2000R2814 — DA — 29.12.2000 — 000.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Berigtiget ved:

▼B

KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2814/2000

af 21. december 2000

om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår prolongationsstøtte for visse fiskerivarer

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter ( 1 ), særlig artikel 23, stk. 5, og ud fra følgende betragtninger: (1) Efter forordning (EF) nr. 104/2000, der ophævede Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 ( 2 ) pr. 1. januar 2001, ydes der under visse omstændigheder prolongationsstøtte for stabilisering eller forarbejdning og for oplagring af de varer, der er opført i bilag I i forordning (EF) nr. 104/2000, og som er taget tilbage fra markedet. Prolongationsstøttens rolle i den fælles markedsordning, som er omhandlet i forordning (EØF) nr. 3759/92 og Kommissionens forordning (EF) nr. 3901/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for prolongationsstøtte for visse fiskerivarer ( 3 ), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1337/95 ( 4 ), er blevet taget op til revision. Det har resulteret i, at de støtteberettigede mængder er blevet forøget. Procedurerne i forbindelse med ordningen for prolongationsstøtte bør derfor forenkles, og forordning (EØF) nr. 3901/92 bør erstattes af nærværende forordning. (2) I artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2406/96 af 26. november 1996 om fælles handelsnormer for visse fiskerivarer ( 5 ), ændret ved forordning (EF) nr. 2578/2000 ( 6 ), fastsættes det, at visse varer, som er klassificeret i klasse B, udelukkes fra adgang til finansiel støtte, der kan omfattes i forbindelse med intervention under den fælles markedsordning. Det er kun varer af friskhedsklasse Ekstra, E og A, der er berettiget til prolongationsstøtte efter artikel 23 i forordning (EF) nr. 104/2000, og derfor bør beregningen af, hvor store mængder der er berettiget til denne støtte, ske udelukkende på grundlag af disse klasser. (3) For at fremme bestræbelserne for at stabilisere markedet mest muligt bør producentorganisationer, der ikke anvender EF-tilbagetagelsesprisen i hele fangståret, udelukkes fra at modtage finansiel udligning. (4) Systematisk overholdelse af de fælles handelsnormer som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 104/2000 er en afgørende faktor for prisdannelsen og er med til at stabilisere markedet. Der bør derfor kun ydes prolongationsstøtte for de støtteberettigede mængder, hvis normerne er overholdt for alle mængder af den pågældende vare, som producentorganisationen eller dens medlemmer har udbudt til salg i løbet af fangståret. (5) Prolongationsstøtteordningen og ordningen med finansiel udligning for tilbagetagne mængder er parallelle og komplementære, og de har begge til formål at stabilisere markedet for de pågældende varer. Betingelserne for henførsel af mængder under disse ordninger, for anvendelse af en tolerancemargen og for den attest, der skal anvendes, når varer tages tilbage i en anden medlemsstat, er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 2509/2000 af 15. november 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 for så vidt angår finansiel udligning for tilbagetagelse af visse fiskerivarer ( 7 ). (6) For at sikre varernes kvalitet og for at lette afsætningen på markedet bør der fastsættes visse minimumskrav, som de foranstaltninger, der kan ydes støtte for, skal opfylde for at være støtteberettigede, ligesom der bør fastsættes krav om, hvordan de pågældende varer skal oplagres og bringes på markedet på ny. (7) Producentorganisationerne bør være med til at dække udgifterne til prolongationsstøtteordningen, og derfor bør støttebeløbet fastsættes ud fra udgifterne til de faktiske, tekniske og finansielle omkostninger til stabiliserings- og oplagringsforanstaltningerne. De tekniske omkostninger bør fastlægges på basis af de direkte omkostninger ved ordningen. For ikke at overbebyrde erhvervet med informationskrav for at undgå komplicerede åreberegninger bør de finansielle omkostninger være et standardbeløb, der reguleres på grundlag af den rentesats, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 1883/78 af 2. august 1978 om almindelige regler for finansiering af interventioner gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen ( 8 ), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1259/96 ( 9 ). (8) Støttemodtagerne skal føre et lagerregnskab, så kontrollen kan blive mere effektiv, og de skal indgive dette regnskab til medlemsstaten. Krav om lagerregnskab i minimumsoplagringsperioderne er tilstrækkeligt til at sikre, at ordningen forvaltes korrekt. (9) Der bør fastsættes procedurer for indgivelse af ansøgninger om udbetaling af prolongationsstøtte og for udbetaling af forskud samt for, hvor stor en sikkerhed der skal stilles. (10) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskerivarer — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

De mængder varer, der er berettiget til prolongationsstøtte efter artikel 23, stk. 3, i forordning (EF) nr. 104/2000, beregnes alene ud fra de mængder, der under handelsnormerne som fastsat i artikel 2 i nævnte forordning er klassificeret som varer af friskhedsklasse Ekstra, E og A.

Artikel 2

1. Prolongationsstøtte udbetales udelukkende til producentorganisationer som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 104/2000.

2. Det er en forudsætning for udbetaling af prolongationsstøtte for støtteberettigede mængder, at alle mængder af den pågældende vare eller varegruppe, som en producentorganisation eller dens medlemmer udbyder til salg i fangståret, tidligere er blevet klassificeret efter handelsnormerne som omhandlet i artikel 2 i forordning (EF) nr. 104/2000.

3. De krav, der er omhandlet i artikel 23, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 104/2000, skal være opfyldt, når varerne er klassificeret efter handelsnormerne som fastsat i artikel 2 i samme forordning.

Artikel 3

1. For at der kan ydes prolongationsstøtte, skal varerne senest 48 timer efter, at de er taget tilbage fra markedet, forarbejdes efter én eller flere af de metoder, der er fastsat i artikel 23, stk. 4, i forordning (EF) nr. 104/2000. En sådan forarbejdning kan foretages af den pågældende producentorganisation selv eller af en forarbejdningsvirksomhed, som producentorganisationen sender produkterne til.

Inden forarbejdningen skal varerne være oplagret på en sådan måde, at det sikres, at varernes friskhed bevares, og at varerne dermed forbliver i deres oprindelige friskhedsklasse.

2. Ved de forskellige former for forarbejdning skal følgende minimumskrav være opfyldt, for så vidt der ikke gælder mere restriktive bestemmelser eller handelsnormer i medlemsstaterne:

a) frysning skal foretages i anlæg, der bl.a. sikrer, at temperaturen i varens kerne hurtigt bringes ned på – 18 °C

b) saltning skal foregå ved en behandling, som sikrer, at den forarbejdede vare har et saltindhold på mindst 16 %

c) tørring skal foretages således, at den forarbejdede vares vandindhold ikke overstiger 50 %

d) marinering skal ske ved, at varen behandles med vineddike eller spiselig syre, salt og krydderier, uden opvarmning, så varen har en pH på under 4,8

e) pasteurisering skal foretages således, at temperaturen i varens kerne holdes på mindst 75 °C i mindst 15 minutter.

3. Med hensyn til opbevaring af levende taskekrabber kan der udbetales prolongationsstøtte, hvis de anbringes i faste bassiner eller bure, der tilføres havvand eller saltvand, og som er godkendt til dette formål af medlemsstaterne.

Artikel 4

1. Der ydes kun prolongationsstøtte for varer, som efter den endelige forarbejdning opfylder de minimumskrav for oplagring og opsætning på markedet på ny, som er fastsat i stk. 2 og 3.

2. Frosne varer skal oplagres i mindst fem dage fra datoen for forarbejdningens afslutning og ved en temperatur på mindst – 18 °C.

Saltede, marinerede, kogte eller pasteuriserede varer skal oplagres i mindst fem dage fra datoen for forarbejdningens afslutning.

Tørrede varer skal oplagres i mindst fem dage fra datoen for forarbejdningens afslutning og ved en temperatur på højst 4 °C og ved passende fugtighed.

Alle varer, der opbevares i bassiner eller bure, skal oplagres i mindst fem dage.

3. Når varer bringes på markedet på ny, skal det ske i artshomogene partier og efter de enkelte medlemsstaters bestemmelser for afsætning af konsumvarer.

Varer, der oplagres levende i bassiner eller bure, skal bringes på markedet på ny på en sådan måde, at de ikke hæmmer den normale afsætning af de pågældende varer.

4. Varer, der er blevet bragt på markedet på ny, må ikke lægges på lager igen med henblik på ydelse af prolongationsstøtte.

Artikel 5

1. Prolongationsstøtten fastsættes inden begyndelsen af hvert fangstår efter proceduren i artikel 38, stk. 2, i forordning (EF) nr. 104/2000.

Støtten fastsættes pr. vægtenhed og ydes for nettovægten af de varer, der er anført i bilag I i forordning (EF) nr. 104/2000.

2. Støtten beregnes på grundlag af de faktiske tekniske omkostninger og finansielle omkostninger ved de nødvendige foranstaltninger til stabilisering og oplagring af de pågældende varer som konstateret i EF i det foregående fangstår.

3. Følgende betragtes som tekniske omkostninger:

a) udgifter til energi

b) arbejdsløn i forbindelse med varers ind- og udlagring

c) udgifter til materialer til umiddelbar emballage

d) forarbejdningsomkostninger (ingredienser)

e) udgifter til transport fra landingssted til forarbejdningssted.

4. De finansielle omkostninger fastsættes til et standardbeløb på 10 EUR pr. ton for 2001. Derefter justeres standardbeløbet årligt ved anvendelse af den rentesats, som fastsættes årligt i overensstemmelse med artikel 5 i forordning (EØF) nr. 1883/78.

►C1

Prolongationsstøtten, som er fastsat for det pågældende fangstår, gælder for varer, der indlagres i løbet af dette år, uanset hvornår oplagringsperioden afsluttes.

◄

6. Artikel 2, stk. 1, 2 og 3, artikel 3, artikel 4, stk. 1, litra c), og artikel 7 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2509/2000 finder tilsvarende anvendelse på prolongationsstøtten som fastsat i artikel 23, stk. 1, i forordning (EF) nr. 104/2000.

Artikel 6

1. Medlemsstaterne indfører en kontrolordning til sikring af, at de varer, der ansøges om prolongationsstøtte for, er støtteberettigede.

2. I den minimumsoplagringsperiode, der omhandles i artikel 4, stk. 2, sørger producentorganisationerne for, at støttemodtagerne fører et lagerregnskab for hver produktklasse, der indlagres.

3. Producentorganisationen giver hver måned myndighederne i medlemsstaten oplysning om, på hvilken dato produkterne indlagredes, samt om deres art, klasse og mængde.

Artikel 7

1. Prolongationsstøtten udbetales først til producentorganisationen, når myndighederne i medlemsstaten har konstateret, at de mængder, der er ansøgt om støtte for, ikke overstiger den grænse, der er fastsat i artikel 23, stk. 3, i forordning (EF) nr. 104/2000, og enten er blevet forarbejdet og oplagret eller er blevet konserveret og derpå bragt på markedet på ny på de i denne forordning fastsatte betingelser.

2. Ansøgninger om ydelse af prolongationsstøtte indsendes af producentorganisationerne til myndighederne i medlemsstaterne senest fire måneder efter udløbet af det pågældende fangstår. Medlemsstaterne fastsætter, hvilke oplysninger ansøgningen skal indeholde.

3. De nationale myndigheder udbetaler prolongationsstøtten senest tre måneder efter modtagelsen af den pågældende producentorganisations fuldstændige udbetalingsanmodning.

Artikel 8

Medlemsstaterne udbetaler hver måned til de producentorganisationer, der ansøger om det, et forskud på prolongationsstøtten for de mængder, der er ansøgt om støtte for i den pågældende måned, på betingelse af, at producentorganisationen har stillet en sikkerhed på mindst 105 % af forskuddet.

Forskuddene beregnes efter metoden i bilaget.

Artikel 9

1. Hver medlemsstat giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om navn og adresse på det organ, som er ansvarligt for udbetaling af prolongationsstøtten.

2. Medlemsstaterne skal straks og senest den 31. januar 2001 give Kommissionen meddelelse om, hvilke foranstaltninger de har truffet til gennemførelse af artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 2 ligesom de straks skal underrette Kommissionen, hvis de ændrer foranstaltninger.

Artikel 10

Forordning (EF) nr. 3901/92 ophæves.

Artikel 11

Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2001.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

BILAG

( 1 ) EFT L 17 af 21.1.2000, s. 22.

( 2 ) EFT L 388 af 31.12.1992, s. 1.

( 3 ) EFT L 392 af 31.12.1992, s. 29.

( 4 ) EFT L 129 af 14.6.1995, s. 5.

( 5 ) EFT L 334 af 23.12.1996, s. 1.

( 6 ) EFT L 298 af 25.11.2000, s. 1.

( 7 ) EFT L 289 af 16.11.2000, s. 11.

( 8 ) EFT L 216 af 5.8.1978, s. 1.

( 9 ) EFT L 163 af 2.7.1996, s. 10.