Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS DIREKTIV 93/22/EØF
af 10. maj 1993
om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer
(EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/26/EF af 29. juni 1995 L 168 7 18.7.1995
"M2 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 L 84 22 26.3.19971993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV 93/22/EØF
af 10. maj 1993
om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske
Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Dette direktiv er et vigtigt instrument i gennemførelsen af det indre marked,
som fastsat i Den Europæiske Fælles Akt og i henhold til tidsplanen i
Kommissionens Hvidbog, både med hensyn til fri etableringsret og fri
udveksling af tjenesteydelser for investeringsselskaber;
med henblik på at beskytte investorerne og sikre det finansielle systems
stabilitet er udøvelsen af den form for investeringsservice, som er omfattet afdette direktiv, betinget af, at investeringsselskabets hjemland har meddelttilladelse hertil;
formålet er at opnå det mindstemål af harmonisering, som er nødvendigt og
tilstrækkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og
tilsynsordninger, der åbner mulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse
gældende i hele Fællesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlands-tilsyn; i medfør af den gensidige anerkendelse kan investeringsselskaber, derhar fået tilladelse i deres hjemland, præstere en eller flere af de tjenestey-
delser, som de har tilladelse til, og som er omfattet af dette direktiv, i hele
Fællesskabet ved at oprette en filial eller ved at præstere tjenesteydelser;
principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn forudsætter, at de
kompetente myndigheder i hver medlemsstat undlader at meddele tilladelseeller inddrager denne i de tilfælde, hvor det af sådanne forhold som
driftsplanen, den geografiske placering eller de faktiske transaktioner klart
fremgår, at det pågældende investeringsselskab udelukkende har valgt dennemedlemsstats retssystem for at unddrage sig de strengere bestemmelser, dergælder i den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driver
størstedelen af sin virksomhed; med henblik på anvendelsen af dette direktiv
bør et investeringsselskab, som er en juridisk person, anses for at havetilladelse i den medlemsstat, hvor det har sit vedtægtsmæssige hjemsted; etinvesteringsselskab, der ikke er en juridisk person, skal have tilladelse i den
medlemsstat, hvor dets hovedkontor ligger; medlemsstaterne skal i øvrigt
kræve, at et investeringsselskabs hovedkontor altid skal ligge i denmedlemsstat, som er investeringsselskabets hjemland, og hvor investerings-selskabet faktisk udøver sin virksomhed;
for at beskytte investorernes interesser skal navnlig den interne kontrol i
investeringsselskabet sikres ved, at ledelsen varetages af to personer i
fællesskab, eller, hvis dette ikke kræves ifølge direktivet, ved andre ordninger,
der sikrer et tilsvarende resultat;
for at sikre lige konkurrencevilkår er det nødvendigt, at investeringsselskaber,
der ikke er kreditinstitutter, får samme mulighed for at oprette filialer ogpræstere tjenesteydelser på tværs af landegrænserne som de institutter, der eromfattet af Rådets andet direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om
samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed
som kreditinstitut (
4);!B
(1) EFT nr. C 43 af 22. 2. 1989, s. 7; EFT nr. C 42 af 22. 2. 1990, s. 7.
(2) EFT nr. C 304 af 4. 12. 1989, s. 39; EFT nr. C 115 af 26. 4. 1993.
(3) EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989, s. 6.
(4) EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
92/30/EØF (EFT nr. L 110 af 28. 4. 1992, s. 52).1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 2
ved udførelsen af valutatransaktioner på kontant basis eller på termin kan et
investeringsselskab kun påberåbe sig dette direktiv, hvis de pågældendetransaktioner ydes som led i investeringsservice; følgelig vil anvendelsen afen filial udelukkende med henblik på at foretage valutatransaktioner være en
omgåelse af dette direktiv;
et investeringsselskab, der har fået tilladelse i sit hjemland, kan udøve
virksomhed i hele Fællesskabet på den måde, det finder passende; det kan
med henblik herpå, hvis det finder det nødvendigt, bruge fuldmægtige, der
modtager og videregiver ordrer for selskabets regning og under dettes hele ogfulde ansvar; under disse omstændigheder skal fuldmægtigenes virksomhedbetragtes som selskabets virksomhed; dette direktiv er i øvrigt ikke til hinder
for, at hjemlandet kan stille særlige krav til fuldmægtiges status; hvis
investeringsselskabet udøver virksomhed på tværs af landegrænserne,behandler værtslandet dem, som om de var selskabet selv; i øvrigt skaldørsalg af værdipapirer ikke være omfattet af dette direktiv, og de nærmere
bestemmelser herfor skal henhøre under national lovgivning;
ved værdipapirer forstås de kategorier af værdipapirer, der normalt omsættes
på kapitalmarkedet, f.eks. statsobligationer, aktier, omsættelige værdipapirer,
hvormed aktier kan erhverves ved tegning eller ombytning, aktiebeviser
(depositary receipts), obligationer, der udstedes som led i en serie, indeks-warrants, og værdipapirer, hvormed sådanne obligationer kan erhverves vedtegning;
ved pengemarkedsinstrumenter forstås de kategorier af instrumenter, der
normalt omsættes på pengemarkedet, f.eks. skatkammerbeviser, indlåns-beviser og commercial papers;
den meget brede definition af værdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, der
er lagt til grund i dette direktiv, har kun virkning for dette direktiv, og denberører således på ingen måde de forskellige definitioner af finansielleinstrumenter, der er fastsat i national lovgivning i anden forbindelse, herunder
især på skatte- og afgiftsområdet; i øvrigt omfatter defintionen af
værdipapirer kun omsættelige instrumenter, og aktier eller værdipapirer, derkan sidestilles med aktier, udstedt af virksomheder så som »building
societies« og »industrial and provident societies«, hvortil ejendomsretten i
praksis kun kan overdrages, ved at de tilbagekøbes af den virksomhed, der harudstedt dem, er følgelig ikke omfattet af denne definition;
ved instrumenter, der svarer til futures, skal der forstås kontrakter, som
afregnes kontant på grundlag af udsving i ét af følgende elementer:
rentesatsen eller valutakursen, kursen på et af de i bilagets afsnit B nævnteinstrumenter eller et indeks, der gælder for ét af de pågældende instrumenter;
modtagelse og formidling af ordrer omfatter i henhold til dette direktiv det
forhold, at to eller flere investorer bringes i forbindelse med hinanden, såledesat de får mulighed for at foretage en transaktion;
ingen af dette direktivs bestemmelser berører de fællesskabsbestemmelser,
eller hvis sådanne ikke findes, de nationale bestemmelser, der gælder, når de i
dette direktiv omhandlede instrumenter udbydes til offentligheden; detsamme gælder markedsføring og omsætning af sådanne instrumenter;
medlemsstaterne har fortsat det fulde ansvar for iværksættelsen af
foranstaltninger på det pengepolitiske område med forbehold af deforanstaltninger, der er nødvendige for at styrke Det Europæiske MonetæreSystem;
forsikringsselskaber, hvis virksomhed er underlagt et passende tilsyn fra de
kompetente tilsynsførende myndigheder, og som er samordnet på fælles-skabsplan, samt selskaber, der foretager genforsikring og retrocession, bør
være undtaget fra direktivet;
selskaber, der ikke præsterer tjenesteydelser over for tredjemand, men hvis
virksomhed udelukkende består i at yde investeringsservice til deresmoderselskab, deres datterselskaber eller et af deres moderselskabs andre
datterselskaber, skal ikke være omfattet af direktivet;
dette direktiv skal omfatte de selskaber, hvis normale virksomhed består i at
yde tredjemand investeringsservice i erhvervsøjemed, og det er derfor
hensigtsmæssigt at udelukke enhver person fra anvendelsesområdet, hvis
erhvervsmæssige virksomhed er af anden art (f.eks. advokater, notarer), ogsom kun lejlighedsvis yder investeringsservice som led i deres normaleerhvervsmæssige virksomhed, såfremt denne virksomhed er omfattet af
lovbestemmelser, der ikke udelukker, at der ydes lejlighedsvis investerings-
service; af samme grund bør ligeledes de personer udelukkes fra anven-!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 3
delsesområdet, som kun yder investeringsservice til producenter eller brugere
af råvarer og kun i det omfang, det er nødvendigt for at gennemføretransaktioner med de pågældende varer, når sådanne transaktioner udgør dereshovederhverv;
virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i at forvalte en
ordning for medarbejderdeltagelse, og som i denne forbindelse ikke yder
investeringsservice til tredjemand, bør ikke være omfattet af dette direktivs
bestemmelser;
centralbanker og andre lignende institutioner samt offentlige institutioner, der
har ansvaret for forvaltningen af den offentlige gæld, eller som deltager heri— dette begreb omfatter gældens placering — bør udelukkes fra direktivetsanvendelsesområde; denne udelukkelse gælder dog ikke for navnlig virk-
somheder med offentlig kapital, hvis formål er kommercielt eller forbundet
med erhvervelse af kapitalinteresser;
virksomheder eller personer, hvis aktivitet udelukkende består i at modtage og
videregive ordrer til visse medkontrahenter uden at ligge inde med penge ellerværdipapirer, der tilhører deres kunder, bør være udelukket fra direktivetsanvendelsesområde; sådanne virksomheder eller personer er derfor ikke
omfattet af retten til fri etablering og til fri udveksling af tjenesteydelser på de
betingelser, der er fastsat i dette direktiv, idet de således, såfremt de ønsker atudøve virksomhed i en anden medlemsstat, er underlagt de relevante
bestemmelser, som er gældende i denne stat;
institutter for kollektiv investering, uanset om de er samordnet på fælles-
skabsplan eller ej, samt depositarer og direktører for sådanne institutter bør
være udelukket fra direktivets anvendelsesområde, i det omfang de erunderlagt særlige bestemmelser, som er direkte tilpasset deres virksomhed;
hvis de sammenslutninger, der er oprettet af en medlemsstats pensionskasser
med henblik på forvaltning af deres midler, kun tager sig af denne forvaltningog ikke yder investeringsservice til tredjemand, og hvis pensionskasserne selv
er under tilsyn af de myndigheder, der også fører tilsyn med forsikrings-
selskaber, forekommer det ikke nødvendigt at underkaste sådanne sammen-slutninger dette direktivs betingelser for adgang til og udøvelse afinvesteringsservice;
dette direktiv bør ikke gælde for de i den italienske lovgivning omhandlede
»agenti di cambio«, eftersom de tilhører en kategori, for hvilken der ikke vil
blive meddelt nye tilladelser, og deres virksomhed er begrænset til det
nationale område og ikke indebærer nogen risiko for konkurrenceforvridning;
de rettigheder, som investeringsselskaberne opnår ved dette direktiv, har ingen
indflydelse på den ret, som medlemsstaterne, medlemsstaternes centralbankerog andre lignende nationale institutioner har til at vælge deres medkon-trahenter på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier;
ansvaret for tilsyn med et investeringsselskabs finansielle soliditet påhviler
herefter de kompetente myndigheder i selskabets hjemland i medfør af Rådets
direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og
kreditinstitutters kapitalgrundlag (
1), hvori reglerne om markedsrisici sam-
ordnes;
hjemlandet kan generelt indføre strengere krav end dem, der er fastsat i dette
direktiv, navnlig med hensyn til betingelserne for meddelelse af tilladelse,tilsyn og reglerne om indberetning og gennemsigtighed;
udøvelsen af aktiviteter, som ikke er dækket af dette direktiv, er omfattet af
Traktatens generelle bestemmelser om fri etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser;
for at beskytte investorerne skal der drages omsorg for, at investors
ejendomsret og andre tilsvarende rettigheder til værdipapirer samt hans
rettigheder til de midler, som selskabet får betroet, beskyttes ved, at de holdesude fra selskabets egne; dette princip forhindrer dog ikke selskabet i at
investere i eget navn til fordel for investor, når transaktionens form gør dette
nødvendigt og investor er indforstået hermed, f.eks. lån af værdipapirer;
reglerne for meddelelse af tilladelse til filialer af investeringsselskaber, der
har fået tilladelse i tredjelande, finder fortsat anvendelse på sådanneselskaber; disse filialer er ikke omfattet af den fri udveksling af tjenestey-delser efter Traktatens artikel 59, stk. 2, og heller ikke af etableringsfriheden i
andre medlemsstater end den, hvori de er etablerede; ansøgninger fra!B
(1) Se side 1 i denne Tidende.1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 4
selskaber, der er underlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til et
datterselskab eller til erhvervelse af kapitalandele bør behandles efter enprocedure, der tager sigte på at sikre, at EF-investeringsselskaber på basis afgensidighed nyder tilsvarende behandling i de pågældende tredjelande;
de kompetente nationale myndigheders meddelelse af tilladelse til investe-
ringsselskaber i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser vil få
virkning i hele Fællesskabet og ikke blot i den enkelte medlemsstat, og de
eksisterende klausuler om gensidighed vil være uden virkning fremover; derer derfor behov for en smidig procedure, der gør det muligt at vurderegensidigheden på et fællesskabsgrundlag; formålet med en sådan procedure er
ikke at lukke Fællesskabets finansielle markeder, men, eftersom Fællesskabet
ønsker at holde sine finansielle markeder åbne for resten af verden, at fremmeliberaliseringen af alle finansielle markeder i tredjelande; med henblik herpåfastlægger dette direktiv procedurer for forhandling med tredjelande eller,
som en sidste udvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at
suspendere nye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nyetilladelser;
et af formålene med dette direktiv er at sikre en tilstrækkelig beskyttelse af
investorerne; med henblik herpå har det vist sig hensigtsmæssigt at tage
hensyn til de forskellige behov for beskyttelse, som de forskellige kategorier
af investorer har, samt til deres faglige ekspertise;
medlemsstaterne skal påse, at der ikke stilles hindringer i vejen for, at de
aktiviteter, der er omfattet af den gensidige anerkendelse, kan udøves på
samme måde som i hjemlandet, så længe de ikke er i strid med værtlandetsretsforskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser;
en medlemsstat kan ikke begrænse den ret, som investorer, der har deres
sædvanlige bopæl eller er etableret i denne medlemsstat, har til at modtage enhvilken som helst investeringssservice fra et investeringsselskab, der er
omfattet af dette direktiv, og som er beliggende uden for denne medlemsstat
og udfører sin virksomhed uden for denne medlemsstat;
i visse medlemsstater kan clearing og afvikling foretages gennem institutio-
ner, der ikke er en del af de markeder, hvor selve transaktionerne sker; hvergang der i dette direktiv tales om adgang til eller medlemskab af regulerede
markeder, skal disse begreber derfor fortolkes således, at de også omfatter
adgang til eller medlemskab af de institutioner, der foretager clearing ogafvikling for de regulerede markeder;
hver medlemsstat skal sørge for, at alle investeringsselskaber på dens område,
som har fået tilladelse i en medlemsstat, samt alle finansielle instrumenter,som noteres på et reguleret marked i en medlemsstat, behandles ens; navnlig
skal alle investeringsselskaber have samme mulighed for at blive medlem af
eller have adgang til regulerede markeder; uanset hvordan transaktionernefinder sted i medlemsstaterne, skal de tekniske og juridiske begrænsninger iadgangen til de regulerede markeder afskaffes på de i dette direktiv fastsatte
betingelser og som led i dette direktiv;
i visse medlemsstater kan kreditinstitutter kun indirekte blive medlem af de
regulerede markeder ved at oprette et specialiseret datterselskab; den
mulighed, som kreditinstitutter ved dette direktiv får for at blive direktemedlemmer af de regulerede markeder uden at skulle oprette et specialiseretdatterselskab, udgør en betydningsfuld reform for de pågældende medlems-
stater, og alle dens følger fortjener at blive vurderet på ny på baggrund af
udviklingen på de finansielle markeder; i betragtning heraf skal der i denrapport, som Kommissionen fremsender til Rådet senest den 31. december1998, tages hensyn til alle de faktorer, som vil sætte Rådet i stand til på ny at
vurdere følgerne for de pågældende medlemsstater, navnlig risikoen for
interessekonflikter og investors grad af beskyttelse;
det er af yderste vigtighed, at harmoniseringen af erstatningsordningerne
finder anvendelse på samme dato som dette direktiv; indtil den dato, hvor etdirektiv om erstatningsordninger træder i kraft, har værtslandet stadigmulighed for at kræve sin egen erstatningsordning anvendt over for de
investeringsselskaber, herunder kreditinstitutter, der har fået tilladelse i de
øvrige medlemsstater, hvis hjemlandet ikke har nogen erstatningsordning,eller hvis denne ikke yder en tilsvarende beskyttelse;
de regulerede markeders struktur skal fortsat henhøre under national
lovgivning, uden at den dog må udgøre en hindring for en liberalisering af
adgangen til værtslandets regulerede markeder for de investeringsselskaber,
der har fået tilladelse til at yde de pågældende former for investeringsservice ihjemlandet; i overensstemmelse med dette princip findes der i Forbunds-!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 5
republikken Tyskland og i Nederlandene lovbestemmelser om virksomhed
som henholdsvis »Kursmakler« og »hoekman«, hvorved de pågældendeforhindres i at udøve deres virksomhed sideløbende med anden virksomhed;det kan altså fastslås, at en »Kursmakler« og en »hoekman« ikke kan præstere
tjenesteydelser i de andre medlemsstater; uanset hjemland kan ingen gøre
krav på at arbejde som »Kursmakler« eller »hoekman« uden at skulleoverholde de samme bestemmelser om uforenelighed som dem, der følger afat have status som »Kursmakler« eller »hoekman«;
det bør understreges, at dette direktiv ikke kan komme til at berøre
bestemmelser, der følger af Rådets direktiv 79/279/EØF af 5. marts 1979 om
samordning af betingelserne for værdipapirers optagelse til officiel noteringpå en fondsbørs (
1);
et stabilt og velfungerende finansielt system samt beskyttelse af investor
forudsætter, at værtslandet har ret til og ansvar for dels at forebygge og straffe
et investeringsselskabs aktiviteter på sit område, der er i modstrid med deregler for god forretningsskik og de andre lovbestemmelser og retsregler, dethar vedtaget af hensyn til samfundsmæssige interesser, dels at gribe ind i
akutte tilfælde; værtslandets kompetente myndigheder skal endvidere ved
varetagelsen af deres opgaver kunne regne med at have et særdeles snævertsamarbejde med hjemlandets kompetente myndigheder og ganske særligt medhensyn til den virksomhed, der udøves som led i den frie udveksling af
tjenesteydelser; hjemlandets kompetente myndigheder har ret til at blive
underrettet af værtslandets kompetente myndigheder om foranstaltninger, derindebærer sanktioner over for et investeringsselskab eller begrænsning af et
investeringsselskabs virksomhed, som sidstnævnte myndigheder har truffet
over for investeringsselskaber, som de har meddelt tilladelse, for på effektivvis at kunne varetage deres tilsynsopgaver; med henblik herpå skalsamarbejdet mellem de kompetente myndigheder i hjemlandet og værtslandet
sikres;
med det dobbelte formål at beskytte investorerne og sørge for, at
værdipapirmarkederne fungerer efter hensigten, skal det sikres, at trans-aktionerne er gennemsigtige, og at de regler, der i dette direktiv er fastsat idette øjemed for de regulerede markeder, finder anvendelse på både
investeringsselskaber og kreditinstitutter, når de opererer på markedet;
undersøgelsen af problemerne på de områder, der omfattes af Rådets
direktiver vedrørende investeringsservice og værdipapirer, både med hensyntil anvendelse af de bestående foranstaltninger og med henblik på en merevidtgående samordning, kræver et samarbejde mellem de nationale myndig-
heder og Kommissionen i et udvalg; nedsættelsen af et sådant udvalg
foregriber ikke andre former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne pådette område;
det kan lejlighedsvis blive nødvendigt at foretage tekniske ændringer af de
detaljerede regler i dette direktiv for at tage hensyn til udviklingen i
investeringsservicesektoren; Kommissionen foretager de nødvendige ændrin-ger efter at have indbragt spørgsmålet for det udvalg, som skal nedsættes påområdet for værdipapirmarkeder —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Definitioner og anvendelsesområde
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
1) »investeringsservice«: de i afsnit A i bilaget anførte tjenesteydelser i
forbindelse med de instrumenter, der er angivet i afsnit B i bilaget, når
en sådan tjenesteydelse præsteres over for tredjemand
2) »investeringsselskab«: en juridisk person, hvis sædvanlige erhverv eller
virksomhed består i at yde investeringsservice til tredjemand påerhvervsmæssigt grundlag.!B
(1) EFT nr. L 66 af 16. 3. 1979, s. 21; direktivet er senest ændret ved akten vedrørende
Spaniens og Portugals tiltrædelse.1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 6
Medlemsstaterne kan for så vidt angår dette direktiv lade begrebet
investeringsselskab omfatte selskaber, der ikke er juridiske personer
— når de for dem gældende regler giver tredjemands interesser et
beskyttelsesniveau svarende til det, som gives af juridiskepersoner, og
— forudsat de er underlagt et tilsvarende tilsyn, som er tilpasset
deres juridiske struktur.
Når sådanne fysiske personer præsterer tjenesteydelser, der medfører
opbevaring af tredjemands midler eller værdipapirer, kan de dog kunbetragtes som et investeringsselskab i henhold til dette direktiv, hvisfølgende betingelser er opfyldt, uden at de øvrige krav i dette direktiv og
i direktiv 93/6/EØF derved indskrænkes:
— tredjemands ejendomsret til værdipapirer og midler, der tilhører
ham, skal være sikret, navnlig i tilfælde af selskabets eller detsejeres insolvens, eller i tilfælde af udlæg, modregning eller andreretlige midler, som bringes i anvendelse af selskabets eller dets
ejeres kreditorer
— investeringsselskabet skal være omfattet af bestemmelser om
tilsyn med selskabets, herunder ejernes, solvens
— investeringsselskabets årsregnskaber skal revideres af en eller
flere personer, der i henhold til national lovgivning er autoriserettil at revidere regnskaber
— når der kun er én ejer, skal denne sørge for beskyttelse af
investorerne i tilfælde af ophør af selskabets virksomhed som
følge af ejerens død, uarbejdsdygtighed eller andre lignendeforhold.
Inden den 31. december 1997 aflægger Kommissionen rapport om
anvendelsen af andet og tredje afsnit i dette nummer og foreslår igivet fald at ændre eller ophæve dem.
Udøver en person en aktivitet som nævnt i punkt 1 a), i afsnit A i
bilaget, og sker dette udelukkende for et investeringsselskabsregning og under dette selskabs hele og fulde ansvar, betragtes denpågældende aktivitet som investeringsselskabets aktivitet og ikke
som den nævnte persons aktivitet
3) »kreditinstitut«: et kreditinstitut som defineret i artikel 1, første led, i
direktiv 77/780/EØF (
1), med undtagelse af de foretagender, der er
nævnt i artikel 2, stk. 2, i nævnte direktiv
4) »værdipapirer«:
— aktier og andre værdipapirer, der kan sidestilles med aktier— obligationer og andre gældinstrumenterder kan omsættes på kapitalmarkedet, samt— alle andre værdipapirer, der normalt omsættes, og hvormed
sådanne værdipapirer kan erhverves ved tegning eller ombytningeller ved kontant betaling
bortset fra betalingsmidler
5) »Pengemarkedsinstrumenter«: de kategorier af instrumenter, der
normalt omsættes på pengemarkedet
6) »hjemland«:
a) hvis investeringsselskabet er en fysisk person: den medlemsstat,
hvor den pågældende har sit hovedkontor
b) hvis investeringsselskabet er en juridisk person: den medlemsstat,
hvor det vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, eller, hvis derifølge denne medlemsstats nationale lovgivning ikke findes nogetvedtægtsmæssigt hjemsted, den medlemsstat, hvor hovedkontoret
er beliggende
c) hvis der er tale om et marked: den medlemsstat, hvor det
vedtægtsmæssige hjemsted for det organ, der administrererhandelssystemet, er beliggende, eller, hvis der ifølge denne!B
(1) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30; direktivet er senest ændret ved direktiv
89/646/EØF (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1).1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 7
medlemsstats nationale lovgivning ikke findes noget vedtægts-
mæssigt hjemsted, den medlemsstat, hvor dette organs hoved-kontor er beliggende
7) »værtsland«: den medlemsstat, hvor et investeringsselskab har en filial
eller præsterer tjenesteydelser
8) »filial«: en afdeling, som retligt udgør en ikke-selvstændig del af et
investeringsselskab, og som yder investeringsservice af den art, sominvesteringsselskabet har fået tilladelse til; flere afdelinger, som i en ogsamme medlemsstat oprettes af et investeringsselskab med hjemsted i
en anden medlemsstat, betragtes som én filial
9) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, som den enkelte
medlemsstat udpeger i henhold til artikel 22
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af mindst
10 % af kapitalen eller stemmerettighederne i et investeringsselskab,
eller en besiddelse, som giver mulighed for at udøve en betydelig
indflydelse på forvaltningen af det investeringsselskab, hvori derbesiddes en kapitalinteresse.
Ved anvendelse af denne definition i forbindelse med artikel 4 og 9 samt
de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel 9, tages destemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7 i direktiv 88/627/EØF (
1), i
betragtning
11) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i
direktiv 83/349/EØF (2)
12) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i
direktiv 83/349/EØF; ethvert datterselskab af et datterselskab ansesogså for at være datterselskab af det moderselskab, som står i spidsen
for disse foretagender
13) »reguleret marked«: marked for de i afsnit B i bilaget omhandlede
finansielle instrumenter
— »reguleret marked«: marked for de i afsnit B i bilaget omhandlede
finansielle instrumenter
— som fungerer regelmæssigt
— som er karakteriseret ved, at der findes regler, som de kompetente
myndigheder har udstedt eller godkendt, og som fastlægger
vilkårene for markedets funktion, vilkårene for adgang tilmarkedet samt, når direktiv 79/279/EØF finder anvendelse, de
vilkår for adgang til notering, der er fastsat i nævnte direktiv, og
når nævnte direktiv ikke finder anvendelse, de vilkår, som etfinansielt instrument skal opfylde, for at det faktisk kan omsættespå markedet
— som kræver overholdelse af alle krav om indberetning og
gennemsigtighed, der er foreskrevet i henhold til artikel 20 og 21
14) »kontrol«: kontrol som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF
15) »snævre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller
juridiske personer er knyttet til hinanden gennem:
a) kapitalinteresser, hvorved forstås besiddelse af mindst 20 % af
stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, enten
direkte eller gennem kontrol, eller
b) kontrol, hvorved forstås den forbindelse, der består mellem et
moderselskab og et datterselskab i alle de i artikel 1, stk. 1 og 2, i
direktiv 83/349/EØF (
3) nævnte tilfælde, eller en forbindelse af
samme art mellem en fysisk eller juridisk person og envirksomhed; et datterselskab af et datterselskab betragtes
ligeledes som datterselskab af det moderselskab, der står i spidsen
for disse virksomheder.!B
(1) EFT nr. L 348 af 17. 12. 1988, s. 62.
(2) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).
(3) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).!M11993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 8
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er varigt
knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtes ligeledes somen snæver forbindelse.
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle investeringsselskaber. For
kreditinstitutter, hvis tilladelse, der er meddelt i henhold til direktiv
77/780/EØF og 89/646/EØF, omfatter en eller flere af de former for
investeringsservice, som er anført i afsnit A i bilaget til nærværende direktiv,gælder dog kun denne artikels stk. 4, artikel 8, stk. 2, artikel 10, 11, 12, stk. 1,artikel 14, stk. 3 og 4, samt artikel 15, 19 og 20.
2. Dette direktiv finder ikke anvendelse påa) forsikringsselskaber som defineret i artikel 1 i direktiv 73/239/EØF (
1)
eller artikel 1 i direktiv 79/267/EØF (2) samt selskaber, der foretager
genforsikring og retrocession som omhandlet i direktiv 64/225/EØF (3)
b) virksomheder, der udelukkende yder investeringsservice til deres
moderselskab, deres datterselskab eller et af deres moderselskabs andre
datterselskaber
c) personer, der yder investeringsservice, hvis denne service ydes lejlig-
hedsvis i forbindelse med erhvervsmæssig virksomhed, såfremt dennevirksomhed er omfattet af lovbestemmelser eller en fag-etisk kodeks for
det pågældende erhverv, som ikke udelukker, at der kan ydes service af
denne art
d) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i forvaltning
af en ordning for medarbejderdeltagelse
e) virksomhed, der yder investeringsservice i form af såvel de i litra b),
som de i litra d), nævnte tjenesteydelser
f) medlemsstaternes centralbanker og andre lignende nationale institutio-
ner samt andre offentlige institutioner, der har ansvaret for forvaltningen
af den offentlige gæld, eller som deltager heri
g) virksomheder
— der ikke må ligge inde med penge eller værdipapirer, der tilhører
deres kunder, og som derfor ikke på noget tidspunkt risikerer at
komme i debet hos deres kunder, og
— som kun må yde investeringsservice i form af modtagelse og
videregivelse af ordrer vedrørende værdipapirer og andele iinstitutter for kollektiv investering, og
— som, når de yder en sådan service, kun kan videregive ordrer til
i) investeringsselskaber, der har fået tilladelse i henhold til
dette direktiv
ii) kreditinstitutter, der har fået tilladelse i henhold til direktiv
77/780/EØF og 89/646/EØF
iii) filialer af investeringsselskaber eller kreditinstitutter, der
har fået tilladelse i et tredjeland, og som er underkastet og
overholder tilsynsregler, som de kompetente myndigheder
anser for mindst lige så strenge som reglerne i dette direktiveller i direktiv 89/646/EØF eller 93/6/EØF
iv) institutter for kolletiv investering, der ifølge lovgivningen i
en medlemsstat har tilladelse til at udbyde andele tiloffentligheden, samt direktørerne for sådanne institutter
v) investeringsselskaber med fast kapital i henhold til artikel
15, stk. 4, i direktiv 77/91/EØF (
4), hvis værdipapirer
noteres eller omsættes på et reguleret marked i enmedlemsstat!M1
(1) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/619/EØF (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50).
(2) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1; direktivet er senest ændret ved direktiv
90/618/EØF (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 44).
(3) EFT nr. 56 af 4. 4. 1964, s. 878/64.
(4) EFT nr. L 26 af 31. 1. 1977; direktivet er senest ændret ved akten om Spaniens og
Portugals tiltrædelse.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 9
— og hvis aktiviteter på nationalt plan er omfattet af lovbestemmel-
ser eller en fag-etisk kodeks
h) institutter for kollektiv investering, hvad enten de er samordnet på
fællesskabsplan eller ej, samt depositarer og direktører for sådanne
institutter
i) personer, hvis hovederhverv består i at handle med råvarer indbyrdes
eller med producenter eller erhvervsmæssige brugere af de pågældendevarer, og som kun yder investeringsservice til disse handelsparterne ogkun i det omfang, det er nødvendigt for deres hovederhverv
j) virksomheder, hvis investeringsservice udelukkende består i at handle
for egen regning på et marked for finansielle futures eller optioner, eller
som handler på vegne af eller opgiver priser til andre medlemmer af
samme marked, og som garanteres af et clearingmedlem af dettemarked. Ansvaret for opfyldelsen af de kontrakter, som indgås af ensådan virksomhed, påhviler et clearingmedlem af samme marked
k) sammenslutninger oprettet af danske pensionskasser alene med det
formål at forvalte de deltagende pensionskassers midler
l) »agenti di cambio«, hvis virksomhed og funktion er beskrevet i den
italienske kongelige anordning nr. 222 af 7. marts 1925 samt de senere
bestemmelser om ændring heraf, og som har fået tilladelse til at
fortsætte deres virksomhed i medfør af artikel 19 i den italienske lov nr.1 af 2. januar 1991.
3. Kommissionen skal senest den 31. december 1998 og derefter med
regelmæssige mellemrum aflægge rapport om anvendelsen af stk. 2 iforbindelse med bilagets afsnit A og i givet fald foreslå ændringer til
definitionen af undtagelserne og de omfattende tjenesteydelser på baggrund
af direktivets anvendelse.
4, De rettigheder, som dette direktiv medfører, omfatter ikke præstering af
tjenesteydelser som medkontrahent til staten eller til en medlemsstats
centralbank eller andre lignende nationale institutioner som led i denpågældende medlemsstats penge- og valutapolitik eller dens politik for
forvaltning af den offentlige gæld og de offentlige reserver.
AFSNIT II
Betingelser for adgang til at udføre investeringsservice
Artikel 3
1. Hver medlemsstat betinger sig, at de investeringsselskaber, som det er
hjemland for, opnår tilladelse, før de kan få adgang til at udføreinvesteringsservice. Denne tilladelse meddeles af hjemlandets kompetente
myndigheder, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 22. I tilladelsen
specificeres de former for investeringsservice, der er anført i afsnit A ibilaget, og som selskabet kan udføre. Tilladelsen kan endvidere dække eneller flere af de accessoriske tjenesteydelser, der er anført i bilagets afsnit C.
Der kan under ingen omstændigheder meddeles tilladelse i henhold til dette
direktiv for tjenesteydelser, som kun henhører under afsnit C i bilaget.
2. Medlemsstaterne kræver
— at investeringsselskaber, der er juridiske pesoner, og som i henhold til
deres nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, har
hovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
— at andre investeringsselskaber har hovedkontor i den medlemsstat, der
har meddelt tilladelsen, og hvor de rent faktisk udøver deres
virksomhed.
3. Med forbehold af andre generelle betingelser i de nationale lovgivninger
må de kompetente myndigheder ikke meddele tilladelse, medmindre:
— investeringsselskabet har tilstrækkelig startkapital, jf. direktiv
93/6/EØF , under hensyn til arten af den investeringsservice, derpåtænkes udført
— de personer, der faktisk leder investeringsselskabets forretninger, har et
tilstrækkeligt godt omdømme og fyldestgørende erfaring.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 10
Retningslinjerne for selskabets aktivitet skal fastlægges af mindst to personer,
der opfylder ovennævnte krav. De kompetente myndigheder kan imidlertidogså meddele tilladelse til investeringsselskaber, der er fysiske personer, ellerpå grund af arten og omfanget af deres aktivitet til investeringsselskaber, der
er juridiske personer, og som i overensstemmelse med deres vedtægter og de
nationale love ledes af en enkelt fysisk person, når en passende ordning sikreret tilsvarende resultat, især for så vidt angår artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, sidsteled.
Foreligger der snævre forbindelser mellem et investeringsselskab og andre
fysiske eller juridiske personer, meddeler de kompetente myndigheder kun
deres tilladelse, hvis disse forbindelser ikke hæmmer dem i varetagelsen af
deres tilsynsopgaver.
De kompetente myndigheder afslår ligeledes at meddele tilladelse, hvis de
hæmmes i varetagelsen af deres tilsynsopgaver på grund af love eller
administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder for en eller flerefysiske eller juridiske personer, som virksomheden har snævre forbindelser
med, eller på grund af problemer i forbindelse med anvendelsen heraf.
De kompetente myndigheder kræver, at investeringsselskaberne meddeler
dem de oplysninger, de har behov for, for at myndighederne til enhver tid kan
sikre sig, at de i dette stykke omhandlede betingelser stadig er opfyldt.
4. Medlemsstaterne skal tillige kræve, at en ansøgning om tilladelse
ledsages af en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af de forretninger, der
påtænkes udført, samt investeringsselskabets organisatoriske struktur.
5. Ansøgeren skal inden seks måneder efter indgivelsen af en fyldestgø-
rende ansøgning have meddelelse om, hvorvidt der kan meddeles tilladelse
eller ej. Hvis tilladelse nægtes, skal dette begrundes.
6. Når tilladelse er meddelt, kan investeringsselskabet straks påbegynde
sin virksomhed.
7. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen til et
investeringsselskab, der omfattes af dette direktiv, når investeringsselskabet:
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist på tolv måneder, eller det
udtrykkeligt giver afkald herpå eller ikke har ydet investeringsservice i
en periode på over seks måneder, medmindre der i den pågældende
medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse bortfalder i sådannetilfælde
b) har opnået tilladelsen ved brug af urigtige erklæringer eller på anden
ulovlig vis
c) ikke længere opfylder de betingelser, hvorunder tilladelsen blev
meddelt
d) ikke længere overholder bestemmelserne i direktiv 93/6/EØF
e) har gjort sig skyldig i alvorlige og systematiske overtrædelser af de
regler, der er vedtaget i medfør af artikel 10 og 11
f) falder ind under et af de andre tilfælde, som medfører, at tilladelsen
inddrages i henhold til national lovgivning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder meddeler ikke et investeringsselskab tilladelse
til at påbegynde virksomhed som investeringsselskab, før de har fåetmeddelelse om navnene på alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det væresig fysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte er kvalificerede
deltagere, og om størrelsen af deres kapitalandel.
Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til nødvendigheden af at sikre
en sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbevist om
de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres hæderlighed og egnethed,
afslår de at meddele tilladelse.!B
!M1
!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 11
Artikel 5
Medlemsstaterne må ikke over for filialer af investeringsselskaber med
vedtægtsmæssigt hjemsted uden for Fællesskabet — når disse påbegyndereller allerede udøver virksomhed — anvende bestemmelser, der medfører en
gunstigere behandling end den, som gives filialer af investeringsselskaber
med vedtægtsmæssigt hjemsted i en medlemsstat.
Artikel 6
Der skal finde forudgående konsultation sted med de kompetente myndig-
heder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et investerings-
selskab, der
— er datterselskab af et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har
fået tilladelse i en anden medlemsstat
eller
— er datterselskab af et moderselskab for et investeringsselskab eller et
kreditinstitut, der har fået tilladelse i en anden medlemsstat
eller
— kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som
kontrollerer et investeringsselskab eller et kreditinstitut, der har fået
tilladelse i en anden medlemsstat.
AFSNIT III
Forbindelserne med tredjelande
Artikel 7
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommissionen
om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datter-
selskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhører under et
tredjelands ret
b) et sådant selskabs erhvervelse af kapitalandele i et investeringsselskab i
Fællesskabet, som bevirker, at dette investeringsselskab bliver dets
datterselskab.
I begge tilfælde underretter Kommissionen Rådet, indtil Rådet på forslag af
Kommissionen har nedsat et udvalg om værdipapirer.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab af et
eller flere moderselskaber, som henhører under et tredjelands ret, skal
koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetente myndigheder
indgiver til Kommissionen.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle van-
skeligheder, som deres investeringsselskaber har mødt i forbindelse med
etablering eller ydelse af investeringsservice i et tredjeland.
3. Kommissionen udarbejder, første gang senest seks måneder før
direktivets gennemførelse og derefter med jævne mellemrum, en rapport,
hvori den ud fra de i stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgårbehandlingen af EF-investeringsselskaber i tredjelande med hensyn til dissesadgang til etablering og udøvelse af investeringsvirksomhed samt erhvervelse
af kapitalandele i investeringsselskaber i tredjelande. Kommissionen
forelægger Rådet disse rapporter, i givet fald ledsaget af passende forslag.
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at et tredjeland
ikke giver EF-investeringsselskaber en faktisk markedsadgang svarende tilden, Fællesskabet giver investeringsselskaber fra dette tredjeland, kan den
forelægge Rådet forslag til et passende forhandlingsmandat med henblik på at
opnå tilsvarende konkurrencevilkår for EF-investeringsselskaber. Rådettræffer afgørelse med kvalificeret flertal.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 12
5. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at EF-investe-ringsselskaber i et tredjeland ikke får national behandling, der giver demsamme konkurrencevilkår som indenlandske investeringsselskaber, og at
betingelserne for faktisk markedsadgang ikke er opfyldt, kan den indlede
forhandlinger med henblik på at rette op på situationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det også på et hvilket
som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger efterfremgangsmåden i det direktiv, hvorved Rådet nedsætter det i stk. 1
omhandlede udvalg, bestemmes, at medlemsstaternes kompetente myndighe-
der skal indskrænke eller suspendere deres afgørelser om endnu ikkebehandlede eller endnu ikke indgivne ansøgninger om tilladelse og omerhvervelse af kapitalandele foretaget af direkte eller indirekte moder-
selskaber, som hører under det pågældende tredjelands ret. Varigheden af
disse foranstaltninger må ikke overstige tre måneder.
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund af
forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionenbeslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anvendelse, når
investeringsselskaber, som behørigt er meddelt tilladelse i Fællesskabet, eller
deres datterselskaber opretter datterselskaber, eller når sådanne investerings-
selskaber eller datterselskaber erhverver kapitalandele i et EF-investerings-selskab.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 nævnte forhold,
skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionen underrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab af et eller flere moderselskaber, som henhører
under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan, som de får forelagt i henhold til artikel 9, om et sådant
selskabs erhvervelse af kapitalandele i et EF-investeringsselskab, sombevirker, at dette investeringsselskab bliver dets datterselskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive krævet, når der er indgået en aftale
med det trejdeland, som er omhandlet i stk. 4 eller 5, eller når de i stk. 5, andet
og tredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere finder anvendelse.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal være i
overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henhold til internationale
— såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om adgang til at påbegynde ogudøve virksomhed som investeringsselskab.
AFSNIT IV
Betingelserne for udøvelse af virksomhed som investeringsselskab
Artikel 8
1. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at investeringsselskaber,
som de har meddelt tilladelse, til stadighed opfylder de i artikel 3, stk. 3,
nævnte betingelser.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at investeringsselskaber,
som de har meddelt tilladelse, overholder de i direktiv 93/6/EØF fastsattebestemmelser.
3. Ansvaret for tilsyn med et investeringsselskab påhviler hjemlandets
kompetente myndigheder, uanset om investeringsselskabet etablerer en filial
eller ej, eller om det udfører tjenesteydelser eller ej i en anden medlemsstat;
dette berører ikke de bestemmelser i dette direktiv, der tillægger værtslandetsmyndigheder beføjelser.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der påtænker direkte eller
indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab,
forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse afstørrelsen af den påtænkte deltagelse. Enhver, der påtænker at forøge sin!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 13
kvalificerede deltagelse så meget, at vedkommendes andel af stemmerettig-
heder eller kapitalandele når op på eller overstiger tærsklerne på 20 %, 33 %eller 50 %, eller at investeringsselskabet bliver vedkommendes datterselskab,skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder.
De kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst tre måneder fra
datoen for den i første afsnit nævnte underretning at give tilladelse til nævnte
påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn til nødvendigheden af at sikre en
sund og forsigtig forvaltning af investeringsselskabet ikke er overbeviste omden i første afsnit nævnte persons hæderlighed og egnethed, jf. dog stk. 2.
Hvis myndighederne ikke giver afslag, kan de fastsætte en frist for
gennemførelsen.
2. Hvis erhververen af de i stk. 1 omhandlede kapitalandele er et
investeringsselskab, der har fået tilladelse i en anden medlemsstat, eller etmoderselskab til et investeringsselskab, der har fået tilladelse i en andenmedlemsstat, eller en person, der kontrollerer et investeringsselskab, der har
fået tilladelse i en anden medlemsstat, og hvis det berørte investeringsselskab
som følge af denne erhvervelse bliver erhververens datterselskab eller bliveromfattet af dennes kontrol, skal der foretages en vurdering af erhvervelsen iform af den i artikel 6 nævnte forudgående konsultation.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver, der påtænker direkte eller
indirekte af afhænde en kvalificeret deltagelse i et investeringsselskab,
forinden skal underrette de kompetente myndigheder herom med angivelse af
størrelsen af deltagelsen. Enhver, der har til hensigt at formindske sinkvalificerede deltagelse så meget, at hans andel af stemmerettigheder eller
kapitalandele når ned under tærsklerne på 20 %, 33 % eller 50 %, eller at
investeringsselskabet ophører med at være vedkommendes datterselskab, skalligeledes underrette de kompetente myndigheder.
4. Investeringsselskaberne underretter, så snart de har fået kendskab hertil,
de kompetente myndigheder om de erhvervelser eller afhændelser afkapitalandele, som bevirker, at deltagelsen overstiger eller falder under en
af de tærksler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktionærer
eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse, samt
størrelsen af denne, således som det f.eks. fremgår af de oplysninger, dergives på den årlige generalforsamling af aktionærer eller selskabsdeltagere,
eller af de oplysninger, som modtages i henhold til de bestemmelser, der
gælder for børsnoterede selskaber.
5. Medlemsstaterne kræver, at de kompetente myndigheder i tilfælde af, at
de i stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelse gældende på en måde,der vil kunne skade en forsigtig og sund ledelse af investeringsselskabet,træffer de fornødne foranstaltninger til at bringe denne situation til ophør.
Sådanne foranstaltninger kan bl.a. bestå i påbud, sanktioner over for ledelsen
eller suspension af de stemmerettigheder, der er knyttet til de pågældendeaktionærers eller selskabsdeltageres aktier eller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for personer, som ikke overholder
forpligtelsen til forudgående underretning som fastsat i stk. 1. Hvis enkapitalandel erhverves mod de kompetente myndigheders vilje, skal
medlemsstaterne, uafhængigt af andre sanktioner, enten suspendere de dertil
hørende stemmerettigheder eller erklære de afgivne stemmer for ugyldigeeller annullere dem.
Artikel 10
1. Hjemlandet udarbejder tilsynsregler, der til stadighed skal efterleves af
investeringsselskabet. Sådanne regler skal bl.a. indeholde krav om, at
investeringsselskabet:
— har en sund administrativ og regnskabsmæssig praksis, kontrol- og
sikringsforanstaltninger på edb-området samt fyldestgørende interne
kontrolprocedurer, der bl.a. omfatter en ordning for personlige trans-aktioner, der foretages af ansatte i selskabet
— træffer fyldestgørende foranstaltninger for værdipapirer, der tilhører
investorer, med henblik på at beskytte disses ejendomsret, bl.a. i tilfældeaf investeringsselskabets insolvens, og for at forhindre, at investerings-
selskabet anvender investorernes værdipapirer for egen regning,
medmindre investorerne har givet deres udtrykkelige samtykke hertil!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 14
— træffer fyldestgørende foranstaltninger vedrørende de midler, der
tilhører investorer, med henblik på at beskytte disses rettigheder ogfor at forhindre, at investeringsselskaber, der ikke er kreditinstitutter,anvender investorernes midler for egen regning
— fører lister over udførte forretninger, der er så fyldestgørede, at
hjemlandets myndigheder på grundlag heraf kan kontrollere overhol-delsen af de tilsynsregler, for hvis anvendelse de er ansvarlige; sådannelister skal opbevares i et af de kompetente myndigheder nærmere fastsat
tidsrum
— er opbygget og organiseret på en sådan måde, at risikoen for, at
interessekonflikter mellem selskabet og dets kunder eller mellemselskabets kunder indbyrdes kommer kunderne til skade, reduceres til et
minimum. Dog må organisationsmåden i tilfælde af oprettelse af en
filial ikke stride mod de regler for god forretningsskik, som værtslandetforeskriver med hensyn til interessekonflikter.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne udarbejder regler for god forretningsskik, der til
stadighed skal efterleves af investeringsselskaberne. Sådanne regler skal
mindst gennemføre principperne i nedennævnte led og skal anvendes således,
at der tages hensyn til den erhvervsmæssige karakter af den person, til hvemtjenesteydelsen præsteres. Medlemsstaterne skal ligeledes, når det viser sighensigtsmæssigt, anvende disse regler på de accessoriske tjenesteydelser, der
er omhandlet i bilagets afsnit C. Disse principper skal sikre, at investerings-
selskaberne:
— i udøvelsen af deres virksomhed handler loyalt og korrekt i deres
kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet
— i deres kunders bedste interesse og under hensyn til markedets integritet
udfører deres handler med den kompetence, omhu og hurtighed, der ernødvendig
— har og effektivt anvender de ressourcer og fremgangsmåder, der er
nødvendige for den rette gennemførelse af deres virksomhed
— udbeder sig oplysninger hos deres kunder om deres finansielle stilling,
investeringserfaring og målsætninger, som er relevante for de ønskedetjenesteydelser
— på passende vis meddeler relevante oplysninger i deres kundekontakter
— bestræber sig for, at der ikke opstår interessekonflikter, og når sådanne
ikke kan undgås, sørger for, at deres kunder behandles korrekt
— overholder alle gældende bestemmelser for udøvelsen af deres virk-
somhed, således at kundernes interesser og markedets integritet
fremmes bedst muligt.
2. Uden at foregribe de beslutninger, der skal træffes som led i en
harmonisering af reglerne for god forretningsskik, hører deres iværksættelse
og kontrollen med deres overholdelse fortsat under den medlemsstat, hvor
tjenesteydelsen præsteres.
3. Når et investeringsselskab udfører en ordre, bedømmes kriteriet om
investorens erhvervsmæssige karakter med henblik på anvendelsen af de
regler, der er nævnt i stk. 1, i forhold til den investor, der er ophavsmand tilordren, uanset om denne placeres direkte af investoren selv eller indirekte viaet investeringsselskab, der tilbyder den tjenesteydelse, som er omtalt i bilagets
afsnit A, punkt 1 a).
Artikel 13
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at investeringsselskaber,
der har fået meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, kan gøre reklame forderes tjenesteydelser med alle de kommunikationsmidler, som står til
rådighed i værtslandet, dersom de overholder de regler for den pågældende
reklames form og indhold, der er begrundet i hensynet til samfundsmæssigeinteresser.!B
!M2
!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 15
AFSNIT V
Fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sikrer, at der kan udføres investeringsservice og
præsteres andre tjenesteydelser, jf. afsnit C i bilaget, på deres område efterbestemmelserne i artikel 17, 18 og 19, enten ved oprettelse af en filial ellerved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvert investeringsselskab, der har
fået tilladelse og er underlagt tilsyn af en anden medlemsstats kompetente
myndigheder i overensstemmelse med dette direktiv, under forudsætning af atdisse tjenesteydelser er omfattet af tilladelsen.
Nærværende direktiv berører ikke værtslandets beføjelser med hensyn til
andele udstedt af institutter for kollektiv investering, som ikke er omfattet af
direktiv 85/611/EØF (
1).
2. Medlemsstaterne må ikke gøre oprettelse af en filial eller fri udveksling
af tjenesteydelser i henhold til stk. 1 betinget af krav om tilladelse eller krav
om tilvejebringelse af kapitalindskud eller andre foranstaltninger med
tilsvarende virkning.
3. En medlemsstat kan kræve, at transaktioner i forbindelse med de i stk 1
nævnte tjenesteydelser foretages på et reguleret marked, når de opfyldersamtlige nedenstående kriterier:
— investor har sin sædvanlige bopæl eller er etableret i denne medlemsstat
— investeringsselskabet foretager transaktionen enten gennem et hoved-
forretningssted eller en filial, der er beliggende i denne medlemsstat,eller som led i den frie udveksling af tjenesteydelser i dennemedlemsstat
— transaktionen vedrører et instrument, der omsættes på et reguleret
marked i denne medlemsstat.
4. Når en medlemsstat anvender stk. 3, giver den de investorer, der har
deres sædvanlige bopæl eller er etableret i denne medlemsstat, ret til ikke at
opfylde forpligtelsen i medfør af stk. 3 og til at foretage de i stk. 3
omhandlede transaktioner uden for et reguleret marked. Medlemsstaterne kanlade udøvelsen af denne ret være betinget af en udtrykkelig tilladelse, idet dertages hensyn til investorernes forskelligartede behov for beskyttelse og
navnlig de professionelle og institutionelle investorers mulighed for at
varetage deres interesser bedst muligt. Denne tilladelse skal under alleomstændigheder kunne gives på betingelser, der ikke hindrer en øjeblikkeligudførelse af investorernes ordrer.
5. Kommissionen aflægger rapport om anvendelsen af bestemmelserne i
stk. 3 og 4 senest den 31. december 1998 og fremsetter eventueltændringsforslag hertil.
Artikel 15
1. Med forbehold af reglerne om fri etablering og fri udveksling af
tjenesteydelser i artikel 14 sikrer værtslandet, at investeringsselskaber, der afderes hjemlands kompetente myndigheder har fået tilladelse til at præstere detjenesteydelser, der er omhandlet i bilagets afsnit A, punkt 1 b) og 2, kan blive
medlemmer af eller få adgang til — enten direkte eller indirekte — de
regulerede markeder i værtslandet, hvor der ydes tilsvarende tjenesteydelser,samt få adgang til eller blive medlemmer af de clearings- og afviklings-systemer, som der står til rådighed for medlemmer af regulerede markeder.
Medlemsstaterne ophæver alle nationale love og retsforskrifter eller regler for
regulerede markeder, som begrænser antallet af personer, der kan få adgang
hertil. Er adgangen til et reguleret marked begrænset på grund af markedetsjuridiske struktur eller tekniske kapacitet, sørger medlemsstaterne for, at
strukturen og kapaciteten tilpasses regelmæssigt.
2. Medlemskab af eller adgang til et reguleret marked forudsætter, at
kravene til investeringsselskabers egenkapital overholdes, og at dettekontrolleres af hjemlandet i overensstemmelse med direktiv 93/6/EØF .!B
(1) EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985, s. 3; direktivet er senest ændret ved direktiv
88/220/EØF (EFT nr. L 100 af 19. 4. 1988, s. 31).1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 16
Værtslandet har kun beføjelse til at stille yderligere kapitalkrav for så vidt
angår forhold, der ikke er omfattet af nævnte direktiv.
Adgang til et reguleret marked eller mulighed for at blive medlem heraf samt
fortsat adgang eller medlemsskab er betinget af overholdelse af det reguleredemarkeds regler vedrørende oprettelse og administration af dette marked samtoverholdelse af reglerne vedrørende transaktionerne på det pågældende
marked, de faglige krav, der stilles til det personale, der arbejder på dette
marked eller i forbindelse med det, og reglerne og procedurerne for clearingog afvikling. De nærmere retningslinjer for anvendelsen af disse regler og
procedurer kan tilpasses på hensigtsmæssig vis, især for at sikre, at de heraf
følgende forpligtelser opfyldes, idet det dog bør påses, at artikel 28overholdes.
3. Et værtsland skal med henblik på opfyldelse af forpligtelsen i stk. 1 give
de i nævnte stykke omhandlede investeringsselskaber valget mellem at blivemedlem af eller få adgang til sine regulerede markeder
— enten direkte ved at oprette en filial i værtslandet— eller indirekte ved at etablere et datterselskab i værtslandet eller ved at
erhverve et i værtslandet eksisterende selskab, der allerede er medlem af
eller har adgang til disse markeder.
Medlemsstater, der på tidspunktet for dette direktivs vedtagelse anvender en
lovgivning, ifølge hvilken kreditinstitutter kun kan blive medlem af eller få
adgang til et reguleret marked gennem et specialiseret datterselskab, kan dogindtil den 31. december 1996 fortsætte med at stille samme krav, udenforskelsbehandling, til kreditinstitutter med oprindelse i andre medlemsstater,
for så vidt angår adgang til det regulerede marked.
Kongeriget Spanien, Den Hellenske Republik og Den Portugisiske Republik
kan forlænge denne periode indtil den 31. december 1999. Et år inden dennedato aflægger Kommissionen rapport på baggrund af erfaringerne medanvendelsen af denne artikel og fremsætter eventuelt et forslag. Rådet, der
træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan beslutte, at ordningen skal tages
op til fornyet overvejelse.
4. Dersom reglerne for virksomhed på regulerede markeder i værtslandet
ikke indeholder krav om fysisk tilstedeværelse, kan de i stk. 1 nævnteinvesteringsselskaber på dette grundlag blive medlemmer heraf eller få
adgang hertil uden at skulle være etableret i værtslandet, jf. dog
bestemmelserne i stk. 1 til 3. Hjemelandet skal tillade, at reguleredemarkeder i værtslandet tilvejebringer de nødvendige midler på hjemlandetsområde, således at dets investeringsselskaber kan få adgang til eller blive
medlem af værtslandets regulerede markeder i overensstemmelse med dette
stykke.
5. Denne artikels bestemmelser forhindrer ikke medlemsstaterne i at
tillade eller forbyde oprettelse af nye markeder på deres område.
6. Denne artikel gælder ikke for— reglerne for at udøve virksomhed som »Kursmakler« i Forbunds-
republikken Tyskland
— reglerne for at udøve virksomhed som »hoekman« i Nederlandene.
Artikel 16
Det påhviler enhver medlemsstat, med henblik på den gensidige anerkendelse
og gennemførelsen af dette direktiv, at opstille en liste over de reguleredemarkeder, som den er hjemland for, og som overholder dens gældende regler,og til orientering at meddele de øvrige medlemsstater og Kommissionen
denne liste samt bestemmelserne vedrørende disse regulerede markeders
organisation og funktionsmåde. Der skal på samme måde gives underretningom enhver ændring i nævnte liste eller bestemmelser. Kommissionenoffentliggør listerne over de regulerede markeder og ajourføringer heraf i
De Europæiske Fællesskabers Tidende mindst en gang om året.
Senest den 31. december 1996 aflægger Kommissionen rapport om de
oplysninger, den således har modtaget, og foreslår eventuelt ændringer af dendefinition af regulerede markeder, der er givet i dette direktiv.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 17
Artikel 17
1. Et investeringsselskab, der ønsker at etablere en filial på en anden
medlemsstats område, skal — foruden at opfylde de i artikel 3 nævnte
betingelser — give meddelelse herom til hjemlandets kompetente myndig-heder.
2. Medlemsstaterne kræver, at et investeringsselskab, som ønsker at
etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende oplysninger
sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at etablere en filialb) en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilken art forretninger der
påtænkes udført, samt filialens organisatoriske struktur
c) en adresse i værtslandet, hvorfra dokumenter kan rekvireresd) navnene på filialens direktører.
3. Medmindre de kompetente myndigheder i hjemlandet har grund til at
betvivle, at det pågældende investeringsselskabs administrative strukturer ogfinansielle situation er sunde under hensyn til den påtænkte etablering,videresender de de i stk. 2 nævnte oplysninger senest tre måneder efter
modtagelsen af alle disse oplysninger til de kompetente myndigheder i
værtslandet og underretter det berørte investeringsselskab herom.
De sender ligeledes oplysninger om enhver erstatningsordning, der har til
formål at beskytte filialens investorer.
Nægter de kompetente myndigheder i hjemlandet at videresende de i stk. 2
nævnte oplysninger til de kompetente myndigheder i værtslandet, skal de
begrunde dette afslag over for det berørte investeringsselskab senest tremåneder efter modtagelsen af samtlige oplysninger. Et sådant afslag ellermanglende svar kan prøves ved domstolene i hjemlandet.
4. Før en filial af et investeringsselskab påbegynder sin virksomhed, skal
de kompetente myndigheder i værtslandet senest to måneder efter mod-
tagelsen af de i stk. 3 nævnte oplysninger forberede det i artikel 19foreskrevne tilsyn med investeringsselskabet og i givet fald meddele de vilkår,
herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn til samfunds-
mæssige interesser gælder for udøvelse af denne virksomhed i værtslandet.
5. Så snart meddelsen fra de kompetente myndigheder i værtslandet
foreligger, eller ved udløbet af den i stk. 4 nævnte frist, hvis dissemyndigheder ikke fremsætter nogen udtalelse, kan filialen etableres og
påbegynde sin virksomhed.
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om efter stk.
2, litra b), c) og d), skal investeringsselskabet skriftligt meddele denpågældende ændring til de kompetente myndigheder i hjemlandet og i
værtslandet mindst en måned, før den foretages, således at de kompetente
myndigheder i hjemlandet kan nå at udtale sig om denne ændring i henhold tilstk. 3, og de kompetente myndigheder i værtslandet i henhold til stk. 4.
7. I tilfælde af ændring i de oplysninger, der er givet meddelelse om efter
stk. 3, andet afsnit, underretter hjemlandets myndigheder værtslandets
myndigheder herom.
Artikel 18
1. Et investeringsselskab, der for første gang ønsker at udøve virksomhed
på en anden medlemsstats område i henhold til reglerne om fri udveksling at
tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetente myndigheder:
— i hvilken medlemsstat selskabet har til hensigt at udøve virksomhed— en driftsplan, hvori det bl.a. angives, hvilke(n) form(er) for investerings-
service det har til hensigt at yde.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest én måned
efter modtagelsen af den i stk. 1 nævnte meddelelse denne til de kompetente
myndigheder i værtslandet. Investeringsselskabet kan herefter påbegynde
de(n) pågældende form(er) for investeringsservice i værtslandet.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 18
Værtslandets kompetente myndigheder underretter i givet fald investerings-
selskabet, så snart de har modtaget den i stk. 1 nævnte meddelelse, om devilkår, herunder reglerne for god forretningsskik, som under hensyn tilsamfundsmæssige interesser gælder for ydelse af investeringsservice i
værtslandet.
3. Såfremt indholdet af de oplysninger, der er meddelt i henhold til stk. 1,
andet led, ændres, underretter investeringsselskabet skriftligt hjemlandets ogværtslandets kompetente myndigheder herom, inden ændringen foretages,
således at værtslandets kompetente myndigheder i givet fald kan oplyse
selskabet om ændringer i eller tilføjelser til de oplysninger, der er meddelt ihenhold til stk. 2.
Artikel 19
1. Værtslandet kan — til statistisk brug — kræve, at alle investerings-
selskaber, der har en filial på dets område, regelmæssigt indsender en rapporttil værtslandets kompetente myndigheder om den virksomhed, de udøver på
dets område.
Værtslandet kan, med henblik på varetagelsen af de opgaver, der påhviler det
med hensyn til udøvelsen af pengepolitikken på dets område, med forbeholdaf de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at styrke DetEuropæiske Monetære System, kræve samme oplysninger af alle filialer af
investeringsselskaber med hjemsted i andre medlemsstater, som det forlanger
af nationale investeringsselskaber i samme øjemed.
2. Værtslandet kan, med henblik på varetagelsen af de opgaver, der
påhviler det efter dette direktiv, kræve samme oplysninger fra investerings-
selskabets filialer, som det forlanger fra de nationale selskaber i samme
øjemed.
Værtslandet kan kræve, at de investeringsselskaber, der driver virksomhed på
dets område som led i den frie udveksling af tjenesteydelser, giver de
nødvendige oplysninger til kontrol af, at de overholder de af værtslandets
normer, der gælder for dem; sådanne krav må dog ikke være mere vidtgåendeend dem, de pågældende medlemsstater stiller til etablerede selskaber for atkunne kontrollere, at disse overholder de samme normer.
3. Når de kompetente myndigheder i værtslandet konstaterer, at et
investeringsselskab, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser på detsområde, ikke overholder de lovbestemmelser, som værtslandet har vedtaget imedfør af de af dette direktivs bestemmelser, som tillægger værtslandets
myndigheder kompetence, skal de anmode det pågældende investerings-
selskab om at bringe det ulovlige forhold til ophør.
4. Tager det pågældende investeringsselskab ikke de nødvendige skridt,
underretter værtslandets kompetente myndigheder hjemlandets kompetente
myndigheder herom. Disse træffer hurtigst muligt de nødvendige foranstalt-
ninger med henblik på at sikre, at investeringsselskabet bringer det ulovligeforhold til ophør. Arten af disse foranstaltninger meddeles værtslandetskompetente myndigheder.
5. Hvis det pågældende investeringsselskab til trods for de foranstaltnin-
ger, der er truffet af hjemlandet — eller hvis disse foranstaltninger viser sig atvære uhensigtsmæssige, eller hjemlandet ikke har truffet nogen foranstalt-ninger — fortsat overtræder de i værtslandet gældende lovbestemmelser som
nævnt i stk. 3, kan værtslandet efter at have givet de kompetente myndigheder
i hjemlandet underretning herom, træffe de foranstaltninger, der ernødvendige for at forebygge eller straffe nye ulovligheder, og om nødvendigtforhindre, at investeringsselskabet udfører nye forretninger på dets område.
Medlemsstaterne sikrer, at de dokumenter, der er nødvendige for vedtagelsen
af disse foranstaltninger, kan forkyndes for investeringsselskaberne på deresområde.
6. Ovenstående betemmelser berører ikke værtslandets beføjelse til at
træffe passende forholdsregler med henblik på at forebygge eller straffe
forhold på dets område, som strider imod de regler for god forretningsskik,der er vedtaget i henhold til artikel 11, og imod de andre lovbestemmelser,
som det har vedtaget af hensyn til samfundsmæssige interesser. Dette
indebærer, at investeringsselskaber, der overtræder bestemmelserne, kanforhindres i at udføre forretninger på dets område.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 19
7. Enhver foranstaltning, der træffes efter stk. 4, 5 og 6, og hvorved der
pålægges sanktioner eller begrænsninger i et investeringsselskabs virksomhed,skal være behørigt begrundet og meddeles det pågældende investerings-selskab. En sådan foranstaltning skal kunne prøves ved domstolene i den
medlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
8. Inden den i stk. 3, 4 og 5 fastsatte procedure iværksættes, kan
værtslandets kompetente myndigheder i særligt akutte tilfælde iværksætte denødvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytte investorer og andre,for hvem der udføres tjenesteydelser. Kommissionen og de øvrige berørte
medlemsstaters kompetente myndigheder skal hurtigst muligt underrettes om
sådanne foranstaltninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de berørte medlemsstaters
kompetente myndigheder, bestemme, at den pågældende medlemsstat skalændre eller ophæve disse foranstaltninger.
9. Såfremt et investeringsselskabs tilladelse inddrages, meddeles dette til
værtslandets kompetente myndigheder, der da tager passende skridt til at
forhindre, at det pågældende investeringsselskab udfører nye forretninger på
dets område, og til at beskytte investorernes interesser. Hvert andet årforelægger Kommissionen et værdipapirudvalg, der skal nedsættes på et
senere tidspunkt, en rapport om sådanne tilfælde.
10. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen antallet og arten af de
tilfælde, hvor der i henhold til artikel 17 er blevet givet afslag, eller hvor der
er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 5. Hvert andet år forelæggerKommissionen et værdipapirudvalg, der skal nedsættes på et senere tidspunkt,
en rapport om sådanne tilfælde.
Artikel 20
1. For at sikre at de myndigheder, der er kompetente med hensyn til
markeder og tilsyn, kan råde over de for udøvelsen af deres hverv nødvendigeoplysninger, kræver hjemlandet mindst:
a) at investeringsselskaberne, med forbehold af de foranstaltninger, der er
truffet i medfør af artikel 10, sørger for, at de relevante oplysninger om
transaktioner vedrørende de i artikel 14, stk. 1, omhandlede tjenestey-
delser, som de har foretaget med instrumenter, der omsættes på etreguleret marked, uanset om disse transaktioner har fundet sted på etreguleret marked eller ej, er tilgængelige for myndighederne i mindst
fem år
b) at investeringsselskaberne indberetter alle de transaktioner, der er
omhandlet i litra a), til en kompetent myndighed i hjemlandet, når disse
transaktioner vedrører:
— aktier eller andre instrumenter, der giver adgang til kapital— obligationer eller andre instrumenter, der kan sidestilles med
obligationer
— standardiserede futures vedrørende aktier— standardiserede optioner vedrørende aktier.
Denne indberetning skal være til myndighedernes rådighed hurtigst muligt.
Tidsfristen fastsættes af myndighederne. Fristen kan forlænges til slutningenaf den følgende arbejdsdag, hvis driftsmæssige eller praktiske forhold kræver
det, men under ingen omstændigheder længere.
Indberetningen skal bl.a. indeholde oplysninger om type og antal købte eller
solgte instrumenter, dato og klokkeslæt for transaktionen, prisen for
transaktionen samt give mulighed for at identificere investeringsselskabet.
Hjemlandet kan bestemme, at kravene i dette litra, for så vidt angår
obligationer og værdipapirer, der kan sidestilles med obligationer, kun skalgælde for de samlede transaktioner i samme instrument.
2. Når et investeringsselskab foretager en transaktion på et reguleret
marked i et værtsland, kan hjemlandet afstå fra sine egne krav med hensyn til
indberetning, hvis investeringsselskabet skal give en tilsvarende indberetningom samme transaktion til de myndigheder, som dette marked hører under.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 20
3. Medlemsstaterne bestemmer, at de i stk. 1, litra b), omhandlede
indberetninger skal foretages enten af investeringsselskabet selv eller af ethandelssystem (»trade matching system«), eller formidles af fondsbørs-myndighederne eller myndighederne for et andet reguleret marked.
4. Medlemsstaterne sørger for, at de oplysninger, der skal være tilgænge-
lige i henhold til denne artikel, også er tilgængelige med henblik på entilfredsstillende gennemførelse af artikel 23.
5. Hver enkelt medlemsstat kan på det område, der er omfattet af denne
artikel, uden forskelsbehandling vedtage eller opretholde bestemmelser, der erstrengere med hensyn til både form og indhold, for så vidt angår opbevaringog indberetning af oplysninger vedrørende transaktioner
— der udføres på et reguleret marked, som den er hjemland for, eller
— som udføres af investeringsselskaber, som den er hjemland for.
Artikel 21
1. For at investorerne til enhver tid kan vurdere vilkårene for en påtænkt
transaktion og efterfølgende kontrollere betingelserne for dens gennem-førelse, skal hver kompetent myndighed for hvert af de regulerede markeder,
som den har opført på den liste, der er nævnt i artikel 16, træffe
foranstaltninger til at give investorerne de oplysninger, der er omhandlet istk. 2. De kompetente myndigheder fastsætter i overensstemmelse med
forpligtelserne i stk. 2 oplysningernes form og de bestemte frister, inden for
hvilke oplysningerne skal gives, samt på hvilken måde disse skal stilles tilrådighed, idet der tages hensyn til det pågældende markeds art, størrelse ogbehov og til de investorer, der opererer på dette marked.
2. De kompetente myndigheder kræver for hvert enkelt instrument mindst:
a) offentliggørelse ved begyndelsen af hver handelsdag af den vejede
gennemsnitskurs, den højeste og den laveste kurs og omsætningen på
det pågældende regulerede marked i løbet af hele den foregående
handelsdag
b) endvidere for kontinuerlige ordrebaserede markeder og for kursbaserede
markeder, offentliggørelse
— ved afslutningen af hver handelstime, af den vejede gennemsnits-
kurs og omsætningen på det pågældende regulerede marked i enperiode på seks handelstimer, således at der inden offentliggørel-
sen er en mellemliggende periode på to handelstimer, og
— hvert tyvende minut, af den vejede gennemsnitkurs og den højeste
og den laveste kurs på det pågældende regulerede marked,beregnet for en periode på to handelstimer, således at der inden
offentliggørelsen er en mellemliggende periode på én handels-
time.
Når investorerne på forhånd har adgang til oplysninger om de kurser og de
mængder, for hvilke der kan foretages transaktioner
i) skal sådanne oplysninger være til rådighed når som helst, medens
markedet er åbent
ii) skal de vilkår, som offentliggøres vedrørende en given kurs og en given
mængde, være de vilkår, på hvilke en investor kan foretage en given
transaktion.
De kompetente myndigheder kan udskyde eller suspendere offentliggørelsen,
når dette viser sig berettiget som følge af ekstraordinære forhold på markedet,
eller hvor der er tale om små markeder, for at bevare selskabernes oginvestorernes anonymitet. Myndighederne kan anvende særlige bestemmelser,hvor der er tale om usædvanlige transaktioner af meget stort omfang i forhold
til gennemsnitsstørrelsen af transaktioner på vedkommende marked i de
pågældende værdipapirer eller om meget illikvide værdipapirer, som erdefineret efter objektive og offentliggjorte kriterier. Myndighederne kan
endvidere anvende lempeligere bestemmelser navnlig med hensyn til frister
for offentliggørelse for så vidt angår transaktioner vedrørende obligationereller værdipapirer svarende til obligationer.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 21
3. Hver medlemsstat kan på det område, der er omfattet af denne artikel,
vedtage eller opretholde strengere bestemmelser eller yderligere bestemmel-ser vedrørende form og indhold af de oplysninger, som investorerne skal haveom transaktioner, der udføres på regulerede markeder, som medlemsstaten er
hjemland for, hvis disse bestemmelser gælder, uanset i hvilken medlemsstat
udstederen af de finansielle instrumenter befinder sig, eller uanset på hvismedlemsstats regulerede marked instrumentet blev noteret for første gang.
4. Kommissionen skal senest den 31. december 1997 aflægge rapport om
denne artikels anvendelse; Rådet kan på forslag af Kommissionen medkvalificeret flertal vedtage at ændre denne artikel.
AFSNIT VI
Myndigheder med ansvar for tilsyn og meddelelse af tilladelse
Artikel 22
1. Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, der skal vare-
tage de i dette direktiv fastsatte opgaver. De underretter Kommissionen herommed angivelse af eventuel kompetencefordeling.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal være enten offentlige
myndigheder eller organer, der er anerkendt ifølge den nationale lovgivningeller anerkendt af offentlige myndigheder, der udtrykkeligt er beføjet hertil i
den nationale lovgivning.
3. Vedkommende myndigheder skal have alle nødvendige beføjelser med
henblik på udførelsen af deres hverv.
Artikel 23
1. Er der flere kompetente myndigheder i samme medlemsstat, skal disse
samarbejde snævert med henblik på at føre tilsyn med de investerings-selskaber, der udøver virksomhed i medlemsstaten.
2. Medlemsstaterne sikrer, at et sådant samarbejde finder sted mellem de
kompetente myndigheder og de offentlige myndigheder, der fører tilsyn medde finansielle markeder, kreditinstitutter og andre finansieringsinstitutter, ogmed forsikringsselskaber, for så vidt angår de foretagender, som disse
forskellige myndigheder fører tilsyn med.
3. Hvis et investeringsselskab udøver virksomhed i en eller flere
medlemsstater ud over hjemlandet i form af udveksling af tjenesteydelser
eller ved oprettelse af filialer, skal alle de berørte medlemsstaters kompetente
myndigheder samarbejde snævert med henblik på en mere effektiv varetagelseaf deres hverv på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
De berørte myndigheder giver efter anmodning hinanden alle de oplysninger
vedrørende ledelsen af sådanne investeringsselskaber og disses ejerforhold,som kan lette tilsynet med dem, samt alle oplysninger, der i øvrigt kan lettekontrollen med sådanne investeringsselskaber. Hjemlandets myndigheder
samarbejder især for at sikre sig, at værtslandets myndigheder kan indhente de
oplysninger, der er omhandlet i artikel 19, stk. 2.
Hjemlandets kompetente myndigheder bliver, i det omfang det er nødvendigt
for udøvelsen af deres kontrolbeføjelser, underrettet af værtslandets
kompetente myndigheder om enhver foranstaltning, der indebærer sanktionerover for et investeringsselskab eller begrænsninger af et investeringsselskabs
virksomhed, og som værtslandet har truffet i medfør af artikel 19, stk. 6.
Artikel 24
1. Når et investeringsselskab, der har fået tilladelse i en anden medlems-
stat, udøver virksomhed i et værtsland gennem en filial, sørger værtslandetfor, at hjemlandets kompetente myndigheder, efter meddelelse herom til
værtslandets kompetente myndigheder, selv — eller ved en person, der er
udpeget med henblik herpå — kan foretage kontrol på stedet af de i artikel 23,stk. 3, nævnte oplysninger.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 22
2. Hjemlandets kompetente myndigheder kan også anmode værtslandets
kompetente myndigheder om at foretage denne kontrol. De myndigheder, sommodtager anmodningen, skal inden for rammerne af deres beføjelserefterkomme denne, enten ved selv at foretage kontrollen eller ved at tillade,
at de myndigheder, der har fremsat anmodningen, foretager kontrollen, eller
ved at lade en revisor eller anden sagkyndig foretage denne.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at værtslandets kompetente
myndigheder udfører kontrol på stedet af filialer etableret på deres områdesom led i varetagelsen af de opgaver, som påhviler dem i henhold til dette
direktiv.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne sørger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet for de
kompetente myndigheder, såvel som revisorer og eksperter, der har handlet påde kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig tavshedspligt. Dennetavshedspligt indebærer, at de fortrolige oplysninger, de modtager i
forbindelse med deres hverv, ikke må videregives til andre personer eller
myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, således at deenkelte investeringsselskaber ikke kan identificeres, medmindre der er taleom tilfælde, der er omfattet af straffelovgivningen.
Såfremt der er tale om et investeringsselskab, der er erklæret konkurs eller
trådt i likvidation som følge af en domstolskendelse, kan fortrolige
oplysninger, der ikke vedrører tredjemand, der er involveret i forsøg på atredde investeringsselskabet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de
forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til dette direktiv
eller andre direktiver, der gælder for investeringsselskaber. Disse oplysninger
er undergivet den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne må kun indgå samarbejdsaftaler, der indebærer
udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i tredjelande,såfremt de oplysninger, der således meddeles, mindst er underlagt tilsvarendetavshedspligt som fastsat i denne artikel.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 eller 2 modtager
fortrolige oplysninger, må kun anvende disse i forbindelse med udøvelsen af
deres hverv:
— til at kontrollere, at betingelserne for adgang til at udføre investerings-
service er opfyldt, og til at lette det individuelle eller det konsolideredetilsyn med investeringsselskaberne virksomhed, særlig med hensyn til
kapitalkravene i direktiv 93/6/EØF , administrativ og regnskabsmæssig
praksis samt intern kontrol, eller
— til at pålægge sanktioner, eller— hvis den kompetente myndigheds afgørelser påklages til højere
administrativ myndighed, eller
— hvis den kompetente myndigheds afgørelser indbringes for domstolene
efter artikel 26.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der udveksles oplysningera) inden for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente
myndigheder, eller
b) mellem de kompetente myndigheder inden for medlemsstaten eller
medlemsstaterne og
— de myndigheder, der fører tilsyn med kreditinstitutter, andre
finansieringsinstitutter og forsikringsselskaber, samt de myndig-
heder, der fører tilsyn med de finansielle markeder
— de organer, der er ansvarlige for likvidation og konkursbehandling
af investeringsselskaber og lignende procedurer, eller
— de personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af
investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regn-skaber!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 23
med henblik på varetagelsen af deres tilsynsopgaver, og heller ikke til
hinder for, at de organer, der forvalter erstatningsordninger, modtager deoplysninger, som er nødvendige for, at de kan udføre deres arbejde.Disse oplysninger er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
5a. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne tillade udveksling af oplysninger
mellem de kompetente myndigheder og
— de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der medvirker ved
likvidation og konkursbehandling af investeringsselskaber og lignende
procedurer, eller
— de myndigheder, der fører tilsyn med de personer, der er ansvarlige for
den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitutters,
investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af tilsynsopgaver som beskrevet
i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk.
1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, medhenblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvilke
myndigheder der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.
5b. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne med henblik på at styrke det
finansielle systems stabilitet og integritet tillade udveksling af oplysningermellem de kompetente myndigheder og de myndigheder eller organer, derifølge loven er ansvarlige for at opdage og efterforske overtrædelser af
selskabsretten.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af de opgaver, som er beskrevet i
første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk.
1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,
som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, med
henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
Udfører de i første afsnit omhandlede myndigheder eller organer i en
medlemsstat deres opdagelses- eller efterforskningsopgaver med bistand fradertil bemyndigede, ikke offentligt ansatte personer, som er i besiddelse af
særlig sagkundskab, kan den i første afsnit nævnte mulighed for udveksling af
oplysninger udvides til også at gælde disse personer på de i andet afsnitfastsatte særlige betingelser.
Ved anvendelsen af sidste led i andet afsnit meddeler de i første afsnit
omhandlede myndigheder eller organer de kompetente myndigheder, som har
afgivet oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive videregivet til,
med nøjagtig angivelse af disse personers beføjelser.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater, hvilke
myndigheder eller organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette
stykke.
Inden den 31. december 2000 aflægger Kommissionen beretning om
anvendelsen af dette stykke.
6. Denne artikel er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed giver:— centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver, i deres
egenskab af pengepolitiske myndigheder
— eventuelt andre offentlige myndigheder med ansvar for at føre tilsyn
med betalingssystemerne!B
!M11993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 24
oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver, og er heller ikke til
hinder for, at de pågældende myndigheder eller organer sender de kompetentemyndigheder de oplysninger, som er nødvendige for dem i henhold til stk. 4.De oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denne
artikel omhandlede tavshedspligt.
7. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de kompetente
myndigheder fremsender de i stk. 1 til 4 nævnte oplysninger til en
clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationale lovgivning
er anerkendt til clearing eller afvikling på et af markederne i den pågældendemedlemsstat, hvis de mener, at dette er nødvendigt for at sikre, at disseinstitutioner fungerer korrekt i forbindelse med misligholdelse eller potentiel
misligholdelse på dette marked. De oplysninger, der modtages i denne
forbindelse, er underlagt den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt. Medlems-staterne sikrer dog, at oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke
må videregives i det tilfælde, der er omhandlet i dette stykke, uden
udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, som først afgavoplysningerne.
8. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og 4 ved
lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andre afdelinger i
deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgivningen vedrørendetilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter, investeringsselskaber og
forsikringsselskaber, samt personer, som handler efter fuldmagt fra de
pågældende afdelinger.
Oplysningerne må imidlertid kun gives, såfremt det er nødvendigt af
tilsynsmæssige hensyn.
Imidlertid fastsætter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter stk.
2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol på stedet, jf. artikel 24,
aldrig må videregives som nævnt i dette stykke, medmindre de kompetente
myndigheder, der har givet oplysningerne, eller de kompetente myndigheder iden medlemsstat, hvor kontrollen på stedet er foretaget, har givet deresudtrykkelige samtykke.
9. Har en medlemsstat, på tidspunktet for vedtagelsen af dette direktiv,
fastsat, at der skal udveksles oplysninger mellem myndighederne med henblikpå at kontrollere, at lovene om tilsyn, erhvervsdrivende selskabers
organisation, drift og forretningspraksis samt reglerne for de finansielle
markeder overholdes, kan den pågældende medlemsstat fortsat tillade ensådan udveksling, indtil samtlige bestemmelser for udveksling af oplysningermellem myndigheder for hele den finansielle sektor er blevet samordnet, og
under alle omstændigheder senest indtil den 1. juli 1996.
Medlemsstaterne sørger dog for, at oplysninger, der stammer fra en anden
medlemsstat, ikke kan videregives under de omstændigheder, der er nævnt i
første afsnit, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder, der
først videregav nævnte oplysninger, og at de kun bruges til de formål, somsidstnævnte myndigheder har givet deres samtykke til.
Rådet foretager den samordning, der er omhandlet i første afsnit på grundlag
af et forslag fra Kommissionen. Rådet tager til efterretning, at Kommissionenoplyser, at den vil forelægge forslag desangående senest den 31. juli 1993.Rådet træffer afgørelse om forslagene så hurtigt som muligt, idet det
tilstræbes, at de således foreslåede regler kan finde anvendelse på datoen for
dette direktivs iværksættelse.
Artikel 25a
1. Medlemsstaterne fastsætter som et minimum:
a) enhver person, der er autoriseret i henhold til direktiv 84/253/EØF (
1),
og som i et investeringsselskab udfører det hverv, der er beskrevet i
artikel 51 i direktiv 78/660/EØF (2), artikel 37 i direktiv 83/349/EØF,
eller artikel 31 i direktiv 85/611/EØF, eller ethvert andet lovpligtigt
hverv, har pligt til straks at foretage indberetning til de kompetente
myndigheder om ethvert forhold eller enhver beslutning vedrørende!M1
(1) EFT nr. L 126 af 12. 5. 1984, s. 20.
(2) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest ændret ved direktiv
90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).!B
!M11993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 25
denne virksomhed, som vedkommende har fået kendskab til under
udførelsen af sit hverv, og som kan
— udgøre en materiel overtrædelse af de love eller administrative
bestemmelser, der omhandler betingelserne for meddelelse af
tilladelse, eller som specielt omhandler udøvelsen af investerings-
selskabers aktiviteter, eller
— skade investeringsselskabets fortsatte drift, eller— medføre nægtelse af revisionspåtegning eller fremsættelse af
forbehold
b) samme pligt gælder for en sådan person, for så vidt angår forhold eller
beslutninger, som vedkommende måtte få kendskab til som led i ethverv som beskrevet i litra a), der udføres i en virksomhed, som gennemkontrol har snævre forbindelser med investeringsselskabet, i hvilken
vedkommende udfører ovennævnte hverv.
2. Det forhold, at de personer, der er autoriseret i henhold til direktiv
84/253/EØF, i god tro videregiver oplysninger til de kompetente myndighederom forhold eller beslutninger som omhandlet i stk. 1, betragtes ikke som brud
på den tavshedspligt, som gælder i henhold til kontrakt eller love eller
administrative bestemmelser, og påfører ikke de pågældende personer nogenform for ansvar.
Artikel 26
Medlemsstaterne sikrer, at afgørelser, der træffes vedrørende et investerings-
selskab i henhold til love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget ioverensstemmelse med dette direktiv, kan prøves ved domstolene; dettegælder også, hvis der ikke er truffet nogen afgørelse senest seks måneder efter
indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, der indeholder alle de i henhold til
gældende bestemmelser krævede oplysninger.
Artikel 27
Med forbehold af reglerne for inddragelse af tilladelser og tilfælde omfattet af
straffelovgivningen skal medlemsstaterne sørge for, at deres respektivekompetente myndigheder, i tilfælde af at et investeringsselskab eller detsansvarlige ledelse har overtrådt love eller administrative bestemmelser om
tilsyn med investeringsselskaber eller om disses virksomhed, kan vedtage
foranstaltninger eller pålægge sanktioner med det udtrykkelige formål atbringe de konstaterede overtrædelser eller årsagerne hertil til ophør.
Artikel 28
Medlemsstaterne sørger for, at der ikke sker nogen forskelsbehandling i
forbindelse med gennemførelsen af dette direktivs bestemmelser.
AFSNIT VII
Afsluttende bestemmelser
Artikel 29
Indtil der vedtages et nyt direktiv om fastsættelse af bestemmelser om
tilpasning af nærværende direktiv til de tekniske fremskridt på nedennævnte
områder, vedtager Rådet i overensstemmelse med afgørelse 87/373/EØF (
1)
med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen de tilpasninger, som
måtte være nødvendige vedrørende:
— udvidelse af indholdet af listen i bilagets afsnit C— tilpasning af terminologien i bilagets lister for at tage hensyn til
udviklingen på de finansielle markeder
— de områder, på hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle
oplysninger, jf. artikel 23!M1
(1) EFT nr. L 197 af 18. 7. 1987, s. 33.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 26
— præcisering af definitionerne for at sikre en ensartet iværksættelse af
direktivet i Fællesskabet
— præcisering af definitionerne for at tage hensyn til udviklingen på de
finansielle markeder ved anvendelse af direktivet
— samordning af terminologien og definitionernes affattelse med senere
foranstaltninger vedrørende investeringsselskaber og dermed beslægte-de områder
— de øvrige opgaver, der er omhandlet i artikel 7, stk. 5.
Artikel 30
1. Investeringsselskaber, der allerede inden den 31. december 1995 har
fået tilladelse til at udføre investeringsservice i hjemlandet, anses for at haveden for dette direktiv nødvendige tilladelse, hvis der ifølge den pågældende
medlemsstats lovgivning kræves overholdelse af betingelser svarende til dem,
der er fastsat i artikel 3, stk. 3, og i artikel 4.
2. Investeringsselskaber, der allerede udøver deres virksomhed pr. 31.
december 1995, og som ikke er blandt de i stk. 1 omhandlede, kan fortsættevirksomheden, hvis de inden den 31. december 1996 i henhold tilbestemmelserne i hjemlandet får tilladelse til at fortsætte virksomheden
ifølge de bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv.
Kun meddelelse af en sådan tilladelse gør det muligt for de pågældende
selskaber at påberåbe sig dette direktivs bestemmelser om fri etablering og fri
udveksling af tjenesteydelser.
3. Såfremt investeringsselskaberne inden datoen for dette direktivs
vedtagelse har påbegyndt deres virksomhed i andre medlemsstater gennemfilialer eller ved udveksling af tjenesteydelser, fremsender myndighederne i
hjemlandet i henhold til artikel 17, stk. 1 og 2, og artikel 18, mellem den 1.
juli 1995 og den 31. december 1995 en liste til myndighederne i alle deberørte medlemsstater over de selskaber, der overholder dette direktivsbestemmelser, og som udøver deres virksomhed i de pågældende medlems-
stater, med angivelse af den virksomhed der udøves.
4. Fysiske personer, der på datoen for dette direktivs vedtagelse har
tilladelse til at yde investeringsservice i en medlemsstat, anses for at have
tilladelse i henhold til dette direktiv, såfremt de opfylder betingelserne iartikel 1, nr. 2, andet afsnit, andet led, og i artikel 1, nr. 2, tredje afsnit, første
til fjerde led.
Artikel 31
Medlemsstaterne vedtager senest den 1. juli 1995 de love og administrative
bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
De pågældende love og administrative bestemmelser træder i kraft senest den
31. december 1995. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen
herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal
de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggø-relsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for dennehenvisning fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 27
BILAG
AFSNIT A
Tjenesteydelser
1. a) modtagelse og formidling for investorers regning af ordrer vedrørende et
eller flere af de i afsnit B nævnte instrumenter
b) udførelse af sådanne ordrer for tredjemands regning.
2. Forretninger for egen regning med ethvert af de i afsnit B nævnte instrumenter.3. Skønsmæssig porteføjlepleje af de enkelte kunders værdipapirbeholdninger
efter instruks fra investorerne, såfremt beholdningerne omfatter et eller flere afde i afsnit B nævnte instrumenter.
4. Afsætningsgaranti i forbindelse med emissioner af et eller flere af de i afsnit B
nævnte instrumenter og/eller placering af sådanne emissioner.
AFSNIT B
Instrumenter
1. a) værdipapirer
b) andele udstedt af institutter for kollektiv investering.
2. Pengemarkedsinstrumenter.3. Finansielle futures, herunder tilsvarende instrumenter, der afregnes kontant.
4. Fremtidige renteaftaler (FRA-kontrakter).
5. Rente- og valutaswaps samt swaps på aktier og aktieindeks.6. Optioner på at erhverve eller afhænde et instrument, der falder ind under dette
afsnit i bilaget, herunder tilsvarende instrumenter, der afregnes konstant. Idenne kategori indgår valuta- og renteoptioner.
AFSNIT C
Accessoriske tjenesteydelser
1. Opbevaring og forvaltning i forbindelse med et eller flere af de i afsnit B nævnte
instrumenter.
2. Boksudlejning.
3. Kredit- eller långivning til en investor, således at denne kan udføre en
transaktion med et eller flere af de i afsnit B nævnte instrumenter, såfremt denvirksomhed, der yder kreditten eller lånet, deltager i transaktionen.
4. Rådgivning til virksomheder vedrørende kapitalstrukturer, industristrategi og
dermed beslægtede spørgsmål samt rådgivning og tjenesteydelser vedrørendefusioner og opkøb af virksomheder.
5. Tjenesteydelser i forbindelse med afsætningsgaranti.6. Investeringsrådgivning vedrørende et eller flere af de i afsnit B nævnte
instrumenter.
7. Valutatransaktioner, når de pågældende transaktioner er et led i ydelsen af
investeringsservice.!
B1993L0022 — DA — 26.09.1998 — 002.001 — 28