1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 27. juni 1977
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for syge-
plejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje samt om foranstaltninger, der skal
lette den faktiske udøvelse af etableringsretten og den fri udveksling af tjenesteydelser
(77/452/EØF)
(EFT L 176 af 15.7.1977, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1 Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2 Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 27. juni 1977
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser for sygeplejersker med ansvar for den almenesundheds- og sygepleje samt om foranstaltninger, der skal lette denfaktiske udøvelse af etableringsretten og den fri udveksling af
tjenesteydelser
(77/452/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske fællesskab, særlig artikel 49, 57, 66 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet forskelsbe-
handling på området etablering og tjenesteydelser forbudt fra
overgangsperiodens udløb; det således gennemførte princip om national
behandling finder navnlig anvendelse ved udstedelse af en eventueltfornøden autorisation for adgang til virksomhed som sygeplejerskemed ansvar for den almene sundheds- og sygepleje samt ved indregi-strering i eller medlemsskab af faglige organisationer eller organer;
det forekommer dog formålstjenligt at fastsætte visse bestemmelser,
som skal lette den faktiske gennemførelse af etableringsretten og denfriudveksli ng af tjenesteydelser for sygeplejersker med ansvar for den
almene sundheds- og sygepleje;
i henhold til traktaten må medlemsstaterne ikke yde nogen form for
støtte, som vil kunne fordreje betingelserne for etablering;
artikel 57, stk. 1, i traktaten foreskriver, at der skal vedtages direktiver
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser;
det forekommer hensigtsmæssigt, at der samtidig med den gensidige
anerkendelse af eksamensbeviserne fastlægges en samordning af
uddannelsesbetingelserne for sygeplejersker med ansvar for den almene
sundheds- og sygepleje; denne samordning er indeholdt i direktiv 77/453/EØF (
3);
i flere medlemsstater er adgang til og udøvelse af virksomhed som
sygeplejerske med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje vedlov gjort betinget af, at den pågældende er i besiddelse af et bevis forbestået sygeplejeeksamen; ivi sse andre medlemsstater, hvor dennebetingelse ikke stilles, er retten til at betegne sig som sygeplejerske
med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje dog fastsat ved lov;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke
nødvendigvis medfører en indholdsmæssig ligestilling af de uddan-
nelser, som disse eksamensbeviser vedrører, bør der, hvad angår
benyttelsen af titel på grundlag af uddannelse, kun gives tilladelse tilbenyttelse af denne på sproget iden medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland;
for at lette de nationale myndigheders gennemførelse af dette direktiv
kan medlemsstaterne foreskrive, at de begunstigede, der opfylder deheri stillede uddannelsesbetingelser, samtidig med deres uddannelses-bevis skal forelægge et certifikat, som er udstedt af de kompetente1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 65 af 5. 6. 1970, s. 12.
(2) EFT nr. C 108 af 26. 8. 1970, s. 23.
(3) Se side 8 i denne Tidende.
▼B
myndigheder i hjemlandet eller det seneste opholdsland, og som atte-
sterer, at disse beviser virkelig er de i dette direktiv omhandlede;
med hensyn til vandel og hæderlighed bør der sondres mellem de krav,
der kan stilles på den ene side for en første adgang til erhvervet, og påden anden side for dets udøvelse;
ved udveksling af tjenesteydelser er det ganske klart, at det krav om
optagelse i eller medlemsskab af faglige organisationer eller organer,der er knyttet til udøvelse af en virksomhed af regelmæssig og varig
karakter iværtslandet, er ti l ulempe for tjenesteyderen på grund af
hans virksomheds midlertidige karakter; kravet bør derfor frafaldes;dog må i så fald tilsynet med den faglige disciplin, som henhører underdisse faglige organisationers eller organers kompetence, sikres; i detteøjemed bør der med forbehold af anvendelsen af artikel 62 i traktaten
åbnes mulighed for at pålægge den begunstigede en indberetningspligt
over for den kompetente myndighed i den medlemsstat, der er værts-land, vedrørende tjenesteydelsen;
hvad angår lønnet udøvelse af virksomhed som sygeplejerske med
ansvar for den almene sundhedsog sygepleje omfatter Rådets forord-ning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens friebevægelighed inden for Fællesskabet (
1) ikke særlige bestemmelser for
de erhverv, der er undergivet forskrifter vedrørende vandel og hæder-
lighed, faglig disciplin og benyttelse af titler; alt efter hvilken
medlemsstat det drejer sig om, kan de pågældende forskrifter anvendeseller bringes i anvendelse såvel på lønmodtagere som på selvstændigeerhvervsdrivende; udøvelse af virksomhed som sygeplejerske medansvar for den almene sundheds- og sygepleje er iflere medlemsstaterbetinget af besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller andet kvali-
fikationsbevis for sygeplejersker; denne virksomhed udøves såvel af
selvstændige som af lønmodtagere, eller endog af de samme personerskiftevis som lønmodtager og som selvstændig i løbet af deres fagligekarriere; for i fuldt omfang at fremme den frie bevægelighed for disseerhvervsudøvere inden for Fællesskabet forekommer det således
nødvendigt at udvide anvendelsen af dette direktiv til også at gælde
for sygeplejersker, der er lønmodtagere —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse på virksomhed som sygeplejerske
med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje.
2. Ved »virksomhed som sygeplejerske med ansvar for den almene
sundheds- og sygepleje« forstås i dette direktiv virksomhed, der udøves
under følgende erhvervstitler:
i Tyskland:
Krankenschwester, Krankenpfleger;i Belgien:
hospitalier(ère)/verpleegassistent(e), infirmier(ère), hospitalier(ère)/
ziekenhuisverpleger (-verpleegster);
i Danmark:sygeplejerske;i Frankrig:infirmier(ère);i Irland:Registered General Nurse;1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2.
▼B
i Italien:
infermiere professionale;i Luxembourg:
infirmier;
i Nederlandene:verpleegkundige;i Det forenede Kongerige:
—England,Wales og Nordirland:
State Registered Nurse;
—Skotland:
Registered General Nurse;
i Grækenland:
διπλωµατούχος αδελφή νοσοκόµος;
i Spanien:
Enfermero/a diplomado/a;i Portugal:Enfermeiro.
KAPITEL II
EKSAMENSBEVISER, CERTIFIKATER OG ANDRE KVALIFI-
KATIONSBEVISER FOR SYGEPLEJERSKER MED ANSVAR
FOR DEN ALMENE SUNDHEDS- OG SYGEPLEJE
Artikel 2
Hver medlemsstat anerkender de eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser, der udstedes til medlemsstaternes statsborgere af
de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 1 i direktiv77/453/EØF, og som er anført i artikel 3, ved for så vidt angår adgangtil og udøvelse af selvstændig virksomhed som sygeplejerske medansvar for den almene sundheds- og sygepleje at give dem samme
gyldighed på sit område som de eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser, den selv udsteder.
Artikel 3
De i artikel 2 omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvali-
fikationsbeviser er følgende:
a)i Tyskland:
— certifikater udstedt af de kompetente myndigheder efter bestået
»staatliche Prüfung in der Krankenpflege«,
— attestationer fra de kompetente myndigheder i Forbundsrepu-
blikken Tyskland som bekræfter, at kvalifikationsbeviser,udstedt efter den 8. maj 1945 af de kompetente myndigheder i
Den tyske demokratiske Republik, er ligestillet med de i første
led nævnte kvalifikationsbeviser;
b)i Belgien:
— »brevet d'hospitalier(ère)/verpleegassistent(e)« udstedt af staten
eller af skoler, oprettet eller anerkendt af staten,
— »brevets d'infirmier(ère) hospitalier(ère)/ziekenhuis-verpleger (-
verpleegster)« udstedt af staten eller af skoler, oprettet elleranerkendt af staten,
— »diplômes d'infirmier(ère) gradué(ère) hospitalier(ère)/ gegra-
dueerde ziekenhuis- verpleger (-verpleegster)« udstedt af stateneller af højere paramedicinske skoler, oprettet eller anerkendt af
staten;
c)i Danmark:1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 4
▼A1
▼A2
▼B
▼B
eksamensbevis som sygeplejerske udstedt af en af Sundhedssty-
relsen godkendt sygeplejeskole;
d)i Frankrig:
»diplôme d'État d'infirmier(ère)« udstedt af »Ministère de la Santé«
(Sundhedsministeriet);
e)i Irland:
certifikat som »Registered General Nurse« udstedt af »An Bord
Altranais« (»Nursing Board«);
f)i Italien:
»diploma di abilitazione professionale per infermiere professionale«
udstedt af statsanerkendte skoler;
g)i Luxembourg:
— »diplômes d'État d'infirmier«,
— »diplômes d'État d'infirmier hospitalier gradué«,
udstedt af »le ministre de la santé publique« (ministeren for det
offentlige sundhedsvæsen) på grundlag af eksamenskomiteens afgø-relse;
h)i Nederlandene:
— eksamensbeviser som »verpleger A«, »verpleegster A« eller
»verpleegkundige A«,
— eksamensbevis som »verpleegkundige MBOV (Middelbare Bero-
epsopleiding Verpleegkundige)«,
— eksamensbevis som »verpleegkundige HBOV (Hogere Beroepso-
pleiding Verpleegkundige)«,
udstedt af en af de eksamenskommissioner, der er udnævnt af de
offentlige myndigheder;
i)i Det forenede Kongerige:
certifikat for optagelse i registrets almindelige del, i England og
Wales udstedt af »The General Nursing Counsil for England and
Wales«, i Skotland af »The General Nursing Counsil for Scotland«
og i Nordirland af »The Northern Ireland Counsil for Nurses andMidwives«;
j)i Grækenland:
— Eksamensbevis fra Ανωτέρας Σχολής Αδελφών Νοσοκόµων
(højere læreanstalt for sygeplejersker), behørigt bekræftet af
Socialministeriet, eller eksamensbevis fra των παραϊατρικών
σχολών των Κέντρων Ανωτέρας Τεχνικής καιΕπαγγελµατικής Εκπαιδεύσεως ( paramedicinsk læreanstalt
under et center for højere teknisk og erhvervsmæssig uddan-nelse), udstedt af Undervisnings- og Kirkeministeriet, og
—πιστοποιητικό πρακτικής ασκήσεως του επαγγέλµατος της
αδελφής νοσοκόµου ( bevis for afsluttet praktikantuddannelse
som sygeplejerske), udstedt af Socialministeriet;
k)i Spanien:
»Título de Diplomado universitario en Enfermería« (eksamensbevis
for universitetsuddannelse som sygeplejerske) udstedt af ministerietfor undervisning og videnskab;
l)i Portugal:
»Diploma do curso de enfermagem geral« (bevis for bestået
eksamen ialmen sygepleje) udstedt af statsanerkendte skoler ogregistreret af den kompetente myndighed.1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 5
▼A1
▼A2
▼B
KAPITEL III
ERHVERVEDE RETTIGHEDER
Artikel 4
Hver medlemsstat anerkender som tilstrækkeligt bevis for de af
medlemsstaternes statsborgere, hvis eksamensbeviser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser ikke opfylder alle de mindstekrav til uddan-nelse, der er fastsat i artikel 1 i direktiv 77/453/EØF, deeksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for syge-plejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, der er
udstedt af disse medlemsstater før iværksættelsen af nævnte direktiv,
vedlagt en attestation, der bekræfter, at disse statsborgere faktisk ogretmæssigt har udøvet virksomhed som sygeplejerske med ansvar forden almene sundheds- og sygepleje imi ndst tre år iløbet af de femår, der går forud for attestationens udstedelse.
Denne virksomhed skal have omfattet ansvar for programmeringen,
tilrettelæggelsen og gennemførelsen af patientens sygepleje.
KAPITEL IV
BENYTTELSE AF TITEL PÅ GRUNDLAG AF UDDANNELSE
Artikel 5
1. Med forbehold af artikel 13 drager de medlemsstater, der er vært-
slande, omsorg for, at medlemsstaternes statsborgere, som opfylder de iartikel 2 og 4 fastsatte betingelser, får ret til at benytte deres retmæs-
sige uddannelsestitel, for så vidt denne ikke er den samme som
erhvervstitlen, og eventuelt en forkortelse for den, fra den medlemsstat,der er deres hjemland eller seneste opholdsland, og på denne statssprog. De medlemsstater, der er værtslande, kan foreskrive, at dennetitel skal efterfølges af navn og sted for den institution eller det bedøm-melsesudvalg, der har tildelt den.
2. Såfremt uddannelsestitlen fra en medlemsstat, der er hjemland
eller seneste opholdsland, iværtsmedlemsstaten kan forveksles med entitel, der i denne stat kræver en supplerende uddannelse, som denbegunstigede ikke har erhvervet, kan denne værtsmedlemsstat fore-skrive, at den pågældende skal benytte sin uddannelsestitel fra denmedlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, ien passende
udformning, som den pågældende værtsmedlemsstat angiver.
KAPITEL V
BESTEMMELSER, SOM SKAL LETTE DEN FAKTISKE
GENNEMFØRELSE AF ETABLERINGSRETTEN OG DEN FRIUDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER FOR SYGEPLEJER-
SKER MED ANSVAR FOR DEN ALMENE SUNDHEDS- OG
SYGEPLEJE
A.Særlige bestemmelser om etableringsret
Artikel 6
1. Den medlemsstat, der er værtsland, og som af sine egne statsbor-
gere for den første adgang til en af de i artikel 1 nævnte former forvirksomhed kræver bevis for vandel og hæderlighed, skal for statsbor-gere fra andre medlemsstater som tilstrækkeligt bev is godkende enattestation udstedt af en kompetent myndighed i den medlemsstat, der
er hjemland eller seneste opholdsland, og som bekræfter, at de betin-
gelser vedrørende vandel og hæderlighed, der i denne medlemsstatstilles for adgangen til den pågældende form for virksomhed, eropfyldt.
2. Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholds-
land, ikke kræver bevis for vandel og hæderlighed for den første1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 6
▼B
adgang til den pågældende form for virksomhed, kan værtsmedlems-
staten, af statsborgere fra den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland, kræve en udskrift af strafferegisteret eller, hvis
sådanne ikke udfærdiges, et tilsvarende dokument udstedt af en kompe-
tent myndighed i den medlemsstat, der er hjemland eller senesteopholdsland.
3. Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, har kendskab til
alvorlige og konkrete forhold, der har foreligget uden for dens område,og som i dette værtsland vil kunne få følger for adgangen til den
pågældende form for virksomhed, kan den give underretning herom til
den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, under-
søger rigtigheden af forholdene, for så vidt de i denne medlemsstat vilkunne få følger for adgangen til den pågældende form for virksomhed.Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af deundersøgelser, der skal foretages, og meddeler værtsmedlemsstaten de
slutninger, de drager heraf med hensyn til de attestationer eller doku-
menter, som de har udsendt.
Medlemsstaterne sikrer, at de afgivne oplysninger behandles fortroligt.
Artikel 7
1. Såfremt der i en medlemsstat, som er værtsland, gælder admini-
strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om opfyldelse af krav
vedrørende vandel og hæderlighed, herunder bestemmelser om discipli-
nære sanktioner i tilfælde af alvorlig tjenesteforseelse ellerdomfældelse for lovovertrædelser iforbi ndelse med udøvelsen af en afde i artikel 1 nævnte former for virksomhed, fremsender den medlems-stat, der er hjemland eller seneste opholdsland, til den medlemsstat, der
er værtsland, de nødvendige oplysninger om faglige og administrative
foranstaltninger eller sanktioner, der er truffet over for den pågældende,såvel som om de strafferetlige sanktioner, der vedrører udøvelsen aferhvervet iden medlemsstat, der. er hjemland eller seneste opholds-land.
2. Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, har kendskab til
alvorlige og konkrete forhold, der har foreligget uden for dens område,
og som idette værtsland vi l kunne få følger for udøvelsen af den
pågældende form for virksomhed, kan den give underretning herom tilden medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, under-
søger rigtigheden af forholdene, for så vidt de i denne medlemsstat vilkunne få følger for udøvelsen af den pågældende form for virksomhed.Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de
undersøgelser, der skal foretages, og meddeler værtsmedlemsstaten de
slutninger, de drager heraf med hensyn til de oplysninger, som de harfremsendt ihenhold ti l stk. 1.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 8
Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere
for adgang til eller udøvelse af de i artikel 1 nævnte former for virk-somhed kræver dokumentation for fysisk og psykisk sundhed, skaldenne stat som tilstrækkeligt bevis i så henseende godkende fremlæg-gelsen af det dokument, der kræves iden medlemsstat, der er hjemland
eller seneste opholdsland.
Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland,
ikke kræver dokumentation af denne art for adgang til eller udøvelseaf den pågældende form for virksomhed, skal værtsmedlemsstaten, forstatsborgere fra den medlemsstat, der er hjemland eller senesteopholdsland, godkende en af en kompetent myndighed i denne statudstedt attestation, der svarer til attestationerne i værtsmedlemsstaten.1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 7
▼B
Artikel 9
De iarti kel 6, 7 og 8 omhandlede dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være ældre end 3 måneder.
Artikel 10
1. Proceduren for godkendelse af den begunstigedes adgang til en af
de i artikel 1 nævnte former for virksomhed i overensstemmelse medartikel 6, 7 og 8 skal afsluttes så hurtigt som muligt og senest 3måneder efter fremlæggelsen af samtlige akter vedrørende den pågæl-dende med forbehold af de forsinkelser, der måtte opstå som følge af
en eventuel klage efter gennemførelsen af denne procedure.
2. 1 de i artikel 6, stk. 3, og artikel 7, stk. 2, omhandlede tilfælde
bevirker en anmodning om fornyet undersøgelse, at den i stk. 1omhandlede frist suspenderes.
Den medlemsstat, der bliver hørt, skal afgive sit svar inden for en frist
af 3 måneder.
Den medlemsstat, der er værtsland, fremmer den istk. 1 nævnte
procedure straks efter modtagelsen af dette svar eller fra udløbet afdenne frist.
B.Særlige bestemmelser om udveksling af tjenesteydelser
Artikel 11
1. Såfremt en medlemsstat af sine egne statsborgere for adgang til
eller udøvelse af en af de i artikel 1 nævnte former for virksomhedkræver enten en autorisation eller indregistrering i eller medlemsskab
af en faglig organisation eller et fagligt organ, skal denne medlemsstat
fritage medlemsstaternes statsborgere fra opfyldelsen af dette krav forså vidt angår tjenesteydelser.
Den begunstigede udfører tjenesteydelsen med samme rettigheder og
pligter som statsborgerne i den medlemsstat, der er værtsland; han er
navnlig undergivet de disciplinære bestemmelser af faglig eller admini-strativ karakter, der finder anvendelse i denne medlemsstat.
Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, træffer en foranstaltning i
medfør af andet afsnit eller har kendskab til forhold, der er i strid
med disse bestemmelser, giver den omgående underretning herom tilden medlemsstat, i hvilken den begunstigede er etableret.
2. Den medlemsstat, der er værtsland, kan foreskrive, at den begun-
stigede på forhånd skal afgive en erklæring om sin tjenesteydelse til de
kompetente myndigheder, såfremt udførelsen af denne ydelse medføreret midlertidigt ophold på dens område.
I hastende tilfælde kan denne erklæring afgives så hurtigt som muligt,
efter at tjenesteydelsen er udført.
3. I medfør af stk. 1 og 2 kan en medlemsstat, der er værtsland, af
den begunstigede kræve et eller flere dokumenter indeholdendefølgende oplysninger:
— den istk. 2 omhandlede erklæri ng,
— en attestation, der bekræfter, at den begunstigede retmæssigt udøver
de omhandlede former for virksomhed i den medlemsstat, hvorvedkommende er etableret,
— en attestation for, at den begunstigede er i besiddelse af det eller de
eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifikationsbeviser, der
er påkrævet for udførelse af den pågældende tjenesteydelse, og
som er nævnt i dette direktiv.
4. Det eller de istk. 3 nævnte dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være ældre end 12 måneder.
5. Såfremt en medlemsstat helt eller delvis, midlertidigt -eller defini-
tivt, fratager en af sine egne statsborgere eller en statsborger fra enanden medlemsstat, der er etableret på dens område, retten til at udøveen af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed, drager den i1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 8
▼B
givet fald omsorg for, at den i stk. 3, andet led, omhandlede attestation
inddrages midlertidigt eller definitivt.
Artikel 12
Såfremt det ien medlemsstat, der er værtsland, er nødvendi gt at være
indregistreret i et offentligretligt socialsikringsorgan for med et forsik-ringsorgan at foretage afregning i forbindelse med virksomhed udøvettil fordel for socialforsikrede, skal denne medlemsstat i tilfælde af, at
udførelse af tjenesteydelser medfører rejser for den begunstigede,
fritage medlemsstaters statsborgere, der er etableret i en andenmedlemsstat, for at opfylde dette krav.
Den begunstigede skal dog forud, eller i hastende tilfælde efterføl-
gende, underrette dette organ om sin tjenesteydelse.
C.Fællesbestemmelser om etableringsretten og om fri udveksling
af tjenesteydelser
Artikel 13
Såfremt der ien medlemsstat, som er værtsland, fi ndes bestemmelser
om benyttelsen af den erhvervstitel, der hører til en af de i artikel 1omhandlede former for virksomhed, benytter statsborgere fra de øvrigemedlemsstater, som opfylder de i artikel 2 og 4 fastsatte betingelser,den erhvervsti tel iværtsmedlemsstaten, som idenne stat svarer ti l deres
uddannelsesniveau, og gør brug af forkortelsen for denne titel.
Artikel 14
Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere
kræver aflæggelse af ed eller et højtideligt løfte for adgang til ellerudøvelse af en af de i artikel 1 omhandlede former for virksomhed,
og såfremt udformningen af denne ed eller dette løfte ikke er brugbar
for statsborgere fra de øvrige medlemsstater, drager værtsmedlems-staten omsorg for, at en passende og dækkende udforening kanforelægges for de pågældende.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med
henblik på at gøre det muligt for de begunstigede at få oplysning omsundheds- og sociallovgivningen samt i givet fald om de erhvervsetiskeregler iden medlemsstat, der er værtsland.
I dette øjemed kan de oprette informationskontorer, hvor de begunsti-
gede kan få de nødvendige oplysninger. I tilfælde af etablering kanværtsmedlemsstaterne forlange, at de pågældende optager forbindelsemed disse kontorer.
2. Medlemsstaterne kan oprette de istk. 1 omhandlede kontorer i
tilknytning tilde kompetente myndigheder og organer, som de udpegerinden for den i artikel 19, stk. 1, fastsatte frist.
3. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de begunstigede i deres
egen og i deres patienters interesse i givet fald opnår de sprogkund-
skaber, der er nødvendige for udøvelsen af deres erhvervsmæssigevirksomhed i den medlemsstat, der er værtsland.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 16
Den medlemsstat, der er værtsland, kan i tilfælde af begrundet tvivl af
en anden medlemsstats kompetente myndigheder kræve en bekræftelsepå ægtheden af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikati-onsbeviser, som er udstedt i denne medlemsstat og omhandlet ikapitel II og III, samt en bekræftelse på, at den begunstigede opfylderalle de i direktiv 77/453/ EØF fastsatte uddannelsesbetingelser.1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 9
▼B
Artikel 17
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 19, stk. 1, fastsatte
frist de myndigheder og organer, der er bemyndiget til at udstede eller
modtage de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser
samt de dokumenter og oplysninger, som er omhandlet i dette direktiv,og underretter' straks de andre medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 18
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse på statsborgere i medlemssta-
terne, som ioverensstemmelse med forordni ng (EØF) nr. 1612/68 somlønmodtagere udøver eller agter at udøve en af de iarti kel 1 nævnteformer for virksomhed.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden to år efter dets meddelelse og under-
retter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 20
Såfremt der ved gennemførelsen af dette direktiv skulle opstå større
vanskeligheder for en medlemsstat inden for særlige områder, under-søger Kommissionen disse vanskeligheder i samarbejde med dennestat og indhenter udtalelse fra det udvalg af højere embedsmænd indenfor sundhedsvæsenet, der er nedsat ved afgørelse 75/365/EØF (
1),
ændret ved afgørelse 77/455/EØF (2).
Kommissionen fremsætter i givet fald hensigtsmæssige forslag for
Rådet.
Artikel 21
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1977L0452 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 10
(1) EFT nr. L 167 af 30. 6. 1975, s. 19.
(2) Se side 13 i denne Tidende,