1978R1998 — DA — 05.07.1993 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

Berigtiget ved:

▼B

KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 1998/78

af 18. august 1978

om gennemførelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske (SIC! Europæiske Økonomiske) Fællesskab,

under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3330/74 af 19. december 1974 om den fælles markedsordning for sukker ( 1 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1396/78 ( 2 ), særlig artikel 8, stk. 3, og

ud fra følgende betragtninger:

Ved Rådets forordning (EØF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 om fastlæggelse af almindelige regler for udligning af lageromkostninger for så vidt angår sukker ( 3 ), ændret ved forordning (EØF) nr. 1397/78 ( 4 ), er det fastsat, at lageromkostningerne ikke alene refunderes sukkerfabrikanter, der råder over en basiskvota, og sukkerraffinaderier, men ligeledes producenter af formalet sukker, agglomeratsukker og kandissukker samt specialiserede handelsvirksomheder, der er godkendt af den medlemsstat, på hvis område deres etableringssted befinder sig; gennemførelsesbestemmelserne på dette område er fastsat ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 442/70 af 9. marts 1970 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen med udligning af lageromkostninger for sukker ( 5 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1465/77 ( 6 ); forordning (EØF) nr. 442/70 er allerede blevet ændret flere gange, og nye ændringer har vist sig nødvendige, navnlig fordi den i artikel 8 i forordning (EØF) nr. 3330/74 omhandlede ordning er blevet udvidet til at omfatte sirup, fremstillet direkte af sukker i fast form; af klarhedshensyn bør gennemførelsesbestemmelserne for udligning af lageromkostninger samles i en ny forordning;

ydelse af refusion til disse erhverv gør det nødvendigt at definere begreberne producent af formalet sukker, agglomeratsukker og kandissukker samt specialiseret handelsvirksomhed; med henblik herpå er det nødvendigt at fastlægge objektive bedømmelseskriterier, navnlig for så vidt angår en repræsentativ deltagelse i oplagringen;

for ikke at forhindre en mulig udvikling af disse aktiviteter bør alle ansøgere, der fremtidigt kan opfylde de stillede betingelser, godkendes, og det bør fastsættes, at medlemsstaterne under visse betingelser skal anerkende andre medlemsstaters godkendelse;

for at forhindre misbrug bør godkendelsen tilbagekaldes, eventuelt med tilbagevirkende kraft, når betingelserne for denne ikke længere er opfyldt;

i henhold til forordning (EØF) nr. 1358/77 ydes refusionen kun for de mængder hvidt sukker og råsukker, der er produceret inden for maksimalkvoten og befinder sig på et lager, der er godkendt af den medlemsstat, på hvis område lageret befinder sig; det er derfor nødvendigt at begrænse godkendelsen under hensyn til medlemsstaternes kontrolmuligheder samt at forpligte modtageren af refusionen til at lette denne kontrol;

det bør præciseres, at oplagringsomkostningerne for præferencesukker først kan refunderes, når toldformaliterne ved indførsel er afsluttet, og under forudsætning af, at sukkeret oplagres på et godkendt lager;

beregningsmåden for refusionen og afgiften i forbindelse med råsukker må ikke medføre en konkurrencefordrejning mellem dette sukker og hvidt sukker; derfor må råsukker omregnes til hvidt sukker enten på grundlag af den udbytteformel, der er defineret i Rådets forordning (EØF) nr. 431/68 af 9. april 1968 om fastsættelse af standardkvaliteten for råsukker og Fællesskabets grænseovergangssted for beregning af cif-priserne inden for sukkersektoren ( 7 ), eller på grundlag af en fast udbytteformel, alt efter den pågældende medlemsstats valg;

udvidelsen af ordningen med udligning af lageromkostninger til visse sirupper i henhold til artikel 8, stk. 1, første afsnit, tredje led, i forordning (EØF) nr. 3330/74, der senere under kontrol skal forarbejdes til sukker i fast form, kræver, at disse sirupper oplagres i særlige beholdere; refusionen og afgiften for disse sirupper bør efter den medlemsstats pågældende valg beregnes enten på grundlag af det faktiske udbytte, eller efter hvor stort et indhold der lader sig udtrække; indholdet af sukker, der lader udtrække (SIC! udtrækket) bestemmes efter den metode, der er fastsat ensartet for Fællesskabet i artikel 1, stk. 5, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 700/73 af 12. marts 1973 om visse for kvotaordningens anvendelse nødvendige gennemførelsesbestemmelser inden for sukkersektoren ( 8 ), ændret ved forordning (EØF) nr. 1573/76 ( 9 ); for sirup fremstillet ved opløsning opløsning sukker (SIC! ved opløsning af sukker) i fast form, herunder sirup fremstillet direkte af råsukker, bør det fastsættes, at der skal anvendes en formel, der gør det muligt at beregne saccharoseindholdet;

det må præciseres, af tilsætning (SIC! at tilsætning) af smags- eller farvestoffer samt visse former for blanding medfører, at oplagringsudgifterne ikke kan refunderes for det fremstillede produkt;

i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1358/77 kan der for sukker, der transporteres i begyndelsen af en måned, under særlige omstændigheder fastsættes særlige bestemmelser; sådanne særlige omstændigheder gør sig gældende for det råsukker, der produceres i de franske oversøiske departementer, idet næsten intet af produktionen forbruges på selve stedet; den store afstand mellem disse departementer og Europa medfører, at transporten varer flere uger, således at det i almindelighed ikke kan undgås, at sukkeret er under transport den første dag i en kalendermåned; refusionen bør derfor begrænses til en kortere periode end en måned; i tilfælde af, at sukker transporteres fra et godkendt lager til et andet godkendt lager i en og samme medlemsstat, bør der — med de nødvendige ændringer fastsættes — en ordning, der svarer til den, der gælder for rørsukker fra de franske oversøiske departementer;

det bør præciseres, hvornår afgifterne forfalder til opkrævning;

da en enkelt person kan oplagre sukker med forskellig oprindelse må der fastsættes strenge regler for kontrol og regnskabsføring; der bør ligeledes opstilles detaljerede regler med hensyn til fastsættelsen af, hvor store mængder der skal tages i betragtning;

for at medlemsstaten kan varetage den fornødne kontrol og i tide gøre regnskabet op for hver enkelt refusionsberettiget, bør det fastsættes, at de refusionsberettigede har pligt til at meddele medlemsstaten de nødvendige oplysninger;

de berettigede bør have mulighed for at modtage refusionerne hurtigst muligt; betalingen af disse bør derfor kunne ske hurtigt;

for at undgå forskellig behandling i de forskellige medlemsstater må der fastsættes datoer for udbetaling af refusionen; af administrative og økonomiske grunde vil det være hensigtsmæssigt at fastsætte de samme datoer for betaling af oplagringsafgifterne;

af økonomiske grunde bør begrebet »producentens anerkendte lager« i givet fald også omfatte lejede lagre, såfremt disse er godkendt af den pågældende medlemsstat; i dette tilfælde er en forhåndsgodkendelse fra pågældende medlemsstat nødvendig, undtagen hvis en lønforarbejdningskontrakt, inden for rammerne af hvilken dette lejemål sker, allerede er blevet godkendt i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2a, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 700/73;

i henhold til artikel 5 i forordning (EØF) nr. 1358/77 fastsættes refusionsbeløbet under hensyn til finansieringsomkostningerne; lageromkostningerne bør derfor ikke refunderes, når der for sukkeret ydes forudfinansiering af restitutionen i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 441/69 af 4. marts 1969 om supplerende hovedregler for ydelse af eksportrestitutioner til produkter, for hvilke der gælder en ordning med en enhedspris, og som udføres i uforandret (SIC! uforændret) stand eller i form af visse varer, som ikke henhører under traktatens bilag II ( 10 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1181/72 ( 11 );

refusionen for lageromkostningerne omfatter kun de inden for maksimalkvoten producerede mængder af hvidt sukker, råsukker og af sirupper som omhandlet i artikel 8 i forordning (EØF) nr. 3330/74; finder bestemmelserne i artikel 30 i nævnte forordning ikke anvendelse, kendes de mængder af sukker, der eventuelt er produceret udover maksimalkvoten, imidlertid først henimod udgangen af sukkerproduktionsåret; producenterne har derfor i mellemtiden kunnet nyde godt af en refusion, de ikke har været berettiget til; det er derfor nødvendigt at træffe foranstaltninger med henblik på tilbagebetaling af refusionen for de pågældende mængder;

de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomiteen for Sukker —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: