1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 92/100/EØF
af 19. november 1992
om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i
forbindelse med intellektuel ejendomsret
(EFT L 346 af 27.11.1992, s. 61)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 93/98/EØF af 29. oktober 1993 L 290 9 24.11.1993
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 L 167 10 22.6.2001
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/100/EØF
af 19. november 1992
om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavs-
retsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel
ejendomsret
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(
1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(3),
og
ud fra følgende betragtninger:Den retsbeskyttelse, som i henhold til de enkelte medlemsstaters
lovgivning og praksis tillægges ophavsretligt beskyttede værker samt
frembringelser beskyttet af ophavsretsbeslægtede rettigheder, divergererfra medlemsstat til medlemsstat for så vidt angår udlejning og udlån;dette kan skabe hindringer for samhandelen samt konkurrencefordrej-ninger til skade for det indre markeds gennemførelse og funktion;
sådanne forskelle i retsbeskyttelsen kan blive endnu mere udtalte, hvis
medlemsstaterne vedtager ny og indbyrdes divergerende lovgivning,eller hvis national retspraksis vedrørende fortolkning af disse bestem-melser udvikler sig forskelligt;
sådanne forskelle bør derfor elimineres i overensstemmelse med det i
Traktatens artikel 8 A fastsatte mål om etablering af et område udenindre grænser for således i henhold til Traktatens artikel 3, litra f), atgennemføre en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden forfællesmarkedet ikke fordrejes;
udlejning og udlån af ophavsretligt beskyttede værker samt frem-
bringelser beskyttet af ophavsretsbeslægtede rettigheder spiller en stadigstørre rolle for navnlig ophavsmænd, kunstnere samt producenter affonogrammer og film, og piratvirksomhed udgør en stadig større trussel;
rimelig beskyttelse af ophavsretligt beskyttede værker og frembringelser
beskyttet af ophavsretsbeslægtede rettigheder i form af udlejnings- og
udlånsrettigheder samt beskyttelse af frembringelser i form af opta-gelses-, reproduktions- og udsendelsesrettigheder samt rettigheder tiloffentlig gengivelse kan derfor anses at være af afgørende betydning forden økonomiske og kulturelle udvikling inden for Fællesskabet;
den beskyttelse, som ophavsretten og dermed beslægtede rettigheder
yder, bør tilpasses den nye økonomiske situation, såsom nye former forudnyttelse;
det er nødvendigt, at ophavsmænd og udøvende kunstnere sikres et
rimeligt vederlag, for vedvarende at kunne hellige sig deres skabende og
kunstneriske virksomhed, og de nødvendige investeringer til navnlig
fremstilling af fonogrammer og film er særdeles store og risiko-behæftede; muligheden for at sikre et rimeligt vederlag og at dækkedisse investeringer kan kun sikres effektivt, hvis de berørte rettigheds-havere har en rimelig retsbeskyttelse;
sådanne kreative, kunstneriske og igangsættende aktiviteter udøves i vidt
omfang som selvstændig virksomhed, der bør fremmes ved tilvejebrin-gelse af en harmoniseret retlig beskyttelse inden for Fællesskabet;1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 53 af 28. 2. 1991, s. 35, og EFT nr. C 128 af 20. 5. 1992, s. 8.
(2) EFT nr. C 67 af 16. 3. 1992, s. 92, og afgørelse af 28. oktober 1992 (endnu
ikke offentliggjort i Tidende).
(3) EFT nr. C 269 af 14. 10. 1991, s. 54.
▼B
i det omfang disse aktiviteter i hovedsagen består i tjenesteydelser, bør
udvekslingen heraf ligeledes fremmes ved etablering af harmoniserederetsforskrifter inden for Fællesskabet;
medlemsstaternes lovgivning bør tilnærmes indbyrdes under over-
holdelse af internationale konventioner, der danner basis for mangemedlemsstaters lovgivning om ophavsret og hermed beslægtede
rettigheder;
Fællesskabets lovgivning vedrørende udlejnings- og udlånsrettigheder
samt visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder behøver ikke række
videre end til fastsættelsen af, at medlemsstaterne skal indføre
udlejnings- og udlånsrettigheder for visse kategorier af rettighedshaveresamt yderligere indføre ret til optagelse, reproduktion, radiospredning,udsendelse og offentlig gengivelse til fordel for visse kategorier afrettighedshavere på området for ophavsretsbeslægtet beskyttelse;
det er nødvendigt at definere begreberne udlejning og udlån i dette
direktivs betydning;
af hensyn til klarheden bør udlejning og udlån i direktivets forstand ikke
omfatte det forhold, at fonogrammer og film (filmværker elleraudiovisuelle værker eller levende billeder, hvad enten de er ledsagetaf lyd eller ej) stilles til rådighed for offentlig fremvisning eller
udsendelse, stilles til rådighed i udstillingsøjemed eller stilles til
rådighed for brug på stedet; udlån i direktivets forstand omfatter ikkedet forhold, at offentligt tilgængelige institutioner stiller værker tilrådighed for hinanden;
når en offentligt tilgængelig institutions udlån medfører betaling af et
beløb, som ikke overstiger, hvad der er nødvendigt til dækning afinstitutionens driftsudgifter, foreligger der ikke nogen direkte ellerindirekte økonomisk eller kommerciel fordel i dette direktivs forstand;
det er nødvendigt at indføre en ordning, som sikrer, at ophavsmænd og
udøvende kunstnere oppebærer et rimeligt verderlag, som der ikke kangives afkald på; de skal bevare muligheden for at overlade administra-tionen af denne ret til rettighedshaverorganisationer, der repræsenterer
dem;
det rimelige vederlag kan erlægges i form af en eller flere betalinger i
forbindelse med aftalens indgåelse eller på hvilket som helst tidspunkt
derefter;
ved fastsættelsen af dette rimelige vederlag tages der hensyn til, i hvor
høj grad de pågældende ophavsmænd og udøvende kunstnere har
bidraget til fonogrammet eller filmen;
det er også nødvendigt gennem en særlig ordning at beskytte i det
mindste ophavsmænds rettigheder i forbindelse med offentligt udlån;
enhver foranstaltning, der træffes på grundlag af artikel 5 i dette
direktiv, bør imidlertid være i overensstemmelse med fællesskabsretten,særlig Traktatens artikel 7;
kapitel II i dette direktiv hindrer ikke medlemsstaterne i at strække den
formodning, der er nævnt i artikel 2, stk. 5, til at omfatte deenerettigheder, der er omhandlet i nævnte kapitel; kapitel II er hellerikke til hinder for, at medlemsstaterne kan fastsætte bestemmelser omsimpel formodning for så vidt angår tilladelse til udnyttelse af de af de
udøvende kunstneres enerettigheder, som er omhandlet i nævnte kapitel,
og for så vidt denne formodningsregel er i overensstemmelse med deninternationale konvention om beskyttelse af udøvende kunstnere,fremstillere af fonogrammer samt radio- og fjernsynsforetagender, idet følgende benævnt Rom-konventionen;
medlemsstaterne kan fastsætte bestemmelser om en mere vidtgående
beskyttelse af indehavere af ophavsretsbeslægtede rettigheder end dem,der er fastsat i dette direktivs artikel 8;
de harmoniserede udlejnings- og udlånsrettigheder samt den harmoni-
serende beskyttelse af ophavsretsbeslægtede rettigheder må ikke udøvespå en måde, der kan føre til en skjult begrænsning af samhandelenmellem medlemsstaterne, eller på en måde, der strider imod reglen om1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 3
▼B
medieudnyttelseskronologi som anerkendt i Domstolens dom i sagen
Cinéthèque SA mod Fédération nationale des cinémas français(1)—
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
UDLEJNINGS- OG UDLÅNSRETTIGHEDER
Artikel 1
Harmoniseringens genstand
1. Medlemsstaterne indfører i overensstemmelse med bestemmel-
serne i dette kapitel, jf. dog artikel 5, ret til at tillade eller forbyde
udlejning og udlån af originalværker og eksemplarer af ophavsretligtbeskyttede værker samt af andre frembringelser, der er nævnt i artikel 2,stk. 1.
2. I dette direktiv forstås ved »udlejning«: det forhold, at et værk med
henblik på direkte eller indirekte økonomisk eller kommerciel fordel foret begrænset tidsrum stilles til rådighed med henblik på brug.
3. I dette direktiv forstås ved »udlån«: det forhold, at et værk for et
begrænset tidsrum og ikke med henblik på direkte eller indirekteøkonomisk eller kommerciel fordel stilles til rådighed med henblik påbrug via offentligt tilgængelige institutioner.
4. Salg eller anden form for distribution af originalværker, eksem-
plarer af ophavsretligt beskyttede værker og andre frembringelser, jf.artikel 2, stk. 1, medfører ikke, at de i stk. 1 omhandlede rettighederudtømmes.
Artikel 2
Rettighedshavere samt værker, der er genstand for udlejnings- og
udlånsrettigheder
1. Eneretten til at tillade eller forbyde udlejning og udlån tilkommer
— ophavsmanden, for så vidt angår hans originalværk eller eksemplarer
heraf
— den udøvende kunstner, for så vidt angår optagelsen af hans
fremførelse
— fremstilleren af fonogrammer, for så vidt angår hans fonogrammer,
og
— producenten af den første optagelse af en film for så vidt angår den
originale film eller kopier heraf. I dette direktiv forstås ved filmfilmværker, audiovisuelle værker og levende billeder, hvad enten deer ledsaget af lyd eller ej.
2. I dette direktiv anses den ledende instruktør af et filmværk eller
audiovisuelt værk som »ophavsmand« eller som en af »ophavsmæn-dene«. Medlemsstaterne kan bestemme, at andre skal anses sommedindehavere af ophavsretten.
3. Dette direktiv omfatter ikke udlejnings- og udlånsrettigheder i
forbindelse med bygningsværker og brugskunst.
4. De rettigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan overføres eller
overdrages, eller der kan gives licenser til udnyttelse heraf ved kontrakt.
5. Med forbehold af stk. 7 gælder det, at når udøvende kunstnere
individuelt eller kollektivt indgår en kontrakt om produktion af en filmmed en filmproducent, formodes den udøvende kunstner, der omfattes af
kontrakten, medmindre andet er fastsat heri, derved at overdrage sine
udlejningsrettigheder, jf. dog artikel 4.
6. Medlemsstaterne kan indføre en bestemmelse om formodning som
den i stk. 5 fastsatte vedrørende ophavsmænd.1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 4
(1) Sag 60 og 61/84 (Samling 1985, s. 2605).
▼B
7. Medlemsstaterne kan bestemme, at undertegnelsen af en kontrakt
mellem en udøvende kunstner og en filmproducent om produktion af enfilm indebærer tilladelse til en udlejning, forudsat at der i denne kontrakt
er fastsat et rimeligt vederlag som omhandlet i artikel 4. Medlems-
staterne kan også bestemme, at nærværende stykke skal finde tilsvarendeanvendelse på de rettigheder, der er nævnt i kapitel II.
Artikel 3
Udlejning af edb-programmer
Bestemmelserne i dette direktiv berører ikke artikel 4, litra c), i Rådets
direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer(
1).
Artikel 4
Ret til rimeligt vederlag, der ikke kan gives afkald på
1. Ophavsmænd og udøvende kunstnere, der overfører eller over-
drager retten til at udleje et fonogram, en original film eller en kopi af en
film til en producent af fonogrammer eller film, bevarer retten til at
oppebære et rimeligt vederlag for udlejningen.
2. Ophavsmændene eller de udøvende kunstnere kan ikke give afkald
på retten til at oppebære et rimeligt vederlag for udlejning.
3. Retten til at oppebære et rimeligt vederlag kan administreres af
rettighedshaverorganisationer, der repræsenterer ophavsmændene eller
de udøvende kunstnere.
4. Medlemsstaterne kan foreskrive, om og i hvilket omfang retten til
at oppebære et rimeligt vederlag kan kræves administreret af rettig-
hedshaverorganisationer, samt hos hvem vederlaget kan kræves eller
inddrives.
Artikel 5
Indskrænkninger i eneretten til offentligt udlån
1. Medlemsstaterne kan gøre indskrænkninger i den eneret, der er
omhandlet i artikel 1 med hensyn til offentligt udlån, såfremt i detmindste ophavsmændene oppebærer vederlag for sådant udlån.Medlemsstaterne skal frit kunne fastsætte dette vederlag under hensyntil deres målsætninger for fremme af kulturen.
2. Hvis medlemsstaterne ikke anvender den i artikel 1 omhandlede
eneret til udlån for så vidt angår fonogrammer, film og edb-programmer,
skal de i det mindste for ophavsmænds vedkommende indføre et
vederlag.
3. Medlemsstaterne kan fritage visse kategorier af institutioner for at
betale det i stk. 1 og 2 nævnte vederlag.
4. Inden den 1. juli 1997 udarbejder Kommissionen sammen med
medlemsstaterne en rapport om offentligt udlån i Fællesskabet.
Rapporten fremsendes til Europa-Parlamentet og Rådet.
KAPITEL II
OPHAVSRETSBESLÆGTEDE RETTIGHEDER
Artikel 6
Optagelsesrettigheder
1. Medlemsstaterne foreskriver, at udøvende kunstnere har eneret til
at tillade eller forbyde optagelse af deres fremførelser.
2. Medlemsstaterne foreskriver, at radio- og fjernsynsselskaber har
eneret til at tillade eller forbyde optagelse af deres udsendelser, hvad1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 5
(1) EFT nr. L 122 af 17. 5. 1991, s. 42.
▼B
enten disse sendes som trådløse eller trådbårne, herunder kabel- eller
satellitfremførte udsendelser.
3. Et kabelselskab har ikke den i stk. 2 nævnte ret, hvis det blot
foretager viderespredning pr. kabel af radio- eller fjernsynsselskabersudsendelser.
Artikel 8
Radio- og fjernsynsudsendelse og kommunikation til offentligheden
1. Medlemsstaterne tillægger udøvende kunstnere eneret til at tillade
eller forbyde udsendelse ved hjælp af radiobølger og kommunikation tiloffentligheden af deres fremførelser, medmindre fremførelsen i sig selv
sker ved en radio- eller fjernsynsudsendelse eller på grundlag af en
optagelse.
2. Medlemsstaterne tillægger udøvende kunstnere og fonogram-
fremstillere ret til vederlag, som deles mellem dem, således at
brugeren betaler et rimeligt, samlet vederlag, hvis et fonogram, der er
udgivet i kommercielt øjemed, eller en reproduktion af et sådantfonogram, anvendes til udsendelse ved hjælp af radiobølger eller tilkommunikation til offentligheden. Medlemsstaterne kan, hvis der ikke erenighed mellem de udøvende kunstnere og fonogramfremstillerne,
fastlægge betingelserne for et sådant vederlags fordeling mellem dem.
3. Medlemsstaterne tillægger radio- og fjernsynsselskaber eneret til at
tillade eller forbyde viderespredning af deres udsendelser ved hjælp afradiobølger samt kommunikation til offentligheden af deres udsendelser,
hvis denne foretages på steder, hvortil der er offentlig adgang mod
betaling af entré.
Artikel 9
Spredningsret
1. Medlemsstaterne giver:
— udøvende kunstnere for så vidt angår optagelser af deres fremførelser
— fremstillere af fonogrammer for så vidt angår deres fonogrammer— producenter af den første optagelse af en film, for så vidt angår den
originale film eller eksemplarer deraf
— radio- eller fjernsynsselskaber for så vidt angår optagelser af deres
udsendelser som omhandlet i artikel 6, stk. 2
eneret til at gøre disse genstande, herunder eksemplarer deraf,
tilgængelige for almenheden ved salg eller på anden måde; denne ret
benævnes i det følgende »spredningsret«.
2. Spredningsretten inden for Fællesskabet med hensyn til en
genstand som omhandlet i stk. 1 udtømmes først, når genstanden forførste gang sælges i Fællesskabet af rettighedshaveren eller med dennes
tilladelse.
3. Spredningsretten berører ikke de særlige rettigheder ifølge kapitel
I, særlig artikel 1, stk. 4.
4. Spredningsretten kan overføres eller overdrages, eller der kan
gives licenser til udnyttelse heraf ved kontrakt.
Artikel 10
Indskrænkning i rettighederne
1. Medlemsstaterne kan indføre indskrænkninger i de i kapitel II
nævnte rettigheder i forbindelse med:
a) privat brug
b) brug af korte uddrag i forbindelse med omtale af dagsbegivenheder1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 6
▼M2
▼B
▼B
c) radio- eller fjernsynsselskabers optagelse til midlertidig brug for
deres egne udsendelser og under anvendelse af deres egne faciliteter
d) brug udelukkende til undervisning eller videnskabelig forskning.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne, for så vidt angår beskyttelsen
af udøvende kunstnere, fremstillere af fonogrammer, radio- og fjern-
synsselskaber og producenter af den første optagelse af film, indføre
lignende indskrænkninger som dem, de indfører med hensyn tilbeskyttelsen af ophavsretten til litterære og kunstneriske værker.Tvangslicens kan dog kun meddeles i det omfang, det er foreneligtmed Rom-konventionen.
3. Indskrænkningerne anvendes kun i visse specielle tilfælde, der
ikke strider mod den normale udnyttelse af frembringelsen og ikkeindebærer urimelig skade for rettighedshavernes legitime interesser.
KAPITEL III
VARIGHED
KAPITEL IV
FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 13
Anvendelsestidspunkt
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle ophavsretligt beskyttede
værker, fremførelser, fonogrammer, radio- og fjernsynsudsendelser ogpå den første optagelse af film af den i dette direktiv nævnte art, som
den 1. juli 1994 stadig er beskyttet i henhold til medlemsstaternes
lovgivning om ophavsret og hermed beslægtede rettigheder, eller som påden dato opfylder kriterierne for beskyttelse efter dette direktiv.
2. Dette direktiv berører ikke udnyttelser, der har fundet sted inden
den 1. juli 1994.
3. Medlemsstaterne kan fastsætte, at rettighedshaverne anses for at
have givet deres tilladelse til udlejning eller udlån af en frembringelsesom omhandlet i artikel 2, stk. 1, når det kan godtgøres, atfrembringelsen er blevet stillet til rådighed for tredjemand i detteøjemed eller er erhvervet inden den 1. juli 1994. Medlemsstaterne kanimidlertid, især hvis værket er en digitaloptagelse, fastsætte, at
rettighedshaverne skal have ret til at oppebære et rimeligt vederlag for
udlejning eller udlån af frembringelsen.
4. Medlemsstaterne skal ikke nødvendigvis anvende bestemmelserne
i artikel 2, stk. 2, på filmværker eller audiovisuelle værker, der erproduceret inden den 1. juli 1994.
5. Medlemsstaterne kan fastlægge den dato, fra hvilken artikel 2, stk.
2, finder anvendelse, for så vidt den ikke er senere end den 1. juli 1997.
6. Med forbehold af stk. 3 berører dette direktiv ikke kontrakter, der
er indgået før datoen for dette direktivs vedtagelse, jf. dog stk. 8 og 9.
7. Medlemsstaterne kan med forbehold af stk. 8 og 9 fastsætte, at når
rettighedshavere, der erhverver nye rettigheder i henhold til de nationalebestemmelser, der vedtages som led i gennemførelsen af dette direktiv,inden den 1. juni 1994 har givet deres tilladelse til udnyttelse, formodesde at have overdraget den nye eneret.
8. Medlemsstaterne kan fastsætte den dato, fra hvilken den i artikel 4
nævnte ret til et rimeligt vederlag, der ikke kan gives afkald på, skalgælde, forudsat at datoen ikke er senere end den 1. juli 1997.1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 7
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼B
9. For kontrakter indgået før den 1. juli 1994 skal den i artikel 4
nævnte ret til et rimeligt vederlag, der ikke kan gives afkald på, kungælde, såfremt ophavsmænd eller udøvende kunstnere eller disses
repræsentanter har indgivet anmodning herom inden den 1. januar 1997.
Hvis rettighedshaverne ikke når til enighed herom, kan medlemsstaternefastsætte niveauet for et sådant rimeligt vederlag.
Artikel 14
Forholdet mellem ophavsret og beslægtede rettigheder
Beskyttelsen af ophavsretsbeslægtede rettigheder i henhold til dette
direktiv berører i ingen henseende beskyttelsen af ophavsret.
Artikel 15
Afsluttende bestemmelser
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juli1994. De giver straks Kommissionen meddelelse herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og bestemmelser, skal de
indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentlig-
gørelsen ledsages af en såden henvisning. De nærmere regler for dennehenvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de væsent-
ligste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der eromfattet af dette direktiv.
Artikel 16
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1992L0100 — DA — 22.06.2001 — 002.001 — 8