trin.
Alle beregninger skal baseres på gennemsnitsværdier for de enkelte
sekvenser (i) i prøvetagningsperioden.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 51
▼B
GEDFW ;i¼GTOTW ;i
eller:
VEDFW ;i¼VTOTW ;i
1.4.4.Beregning af partikelmassestrømmen
Partikelmassestrømmen beregnes på følgende måde:For enkeltfiltermetoden:
hvor:
(GEDFW)gnsn,( VEDFW)gnsn,( MSAM)gnsnog (VSAM)gnsni prøvecyklen bestemmes
ved summation af gennemsnitsværdierne for de enkelte sekvenser i
prøveopsamlingsperioden:
GEDFWðÞgnsn¼Xn
i¼1GEDFW ;i/C2WFi
VEDFWðÞgnsn¼Xn
i¼1VEDFW ;i/C2WFi
MSAM¼Xn
i¼1MSAM ;i
VSAM¼Xn
i¼1VSAM ;i
hvor i = 1, …n.
For flerfiltermetoden:
PTmass ;i¼Mf;i
MSAM ;i/C2GEDFW ;i/C0/C1
1000
eller:
PTmass ;i¼Mf;i
VSAM ;i/C2VEDFW ;i/C0/C1
1000
hvor i = 1, …n.
Partikelmassestrømmen kan korrigeres for baggrund på følgende måde:For enkeltfiltermetoden:
PT
mass¼Mf
MSAM/C0Md
MDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2GEDFWðÞgnsn
1000/C20/C21
eller:
PTmass¼Mf
VSAM/C0Md
VDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2VEDFWðÞgnsn
1000/C20/C211997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 52
▼M1
▼B
▼B
Foretages der flere end én måling, skal (Md/MDIL) eller (Md/VDIL)
erstattes af henholdsvis (Md/MDIL)gnsnog (Md/VDIL)gnsn.
DF¼13;4
concCO 2þconcCO þconcHC ðÞ /C2 10/C04
eller:
DF¼13;4=conCO 2
For flerfiltermetoden:
PTmass ;i¼Mf;i
MSAM ;i/C0Md
MDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2GEDFW ;i
1000/C20/C21
eller:
PTmass ;i¼Mf;i
VSAM ;i/C0Md
VDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2VEDFW ;i
1000/C20/C21
Foretages flere end én måling, skal (Md/MDIL) eller (Md/VDIL) erstattes af
henholdsvis (Md/MDIL)gnsnog (Md/VDIL)gnsn.
DF¼13;4
concCO 2þconcCO þconcHC ðÞ /C2 10/C04
eller:
DF¼13;4=concCO 2
1.4.5.Beregning af specifik emission
Den specifikke partikelemission PT (g/kWh) beregnes på følgende
måde(1):
For enkeltfiltermetoden:
PT¼PTmass
Xn
i¼1Pi/C2WFi
For flerfiltermetoden:
PT¼Xn
i¼1PTmass ;i/C2WFi
Xn
i¼1Pi/C2WFi
Pi¼Pm;iþPAE ;i
1.4.6.Effektiv vægtningsfaktor
For enkeltfiltermetoden beregnes den effektive vægtningsfaktor WFE,ifor hver prøvningssekvens som følger:1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 53
(1) Partikelmassestrømmen PTmassskal ganges med Kp(fugtighedskorrektionsfaktoren for
partikelemission omhandlet i punkt 1.4.1).
▼B
WFE;i¼MSAM ;i/C2GEDFWðÞgnsn
MSAM/C2GEDFW ;i/C0/C1
eller:
WFE;i¼VSAM ;i/C2VEDFWðÞgnsn
VSAM/C2VEDFW ;i/C0/C1
hvor i = 1, …n.
Den absolutte værdi af de effektive vægtningsfaktorer må højst afvige
med ± 0,005 fra de i bilag III, punkt 3.6.1, angivne vægtningsfaktorer.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 54
▼B
BILAG IV
TEKNISKE SPECIFIKATIONER FOR DET REFERENCEBRÆNDSTOF, DER SKAL
ANVENDES VED AFPRØVNINGER I FORBINDELSE MED GODKENDELSESPROCE-
DUREN OG TIL KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
REFERENCEBRÆNDSTOF FOR MOBILE IKKE-VEJGÅENDE MASKINER (1)
Bemærkning: De egenskaber, der har størst betydning for motorens ydelse og luftforurening, er frem-
hævet.
Grænser og enheder (2) Prøvningsmetode
Cetantal (4) min. 45 (7)
maks. 50ISO 5165
Massefylde ved 15 ºC min. 835 kg/m3
maks. 845 kg/m3(10)ISO 3 675, ASTM D 4 052
Destillation (3)
— 95 % punktmaks. 370 ºC ISO 3405
Viskositet ved 40 ºC min. 2,5 mm2/s
maks. 3,5 mm2/sISO 3104
Svovlindhold min. 0,1 % (masse) (9)
maks. 0,2 % (masse) (8)ISO 8754, EN 24260
Flammepunkt min. 55 ºC ISO 2719
Koldfilterpunkt min. —
maks. + 5 ºCEN 116
Kobberkorrosion maks. 1 ISO 2160
Kulstofrest efter Conradson
(10 % destillationsrest)maks. 0,3 % (masse) ISO 10370
Askeindhold maks. 0,01 % (masse) ASTM D 482 (12)
Vandindhold maks. 0,05 % (masse) ASTM D 95, D 1744
Syretal (stærksyre) ►M1maks. 0,20 mg
KOH/g◄
Oxidationsstabilitet (5) maks. 2,5 mg/100 ml ASTM D 2274
Additiver (6)
Bemærkning 1: Hvis en motors eller et køretøjs termiske virkningsgrad skal beregnes, kan brændstoffets brænd-
værdi beregnes af:
Specifikenergi nedre brændværdi ðÞ MJ=kg¼
46;423/C08;792/C1d2þ3;17/C1d/C0/C1
/C21/C0xþyþs ðÞðÞ þ 9;42/C1s/C02;499/C1x
hvor:
d er massefylden ved 288 K (15 ºC)
x er vandindholdet i massebrøk(%/100)y er askeindholdet i massebrøk (%/100)
s svovlindholdet i massebrøk(%/100).
Bemærkning 2: Værdierne i specifikationen er »sande værdier«.Ved fastsættelse af deres grænseværdier er
retningslinjerne i ASTM D 3244 om fastlæggelse af grundlaget for bestemmelse af olieprodukterskvalitet blevet anvendt, og ved fastsættelse af en minimumsværdi er der taget udgangspunkt i enminimumsforskel på 2 R over nul; ved fastsættelse af en maksimums- og minimumsværdi er mini-
mumsforskellen 4 R (R = reproducerbarhd.
Uanset dette mål, som er nødvendigt af statistiske grunde, bør brændstoffabrikanten tilstræbe en
nulværdi, hvor den anførte maksimumsværdi er 2 R, og en gennemsnitsværdi, hvor der anføres
maksimums- og minimumsgrænser. Skulle det blive nødvendigt at afgøre, om et brændstof
opfylder specifikationen, anvendes ASTM D 3244.
Bemærkning 3: Tallene viser de fordampede mængder (% genvinding + % tab.
Bemærkning 4: Det givne interval for cetan opfylder ikke kravet om mindst 4 R. I tilfælde af tvist mellem leve-
randøren og brugeren kan retningslinjerne i ASTM D 3244 imidlertid anvendes som grundlag for atafgøre tvisten, hvis der foretages et tilstrækkeligt antal målinger til, at den fornødne nøjagtighed
kan opnås. Dette må foretrækkes fremfor enkeltstående målinger.
Bemærkning 5: Selv om oxidationsstabiliteten kontrolleres, kan produktet ikke forventes at have ubegrænset hold-
barhed. Der bør indhentes retningslinjer for opbevaring og holdbarhed fra leverandøren.
Bemærkning 6: Dette brændstof må være baseret på straight-run og krakdestillater af kulbrinter; afsvovling er
tilladt. Det må ikke indeholde metaladditiver eller cetanforbedrende additiver.
Bemærkning 7: Lavere værdier er tilladt, i hvilket tilfælde det anvendte referencebrændstofs cetantal skal angives i
rapporten.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 55
▼B
Bemærkning 8: Højere værdier er tilladt, i hvilket tilfælde det anvendte referencebrændstofs svovlindhold skal regi-
streres.
Bemærkning 9: Revurderes løbende på baggrund af markedstendenserne. ►M1 Når ansøgeren anmoder om en
førstegangsgodkendelse af en motor uden efterbehandling af udstødningsgassen, tillades etnominelt svovlindhold på 0,05 vægtprocent (mindst 0,03 vægtprocent), og den målte partikel-koncentration skal i så fald korrigeres opad til den gennemsnitsværdi, der nominelt erangivet for brændstoffets svovlindhold (0,15 vægtprocent) efter nedenstående ligning: ◄
PT
adj¼PTþSFC/C20;0917 /C2NSLF /C0FSF ðÞ ½/C138
hvor:
PTadj: justeret PT-værdi (g/kWh)
PT: målt vægtet specifik emissionsværdi for partikelemission (g/kWh)SFC: vægtet specifikt brændstofforbrug (g/kWh) beregnet efter nedenstående formel
NSLF: gennemsnitligt nominelt svovlindhold i massebrøk (dvs. 0,15 %/100)
FSF: brændstoffets svovlindhold i massebrøk (%/100)
Ligning til beregning af vægtet specifikt brændstofforbrug:
SFC¼Xn
i¼1GFUEL ;i/C2WFi
Xn
i¼1Pi/C2WFi
hvor:
Pi=Pm,i+PAE,i
Med henblik på vurdering af produktionens overensstemmelse i henhold til punkt 5.3.2 i bilagI skal kravene opfyldes ved anvendelse af referencebrændstof med et svovlindhold som ikkeafviger fra minimums-/maksimumsniveauet på 0,1/0,2 vægtprocent.
Bemærkning 10: Højere værdier er tilladt (op til 855 kg/m
3), i hvilket tilfælde det anvendte referencebrændstofs
massefylde skal registreres. Med henblik på vurdering af produktionens overensstemmelse i
henhold til punkt 5.3.2 i bilag I skal kravene opfyldes ved anvendelse af referencebrændstof,
som ikke afviger fra minimums-/maksimumsniveauet på 835/845 kg/m3.
Bemærkning 11: Alle brændstoffets specifikationer og grænseværdier skal løbende revurderes på baggrund af
markedsudviklingen.
Bemærkning 12: Erstattes med EN/ISO 6245 med virkning fra vedtagelsesdatoen.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 56
▼B
BILAG V
1SYSTEM TIL ANALYSE OG PRØVETAGNING
SYSTEMER TIL UDTAGNING AF PRØVER AF GAS OG
PARTIKLER
Figur nr. Beskrivelse
2 System til analyse af ufortyndet udstødningsgas
3 System til analyse af fortyndet udstødningsgas
4 Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isoki-
netisksonde, sugepumperegulering og
delstrømsprøveudtagning
5 Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isoki-
netisksonde, tryk pumperegulering og
delstrømsprøveudtagning
6 Delstrømsfortyndingssystem reguleret af CO2- eller
NOx-koncentration samt delstrømsprøveudtagning
7 Delstrømsfortyndingssystem reguleret ved CO2-o g
kulstofbalance, totalprøveudtagning
8 Delstrømsfortyndingssystem med enkeltventuri,
koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning
9 Delstrømsfortyndingssystem med dobbelt venturi eller
dobbelt blænde, koncentrationsmåling og delstrømsprø-
veudtagning
10 Delstrømsfortyndingssystem med flerrørsopdeling,
koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning
11 Delstrømsfortyndingssystem med flowregulering og
totalprøveudtagning
12 Delstrømsfortyndingssystem med flowregulering og
delstrømsprøveudtagning
13 Totalstrømsfortyndingssystem med trykpumpe eller
kritisk venturi samt delstrømsprøveudtagning
14 System til udtagning af partikelprøver
15 Fortyndingssystem til totalstrømssystem
1.1.Bestemmelse af forurenende luftarter
De anbefalede systemer til prøveudtagning og analyse er indgående
beskrevet i punkt 1.1.1 og figur 2 og 3. Da tilsvarende resultater vil
kunne opnås med afvigende udformning af systemerne, kræves der
ikke nøje overensstemmelse med den i disse figurer viste udformning.
Der kan anvendes supplerende komponenter såsom instrumenter,
ventiler, magnetventiler, pumper og kontakter til at give yderligere
oplysninger og koordinere funktionen af systemernes komponenter.
Andre komponenter kan udelades, hvis de for nogle systemers vedkom-
mende er unødvendige for at sikre nøjagtigheden, og deres udeladelse
er teknisk velbegrundet.
1.1.1.Udstødningens gaskomponenter: CO, CO2, HC, NOx
Der beskrives et analysesystem til bestemmelse af forurenende luftarter
i den ufortyndede udstødningsgas. Systemet er baseret på anvendelse af
følgende udstyr:
— HFID-analysator til bestemmelse af kulbrinter
— NDIR-analysatorer til bestemmelse af kulmonoxid og kuldioxid
— HCLD- eller tilsvarende analysator til bestemmelse af kvælstofoxid.
For den ufortyndede udstødningsgas (jf. figur 2) kan prøverne til
bestemmelse af alle komponenter enten tages ved hjælp af en enkelt
udtagningssonde eller med to tætsiddende sonder med indvendig forgre-
ning til de forskellige analysatorer. Der skal være draget omsorg for, at
der ikke kan forekomme kondensation af udstødningsgassens kompo-
nenter (herunder vand og svovlsyre) nogetsteds i analysesystemet.
For den fortyndede udstødningsgas (jf. figur 3), skal prøven til kulbrin-
tebestemmelse tages med en anden udtagningssonde end den, der1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 57
▼B
anvendes til de øvrige komponenter. Der skal være draget omsorg for,
at der ikke kan forekomme kondensation af udstødningsgassens kompo-
nenter (herunder vand og svovlsyre) nogetsteds i analysesystemet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 58
▼B
Figur 2
Blokdiagram over system til bestemmelse af udstødningsgassens
indhold af CO, NOxog HC
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 59
▼B
Figur 3
Blokdiagram over system til bestemmelse af CO, CO2,N Oxog HC i
fortyndet udstødningsgas
Beskrivelse — figur 2 og 3
Som hovedregel gælder:Alle komponenter i prøvetagningsvejen skal holdes på den temperatur,
der er specificeret for det pågældende system.
—SP1: prøvetagningssonde for ufortyndet udstødningsgas (kun figur
2)
En lige flerhullet sonde af rustfrit stål med lukket bund anbefales.
Dens indvendige diameter må ikke være større end prøveudtag-
ningsledningens indvendige diameter. Sondens vægtykkelse bør
ikke være over 1 mm. Sonden skal have mindst tre huller i treforskellige, radiære planer; hullerne skal være dimensioneret
således, at de optager omtrent tilnærmelsesvis samme mængde
prøve. Sonden skal strække sig over mindst 80 % af udstødningsrø-
rets diameter.
—SP2: prøvetagningssonde for fortyndet udstødningsgas (kun figur 3)
Sonden skal:
— være defineret som de første 254 til 762 mm af kulbrinteudtag-
ningsledningen (HSL3)
— have en indvendig diameter på mindst 5 mm— være monteret i fortyndingstunnelen, DT (punkt 1.2.1.2) i et
punkt, hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet
(dvs. ca. 10 tunneldiametre nedstrøms for det punkt, hvor
udstødningsgassen tilføres tunnelen)
— være placeret i tilstrækkelig afstand (radiært) fra andre sonder
og fra tunnelens væg, til at den ikke påvirkes af slipstrømme
eller hvirvelstrømme1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 60
▼B
— være opvarmet således, at gasstrømmen kan opvarmes til 463 K
(190º C) ± 10 K ved afgangen fra sonden.
—SP3: sonde til udtagning af prøver af fortyndet udstødningsgas til
bestemmelse af CO, CO2NOx(kun figur 3)
Sonden skal:
— være beliggende i samme plan som SP2
— være placeret i tilstrækkelig afstand (radiært) fra andre sonder
og fra tunnelens væg til ikke at påvirkes af slipstrømme eller
hvirvelstrømme
— være opvarmet og isoleret over hele sin længde til en mini-
mumstemperatur på 328 K (55 ºC), således at dannelse af
kondensvand forhindres.
—HSL1: prøveudtagsledning
Prøveudtagsledningen leder gasprøver fra en enkeltsonde til forgre-
ningspunktet (-punkterne) og til kulbrinteanalysatoren.
For denne prøveudtagsledning gælder følgende:
— ledningens indvendige diameter skal være mindst 5 mm og højst
13,5 mm
— ledningen skal være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE
— såfremt temperaturen af udstødningsgassen ved prøvetagnings-
sonden er 463 K (190 ºC) eller derunder, skal ledningens
vægtemperatur holdes på 463 K (190 ºC) ± 10 K, målt på hver
sektion med særskilt temperaturregulering
— såfremt temperaturen af udstødningsgassen ved prøvetagnings-
sonden er over 463 K (190 ºC), skal ledningens vægtemperatur
være over 453 K (180 ºC)
— gastemperaturen i ledningen skal være 463 K (190 ºC) ± 10 K
umiddelbart før det opvarmede filter (F2) og HFID-enheden.
—HSL2: opvarmet NOx-prøvetagningsledning
For denne prøveudtagsledning gælder:
— ledningens vægtemperatur skal være mellem 328 og 473 K (55
og 200º C) frem til konverteren, såfremt kølebad anvendes, og
frem til analysatoren, såfremt kølebad ikke anvendes
— ledningen skal være fremstillet af rustfrit stål eller PTFE.
Da opvarmning af prøveudtagsledningen kun er nødvendig til
forhindring af kondensation af vand og svovlsyre, vil prøveudtag-
sledningens temperatur være baseret på brændstoffets svovlindhold.
—SL: prøveudtagsledning for CO (CO2)
Ledningen skal være fremstillet af PTFE eller rustfrit stål. Den kan
være opvarmet eller uopvarmet.
—BK: sæk til baggrundsbestemmelse (ikke-obligatorisk; kun figur 3)
Til bestemmelse af baggrundskoncentrationer.
—BG: udtagningssæk (frivillig; figur 3 kun CO og CO2)
Til bestemmelse af prøvernes koncentrationer.
—F1: opvarmet forfilter (frivilligt)
Skal have samme temperatur som HSL1.
—F2: opvarmet filter
Filteret skal udskille alle partikler fra gassen før analysatoren og
skal have samme temperatur som HSL1. Filteret skal udskiftes efter
behov.
—P: pumpe for opvarmede prøver
Pumpen skal være opvarmet og temperaturen svare til HSL1.
—HC
Opvarmet flammeiondetektor (HFID) til kulbrintebestemmelse.
Temperaturen skal holdes mellem 453 og 473 K (180 og 200 ºC).
—CO, CO2
NDIR-analysatorer til kulmonoxid- og kuldioxidbestemmelse.
—NO2
(H)CLD-analysatorer til bestemmelse af kvælstofoxider. Anvendes
HCLD, skal temperaturen holdes i intervallet mellem 328 og 473 K
(55 og 200 ºC).
—C: konverter
Der skal anvendes en konverter til katalytisk reduktion af NO2til NO
før bestemmelse i CLD- eller HCLD-enheden.
—B: kølebad
Til køling af udstødningsgasprøven og fortætning af dennes vand-
indhold. Badets temperatur holdes mellem 273 og 277 K (0 og
4 ºC) ved istilsætning eller køling. Kølebadet kan undlades, hvis1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 61
▼B
analyseenheden er fri for interferens fra vanddamp som fastlagt i
bilag III, tillæg 3, punkt 1.9.1 og 1.9.2.
Der må ikke benyttes kemiske tørremidler til fjernelse af vandind-
holdet i prøven.
—T1, T2, T3: temperaturføler
Til overvågning af gasstrømmens temperatur.
—T4: temperaturføler
Temperatur af NO2-NO konverteren.
—T5: temperaturføler
Til regulering af kølebadets temperatur.
—G1, G2, G3: trykmåler
Til måling af trykket i prøveudtagsledningerne.
—R1, R2: trykregulator
Til kontrol af henholdsvis luft og brændstof til HFID-analysatoren.
—R3, R4, R5: trykregulator
Til regulering af trykket i prøveudtagsledninger og af gastilførslen
til analysatorerne.
—FL1, FL2, FL3: flowmeter
Til flowregulering af prøvegasomledning.
—FL4 til FL7: flowmeter (ikke obligatorisk)
Til regulering af gennemstrømningshastigheden i analysatorerne.
—V1 til V6: omskifterventiler
Passende ventiler til omskiftning mellem prøve, kalibreringsgas eller
frisklufttilførsel til analysatoren.
—V7, V8: magnetventiler
Til omgåelse af NO2-NO konverteren.
—V9: nåleventil
Til afbalancering af gennemstrømningen gennem NO2-NO konver-
teren og omledningen.
—V10, V11: nåleventil
Til regulering af gasstrømmene til analysatorerne.
—V12, V13: aftapningsventil
Til udtømning af kondensat fra bad B.
—V14: omskifterventil
Til omskifting mellem udtagningssække for prøve og baggrund.
1.2.Partikelbestemmelse
En udtømmende beskrivelse af de anbefalede systemer til fortynding og
prøveudtagning er givet i punkt 1.2.1 og 1.2.2 og figur 4 til 15. Da
tilsvarende resultater vil kunne fås med en afvigende udformning af
systemerne, kræves ikke nøje overensstemmelse med den udformning,
der er gengivet i disse figurer. Der kan anvendes supplerende kompo-
nenter såsom instrumenter, ventiler, magnetventiler, pumper og
kontakter til at give yderligere oplysninger og koordinere funktionen af
systemernes komponenter. Andre komponenter kan udelades, hvis de
for nogle systemers vedkommende ikke er nødvendige af hensyn til
nøjagtigheden, og hvis udeladelsen af dem er teknisk velbegrundet.
1.2.1.Fortyndingssystem
1.2.1.1. Delstrømsfort yndingssystem (figur 4 til 12)
Der beskrives et fortyndingssystem, der er baseret på fortynding af en
del af udstødningsgasstrømmen. Til deling og efterfølgende fortyndingaf udstødningsgasstrømmen kan forskellige typer fortyndingssystemer
anvendes. Til den derpå følgende udskillelse af partikler kan enten
hele mængden af udstødningsgas eller en del af den fortyndede udstød-
ningsgas ledes til partikeludskillelsessystemet (punkt 1.2.2, figur 14).
Den førstnævnte metode benævnes totalprøveudtagning , den sidst-
nævntedelstrømsprøveudtagning .
Beregningen af fortyndingsforholdet vil afhænge af den anvendte type
system. Følgende typer anbefales:
—Isokinetiske systemer (figur 4 og 5)
I denne type systemer bliver tilførslen til overføringsrøret afpasset
efter udstødningsgasstrømmens hastighed og/eller tryk, hvilket
således kræver uforstyrret og homogen strømning af udstødnings-
gassen ved prøveudtagssonden. Dette opnås sædvanligvis ved hjælp
af en resonator og et lige tilførselsrør opstrøms for prøveudtagnings-
stedet. Delingsforholdet kan derved beregnes af let målelige
størrelser såsom rørdiametre. Det skal bemærkes, at isokinetiske1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 62
▼B
forhold kun anvendes til tilpasning af strømningsparametre og ikke
til tilpasning af størrelsesfordelingen. Dette sidste er dog typisk
unødvendigt, da partiklerne er så små, at de følger strømlinjerne.
—Strømningsregulerede systemer med koncentrationsmåling (figur 6
til 10)
I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm
ved indstilling af strømningshastigheden af fortyndingsluft og af den
samlede fortyndede udstødningsgasstrøm. Fortyndingsforholdet
bestemmes af koncentrationen af sporluftarter som CO2eller NOx,
der er naturligt forekommende i motorens udstødning. Koncentratio-
nerne i den fortyndede udstødningsgas og i fortyndingsluften måles,
medens koncentrationen i den ufortyndede udstødningsgas enten kan
måles direkte eller bestemmes af brændstoftilførselshastigheden og
kulstofbalancen, forudsat at brændstoffets sammensætning er kendt.
Systemerne kan reguleres ved det beregnede fortyndingsforhold
(figur 6 og 7) eller ved størrelsen af den tilførte strøm til overfø-ringsrøret (figur 8, 9 og 10).
—Strømningsregulerede systemer med flowmåling (figur 11 og 12)
I disse systemer tages en prøve af den samlede udstødningsgasstrøm
ved indstilling af strømningshastigheden af fortyndingsluften og af
den samlede strøm af fortyndet udstødningsgas. Fortyndingsfor-
holdet bestemmes af forskellen mellem de to
strømningshastigheder. Der kræves nøjagtig indbyrdes kalibrering
af flowmetrene, da den relative forskel mellem de to strømningsha-
stigheder kan føre til væsentlige fejl ved større fortyndingsforhold
(figur 9 og ovenfor). Strømningsreguleringen er ganske enkel og
består i, at den fortyndede udstødningsgasstrøm holdes konstant,
medens man om nødvendigt varierer strømningshastigheden af
fortyndingsluften.
For at udnytte fordelene ved fortyndingssystemer efter delstrøm-
sprincippet skal der drages omsorg for at undgå eventuelle
problemer med tab af partikler i overføringsrøret, idet der tages en
repræsentativ prøve for motorens udstødning, og delingsforholdet
bestemmes.
I de beskrevne systemer er der taget hensyn til disse vigtige punkter.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 63
▼B
Figur 4
Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde
og delstrømsprøveudtagning
(SB-regulering)
Den ufortyndede udstødningsgas overføres af den isokinetiske prøvetag-
ningssonde (ISP) fra udstødningsrøret (EP) gennem overføringsrøret
(TT) til fortyndingstunnelen (DT). Trykforskellen af udstødningsgassen
mellem udstødningsrøret og sondens indgang måles med tryktransdu-
ceren DPT. Dette signal føres til strømningsregulatoren FC1, som
regulerer sugepumpen SB således, at der opretholdes en trykforskel på
nul ved den yderste ende af sonden. Under disse omstændigheder er
hastigheden af udstødningsgassen i EP og ISP ens, og strømmen
gennem ISP og TT er en konstant brøkdel af udstødningsgasstrømmen.
Delingsforholdet bestemmes af forholdet mellem tværsnitsarealet af EP
og ISP. Strømningshastigheden af fortyndingsluft måles med flowme-
teret FM1. Fortyndingsforholdet beregnes af fortyndingsluftens
strømningshastighed og delingsforholdet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 64
▼B
Figur 5
Fortyndingssystem efter delstrømsprincippet med isokinetisk sonde
og delstrøm prøvetagning
(PB-regulering)
Den ufortyndede udstødningsgas overføres af den isokinetiske prøveud-
tagningssonde (ISP) fra udstødningsrøret (EP) til fortyndingstunnelen
(DT) gennem overføringsrøret (TT). Udstødningsgassens trykforskel
mellem udstødningsrøret og sondens indgang måles af tryktransduceren
DPT. Dette signal overføres til strømningsregulatoren FCI, der regulerer
trykpumpen PB, således at trykdifferensen ved enden af sonden holdes
på nul. Dette gøres ved at tage en lille brøkdel af fortyndingsluften
(efter at dennes strømningshastighed er målt af flowmeteret FM1), og
tilføre den til TT ved hjælp af en pneumatiskåbning. Under disse
omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i EP og ISP ens, og
strømmen gennem ISP og TT er en fast brøkdel (delingsforholdet) af
udstødningsgasstrømmen. Delingsforholdet er bestemt af tværsnits-
arealet af EP og ISP. Fortyndingsluften suges gennem DT af
sugepumpen SB, og strømningshastigheden måles af FM1 ved
indgangen til DT. Fortyndingsforholdet beregnes af fortyndingsluftens
strømningshastighed og delingsforholdet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 65
▼B
Figur 6
Delstrømsfortyndingssystem med måling af CO2- eller NOx-koncen-
tration og delstrømsprøveudtagning
Den ufortyndede udstødningsgas overføres gennem prøvesonden SP og
overføringsrøret TT fra udstødningsrøret EP til fortyndingstunnelen DT.
Koncentrationerne af sporgasser (CO2eller NOx) måles i den ufortyn-
dede og fortyndede udstødningsgas samt i fortyndingsluften ved hjælp
af gasanalysatoren (-erne) EGA. Signalerne herfra overføres til strøm-
ningsregulatoren FC2, der ved styring af trykpumpen PB og
sugepumpen SM opretholder det korrekte delings- og fortyndingsfor-
hold i DT. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentrationerne
i ufortyndet udstødningsgas, fortyndet udstødningsgas og fortyndings-
luft.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 66
▼B
Figur 7
Delstrømsfortyndingssystem med måling af CO2-koncentration,
kulstofbalance og total prøveudtagning
Den ufortyndede udstødningsgas overføres gennem prøvetagnings-
sonden (SP) og overføringsrøret (TT) fra udstødningsrøret (RP) til
fortyndingstunnelen (DT). CO2-koncentrationen i den fortyndede
udstødningsgas og i fortyndingsluften måles af gasanalysatoren (-erne)
EGA. Signalerne for CO2- og brændstofstrøm GFUELtilføres enten strøm-
ningsregulatoren FC2 eller strømningsregulatoren FC3 i
partikelprøvetagningssystemet (jf. figur 14). FC2 regulerer trykpumpen
PB, medens FC3 regulerer partikelprøvetagningssystemet (se figur 14)
og derved indstiller systemets indad- og udadgående strømme, således
at det ønskede delingsforhold og fortyndingsforhold i fortyndingstun-
nelen DT opretholdes. Fortyndingsforholdet beregnes af CO2-
koncentrationerne og GFUELved hjælp af kulstofbalancen.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 67
▼B
Figur 8
Delstrømsfortyndingssystem med enkelt venturi, koncentrationsmå-
ling og delstrømsprøveudtagning
Ufortyndet udstødningsgas overføres gennem prøvetagningssonden SP
og overføringsrøret (TT) fra udstødningsrøret (EP) til fortyndingstun-
nelen (DT) som følge af det undertryk, som venturien (VN) skaber i
DT. Gashastigheden i overføringsrøret TT afhænger af impulsudvek-
slingen i venturiområdet og påvirkes af gassens absolutte temperatur
ved afgangen fra TT. Udstødningsgassens delingsforhold er derfor ikke
konstant ved en given tunnelgennemstrømning, og ved lav belastning er
fortyndingsforholdet en smule lavere end ved høj belastning. Koncen-
trationen af sporluftarterne (CO2eller NOx) måles i den ufortyndede
udstødningsgas, den fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften
med udstødningsgasanalysatoren (-erne) EGA, og af de således målte
værdier beregnes fortyndingsforholdet.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 68
▼B
Figur 9
Delstrømsfortyndingssystem med dobbelt venturi eller dobbelt
blænde, koncentrationsmåling og delstrømsprøveudtagning
Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til
fortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overfø-
ringsrøret TT af en strømdeler, der indeholder et sæt blænder eller
venturier. Den første, (FD1) er placeret i EP, den anden (FD2) i TT.
Herudover kræves to trykreguleringsventiler (PCV1 og PCV2), der
holder udstødningsgassens delingsforhold konstant ved at regulere
modtrykket i EP og trykket i DT. PCV1 er placeret nedstrøms for SP i
EP, PCV2 mellem trykpumpen og DT. Koncentrationen af sporgas
(CO2eller NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede
udstødningsgas og fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanaly-
satoren (-erne) EGA. Disse værdier er nødvendige til kontrol af
udstødningens delingsforhold og kan bruges til styring af trykregule-
ringsventilerne (PCV1 og PCV2), hvorved delingsforholdet kan
beregnes af sporgaskoncentrationerne.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 69
▼B
Figur 10
Delstrømsfortyndingssystem med forgrenede rør, koncentrati-
onsmåling og delstrømsprøveudtagning
Den ufortyndede udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP tilfortyndingstunnelen DT gennem overføringsrøret TT af en strømdeler
FD3, der består af en række rør af ens dimensioner (samme diameter,
længde og indlejringsradius), monteret i EP. Udstødningsgassen fra et
af disse rør ledes til fortyndingstunnelen DT, medens gassen fra de
øvrige rør føres gennem dæmpekammeret DC. Udstødningsgassens
delingsforhold er således bestemt af det samlede antal rør. Til at holde
delingsforholdet konstant kræves en trykdifferens på nul mellem
dæmpekammeret DC og afgangen fra overføringsrøret TT, hvilket
måles af differenstryktransduceren DPT. Et differenstryk på nul opnås
ved indblæsning af friskluft i fortyndingstunnelen DT ved afgangen
fra overføringsrøret TT. Koncentrationerne af sporluftarter (CO
2eller
NOx) måles i den ufortyndede udstødningsgas, den fortyndede udstød-
ningsgas og fortyndingsluften ved hjælp af udstødningsgasanalysatoren
(-erne) EGA. Disse værdier er nødvendige til regulering af udstødnings-
gassens delingsforhold og kan anvendes til styring af
strømningshastigheden af indblæst luft, hvorved delingsforholdet kan
reguleres nøjagtigt. Fortyndingsforholdet beregnes af sporgaskoncentra-
tionerne.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 70
▼B
Figur 11
Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering og total
prøveudtagning
Den ufortyndede udstødningsgas ledes fra udstødningsrøret EP tilfortyndingstunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overfø-
ringsrøret TT. Den samlede strømningshastighed gennem tunnelen
justeres ved hjælp af strømningsregulatoren FC3 og prøvetagnings-
pumpen P i partikelprøveudtagningssystemet (jf. figur 16).
Fortyndingsluftens strømningshastighed reguleres af strømningsregula-
toren FC2, der kan benytte G
EXH,GAIReller GFUELsom styresignal til
regulering af udstødningsgassens delingsforhold. Fortyndingstunnelen
DT's indgående prøvegasstrøm er forskellen mellem den samlede
gennemstrømning og fortyndingsluftstrømmen. Fortyndingsluftens
strømningshastighed måles af flowmeteret FM1, den samlede strøm-
ningshastighed af flowmeteret FM3 i partikelprøveudtagningssystemet
(jf. figur 14). Af disse to strømningshastigheder kan fortyndingsfor-
holdet beregnes.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 71
▼B
Figur 12
Delstrømsfortyndingssystem med strømningsregulering og
delstrømsprøveudtagning
Ufortyndet udstødningsgas føres fra udstødningsrøret EP til fortyndings-tunnelen DT gennem prøvetagningssonden SP og overføringsrøret TT.
Udstødningsgassens delingsforhold og den indgående strøm til DT regu-
leres af strømningsregulatoren FC2, som styrer hastigheden (eller flow)
af trykpumpen PB og sugepumpen SB. Dette er muligt, fordi prøven,
der udtages af partikelprøvetagningssystemet, returneres til fortyndings-
tunnelen DT. G
EXH,GAIRog GFUELkan anvendes som styresignaler for
strømningsregulatoren FC2. Fortyndingsluftens strømningshastighed
måles med flowmeteret FM1, den samlede gennemstrømning med flow-
meteret FM2. Af de to strømningshastigheder beregnes fortyn-
dingsforholdet.
Beskrivelse — figur 4 til 12—EP: udstødningsrør
Udstødningsrøret kan være isoleret. For at mindske opvarmnings-
trægheden af udstødningsrøret anbefales et forhold vægtykkelse:
diameter på højst 0,015. Længden af fleksible rørafsnit bør
tilsammen højst udgøre tolv rørdiametre. Bøjninger bør indskrænkes
til det mindst mulige for at mindske inertiafsætningen. Indgår en
prøvebænkslydpotte i systemet, kan denne ligeledes være isoleret.
I isokinetiske systemer skal udstødningsrøret være fri for skarpe
bøjninger og bratte diameterændringer i en afstand af mindst seks
rørdiametre opstrøms og tre rørdiametre nedstrøms for prøvetag-
ningssonden. Gashastigheden på prøvetagningsstedet skal være over
10 m/s undtagen i tomgang. Udstødningsgassens tryksvingninger må
i gennemsnit ikke overstige ± 500 Pa. Foranstaltninger til nedsæt-
telse af tryksvingningerne ud over brug af et udstødningssystem af
chassistype (bestående af en lydpotte og en efterbehandlingsenhed)
må ikke ændre motorydelsen eller medføre partikelafsætning.
I systemer uden isokinetiske sonder anbefales, at røret i en afstand
af mindst seks rørdiametre opstrøms for og tre rørdiametre
nedstrøms for prøvetagningssonden er lige.
—SP: prøvetagningssonde (figur 6 til 12)1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 72
▼B
Sondens indvendige diameter skal være mindst 4 mm. Forholdet
mellem diameteren af udstødningsrør og sonde skal være mindst
fire. Sonden skal være et åbent, opadvendt rør beliggende i udstød-
ningsrørets midtlinje, eller en flerhullet sonde som beskrevet under
SP1 i punkt 1.1.1.
—ISP: isokinetisk prøvetagningssonde (figur 4 og 5)
Den isokinetiske prøvetagningssonde skal være placeret vendt mod
strømmen og i udstødningsrørets midtlinje, hvor kravene til strøm-
ningsforholdene i afsnit EP er opfyldt, og skal være udformet
således, at den giver en proportional prøve af den ufortyndede
udstødningsgas. Dens indvendige diameter skal være mindst 12 mm.
For at isokinetisk opdeling af udstødningsgassen kan finde sted,
kræves et reguleringssystem til opretholdelse af et differenstryk på
nul mellem EP og ISP. Under disse omstændigheder er gashastig-
heden i EP og ISP ens, og massestrømmen gennem ISP er en fast
brøkdel af udstødningsgasstrømmen. ISP tilsluttes en differenstryk-
transducer. Fastholdelse af differenstrykket mellem EP og ISP på
nul sker gennem styring af blæserhastigheden eller ved hjælp af en
strømningsregulator.
—FD1 og FD2: strømdelere (figur 9)
I udstødningsrøret (EP) og i overføringsrøret (TT) er indsat et sæt
venturier eller blænder til at give en proportional prøve af den ufor-
tyndede udstødningsgas. For at proportional deling kan opnås,
kræves et reguleringssystem bestående af to trykreguleringsventiler
PCV1 og PCV2 til regulering af trykket i udstødningsrøret EP og
fortyndingstunnelen DT.
—FD3: strømdeler (figur 10)
I udstødningsrøret EP er monteret et sæt rør (en flerrørsenhed), der
giver en proportional prøve af den ufortyndede udstødningsgas. Det
ene af rørene fører udstødningsgas til fortyndingstunnelen DT,
medens de øvrige rør fører udstødningsgassen til et dæmpekammer
DC. Rørene skal have ens dimensioner (samme diameter, længde,
bøjningsradius), således at delingsforholdet for udstødningsgassen
alene afhænger af det samlede antal rør. For at proportional deling
kan opnås, kræves et reguleringssystem, der opretholder et diffe-
renstrykpå nul mellem flerrørsenhedens udmunding i
dæmpekammeret DC og afgangen fra overføringsrøret TT. Under
disse omstændigheder er udstødningsgassens hastighed i udstød-
ningsrøret EP og strømdeleren FD3 proportionale, og gennem
overføringsrøret TT strømmer en konstant brøkdel af udstødnings-
gasstrømmen. De to punkter skal være forbundet med en
differenstryktransducer DPT. Reguleringen af differenstrykket pånul sker ved hjælp af strømningsregulatoren FC1.
—EGA: udstødningsgasanalysator (figur 6 til 10)
Der kan anvendes CO
2- eller NOx-analysatorer (med brug af kulstof-
balance alene for CO2). Analysatorerne kalibreres på samme måde
som dem, der benyttes til bestemmelse af forurenende luftarter. Til
bestemmelse af koncentrationsforskelle kan anvendes en eller flere
analysatorer.
Målesystemet skal være tilstrækkelig nøjagtigt til, at GEDFW,iog
VEDFW,ier fastlagt med en præcision ± 4 %.
—TT: overføringsrør (figur 4 til 12)
For partikelprøveoverføringsrøret gælder:
— Røret skal være så kort som muligt og højst 5 m langt
— Rørets diameter skal være mindst lig sondediameteren, men
højst 25 mm
— Rørets munding skal vende nedstrøms og være placeret i fortyn-
dingstunnelens midtlinje.
Er rørets længde 1 meter eller derunder, skal det isoleres med brug
af materiale med en varmeledningsevne på højst 0,05 W/(m · K)
med en radial isoleringstykkelse svarende til sondens diameter. Er
røret længere end 1 meter, skal det være isoleret og opvarmet til
en vægtemperatur på 523 K (250 ºC).
Alternativt kan den nødvendige vægtemperatur af røret bestemmes
ved sædvanlige varmeoverføringsberegninger.
—DPT: differenstryktransducer (figur 4, 5 og 10)
Differenstryktransduceren skal have et område på højst ± 500 Pa.
—FC1: strømningsregulator (figur 4, 5 og 10)1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 73
▼B
I isokinetiske systemer (figur 4 og 5) kræves en strømningsregulator
til opretholdelse af et differenstrykpå nul mellem EP og ISP. Regu-
leringen kan finde sted på følgende måder:
a) ved at styre hastighed eller gennemstrømning i sugepumpen (SB)
og fastholde hastigheden af trykpumpen (PB) i hver prøvningsse-
kvens (figur 4)
eller
b) ved at indstille sugepumpen (SB) på en konstant massestrøm af
fortyndet udstødningsgas og styre pumpehastigheden af tryk-
pumpen (PB) og dermed udstødningsprøvegasstrømmen i et
område ved enden af overføringsrøret (TT) (figur 5).
For trykregulerede systemer må restfejlen i reguleringssløjfen ikke
være over ± 3 Pa. Tryksvingningerne i fortyndingstunnelen må i
gennemsnit ikke overstige ± 250 Pa.
For at opnå proportional opdeling af udstødningsgassen i flerrørssy-
stemer (figur 10) kræves en strømningsregulator, der holder et
differenstrykpå nul mellem udgangen af flerrørsenheden og
afgangen fra overføringsrøret (TT). Reguleringen kan ske ved
styring af luftindblæsningen i fortyndingstunnelen (DT) ved
afgangen fra TT.
—PCV1, PCV2: trykreguleringsventiler (figur 9)
Til proportional strømdeling i systemer med dobbelt venturi/blænde
kræves to trykreguleringsventiler, der regulerer modtrykket i udstød-
ningsrøret (EP) og trykket i fortyndingstunnelen (DT). Ventilerne
skal være placeret nedstrøms for prøvetagningssonden SP i udstød-
ningsrøret (EP) og mellem trykpumpen (PB) og fortyndingstunnelen
(DT).
—DC: dæmpekammer (figur 10)
Ved afgangen fra flerrørsenheden skal forefindes et dæmpekammer
til minimering af tryksvingningerne i udstødningsrøret (EP).
—VN: venturi (figur 8)
Fortyndingstunnelen er forsynet med en venturi, der skaber under-
trykomk ring afgangen fra overføringsrøret TT. Størrelsen af
gasstrømmen gennem TT bestemmes af impulsudvekslingen i ventu-
riområdet og er som hovedregel proportional med
strømningshastigheden i trykpumpen PB, hvorved der fås et
konstant fortyndingsforhold. Da impulsudvekslingen påvirkes af
temperaturen ved afgangen fra overføringsrøret TT og af trykforsk-
ellen mellem udstødningsrøret EP og fortyndingstunnelen DT, er det
faktiske fortyndingsforhold en smule lavere ved lav end ved høj
belastning.
—FC2: strømningsregulator (figur 6, 7, 11 og 12; frivillig)
Til regulering af gennemstrømningen i trykpumpen PB og/eller
sugepumpen SB kan anvendes en strømningsregulator. Den kan
tilsluttes signalet udstødningsgas eller brændstofstrøm og/eller diffe-
renssignalet for CO2eller NOx.
Anvendes en tryksat luftforsyning (figur 11), kontrollerer strøm-
ningsregulatoren FC2 luftstrømmen direkte.
—FM1: flowmeter (figur 6, 7, 11 og 12)
Gasmåler eller andet flowmeter til måling af fortyndingsluft-
strømmen. FM1 er ikke obligatorisk, hvis trykpumpen PB er
kalibreret til måling af strømningen.
—FM2: flowmeter (figur 12)
Gasmåler eller andet flowmeter til måling af strømmen af fortyndet
udstødningsgas. FM2 er ikke obligatorisk, hvis sugepumpen SB er
kalibreret til måling af gennemstrømningen.
—PB: trykpumpe (figur 4, 5, 6, 7, 8, 9 og 12)
Til regulering af fortyndingsluftens strømningshastighed kan PB
tilsluttes strømningsregulatorerne FC1 eller FC2. En trykpumpe PB
kræves ikke, hvis der anvendes et drosselspjæld. Er PB kalibreret,
kan den anvendes til måling af strømmen af fortyndingsluft.
—SB: sugepumpe (figur 4, 5, 6, 9, 10 og 12)
Kun til delstrømsprøveudtagning. Er SB kalibreret, kan den
anvendes til måling af strømmen af fortyndet udstødningsgas.
—DAF: fortyndingsluftfilter (figur 4 til 12)
Det anbefales, at fortyndingsluften filtreres og skrubbes med trækul
for at fjerne kulbrinter i den omgivende luft. Fortyndingsluftens
temperatur skal være 298 K (25 ºC) ± 5 K.
På fabrikantes begæring skal der efter god teknisk skik tages prøver
af fortyndingsluften til bestemmelse af baggrundspartikelkoncentra-1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 74
▼B
tionen, som derefter fratrækkes de værdier, der måles i den fortyn-
dede udstødningsgas.
—PSP: prøvetagningssonde for partikler (figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 og 12)
Prøvetagningssonden, som er den forreste del af PTT,
— skal være placeret således, at den vender mod strømmen et sted,
hvor fortyndingsluft og udstødningsgas er godt sammenblandet,
dvs. i midtlinjen af fortyndingstunnelen DT, ca. ti tunneldia-
metre nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres
fortyndingstunnelen
— skal have en indvendig diameter på mindst 12 mm— kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 ºC),
enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyn-
dingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K
(52 ºC), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen
— kan være isoleret.
—DT: fortyndingstunnel (figur 4 til 12)
For fortyndingstunnelen gælder følgende:
— tunnelen skal være tilstrækkelig lang til at sikre fuldstændig
opblanding af udstødningsgas og fortyndingsluft ved turbulent
strømning
— tunnelen skal være fremstillet af rustfrit stål
— er tunnelens indvendige diameter over 75 mm, må forholdet
vægtykkelse: diameter højst være 0,025:1
— er tunnelens diameter ikke over 75 mm, må den nominelle
vægtykkelse ikke være over 1,5 mm
— er tunnelen af typen med delstrømsprøveudtagning, skal dens
diameter være mindst 75 mm
— er tunnelen af typen med totalprøveudtagning, anbefales en
tunneldiameter på mindst 25 mm
Tunnelen kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K
(52 ºC) enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af
fortyndingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K
(52 ºC), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen.
Tunnelen kan være isoleret.Tunnelen skal sikre tilstrækkelig opblanding af udstødningsgassen
med fortyndingsluften. For systemer med delstrømsprøvetagning
skal opblandingens kvalitet efter idriftsættelse kontrolleres ved, attunnelens CO
2-profil bestemmes, mens motoren er i gang (mindst
fire målepunkter med samme indbyrdes afstand. Om nødvendigt
kan der bruges en blænde til at sikre opblanding.
Bemærkning: er temperaturen af luften, der omgiver fortyndingstun-
nelen, under 293 K (20 ºC), skal der tages
forholdsregler til at undgå tab af partikler som følge
af afsætning på den kolde vægoverflade af fortyn-
dingstunnelen. Det anbefales derfor, at tunnelen
opvarmes og/eller isoleres inden for ovennævnte
grænser.
Ved stærk belastning af motoren kan tunnelen køles med ikke-
aggressive midler som f.eks. roterende ventilator, forudsat at tempe-
raturen af kølemediet ikke er under 293 K (20 ºC).
—HE: varmeveksler (figur 9 og 10)
Varmeveksleren skal have tilstrækkelig kapacitet til at holde suge-
pumpen SB's indgangstemperatur inden for ± 11 K af den
gennemsnitlige drifstemperatur, der er iagttaget under testen.
1.2.1.2. Totalstrømsfort yndingssystem (figur 13)
Der beskrives et system til fortynding af den samlede mængde udstød-
ningsgas, baseret på prøvetagning med konstant volumen (Constant
Volume Sampling (CVS)). Der kan enten anvendes en fortrængnings-
pumpe (PDP) eller et system med kritisk venturi (CFV).
Til efterfølgende indsamling af partikler ledes en prøve af den fortyn-
dede udstødningsgas til partikelindsamlingssystemet (punkt 1.2.2, figur
14 og 15). Gøres dette direkte, betegnes det enkelt fortynding.
Fortyndes prøven en ekstra gang i den sekundære fortyndingstunnel,
betegnes det dobbelt fortynding. Sidstnævnte er nyttigt, hvis kravene
til filteroverfladens temperatur ikke kan opfyldes ved enkelt fortynding.
Skønt det dobbelte fortyndingssystem delvis er et fortyndingssystem,
beskrives det som en modifikation af partikelprøvetagningssystemet i
punkt 1.2.2, figur 15, da det med hensyn til størstedelen af komponen-
terne svarer til et typiskpartik elprøvetagningssystem.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 75
▼B
Forurenende luftarter kan desuden bestemmes i fortyndingstunnelen i et
fortyndingssystem af totalstrømstypen. Derfor er prøvetagningssonder
for gaskomponenter vist i figur 13, men er ikke medtaget i beskrivelses-
listen. De respektive krav er anført i punkt 1.1.1.
Beskrivelser — figur 13—EP: Udstødningsrør
Længden af udstødningsrøret må ikke være over 10 m, regnet fra
afgangen af motorens udstødningsmanifold, fra turboladerens afgang
eller fra en efterbehandlingsenhed til fortyndingstunnelen. Er
systemet over 4 m langt, skal alle rør ud over en længde af 4 m
være isoleret, bortset fra en eventuel røgmåler. Isoleringens radiale
tykkelse skal være mindst 25 mm. Isoleringens varmeledningevne
må ikke være over 0,1 W (m · K), målt ved 673 K (400 ºC). For
at mindske udstødningsrørets termiske træghed anbefales et forhold
mellem rørets tykkelse og diameter på højst 0,015. Længden af flek-
sible rørafsnit skal være begrænset til tolv rørdiametre.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 76
▼B
Figur 13
Fortyndingssystem af fuldstrømstypen
Hele mængden af ufortyndet udstødningsgas opblandes i fortyndings-
tunnelen med fortyndingsluft.
Strømningshastigheden af den fortyndede udstødningsgas måles enten
med en fortrængningspumpe PDP eller med en kritisk venturi CFV.
Til proportional partikeludskillelse og strømningsmåling kan benyttes
en varmeveksler HE eller elektronisk strømningskompensation EFC.
Da partikelbestemmelsen er baseret på den totale fortyndede udstød-
ningsgastrøm, behøver fortyndingsforholdet ikke beregnes.
—PDP: fortrængningspumpe
PDP måler den totale fortyndede udstødningsgasstrøm på grundlag
af antal pumpeomdrejninger og pumpens slagvolumen. Modtrykket
i udstødningssystemet må ikke kunstigt sænkes af PDP eller tilfør-
selssystemet for fortyndingsluft. Modtrykket i udstødningssystemet,
målt under statiske forhold når konstantvolumen-prøvetagningssy-
stemet CVS er i funktion, må ikke afvige mere end ± 1,5 kPa fra
det målte statiske tryk uden tilslutning til CVS med samme motor-
hastighed og -belastning.
Temperaturen af gasblandingen umiddelbart foran fortrængnings-
pumpen PDP må ikke afvige mere end ± 6 K fra den
gennemsnitlige driftstemperatur målt under prøven, når der ikke
anvendes strømningskompensation.
Strømningskompensation kan kun anvendes, hvis temperaturen ved
indgangen til PDP ikke er over 323 k (50 ºC).
—CFV: kritisk venturi
CFV måler den totale fortyndede udstødningsgasstrøm ved at opret-
holde neddroslet (kritisk) strømning). Det statiske modtryk i
udstødningssystemet, målt med CFV-systemet i funktion, skal være
inden for ± 1,5 kPa af det statiske tryk, målt uden tilslutning til
CFV ved samme motorhastighed og -belastning. Gasblandingens
temperatur umiddelbart foran den kritiske venturi må ikke afvige
mere end ± 11 K fra den gennemsnitlige driftstemperatur, der
måles under testen uden brug af strømningskompensation.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 77
▼B
—HE: varmeveksler (frivillig når EFC anvendes)
Varmeveksleren skal have tilstrækkelig kapacitet til at holde tempe-
raturen inden for ovennævnte grænser.
—EFC: elektronisk strømningskompensation (ikke obligatorisk, når
varmeveksler anvendes)
Hvis indgangstemperaturen til enten fortrængningspumpe PDP eller
kritisk venturi CFV ikke holdes inden for de ovenfor angivne
grænser, kræves et system til elektronisk strømningskompensation,
som konstant måler strømningshastigheden og regulerer det propor-
tionale prøveudtag i partikeludskillelsessystemet.
Hertil anvendes strømningshastighedssignalerne, der afgives
løbende, til at korrigere prøvegassens strømningshastighed gennem
partikeludskillelsessystemets partikelfiltre (se figur 14 og 15).
—DT: fortyndingstunnel
For fortyndingstunnelen gælder:
— tunnelens diameter skal være tilstrækkelig lille til at skabe
turbulent strømning (Reynold's tal > 4 000) og tilstrækkelig
lang til at sikre fuldstændig opblanding af udstødningsgas og
fortyndingsluft. Der kan anvendes en blænde til at sikre opblan-
ding
— tunnelens diameter skal være mindst 75 mm— tunnelen kan være isoleret.
Motorens udstødning skal ledes direkte med strømmen i det punkt,
hvor den tilføres fortyndingstunnelen, og skal være godt opblandet.
Hvis der anvendes enkelt fortynding, overføres en prøve fra fortyn-
dingstunnelen til partikeludskillelsessystemet (punkt 1.2.2, figur 14).
Trykpumpen (PDP) eller den kritiske venturi (CFV) skal have
tilstrækkelig strømningskapacitet til at holde temperaturen af den
fortyndede udstødningsgas på højst 325 K (52 ºC) umiddelbart foran
partikelfilteret.
Anvendes dobbelt fortynding, overføres en prøve fra fortyndingstun-
nelen til den sekundære fortyndingstunnel, hvor den fortyndes
yderligere, og ledes derefter gennem prøveudskillesesfiltrene (punkt
1.2.2, figur 15).
PDP eller CFV skal have tilstrækkelig strømningskapacitet til at
holde temperaturen af den fortyndede udstødningsgas på højst
464 K (191 ºC) i prøvetagningszonen. Det sekundære fortyndingssy-
stem skal tilføre tilstrækkelig fortyndingsluft til at holde
temperaturen af den dobbelt fortyndede udstødningsgasstrøm på
højst 325 K (52 ºC) umiddelbart før det primære partikelfilter.
—DAF: fortyndingsluftfilter
Det anbefales, at fortyndingsluften filtreres og skrubbes med trækul
for at fjerne baggrundsindholdet af kulbrinter. Fortyndingsluftens
temperatur skal være 298 K (25 ºC) ± 5 K. På fabrikantens anmod-
ning kan der efter god teknisk skik tages prøver af fortyndingsluften
til bestemmelse af baggrundspartikelkoncentrationen, som derefter
fratrækkes de værdier, der måles i den fortyndede udstødningsgas.
—PSP: partikelprøvetagningssonde
Prøvetagningssonden, som er den forreste del af PTT
— skal være placeret, så den vender mod strømmen et sted, hvor
fortyndingsluft og udstødningsgas er godt opblandet, dvs. i midt-
linjen af fortyndingstunnel DT, ca. ti tunneldiametre nedstrøms
for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres fortyndingstun-
nelen.
— skal have en indvendig diameter på mindst 12 mm— kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 ºC),
enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyn-
dingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K
(52 ºC), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen
— kan være isoleret.
1.2.2.Partikelindsamlingssystem (figur 14 og 15)
Der kræves et system til udskillelse af partiklerne på partikelfilteret.
Ved total prøveindsamling med delstrømsfortynding, hvor hele den
fortyndede udstødningsgasprøve ledes gennem filtrene, udgør fortynd-
ings- (punkt 1.2.1.1, figur 7 og 11) og prøvetagningssystemet
sædvanligvis en helhed. Ved delvis prøveindsamling med delstrømsfor-
tynding eller totalstrømsfortynding, hvoraf kun en del af den fortyndede
udstødningsgas ledes gennem filtrene, er fortyndings- (punkt 1.2.1.1,
figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 og 12 og punkt 1.2.1.2, figur 13) og prøvetag-
ningssystem sædvanligvis særskilte enheder.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 78
▼B
I dette direktiv anses det dobbelte fortyndingssystem DDS (figur 15) i
et totalstrømsfortyndingssystem som en særlig modifikation af et typisk
prøvetagningssystem som det i figur 14 viste. I det dobbelte fortyn-
dingssystem indgår alle vigtige dele af partikelprøvetagningssystemet,
foruden visse fortyndingsfaciliteter såsom tilførsel af fortyndingsluft og
en sekundær fortyndingstunnel.
For at undgå enhver påvirkning af reguleringssløjferne anbefales det at
lade prøvetagningspumpen arbejde under hele prøveforløbet. Ved
enkeltfiltermetoden skal der anvendes et omledningssystem til at lede
prøven gennem prøvetagningsfiltrene til ønsket tid. Interferens med
reguleringssløjferne fra tilkoblingsproceduren skal nedsættes til det
mindst mulige.
Beskrivelser — figur 14 og 15—PSP: partikelprøvetagningssonde (figur 14 og 15)
Partikelprøvetagningssystemet, der er vist i figurerne, udgør den
forreste del af partikeloverføringsrøret PTT.
For partikelprøvetagningssonden gælder:
— skal vende opstrøms, monteret på et sted, hvor fortyndingsluft
og udstødningsgas er godt opblandet, dvs. i midtlinjen i fortyn-
dingstunnelen DT (se punkt 1.2.1), ca. ti tunneldiametre
nedstrøms for det punkt, hvor udstødningsgassen tilføres fortyn-
dingstunnelen)
— skal have en indvendig diameter på 12 mm— kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 ºC),
enten ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyn-
dingsluften, forudsat at temperaturen af luften ikke overstiger
325 K (52 ºC), før udstødningsgassen tilføres fortyndingsluften
— kan være isoleret.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 79
▼B
Figur 14
Partikelprøvetagningssystem
Ved hjælp af prøvetagningspumpen P tages en prøve af den fortyndede
udstødningsgas taget fra fortyndingstunnelen (DT) i et delstrøms- eller
totalstrømsfortyndingssystem gennem partikelprøvetagningssonden
(PSP) og partikeloverføringsrøret (PTT). Prøven ledes gennem filterhol-
deren (-holderne) (FH), der indeholder prøvetagningsfiltrene.
Prøvestrømmens hastighed reguleres af strømningsregulatoren (FC3).
Anvendes elektronisk strømningskompensation (EFC) (se figur 13),
benyttes strømningshastigheden af fortyndet udstødningsgas som styre-
signal for FC3.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 80
▼B
Figur 15
Fortyndingssystem (kun fuldstrømssystem)
En prøve af den fortyndede udstødningsgas overføres fra fortyndings-
tunnelen (DT) i et totalstrømsfortyndingssystem gennem partikelprøve-
tagningssonden PSP og partikeloverføringsrøret PTT til den sekundære
fortyndingstunnel SDT, hvor den fortyndes yderligere. Prøven ledes
dernæst gennem filterholderen (-holderne), der indeholder partikelprø-
vetagningsfiltrene. Fortyndingsluftens strømningshastighed er sædvan-
ligvis konstant, hvorimod prøvegassens strømningshastighed reguleres
af strømningsregulatoren FC3. Anvendes elektronisk strømningskom-
pensation (EFC) (se figur 13), fungerer strømningshastigheden af
fortyndet udstødningsgas som styresignal for FC3.
—PTT: partikeloverføringsrør (figur 14 og 15)
Partikeloverføringsrøret skal være så kort som muligt og højst
1 020 mm.
Dimensioneringen er gyldig for:
— delstrømsfortyndingssystemer og delvis prøvetagning samt total-
strømsfortyndingssystemer med enkelt fortyndingssystem fra
prøvesondens ende til filterholderen.
— delstrømsfortyndingssystemer med total prøvetagning fra enden
af fortyndingstunnelen til filterholderen.
— totalstrømsfortyndingssystemer med dobbelt fortynding fra
enden af sonden til den sekundære fortyndingstunnel.
Overføringsrøret:
— kan opvarmes til en vægtemperatur på højst 325 K (52 ºC) ved
direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyndingsluften,
forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 ºC), før
udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen
— kan være isoleret.
—SDT: sekundær fortyndingstunnel (figur 15)
Diameteren af den sekundære fortyndingstunnel skal være mindst
75 mm, og dens længde skal være tilstrækkelig til, at gassens
opholdstid er mindst 0,25 sekund for den dobbeltfortyndede prøve.1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 81
▼B
Den primære filterholder, FH, skal være placeret højst 300 mm fra
afgangen fra SDT.
For den sekundære fortyndingstunnel gælder:
— tunnelen kan opvarmes til en vægtemperatur på højst 325 K
(52 ºC) ved direkte opvarmning eller ved forvarmning af fortyn-
dingsluften, forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K
(52 ºC), før udstødningsgassen tilføres fortyndingstunnelen
— tunnelen kan være isoleret.
—FH: filterholder(e) (figur 14 og 15)
Til primære filtre og sekundære filtre kan anvendes et enkelt
filterhus eller separate filterhuse. Kravene i bilag III, tillæg 1, punkt
1.5.1.3 skal være opfyldt.
Filterholderen (-holderne):
— kan være opvarmet til en vægtemperatur på højst 325 K (52 ºC),
enten direkte eller ved forvarmning af fortyndingsluften,
forudsat at lufttemperaturen ikke er over 325 K (52 ºC)
— kan være isoleret.
—P: prøvetagningspumpe (figur 14 og 15)
Partikelprøvetagningspumpen skal være placeret i tilstrækkelig
afstand fra tunnelen, således at gassens indgangstemperatur fast-
holdes (inden for en afvigelse på ± 3 K), hvis der ikke anvendes
strømningskorrektion med regulatoren FC3.
—DP: fortyndingsluftpumpe (figur 15) (kun ved totalstrømssystem
med dobbelt fortynding)
Fortyndingsluftpumpen skal være placeret således, at den leverer
sekundær fortyndingsluft ved en temperatur af 298 K (25 ºC) ± 5 K.
—FC3: strømningsregulator (figur 14 og 15)
Til at kompensere for variationer i partikelprøvegassens strømnings-
hastighed forårsaget af svingninger i temperatur og modtrykpå
prøvens vej anvendes en strømningsregulator, medmindre dette kan
ske på anden måde. En strømningsregulator kræves, hvis der
benyttes elektronisk strømningskompensation (EFC) (se figur 13).
—FM3: flowmeter (figur 14 og 15) (partikelprøvestrøm)
Gasmåler eller flowmeter skal være placeret i tilstrækkelig afstand
fra prøvetagningspumpen, således at indsugningsgassens temperatur
fastholdes (inden for ± 3 K), hvis der ikke anvendes strømningskor-
rektion med regulatoren FC3.
—FM4: flowmeter (figur 15) (kun totalstrømsfortyndingssystem med
dobbelt fortynding)
Gasmåler eller flowmeter skal være placeret således, at gassens
indgangstemperatur holdes på 298 K (25 ºC) ± 5 K.
—BV: kugleventil (frivillig)
Kugleventilens diameter skal være mindst lig den indvendige
diameter af prøvetagningsrøret, og dens omskiftningstid skal være
under 0,5 sekund.
Bemærkning: Hvis temperaturen omkring PSP, PTT, SDT og FH er
under 239 K (20 ºC), bør der tages forholdsregler til
at undgå tab af partikler på de kolde overflader af
væggene af disse dele. Derfor anbefales opvarmning
og/eller isolering af disse dele inden for de i de
pågældende beskrivelser foreskrevne grænser. Derud-
over anbefales, at filteroverfladens temperatur under
prøvetagningen ikke er under 293 K (20 ºC).
Ved stærk motorbelastning kan der anvendes køling af ovenstående
dele på ikke aggressiv måde som f.eks. ved en roterende ventilator,
forudsat at temperaturen af kølemediet ikke er under 293 K (20 ºC).1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 82
▼B
BILAG VI
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 83
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 84
▼B
Tillæg 1
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 85
▼B
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 86
▼B
BILAG VII
NUMMERERINGSSYSTEM FOR GODKENDELSESATTESTER
(jf. artikel 4, punkt 2)
1. Nummeret består af 5 dele, adskilt af tegnet »*«.
1. del: et lille »e«, efterfulgt af en bogstav- eller talkode, der angiver den
medlemsstat, der har meddelt typegodkendelse:
1 for Tyskland
2 for Frankrig
3 for Italien
4 for Nederlandene5 for Sverige
6 for Belgien
9 for Spanien11 for Det Forenede Kongerige12 for Østrig
13 for Luxembourg
17 for Finland18 for Danmark
21 for Portugal
23 for GrækenlandIRL for Irland
2. del: nummeret på nærværende direktiv. Da dette indeholder forskellige
gennemførelsesdatoer og forskellige tekniske normer, tilføjes to alfa-
betiske tegn. Disse tegn vedrører gennemførelsesdatoerne for de
forskellige trin i stramningen af reglerne og for den anvendelse af
motoren til forskellige specifikationer af mobilt udstyr, på grundlag
af hvilken typegodkendelse er meddelt. Det første tegn er defineret i
artikel 9. Det andet tegn er defineret i bilag I, afsnit 1, hvad angår
den i bilag III, punkt 3.6, fastlagte prøvningssekvens.
3. del: nummeret på seneste ændringsdirektiv, som typegodkendelsen
omfattes af. I givet fald skal der tilføjes yderligere to alfabetiske
tegn, afhængigt af de i del 2 angivne forhold, også hvis kun et af
tegnene ændredes på grund af de nye parametre. Er disse tegn ikke
ændret, udelades de.
4. del: et 4-cifret løbenummer (i givet fald udfyldt med foranstillede nuller)
til angivelse af basistypegodkendelsen. Nummerserien begynder ved
0001.
5. del: et 2-cifret løbenummer (i givet fald udfyldt med foranstillede nuller)
til angivelse af udvidelsen. Denne nummerserie begynder med 01 for
hvert basistypegodkendelsesnummer.
2. Eksempel på tredje typegodkendelse (endnu ikke udvidet), svarende til
gennemførelsesdato A (trin I, øvre effektområde) og med henblik på anven-
delse af motoren til specifikation A for mobilt udstyr, meddelt af
Storbritannien:
e 11*98/…AA*00/000XX*0003*00
3. Eksempel på andet udvidelse af fjerde typegodkendelse, svarende til gennem-
førelsesdato E (trin II, mellemste effektområde) for samme
udstyrsspecifikation, meddelt af Tyskland:
e 1*01/…EA*00/000XX*0004*021997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 87
▼B
BILAG VIII
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 88
▼B
BILAG IX
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 89
▼B
BILAG X
1997L0068 — DA — 12.09.2001 — 001.001 — 90