80/779/EØF - - - I
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
RÅDETS DIREKTIV
af 15. juli 1980
om grænseværdier og vejledende værdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og svæves-
tøv
(80/779/EØF)
(EFT nr. L 229 af 30. 8. 1980, s. 30.)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
Rådets direktiv af 19. oktober 1981 (81/857/EØF) L 319 18 7. 11. 1981Rådets direktiv af 21. juni 1989 (89/427/EØF) L 201 53 14. 7. 1989Rådets direktiv af 23. december 1991 (91/692/EØF) L 377 48 31. 12. 1991
Ændret
ved:
Tiltradelsesakt for Spanien og Portugal (185I) L 302 219 15. 11. 1985
Aftale om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde
(2 94 A 0103(70))L 1 494 3. 1. 1994
80/779/EØF - - - I
IRÅDETS DIREKTIV
af 15. juli 1980
om grænseværdier og vejledende værdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og svæves-
tøv
(80/779/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det euro-
pæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og so-
ciale Udvalg(2),o g
ud fra følgende betragtninger:
De europæiske Fællesskabers handlingsprogrammer på mil-
jøområdet af 1973(3)og af 1977(4)tager først og frem-
mest sigte på en aktion mod svovldioxid og svævestøv, dels
på grund af disse stoffers giftighed, dels på grund af den
nuværende viden om deres indvirkning på menneskets
sundhed og miljøet;
forskel mellem medlemsstaternes allerede gældende be-
stemmelser — eller bestemmelser, som er under udarbej-
delse — vedrørende svovldioxid og svævestøv kan fremkal-
de ulige konkurrencevilkår og følgelig indvirke direkte på
det fælles markeds funktion; der må derfor på dette områ-
de foretages indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
lovgivning i henhold til traktatens artikel 100;
en af Det europæiske økonomiske Fællesskabs vigtigste op-
gaver er at fremme en harmonisk udvikling af den økono-
miske virksomhed i Fællesskabet som helhed og en varig
og afbalanceret ekspansion; denne opgave vil kun kunne
løses, hvis forurening og gener bekæmpes, og hvis livskvali-
teten og miljøbeskyttelsen forbedres; da traktaten ikke in-
deholder den fornødne hjemmel hertil, bør traktatens arti-
kel 235 tages i anvendelse;
med henblik på at beskytte især menneskets sundhed bør
der for disse to forurenende stoffer fastsættes grænsevær-
dier, der ikke må overskrides på medlemsstaternes område
i bestemte perioder; disse værdier bør bygge på resultater-
ne af det arbejde, der er udført inden for rammerne af
WHO, navnlig vedrørende de forhold mellem doser og
virkninger, der er fastlået for svovldioxid og svævestøv ta-
get under ét;
da der er fare for, at disse grænseværdier trods de trufne
foranstaltninger ikke kan overholdes i visse områder, bør
der kunne indrømmes medlemsstaterne tidsbegrænsede
undtagelser, forudsat at de forelægger Kommissionen pla-
ner til gradvis forbedring af luftens kvalitet i disse områ-
der;
der bør fastsættes vejledende værdier, der skal tjene til
langsigtet beskyttelse af sundheden og miljøet på lang sigt
og udgøre referencepunkter for indførelse af særlige ord-
ninger inden for områder, der udpeges af medlemsstaterne;
(1)EFT nr. C 83 af 4. 4. 1977, s. 44.
(2)EFT nr. C 204 af 30. 8. 1976, s. 34.
(3)EFT nr. C 112 af 20. 12. 1973, s. 1.
(4)EFT nr. C 139 af 13. 6. 1977, s. 1.
80/779/EØF - - - I
IIde foranstaltninger, der træffes i medfør af dette direktiv,
skal være økonomisk gennemførlige og forenelige med en
afbalanceret udvikling;
der bør indføres en passende kontrol med luftens kvalitet
og især med overholdelsen af grænseværdierne, hvorfor
medlemsstaterne skal oprette målestationer, hvorigennem
de fornødne oplysninger til gennemførelse af dette direktiv
skal fremskaffes;
som følge af forskellige prøveudtagnings- og analysemeto-
der i medlemsstaterne bør det under visse omstændigheder
være muligt at anvende andre prøveudtagnings- og måle-
metoder end de referencemetoder, der er foreskrevet i di-
rektivet;
da nogle medlemsstater anvender særlige prøveudtagnings-
og analysemetoder, som ikke uden videre kan korreleres
med referencemetoderne, må der i direktivet angives for-
skellige grænseværdier, som skal overholdes (SIC! overhol-des,) når disse metoder anvendes; vedkommende medlems-
stater bør også foretage sideløbende målinger under
anvendelse af referencemetoderne foruden deres egne må-
lemetoder på en række repræsentative målestationer;
Kommissionen bør forelægge yderligere forslag på bag-
grund af disse sideløbende målinger og for at undgå be-
stemmelser, som kan give anledning til forskelsbehandling;
en videreudvikling af referencemetoderne for prøveudtag-
ning og analyse i dette direktiv kan være ønskelig på bag-
grund af den tekniske og videnskabelige udvikling, der er
sket på dette område; for at lette iværksættelsen af det
dertil nødvendige arbejde bør der fastsættes en fremgangs-
måde for etablering af et snævert samarbejde mellem med-
lemsstaterne og Kommissionen inden for Udvalget for til-
pasning til den videnskabelige og tekniske Udvikling —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
80/779/EØF - - - I
1Artikel 1
Formålet med dette direktiv er at fastsætte grænseværdier
(bilag I) og vejledende værdier (bilag II) for svovldioxid og
svævestøv i luften samt at fastsætte betingelserne for deres
anvendelse med henblik på at forbedre:
— beskyttelsen af menneskets sundhed;
— beskyttelsen af miljøet.
Artikel 2
1. Ved grænseværdier forstås:
— koncentrationer af svovldioxid og svævestøv taget
under ét i overensstemmelse med tabel A i bilag I
samt
— koncentrationer af svævestøv taget for sig i
overensstemmelse med tabel B i bilag I,
der ikke må overskrides på medlemsstaternes område som
helhed i bestemte perioder og på de i følgende artikler
fastsatte betingelser, især med henblik på at beskytte
menneskets sundhed.
2. Ved vejledende værdier forstås de i bilag II anførte
koncentrationer af svovldioxid og svævestøv målt i
bestemte perioder med henblik på at tjene
— til beskyttelse af sundheden og miljøet på lang sigt;
— som referencepunkter for indførelse af særlige
ordninger inden for områder, som udpeges af
medlemsstaterne.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige
foranstaltninger, for at koncentrationerne af svovldioxid og
svævestøv i luften fra den 1. april 1983 ikke er højere end
de grænseværdier, der er anført i bilag I, dog med
forbehold af bestemmelserne i det følgende.
2. Når en medlemsstat skønner, at koncentrationerne af
svovldioxid og svævestøv i luften, trods de trufne
foranstaltninger efter den 1. april 1983 vil kunne
overskride de i bilag I anførte grænseværdier i visse
områder, underretter den Kommissionen herom inden den
1. oktober 1982.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
2Den tilsender samtidig Kommissionen planer til gradvis
forbedring af luftens kvalitet i disse områder. Disse planer,
der udarbejdes på grundlag af relevante oplysninger om
forureningens art, årsag og udvikling, skal navnlig
indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger, der er
truffet eller skal træffes, samt de procedurer, der er blevet
iværksat eller skal iværksættes af medlemsstaten. Disse
foranstaltninger og procedurer skal hurtigst muligt og
senest inden den 1. april 1993 bringe koncentrationerne af
svovldioxid og svævestøv i luften inden for disse områder
ned på de i bilag I anførte grænseværdier eller derunder.
Artikel 4
1. I områder, hvor medlemsstaten skønner, at det er
nødvendigt at begrænse eller hindre en forudselig forøgelse
af forurening forårsaget af svovldioxid og svævestøv som
følge af en ny udvikling af navnlig bymæssig eller
industriel karakter, fastsætter medlemsstaten værdier, som
skal være lavere end grænseværdierne i bilag I, idet den
som referencepunkt tager de vejledende værdier i bilag II.
2. I de områder inden for en medlemsstats territorium
hvor medlemsstaten skønner det nødvendigt at indføre en
særlig beskyttelse af miljøet, fastsætter den værdier, der
generelt er lavere end de vejledende værdier i bilag II.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de
værdier, frister og tidsplaner, som de har fastsat for de i
stk. 1 og 2 omhandlede områder, samt om de eventuelle
relevante foranstaltninger, som de har truffet.
Artikel 5
Ud over de i artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 1,
omhandlede bestemmelser bestræber medlemsstaterne sig
på, ud fra ønsket om yderligere foranstaltninger til
beskyttelse af sundheden og miljøet, at nærme sig de
vejledende værdier i bilag II, hvor de målte
k o n c e n t r a t i o n e rl i g g e ro v e rd i s s ev æ r d i e r .
Artikel 6
Medlemsstaterne opretter målestationer, hvorigennem de
fornødne oplysninger til gennemførelse af dette direktiv
skal fremskaffes, især i de områder, hvor der er fare for, at
de i artikel 3, stk. 1, omhandlede grænseværdier nås eller
overskrides, samt i de i artikel 3, stk. 2, omhandlede
områder; stationerne skal placeres på de steder, hvor
forureningen formodes at være kraftigst, og hvor de måltekoncentrationer er repræsentative for de lokale forhold.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
3Artikel 7
1. Fra dette direktivs ikrafttræden giver medlemsstaterne
senest seks måneder efter udløbet (der er fastsat til den
31. marts) af den årlige referenceperiode Kommissionen
meddelelse om de tilfælde, hvor grænseværdierne i bilag I
er overskredet, og om de målte koncentrationer.
2. De giver ligeledes senest ét år efter udløbet af den
årlige referenceperiode Kommissionen meddelelse om
årsagerne til disse overskridelser samt om, hvilke
foranstaltninger de har truffet for at undgå gentagelser.
3. Medlemsstaterne giver endvidere på anmodning af
Kommissionen denne oplysninger om koncentrationer af
svovldioxid og svævestøv i de områder, de har udpeget i
medfør af artikel 4, stk. 1 og 2.
4. Kommissionen sender hvert år medlemsstaterne deoplysninger, den har modtaget i medfør af denne artikel.
Artikel 8
Hvert tredje år sender medlemsstaterne Kommissionen
oplysninger om gennemførelsen af dette direktiv som led i
en sektorspecifik rapport, der også omfatter andre
relevante fællesskabsdirektiver. Rapporten udarbejdes på
grundlag af et spørgeskema eller en formular, som
Kommissionen udformer efter fremgangsmåden i artikel 6 i
direktiv 91/692/EØF(5). Spørgeskemaet eller formularen
sendes til medlemsstaterne seks måneder før starten på
den periode, som rapporten dækker. Rapporten sendes til
Kommissionen senest ni måneder efter udløbet af den
treårs periode, som den dækker.
Den første rapport dækker årene 1994 til 1996.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter
modtagelsen af medlemsstaternes rapporter en samlet
rapport for Fællesskabet om gennemførelsen af direktivet.
Artikel 9
Anvendelse af foranstaltninger truffet i medfør af dette
direktiv må ikke føre til en væsentlig forringelse af luftens
kvalitet på steder, hvor niveauet for forurening forårsaget
af svovldioxid og svævestøv, konstateret på tidspunktet for
dette direktivs iværksættelse, er lavt i forhold til de i bilag
I anførte grænseværdier.
(5)EFT nr. L 377 af 31. 12. 1991, s. 48.80/779/EØF
91/692/EØF
80/779/EØF
91/692/EØF
80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
4Artikel 10
1. Ved gennemførelsen af dette direktiv anvender
medlemsstaterne enten de i bilag III omhandlede
prøveudtagnings- og analysereferencemetoder for
svovldioxid og for svævestøv målt efter metoden med sort
røg og de i bilag IV omhandlede metoder for svævestøv
målt ved den gravimetriske metode, eller en anden
prøveudtagnings- og analysemetode, for hvilken de over for
Kommissionen med regelmæssige mellemrum godtgør:
— enten at den sikrer en tilfredsstillende korrelation
mellem de hermed opnåede resultater og de
resultater, der opnås med referencemetoden
— eller at målinger foretaget sideløbende med
anvendelse af referencemetoden på et antal
repræsentative målestationer, der er udvalgt i
overensstemmelse med betingelserne i artikel 6, viser
en rimeligt stadig sammenhæng mellem de resultater,der opnås ved denne metode, og de resultater, der
opnås ved anvendelse af referencemetoden.
2. Med forbehold af bestemmelserne i dette direktiv kanen medlemsstat i afventen af Rådets afgørelse om de i
stk. 4 nævnte forslag fra Kommissionen også anvende den
kombination af prøveudtagnings- og analysemetoder, som
er fastsat i bilag IV , og de ligeledes i bilag IV fastsatte
værdier i forbindelse med disse metoder i stedet for
grænseværdierne i bilag I.
3. Uanset bestemmelserne i artikel 3 skal medlemsstater,der beslutter at anvende bestemmelserne i stk. 2:
— inden den 1. januar 1991 underrette Kommissionen
om områder, hvor de skønner, at luftens
koncentration af svovldioxid og svævestøv efter den 1.
januar 1991 vil kunne overstige de i bilag IV anførte
grænseværdier
— fra den 1. april 1991 meddele Kommissionen deres
planer for gradvis forbedring af luftkvaliteten i de
pågældende områder. I disse planer, der udarbejdes
på basis af oplysninger vedrørende forureningens art,
oprindelse og udvikling, beskrives navnlig de af
vedkommende medlemsstat trufne eller planlagte
foranstaltninger samt de indførte eller planlagte
procedurer. Formålet med disse foranstaltninger og
procedurer skal være inden for disse områder så
hurtigt som muligt og senest inden den 1. april 1993
at bringe koncentrationen af svovldioxid og svævestøv
i luften ned på værdier, der er mindre end eller lig
med de i bilag IV anførte grænseværdier.80/779/EØF
89/427/EØF
80/779/EØF
89/427/EØF
80/779/EØF - - - I
54. Med henblik på at fjerne ulemperne ved det
nuværende dobbeltsystem i bilag I og IV forelægger
Kommissionen senest den 31. december 1992 Rådet et
forslag til en generel revision af dette direktiv. I dette
forslag tages der hensyn til erfaringerne fra de
undersøgelser, der er omhandlet i stk. 5, og resultaterne af
senere målinger, som er foretaget ved hjælp af tekniske
specifikationer eller referencemetoder, der anvendes til
bestemmelse af svævestøv og svovldioxid. Disse tekniske
specifikationer eller disse referencemetoder skal være
udarbejdet af Kommissionen i forståelse med
medlemsstaterne senest den 31. december 1990.
Det nævnte forslag skal dreje sig om sådanne andre
aspekter, der nødvendiggør en revision i lyset af
videnskabelige resultater og erfaringerne fra anvendelsen
af dette direktiv. Der tages navnlig hensyn til aspekterne
ved udformningen af net til måling af luftforurening ogplaceringen af måleinstrumenterne, på den ene side, og
kvaliteten og sammenligneligheden af målingerne, på den
anden side.
5. Kommissionen foretager på udvalgte steder imedlemsstaterne og sammen med disse undersøgelser
vedrørende prøveudtagnings- og analysemetoder dels for
svovldioxid, dels for sort røg og svævestøv. Disse
undersøgelser skal især fremme harmoniseringen af
prøveudtagnings- og analysemetoder i forbindelse med
disse forurenende stoffer.
Artikel 11
1. Når medlemsstaterne fastsætter værdier for
koncentrationer af svovldioxid og svævestøv i luften i
overensstemmelse med artikel 4, stk. 1 og 2, i
grænseområder, rådfører de sig forinden med hinanden.
Kommissionen kan deltage i disse samråd.
2 . N å rd eib i l a gIa n f ø r t eg r æ n s e v æ r d i e re l l e rd ei
artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede værdier, om hvilke derhar været samråd i overensstemmelse med stk. 1,
overskrides, eller når der er risiko for, at de overskrides
som følge af en væsentlig forurening, som stammer fra
eller kan stamme fra en anden medlemsstat, rådfører de
pågældende medlemsstater sig med hinanden med henblik
på afhjælpe denne situation. Kommissionen kan deltage i
disse samråd.
Artikel 12
Den i artikel 13 og 14 beskrevne fremgangsmåde for
tilpasning af dette direktiv til de tekniske fremskridt angår
den senere udvikling af de i bilag III omhandlede
referencemetoder for prøveudtagning og analyse. Denne
tilpasning må ikke bevirke en direkte eller indirekte
ændring af de faktiske koncentrationsværdier i bilag I og
II.89/427/EØF
80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
6Artikel 13
1. Der oprettes for at efterkomme artikel 12 et udvalg
for tilpasning af dette direktiv til de videnskabelige og
tekniske fremskridt, i det følgende benævnt udvalget,
bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og med
en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.
Artikel 14
1. Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel,
indbringer formanden sagen for udvalget, enten på eget
initiativ eller efter anmodning fra en repræsentant for en
medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et
udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget
afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist,
som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget
det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med et
flertal på 54 stemmer, idet medlemsstaternes stemmer
tildeles vægt efter traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden
deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger,
når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Når de påtænkte foranstaltninger ikke er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller når en
sådan udtalelse ikke foreligger, forelægger Kommissionen
snarest Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal
træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Såfremt Rådet ikke har truffet afgørelse inden tre måneder
efter, at det har fået forslaget forelagt, vedtager
Kommissionen de foreslåede foranstaltninger.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige administrativt
eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden fireogtyve måneder fra
dets meddelelse og underretter straks Kommissionen
herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksterne
til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det
område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 16
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.80/779/EØF
185I
80/779/EØF - - - I
7BILAG I
GRÆNSEVÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG
SVÆVESTØV
(Målt ved metoden med sort røg)
SKEMA A.
Grænseværdier for svovoldioxid udtrykt μg/m3med de
dertil knyttede værdier for svævestøv (målt ved metoden
med sort røg(1))u d t r y k ti μg/m3
MåleperiodeGrænseværdi for
svovldioxidDen dertil
knyttede værdi for
svævestøv
Å80
(medianen af
døgngennemsnitt
ene målt i løbet
af et år)>4 0
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)
År 120
(medianen af
døgngennemsnitt
ene målt i løbet
af et år)40
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)
Vinter
(1oktober31130
(medianen af
døgngennemsnitt
ene målt i løbet
af en vinter)>6 0
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)
(1.oktober — 31.
marts)180
(medianen af
døgngennemsnitt
ene målt i løbet
af en vinter)60
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)
År
(opdelti250(2)
(98-percentil afalle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )> 150
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
(opdelti
måleperioder på
24 timer)350(2)
(98-percentil afalle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )150
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
8(1)Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge
OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder sombeskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).
(2)Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger forat sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end tredage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig
på at forebygge og formindske sådanne overskridelser af
denne værdi.
SKEMA B.
Grænseværdier for svævestøv (målt ved metoden med sort
røg(1))u d t r y k ti μg/m3
Måleperiode Grænseværdi for svævestøv
År80
(medianen af døgngennemsnittene
målt i løbet af et år)
Vinter (1. oktober
--- 3 1 . m a r t s )130
(medianen af døgngennemsnittene
målt i løbet af en vinter)
År
(opdelt i
måleperioder på 24
timer)250(2)
(98-percentil af alle
døgngennemsnitsværdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
(1)Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge
OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder sombeskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).
(2)Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger forat sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end tredage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig
på at forebygge og formindske sådanne overskridelser af
denne værdi.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
9BILAG II
VEJLEDENDE VÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG
SVÆVESTØV MÅLT VED
(METODEN MED SORT RØG)
SKEMA A
Vejledende værdier for svovldioxid udtrykt i μg/m3
Måleperiode Vejledende værdi for svovldioxid
År40 — 60
(aritmetisk gennemsnit af
døgngennemsnitsværdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
24 timer100 — 150
(døgngennemsnitsværdi)
SKEMA B
Vejledende værdier for svævestøv (målt ved metoden med
sort røg(1))u d t r y k ti μg/m3
Måleperiode Vejledende værdi for svævestøv
År40 — 60
(aritmetisk gennemsnit af
døgngennemsnitsværdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
24 timer100 — 150
(døgngennemsnitsværdi)
(1)Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge
OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder sombeskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
10BILAG III
DE REFERENCEMETODER FOR PRØVEUDTAGNING
OG ANALYSE, DER SKAL ANVENDES l FORBINDELSE
MED DETTE DIREKTIV
A. SVOVLDIOXID
Ved referencemetoden til prøveudtagning med henblik på
bestemmelsen af svovldioxid anvendes det udstyr, der er
angivet i den internationale norm ISO/4219, 1. udgave
1979/09/15. Prøveudtagningstiden er normalt 24 timer.
Den analytiske referencemetode er beskrevet detaljeret i
bilag V; den bygger på forslaget til international norm ISO
DP- - -6767, revideret udgave fra februar 1979:
»luftundersøgelse — bestemmelse af massekoncentrationer
af svovldioxid i atmosfærisk luft — tetrachlormercurat
(TCM)/pararosanilinmetode«. Denne analysemetode er
baseret på princippet om colorimetrisk reaktion med
pararosanilin.
B. SVÆVESTØV
Til bestemmelse af sort røg og omregning til gravimetriske
enheder anses som referencemetode den metode, der er
normeret af OECD’s arbejdsgruppe vedrørende metoder til
måling af luftforurening og vedrørende undersøgelsesteknik
(1964).
Med hensyn til ovennævnte af ISO og OECD normerede
metoder, har de udgaver gyldighed, som er offentliggjort af
disse organisationer samt andre udgaver, hvis
overensstemmelse med disse bekræftes af Kommissionen.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
11BILAG IV
GRÆNSEVÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG
SVÆVESTØV (MÅLT VED EN GRAVIMETRISK
METODE) DER FINDER ANVENDELSE l HENHOLD
TIL ARTIKEL 10, STK. 2
SKEMA A
Grænseværdier for svovldioxid udtrykt i μg/m3med de
dertil knyttede værdier for svævestøv (målt efter den
gravimetriske metode) udtrykt i μg/m3
MåleperiodeGrænseværdi for
svovldioxidDen dertil
knyttede værdi for
svævestøv
Å80
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)> 150
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)
År 120
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)150
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
et år)
Vinter130
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)> 200
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)Vte
1. 10. - 31. 3. 180
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)200
(medianen af
døgngennemsnitt
e n em å l til ø b e ta f
en vinter)80/779/EØF
89/427/EØF
80/779/EØF - - - I
12År
(opdelti250(1)
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )> 350
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
(opdelti
måleperioder på
24 timer)350(1)
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )350
(98-percentil af
alle
døgngennemsnits
værdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
(1)Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger for
at sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end tredage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig
på at forebygge og formindske sådanne overskridelser af
denne værdi.
SKEMA B
Grænseværdier for svævestøv (målt ved den i ii)
beskrevne gravimetriske metode) udtrykt i μg/m3
Måleperiode Grænseværdi for svævestøv
År150
(aritmetisk gennemsnit af
døgngennemsnitsværdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
År
(opdelt i
måleperioder på 24
timer)300
(95-percentil af alle
døgngennemsnitsværdierne målt i
l ø b e ta fe tå r )
De prøveudtagnings- og analysemetoder, der finder
anvendelse i henhold til artikel 10, stk. 2, er for:
i) Svovldioxid
— prøveudtagningsmetode: referencemetoden i bilag
III A.
— analysemetode: referencemetoden i bilag III.
Fremgangsmåden i artikel 10, stk. 1, finder
anvendelse89/427/EØF
80/779/EØF
89/427/EØF
80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
13ii) Svævestøv
— prøveudtagningsmetoden:
1. Svævestøvet opsamles i et filter, og der
benyttes enten membranfiltre eller
glasfiberfiltre.
2. Prøveudtagningsapparaturet består af:
—e t f i l t e r
— en filterholder
—e n p u m p e
—e n r u m f a n g s g a s m å l e r .
3. Prøveudtagningsapparaturet omfatter ikke
noget system til fraktionering af
støvpartiklerne.
4. En prøveudtagning varer 24 timer.
5. Filtret beskyttes mod direkte
sedimentaflejring af støv og mod direkte
påvirkning af forholdene i atmosfæren.
6. De filtre, der benyttes, har en
absorptionsevne for støvpartikler med en
aerodynamisk diameter på 0,3 μmp åo v e r
99 %.
7. Lufthastigheden på filtrets overflade vil
ligge på mellem 33 og 55 cm/sek. Under
målingen må hastigheden ikke falde med
mere end 5 %, når der benyttes
glasfiberfiltre eller 25 %, når der benyttes
membranfiltre.
8. Antallet af prøveudtagninger i løbet af et år
skal være mindst 100, fordelt ligeligt over
denne periode.
— analysemetoden:
a) Analysen foregår ved vejning.
b) 1. Membranfiltrene konditioneres før og
efter prøveudtagningen ved, at de
holdes på en konstant temperatur på
mellem 90 og 100 ûCi2t i m e ro g
derpå anbringes i en ekssikkator i 2
timer før vejning.
b) 2. Glasfiberfiltrene konditioneres før og
efter prøveudtagning ved, at de opbe-
vares i 24 timer i en atmosfære på
20ûC og en luftfugtighedsgrad på
50 % før vejning.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
14BILAG V
REFERENCEMETODE TIL ANALYSE AF
SVOVLDIOXID
Luftundersøgelse — bestemmelse af massekoncentration
af svovldioxid i atmosfærisk luft — tetrachlormercurat
(TCM)/pararosanilinmetode
1. FORMÅL
Dette forslag til international standard specificerer
en spektrofotometrisk metode til bestemmelse af
massekoncentrationen af svovldioxid i atmosfærisk
luft. Denne standard omfatter metoder til både
prøveudtagning og analyse.
2. ANVENDELSESOMRÅDE
Med den fremgangsmåde, der er beskrevet i denne
standard, er det muligt at bestemme atmosfæriske
svovldioxidkoncentrationer på mellem 7 og
1 150 μg/m3.
Note
Er det nødvendigt at bestemme højere koncentra-
tioner, kan der udtages delmængder af
prøveopløsningen eller mindre luftprøver end angi-
vet i denne standard. I så fald må absorptionsevnen
af det pågældende system bestemmes ved de rum-
fang og koncentrationer, som undersøges.
Indvirkning fra tungmetaller, nitrogenoxider, ozon
og reducerede svovlforbindelser (f.eks hydrogensul-
fid og merkaptaner) er elimineret eller minimeret.
Svovlsyre og sulfater indvirker ikke. Der er ikke un-
der eksperimenter konstateret indvirkning af svovl-
trioxid, eftersom dette sandsynligvis hydreres til
svovlsyre i den absorberende opløsning.
3. PRINCIP
En afmålt luftprøve drives igennem en natriumte-
trachlormercurat (TCM) opløsning, og den svovl-
dioxid, der findes i luften, absorberes ved dannelse
af et dichlorsulfitmercuratkompleks.
Prøveopløsningen behandles med en opløsning af
sulfamidsyre for at nedbryde den nitritanion, der er
dannet af nitrogenoxider i luften. Den behandles
derefter med opløsninger af formaldehyd og syre-
bleget pararosanilin indeholdende phosphorsyre for
at opnå en pH-værdi på 1,6 ± 0,1).
Pararosanilin, formaldehyd og bisulfitanionen reag-
erer og danner den stærkt farvede pararosanilinme-
thylsulfonsyre, der opfører sig som en tofarve-indi-
kator ( max= 548 nm ved pH-værdien 1,6 ± 0,1).80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
15Svovldioxidkoncentrationen aflæses af en kalibrer-
ingskurve udarbejdet på grundlag af kalibrerings-
gasblandinger (6.3.1). Alt efter hvilket udstyr, der
findes på laboratoriet, kan det i visse tilfælde være
hensigtsmæssigt ved rutineanalyser at erstatte kalib-
rerings-gasblandingerne med natrium-bisulfi-
topløsninger af kendt koncentration. Denne frem-
gangsmåde bør imidlertid kun benyttes efter en
omhyggelig kalibrering.
4. REAGENSER
4.1. Alle reagenser skal være af analysekvalitet (p.a.).
Medmindre andet er angivet, er vand ensbetydende
med destilleret vand. Vandet skal være fri for oxi-
danter og skal helst være dobbeltdestilleret fra et
a p p a r a th e l ta fg l a s .
4.2. Solution absorbante: 0,04 mole/l de
tétrachloromercurate de sodium (TCM).
4.2. Absorberende opløsning: 0,04 mol/l
natriumtetrachlormercurat (TCM).
10,9 g kviksølv-(II) chlorid, 4,7 g natriumchlorid og
0,07 g dinatriumethylendiamintetraacetat (EDTA)
opløses i vand og fortyndes til 1 liter.
Opløsningen er holdbar i adskillige måneder men
bør kasseres, hvis der dannes bundfald.
Noter
1. Den mængde EDTA, der tilføres, eliminerer
eventuelle indvirkninger fra tungmetaller: indtil
60 ug jern (III), 10 ug mangan (II), 10 ug
chrom (III), 10 ug kobber (II) og 22 ug vana-
dium (V) i 10 ml absorberende opløsning.
2. Opløsningen er meget giftig og skal behandles
som sådan. En metode til genvinding af
kviksølvet efter analysen er beskrevet i bilag C.
Skulle noget af den absorberende opløsning
blive spildt på huden, skal det øjeblikkeligt
skylles af med vand.
4.3. Saltsyre, 1 mol/1
86 ml koncentreret saltsyre, HCL, (p = 1,19 g/ml)
fortyndes til 1 l.
4.4. Pararosanilinhydrochlorid, 0,2 %
Stamopløsning
0,2 g pararosanilinhydrochlorid, C 19H17N3HCl,
opløses i 100 ml saltsyre (4.3).80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
16Note
Pararosanilinhydrochlorid, der anvendes til indstil-
lingen af stamopløsningen, skal have en renhed på
over 95 % (se bilag D) og udvise maksimal absorp-
tion ved 540 nm i eddikesyrenatriumacetatbuffer
(0,1 mol/l). Endvidere må absorptionen af
blindprøven ikke overstige 0,10, når blindprøven
fremstilles efter den i afsnit 6.2 beskrevne frem-
gangsmåde.
Reagenser, der ikke opfylder kravene, må kasseres
eller renses. Rensningen kan opnås ved omkrystal-
lisering eller ekstraktion (se bilag D).
4.5. Phosphorsyre, 3 mol/l
205 ml koncentreret phosphorsyre, H 3PO4
(p=1,69g/ml) fortyndes med vand til 1 l.
4.6. Pararosanilinreagens
Med pipette overføres 20 ml af stamopløsningen af
pararosanilinhydrochlorid (4.4) og 25 ml phosphor-
syre (4.5) til en 250 ml målekolbe, hvorefter der
fyldes op til mærket med vand.
Denne reagens er holdbar i flere måneder, hvis den
opbevares i mørke.
4.7. Formaldehydarbejdsopløsning
Med pipette overføres 5 ml 40 % formaldehy-
dopløsning, HCHO, til en 1 liter målekolbe, hvo-
refter den fyldes til mærket med vand. Laves hver
dag.
4.8. Sulfamidsyre, 0,6 % arbejdsopløsning
0,6 g sulfamidsyre, NH 2SO3H, opløses i 100 ml
vand.
Denne opløsning er holdbar i et par dage, hvis den
ikke kommer i forbindelse med luften.
4.9. Natriummetabisulfitstamopløsning
0,3 g natriummetabisulfit, Na 2S2O5,opløses i 500
ml friskkogt, afkølet destilleret vand (dobbelt-destil-
leret vand, der er udluftet, er at foretrække).
Øpløsningen indeholder fra 320 til 400 μg svovl-
dioxidækvivalenter pr. ml. Den faktiske koncentra-
tion bestemmes ved, at der tilsættes et overskud af
jod til en delmængde af opløsningen og titreres til-
bage med standardiseret natriumthisosulfatopløsning
(se bilag B).
Øpløsningen er ikke holdbar.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
174.10. Natriummetabisulfitstandardopløsning
Umiddelbart efter standardiseringen af natriumme-
tabisulfitstamopløsningen (4.9) tilsættes med pipette
2,0 ml af opløsningen til en 100 ml målekolbe, hvo-
refter der fyldes op til mærket med natriumtetrach-
lormercuratopløsning (4.2).
Denne opløsning er holdbar i 30 dage, hvis den op-
bevares ved 5 ûC. Ved stuetemperatur er den kun
holdbar en dag.
5. APP ARATUR
5.1. Prøveudtagningsapparatur
Det udsryr, der skal anvendes til prøveudtagning, er
specificeret i ISO/DIS 4 219, luftundersøgelse —
bestemmelse af luftformige svovlforbindelser i
atmosfærisk luft — prøveudtagningsapparatur som
vist på figur 1.
Figur 1
Blokdiagram af prøveudtagningsapparatur
> > > > >..............................
Luftindtag Partikelfilter
og filterholderOpsamlingsflaske BeskyttelsesfilterGasmåler eller
flowregulator Prøveudtagningspumpe
I stedet for gasmåleren kan anvendes en kanyle
som kritisk dyse i en termostatreguleret kasse. I så
fald må pumpen være i stand til at nå op på
P
d/Pu±0,5, hvor P dog P ubetegner trykket hen-
holdsvis før og efter kanylen (se 5.5).
Udstyret er vist i figur 2.
Figur 2
>> > > >..............................
>
..........
>
Luftindta
gOpsamlingsflaske Opsamlingsflaske Dråbesamler Try k-måler Kritisksdyse(SIC!
Kritisk
dyseTry kmå-ler Pumpe
5.2. Opsamlingsflasker
Tilfredsstillende opsamlingsflasker må have en
absorptionsevne for svovldioxid på mindst 95 %.
Eksempler på passende opsamlingsflasker findes i
bilag A.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
18Absorptionsevnen varierer med flaskens form,
luftboblernes størrelse og den tid, de er i kontakt
med opløsningen. Den kan bestemmes ved at
indsætte endnu en opsamlingsflaske i serie med den
første i prøveudtagningssystemet og finde forholdet
mellem mængden af svovldioxid i den første flaske
og summen af svovldioxidmængderne i de to flasker
til sammen. Arbejdes der med små impingsflasker
under de betingelser, der er beskrevet i afsnit 6.1,
har man konstateret en absorptionsevne på over 98
%.
Anvendelse af blandinger af svovldioxid og luft til
kalibrering som beskrevet i afsnit 6.3.1 giver
automatisk systemets absorptionsevne.
5.3. Hydrogensulfidopsamler
Et glasrør fyldt med kvartsuld, der er imprægneret
med en opløsning indeholdende 0,5 % sølvsulfat,Ag
2SO4, og 2,5 % kaliumhydrogensulfat, KHSO 4.
Imprægningen (SIC! Imprægneringen) udføres ved,
at opløsningen ledes to gange gennem røret, og at
kvartsulden derefter tørres ved opvarmning i en ni-
trogenstrøm.
5.4. Prøveflasker
Polyethylenflasker, 100 ml, til transport af de ek-
sponerede absorptionsopløsninger til laboratoriet.
5.5. Manometer
To manometre, som er nøjagtige op til 1 000 Pa, til
trykmålinger, når der bruges en kritisk dyse i stedet
for en gasmåler.
5.6. Spektrofotometer eller colorimeter
Et spektrofotometer eller colorimeter egnet til
måling af absorptionen ved va. 550 nm. Med et
spektrofotometer bør anvendes en bølgelængde på
548 nm. Anvendes et colorimerer, bør filteret have
sit transmissionsmaksimum ved ca. 550 nm. Der
kan opstå blindreagensproblemer med apparater
med en spektral båndbredde på mere end 20 nm.
Ved måling af absorption anvendes den samme
celle til prøver og standardopløsninger. Anvendes
der mere end én celle, må cellerne afpasses spek-
trofotometrisk.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
196. FREMGANGSMÅDE
6.1. Prøveudtagning
10 ml af TCM-opløsningen (4.2) hældes i en
opsamlingsflaske og indsættes i
prøveudtagningssystemet (figur 1). Den
absorberende opløsning afskærmes mod direkte
sollys under prøveudtagningen ved at dække
opsamlingsflasken med en passende afskærmning
såsom aluminiumsfolie, for at undgå dekomposition.
Varigheden og flowhastigheden af indsugningen
afhænger af koncentrationen af svovldioxid i luften.
Ved anvendelse af små impingerflasker vil
flowhastigheden være på mellem 0,5 og 1 l/min.
Den mindste luftmængde, der indsuges, skal være
på 25 l.
For at opnå de bedste resultater bør
flowhastigheden og varigheden af prøveudtagningenvælges således, at der opnås en absorption på
0,5—3,0 μg (0,2—1,2 μlv e d2 5 ûC og 101,325 kPa)
svovldioxid pr. ml absorberende opløsning.
Menes luften at indeholde hydrogensulfid, må
denne fjernes med en hydrogensulfidopsamler (5.3).
Opsamleren anbringes mellem partikelfiteret og
opsamlingsflasken.
Efter prøveudtagningen bestemmes rumfanget af
den udtagne luftmængde, og atmosfærens tempera-
tur og tryk noteres (7.1, note). Skal prøven opbe-
vares i mere end 24 timer inden analysen, opbe-
vares den ved 5 ûC.
Note
Hvis prøveopløsningen viser bundfald, skyldes det
sandsynligvis reaktion af Hg(II) med en reduceret
svovlforbindelse. Bundfaldet fjernes ved filtrering
eller centrifugering inden analysen.
6.2. Analyse
Prøver skal henstå mindst 20 min. efter udtagning
for at tillade, at indfanget ozon nedbrydes. Derefter
overføres prøveopløsningen kvantitativt til en 25 ml
målekolbe, idet der bruges ca. 5 ml vand til ren-
sning.
Der fremstilles en blindprøve ved at hælde 10 ml
ueksponeret absorptionsopløsning (4.2) i en 25 ml
målekolbe, tilsætte reagenser som beskrevet neden-
for og aflæse absorptionen i forhold til destilleret
vand under anvendelse af 10 mm celler. Denne
værdi sammenlignes med den, der noteredes forblindprøven, da kalibreringskurven blev lavet. For-
skelle på mere end 10 % mellem de to værdier be-
tyder forurening af det destillerede vand eller rea-
genserne eller nedbrydning af disse. I så fald må
der laves nye reagenser.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
20Der hældes 1 ml sulfamidsyreopløsning (4.8) i hver
kolbe, og man lader det reagere i 10 min., for at
nitriten fra nitrogenoxider kan nedbrydes. Derefter
tilsættes med pipette nøjagtigt 2 ml af formaldehy-
dopløsningen (4.7) og 5 ml af pararosanilinreagen-
sen (4.6) til kolberne. Der hældes friskkogt, afkølet
destilleret vand i op til mærket, hvorefter man lad-
er det stå i en termostat ved 20 ûC. Efter 30 — 60
min. måles absorptionen af prøven og blindprøven
med destilleret vand i referencecellen.
Den farvede opløsning må ikke blive i cellen, da et
farvelag ellers afsættes på væggene.
Note
Faste tidsintervaller på f.eks. 1 min. mellem
tilsætningen af hver reagens sikrer en bedre repro-
ducerbarhed af farveudviklingen.
Øpløsninger med absorptioner, som overstiger ab-
sorptionen i den højeste koncentration anvendt til
kalibrering, kan fortyndes op til 6 gange med blin-
dreagensen for at opnå aflæsninger af samme
størrelsesorden. Denne aflæsning er imidlertid kun
indikativ inden for ± 10 % af den virkelige absorp-
tionsværdi.
6.3. Kalibrering
6.3.1. Kalibrering med en blanding af svovldioxid og luft
Blandinger af svovldioxid og luft fremstilles i
henhold til ISO/DIS 6349.
Til optegning af kaIibreringskurven, som viser
sammenhængen mellem absorption og
svovldioxidkoncentration, behøves mindst fire
forskellige koncentrationsniveauer af svovldioxid
inden for det område, der er foreskrevet i afsnit 2.
Den prøveudtagningsfremgangsmåde og den
analyseprocedure, der er beskrevet i henholdsvis
afsnit 6.1 og 6.2, anvendes på hver af
kalibreringsgasblandingerne. Absorptionsværdierne
afsættes som funktion af de givne
svovldioxidkoncentrationer, og kalibreringskurven
tegnes.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
216.3.2. Kalibrering med natriummetabisulfitopløsning
Med pipette overføres standardopløsningen af
natriummetabisulfit (4.10) i graduerede mængder
på 0, 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 og 5,0 ml til en række 25 ml
målekolber. Der tilsættes til hver kolbe
tilstrækkeligt natriumtetrachlormercurat-opløsning
(4.2) til at bringe mængden op på ca. 10 ml.
Derefter tilsættes reagenserne som beskrevet i 6.2.
Absorptionerne måles med destilleret vand i
referencecellen. For at opnå større præcision er det
nødvendigt at bruge et bad med konstant
temperatur. Temperaturen ved kalibreringen bør
ikke afvige fra temperaturen ved analysen med
mere end ± 1 û.
Absorptionerne af opløsningerne (ordinater) ind-
tegnes som funktion af mikrogram svovldioxid, ber-
egnet som beskrevet i bilag B. Der opnås et lineærtforhold. Skæringspunktet med den lodrette akse for
den linje, der kommer nærmest punkterne, ligger
som regel inden for 0,02 absorptionsenheder fra
aflæsningen for blindprøven (standardnulpunkt),
hvis der anvendes 10 mm celler. Kalibreringsfakto-
ren (den reciprokke værdi af linjens hældning) ber-
egnes. Denne kalibreringsfaktor kan anvendes til
beregning af resultaterne, forudsat at der ikke er
nogen væsentlig ændring i temperatur eller pH-
værdi. Der anbefales mindst én kontrolprøve pt.
seriebestemmelse for at sikre denne faktors pålide-
lighed.
7. FREMLÆGGELSE AF RESULTATER
7.1. Beregning
Massekoncentrationen af svovldioxid i prøven
beregnes som følger:
SO
2=f(as—ab)
V
hvor
SO2= massekoncentrationen af svovldioxid i
mikrogram ±r. kubikmeter
f = kalibreringsfaktoren (se 6.3.2)
as= absorptionen i prøveopløsningen
ab= absorptionen i blindprøven
V = mængden af opsamlet luft i kubikmeter80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
22Note
E rd e rb e h o vf o ra tk e n d e
svovldioxidkoncentrationen ved
referencebetingelserne (25 ûC, 1 bar), må
rumfanget V af den opsamlede luft erstattes af den
tilsvarende rumfangsværdi under
referencebetingelserne, V R:
VR=298 V p
273+T
hvor
p = barometertrykket i bar
T = luftprøvens temperatur i ûC.
7.2. Detektionsgrænse
Detektionsgrænsen for svovldioxid i 10 ml
TCM-prøveopløsning ligger på mellem 0,2 og 1,0
μg (baseret på den dobbelte standardafvigelse).
Dette svarer til massekoncentrationer af svovldioxid
på mellem 7 og 33/ μg/m3(0,002—0,011 ppm) i en
luftprøve på 30 l (f.eks. 1 times prøveudtagning ved
0,5 l/min.).
7.3. Reproducerbarhed og nøjagtighed
Metodens reproducerbarhed og nøjagtighed er
endnu ikke blevet bestemt i nogen sikker grad med
hensyn til forskellige svovldioxidkoncentrationer,
ligesom den absolutte opsamlingsevne ikke er kendt
for det store udvalg af mulige opsamlings- og
prøvesystemer.
Den relative standardafvigelse af en sammenlignelig
TCM-metode for gentagelse af forsøget er fundet
til 17 μg/m3ved en koncentration på 1 000 μg/m3
(1)
8. Litteratur
(1)H.C. McKee, R.E. Childers, O. Saenz: Col-
laborative Study of Reference Method for
Determination of Sulphur Dioxide in the
Atmosphere (Pararosaniline Method). Con-
tract CP A 70—40, SwRI Project 21—2811.
Environmental Protection Agency, Research
T riangle Park, N.C., Sept. 1971.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
23BILAG A
OPSAMLINGSMODELLER
Muenkeflaske
75ml
4å b n i n g e r ,1ib u n d e n ,
hver 1,5Lille impingerflaske80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
24BILAG B
INDSTILLING AF
NATRIUMMETABISULFITSTAMOPLØSNINGEN (4.9)
B.1. Reagenser
B.1.1. Jodopløsning, 0,05 mol/l Stamopløsning
Der afvejes 12,7 g jod, I 2, i et 250 ml bægerglas,
tilsættes 40 g kaliumjodid, KI, og 25 ml vand. Der
røres rundt, til det hele er opløst, hvorefter
opløsningen hældes kvantitativt over i en 1 liter
målekolbe. Der fyldes op til mærket med vand.
B.1.2. Jod arbejdsopløsning, ca. 0,005 mol/l
50 ml af stamopløsningen af jod (B.1.1.) fortyndes
til 500 ml med vand.
B.1.3. Stivelsesindikatoropløsning 0,2 %
0,4 g opløselig stivelse og 0,002 g
kviksølv(II)- - -jodid, HgI 2(konserveringsmiddel)
findeles med en smule vand, og pastaen tilsætteslangsomt til 200 ml kogende vand. Kogningen
fortsættes, til opløsningen er klar, hvorefter den
afkøles og overføres til en flakse (SIC! flaske) med
glasprop.
B.1.4. Natriumthiosulfatopløsning ca. 0,1 mol/l
25 g natriumthiosulfat, Na
2S2O35H2O, opløses i 1
liter friskkogt, destilleret vand og tilsættes 0,1 g
natriumkarbonat. Man lader opløsningen stå en
dag, inden den indstilles.
Til indstillingen afvejes 1,5 g kaliumjodat, KIO 3,
fineste standardkvalitet, tørret ved 180 ûC, i en 500
ml målekolbe og fortyndes med vand op til mærket.
Met pipette overføres 50 ml af jodatopløsningen til
en 500 ml jodflakse (SIC! jodflaske). Der tilsættes
2 g kaliumjodid og 10 ml koncentreret saltsyre,
fortyndet 1:10. Flasken proppes til. Efter 5 min.
titreres med natriumthiosulfatopløsning, til det
antager en bleggul farve. Der tilsættes 5 ml af
stivelsesindikatoren, og titreringen føres til ende.
Molariteten af natriumthiosulfatopløsningen, M,
betegnes som følger:
M=gK I O3×103×0,1
ml natriumthiosulfatopløsning ×35, 67
B.1.5. Natriumthiosulfatopløsning, ca. 0,01 mol/l
50,0 ml af natriumthiosulfatopløsningen (B.1.4)
fortyndes til 500 ml med vand og blandes.
Øpløsningen er ikke holdbar og må fremstilles den
dag, den skal anvendes, ved at fortynde den
indstillede natriumthiosulfatopløsning (B.1.4).80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
25B.2. Fremgangsmåde
25 ml vand hældes i en 500 ml kolbe, og med pi-
pette overføres 50 ml af jodopløsningen (B.1.2) til
kolben (her betegnet kolbe A/blindprøve/). Med pi-
pette overføres 25 ml af natriumbisulfitsta-
mopløsningen (4.9) til en anden 500 ml kolbe, og
med pipette overføres 50 ml af jodopløsningen
(B.1.2) til denne kolbe (her betegnet B/prøve/).
Kolberne proppes til, og man lader det reagere i 5
min. Ved hjælp af en burette, der indeholder na-
triumthiosulfatopløsning (B.1.5) titreres hver kolbe
efter tur til en bleg gul farve. Derefter tilsættes 5
ml af stivelsesopløsningen (B.1.3), hvorefter titrerin-
gen fortsættes, til den blå farve forsvinder. Svovl-
dioxidkoncentrationen i natriummetabisulfitsta-
mopløsningen (4.9) beregnes:
SO2(μg∕ml)=(A – B) ×M×K
V
hvor
A = rumfang natriumthiosulfatopløsning (B.1.5)
nødvendig til titrering af blindprøven i millili-
ter
B = rumfang natriumthiosulfatopløsning (B.1.5)
nødvendig til titrering af prøven, i milliliter
M = natriumthiosulfatopløsningens molaritet (=
0,01)
K = ækvivalentmolvægten for svovldioxid i mikro-
gram = 32,030
V = natriummetabisulfitstamopløsning anvendt, i
milliliter
Koncentrationen af svovldioxid i bisulfitsta-
mopløsningen (4.10) findes ved at dividere resulta-
tet med 50.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
26BILAG C
FJERNELSE AF KVIKSØLV FRA RESTOPLØSNINGER
I dette bilag beskrives en metode til fra restopløsninger at
fjerne det kviksølv, det er fremkommet under brugen af
den absorberende opløsning (4.2).
C.1. Reagenser
C.1.1. Natriumhydroxidopløsning, ca. 400 g NaOH pr. liter
C.1.2. Hydrogenperioxid, H 2O2, ca. 30 %, teknisk kvalitet
C.1.3. Natriumsulfid, Na 2S9H 2O, teknisk kvalitet
C.2. Fremgangsmåde
I en polyethylenbeholder med et rumfang på ca.
50 l samles de restopløsninger, hvis kviksølvindhold
er for stort til, at de kan hældes i vasken. Når det
samlede rumfang er ca. 40 l, tilsættes i følgende
rækkefølge under omrøring ved hjælp af luft, der
bobler gennem opløsningen, en til neutralisering
tilstrækkelig mængde natriumhydroxidopløsning(C.1.1) efterfulgt af yderligere 400 ml. Derefter
tilsættes 100 g natriumsulfid (C.1.3) og efter 10
min. langsomt 400 ml hydrogenperoxidopløsning (C.
1.2).
Man lader blandingen stå i 24 timer, hvorefter den
klare væske fjernes og kasseres. Bundfaldet ov-
erføres til en anden beholder.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
27BILAG D
PARAROSANILINDHYDROCHLORlDS EGENSKABER.
RENSNING
D.1. Kontrol af reagensens renhed
1 ml af PRA-opløsningen (4.4) fortyndes til 100 ml
med destilleret vand. 5 ml heraf overføres til en 50
ml målekolbe, og der tilsættes 5 ml af en 0,1 M
eddikesyre-natriumacetatbufferopløsning. Det fyldes
op til mærket med vand og blandes.
Derefter ventes 1 time, hvorefter opløsningens
absorption måles i et spektrofotometer ved 540 nm
i en 10 mm celle.
Pararosanilin (PRA) koncentrationen beregnes som
følger:
%P R A =absorption ×K
100 mg
hvor
K = 21 300.
Er pararosanilinets renhed under 95 %, må reagen-
sen renses efter en af de fremgangsmåder, der er
beskrevet i D 2 og D 3.
D.2. Rensning ved ekstraktion
I en 250 ml skilletragt afbalanceres 100 ml af både
1-butanol og 1 M HCL. 0,1 g pararosanilinhydroch-
lorid (PRA) afvejes i et bægerglas og tilsættes 50
ml af den afbalancerede syre, hvorefter man lader
det stå i flere minutter. 50 ml af den afbalancerede
l-butanol hældes i en 125 ml skilletragt. Sy-
reopløsningen, der indeholder farvestoffet, overføres
til tragten og ekstraheres. Den violette urenhed vil
overgå til den organiske fase. Den nedre (vandige)fase overføres til en anden skilletragt og tilsættes
20 ml portioner af l-butanol. Dette er normalt
tilstrækkeligt til at fjerne næsten al den violette
urenhed, der bidrager til blindreagensen. Hvis der
stadig er violet urenhed i l-butanolfasen efter 5 ek-
straktioner, kasseres dette parti farve.
Efter den endelige ekstraktion filtreres den vandige
fase gennem en vatprop over i en 50 ml målekolbe,
og der fyldes op til mærket med 1 M HCL Denne
stamreagens er rødgul.80/779/EØF
80/779/EØF - - - I
28Note
Visse partier l-butanol indeholder oxidanter, der
skaber svovldioxidbehov. Dette undersøges ved at
r y s t e2 0m ll - b u t a n o ls a m m e nm e d5m l1 5%k a l -
iumiodidopløsning. Hvis der fremkommer en gul
farve i alkoholfasen, redestilleres l-butanolen fra
sølvoxid.
D.3. Rensning ved omkrystallisering
1 g pararosanilinhydrochlorid opløses i 250 ml 2,5
M saltsyre, hvorefter man lader opløsningen stå i to
timer ved stuetemperatur. Efter filtrering udfældes
pararosanilin på ny ved tilsætning af et ringe
overskud af 2,5 M natriumhydroxidopløsning.
Bundfaldet anbringes på en filtertragt (porsøsitet
(SIC! porøssitet) 3). Filtratet skal være farveløst.
Bundfaldet vaskes med destilleret vand for at fjerne
overskydende natriumhydroxid og det dannedenatriumchlorid.
Bundfaldet opløses i 70 ml methanol opvarmet til
kogning, og til slut tilsættes 300 ml vand ved 80
ûC. Man lader opløsningen stå ved stuetemperatur.
Pararosanilin genudfældes langsomt.
Omkrystalliseringsgraden er ca. 64 %. Pararosanilin
farves mørkt mellem 200 og 205 ûC og sønderdeles
ved 285 ûC.
Litteratur
H.G.C. King and U.G. Pruden: The determination
of sulphur dioxide with rosaniline dyes. Analyst 94,
43—48 (1969)80/779/EØF