1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 20. marts 1970
►M4 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod luftforurening
forårsaget af udstødningsgas fra motorkøretøjer ◄
(70/220/EØF)
(EFT L 76 af 6.4.1970, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv 74/290/EØF af 28. maj 1974 L 159 61 15.6.1974
►M2Kommissionens direktiv 77/102/EØF af 30. november 1976 L 32 32 3.2.1977
►M3Kommissionens direktiv 78/665/EØF af 14. juli 1978 L 223 48 14.8.1978
►M4Rådetsdirektiv 83/351/EØF af 16. juni 1983 L 197 1 20.7.1983
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige Storbri-
tannien og NordirlandL 73 14 27.3.1972
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 20. marts 1970
►M4 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foran-
staltninger mod luftforurening forårsaget af udstødningsgas fra
motorkøretøjer ◄
(70/220/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:
I Tyskland er forordning af 14. oktober 1968 om ændring af Strassen-
verkehrs-Zulassungsordnung bekendtgjort i Bundesgesetzblatt, del I,den 18. oktober 1968; denne forordning indeholder bestemmelser om
foranstaltninger mod luftforurening fra køretøjsmotorer med styret
tænding; disse forskrifter træder i kraft 1. oktober 1970;
i Frankrig er forordning af 31. marts 1969 om sammensætningen af
udstødningsgassen fra motorkøretøjer med benzinmotor bekendtgjort i»Journal officiel« af 17. maj 1969; denne forordning gælder
— fra 1. september 1971 for typegodkendte køretøjer, når sådanne
køretøjer er udstyret med en motor af ny konstruktion, d.v.s. med
en moter, der ikke tidligere har været indbygget i et typegodkendt
køretøj,
— fra 1. september 1972 for køretøjer, der bringes i handelen for
første gang;
disse bestemmelser kan hæmme oprettelsen af det fælles marked og
dets funktion; derfor må alle medlemsstater — enten udover eller istedet for deres nuværende bestemmelser — gennemføre de sammebestemmelser, navnlig med henblik på at kunne anvende EØF-stan-dardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv af 6. februar 1970om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af
motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(
3) for alle køretøj-
styper;
dette direktiv skal imidlertid finde anvendelse, før forannævnte direktiv
tages i anvendelse. Derfor kan fremgangsmåden i nævnte direktiv
endnu ikke anvendes, og der må derfor fastsættes en fremgangsmåde
ad hoc i form af en meddelelse om, at køretøjstyper er afprøvet ogopfylder bestemmelserne i dette direktiv;
på grundlag af denne meddelelse skal enhver medlemsstat, der
anmodes om en national godkendelse af samme motorkøretøjstype,
kunne konstatere, om denne type er afprøvet i henhold til nærværende
direktiv. Til dette formål bør den enkelte medlemsstat underrette deandre medlemsstater om denne konstatering ved, at der tilsendes demen afskrift af den meddelelse, der udarbejdes for hver afprøvet typemotorkøretøj;
med hensyn til forskrifterne for undersøgelse af den gennemsnitlige
emission af luftforurenende luftarter i byområder med tæt trafik efterkoldstart må det tages i betragtning, at det for industrien vil være rime-ligt, at tilpasningstiden bliver længere, end hvad angår de øvrigetekniske forskrifter i dette direktiv;1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 2
(1) EFT nr. C 160 af 18.12.1969, s. 7.
(2) EFT nr. C 48 af 16. 4.1969, s. 16.
(3) EFT nr. L 42 af 23.2.1970, s. 1.
▼B
man bør overtage de tekniske forskrifter, der er godkendt af ECE i
regulativ nr. 15 (ensartede forskrifter for godkendelse af motorkøretøjermed motorer med styret tænding med hensyn til emission af luftforur-
enende luftarter fra motoren). Dette regulativ er optaget som bilag til
aftalen om gennemførelse af ensartede betingelser for godkendelse afudrustningsgenstande og dele af motorkøretøjer og om gensidig aner-kendelse af godkendelse af 20. marts 1958(
1);
de tekniske forskrifter skal endvidere hurtigt tilpasses den tekniske
udvikling; man må derfor forudse anvendelse af den fremgangsmåde,der er fastlagt i artikel 13 i Rådets direktiv af 6. februar 1970 om type-godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil,
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved køretøjer forstås i dette direktiv alle motorkøretøjer med styret
tænding eller med kompressionstænding til færdsel på vej med eller
uden karrosseri og med mindst fire hjul, en tilladt totalmasse på mindst
400 kg og en konstruktivt bestemt maksimal hastighed på mindst50 km/h, med undtagelse af landbrugstraktorer og -arbejdsredskabersamt entreprenørmateriel.
Artikel 2
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse til et køretøj på grund af luftforurening af udstød-ningsgas fra motor med styret tænding
— fra 1. oktober 1970, når køretøjet opfylder bestemmelserne i bilag I
(med undtagelse af punkterne 3.2.1.1. og 3.2.2.1.) og i bilagene II,IV, V og VI,
— fra 1. oktober 1971, når køretøjet også opfylder bestemmelserne i
punkterne 3.2.1.1. og 3.2.2.1. i bilag I og bestemmelserne i bilag
III.
Artikel 2 a
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, indregistrering,
ibrugtagning eller brug af køretøjer af grunde, der vedrører luft forure-
ning ved gasarter, der stammer fra et sådant køretøjs motor med
elektrisk tænding, dersom køretøjet er i overensstemmelse med de i bi-lagene I, II, III, IV, V og VI anførte forskrifter.
Artikel 3
1. På anmodning fra fabrikanten eller dennesrepræs entant udfylder
de kompetente myndigheder i medlemsstaten formularen til meddelelse
i henhold til bilag VII. En afskrift af denne meddelelse sendes til deøvrige medlemsstater og den, der har fremsat anmodningen. De øvrigemedlemsstater, over for hvilke der ansøges om national godkendelsefor samme type køretøj, anerkender dette dokument som bevis for, at
den fastsatte afprøvning er gennemført.
2. Stykke 1 ophæves, når rådets direktiv af 6. februar 1970 om
godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil kananvendes.
Artikel 4
Den medlemsstat, der har meddelt godkendelsen, træffer de nødvendige
foranstaltninger med henblik på at blive underrettet om enhver1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 3
(1) ECE-dok., Genève W/TRANS/WP29/293/Rev. 1 af 11.4.1969.▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼B
ændring, der vedrører en konstruktionsdel eller en specifikation i
henhold til bilag I, punkt 1.1. De kompetente myndigheder i dennemedlemsstat træffer afgørelse med hensyn til, om den ændrede proto-
type skal underkastes ny afprøvning, og om der skal udarbejdes en ny
afprøvningsrapport. Ændringen godkendes ikke, såfremt afprøvningenviser, at bestemmelserne i dette direktiv ikke er overholdt.
Artikel 5
Ændringer, der er nødvendige for tilpasning af bestemmelserne i bilag I
til VII til den tekniske udvikling, gennemføres i overensstemmelse medden fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i Rådets direktiv af 6.februar 1970 om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskø-
retøjer dertil.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne udsteder de nødvendige bestemmelser for at
efterkomme dette direktiv inden 30. juni 1970 og underretter omgående
Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at Kommissionen får tilsendt
ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder pådet område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 7
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 4
▼M4
BILAG I
ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, ANSØGNING OM EØF-
TYPEGODKENDELSE, EØF-TYPEGODKENDELSE, FORSKRIFTER
OG PRØVNINGER, UDVIDELSE AF EØF-TYPEGODKENDELSE,
PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, OVERGANGSBESTEM-
MELSER
1. ANVENDELSESOMRÅDE
Dette direktiv gælder for emissionen af luftforurenende gas fra alle
motorkøretøjer udstyret med motor med styret tænding og motorkø-
retøjer udstyret med motor med kompressionstænding i klasse M1og N1(1), som nævnt i artikel 1.
2. DEFINITIONER
I dette direktiv forstås ved
2.1. Køretøjstype med hensyn til begrænsning af emission af luftforure-
nende gasfra motoren, motorkøretøjer, der ikke er væs entligt
forskellige fra hinanden. Forskellene kan især vedrøre
2.1.1. ækvivalent inerti bestemt som funktion af referencemassen som
nævnt i punkt 5.1 i bilag III,
2.1.2. køretøjetsmotorparametre s om defineret i bilag II, punkt 1-6 og 8
og i bilag VII;
2.2. referencemasse, køretøjets masse i køreklar stand med fradrag af en
fast førermasse på 75 kg og med tillæg af en fast masse på 100 kg;
2.2.1. køretøjets masse i køreklar tilstand forstås den masse, som er defi-
neret i punkt 2.6 i bilag I til direktiv 70/156/EØF;
2.3. totalmasse forstås den masse, som er defineret i punkt 2.7 i bilag I i
direktiv 70/156/EØF;
2.4. forurenende gas, carbonmonoxid, carbonhydrider (udtrykt i CH1,85-
ækvivalenter) og nitrogenoxider, idet disse sidste udtrykkes i nitro-
gendioxid (NO2) ækvivalenter;
2.5. krumtaphus, samtlige de rum, der findes i og uden på motoren, og
som ved indre eller ydre forbindelser, gennem hvilke gasser og
dampe kan slippe bort, er tilsluttet oliesumpen;
2.6. choker, en anordning, som midlertidigt øger blandingen brændstof/
luft i motoren for at lette motorstart;
2.7. starthjælpeanordning, en anordning, som letter motorstart uden
forøgelse af blandingen brændstof/luft. Gælder f.eks. tændrør og
ændring i justering af indsprøjtningspumpe osv.
3. ANMODNING OM EØF-TYPEGODKENDELSE
3.1. Anmodning om godkendelse af en køretøjstype for så vidt angår
emission af forurenende gas fra motoren forelægges af fabrikanten
eller dennesbefuldmægtigede.
3.2. De ledsages af nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og
følgende oplysninger:
3.2.1. Beskrivelse af motortypen indeholdende alle oplysninger nævnt i
bilag II,
3.2.2. tegninger af forbrændingskamre og stempel, herunder placering af
stempelringe,
3.2.3. maksimale ventilløftehøjder samt åbnings- og lukkevinkler i forhold
til dødpunkterne.
3.3. Et køretøj, som er repræsentativt for den køretøjstype, som skal
godkendes, skal fremstilles for den tekniske instans, som skal
gennemføre godkendelsesprøvningen i henhold til punkt 5 i dette
regulativ.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 5
(1) I henhold til definitionen i pkt. 0.4 i bilag I til direktiv 70/156/EØF (EFT nr. L 42 af
23. 2. 1970).
▼M4
4. EØF-TYPEGODKENDELSE
4.1. Et skema udformet som vist i bilag VII vedlægges EØF-typegod-
kendelsesskemaet.
5. FORSKRIFTER OG PRØVNINGER
5.1. Almindeligt
De dele af køretøjet, som vil kunne påvirke emissionen af forure-
nende gas skal være konstrueret, fremstillet og monteret således, at
køretøjet under normale driftforhold og trodseventuelle vibrationer
vil kunne opfylde forskrifterne i dette direktiv.
5.2. Afprøvningen
5.2.1. Køretøjet underkastes i henhold til sin klasse nedenstående prøv-
ninger:
— prøvning af type I, II og III for køretøjer udstyret med motor
med styret tænding,
— prøvning af type I for køretøjer udstyret med motor med
kompressionstænding.
5.2.1.1. Type I-prøvning (kontrol af gennemsnitlig emission af forurenende
gasefter kolds tart)
5.2.1.1.1. Denne prøvning skal gennemføres for alle køretøjer nævnt i punkt 1
og hvis totalmasse ikke overstiger 3,5 t.
5.2.1.1.2. Køretøjet anbringes på en dynamometerstand forsynet med inerti-
masse. Der gennemføres en ubrudt prøvning med en samlet
varighed på 13 minutter omfattende fire cykler. Hver cyklusbes tår
af 15 tilstande (tomgang, acceleration, konstant hastighed, retarda-
tion osv.). Under prøvningen fortyndes køretøjets udstødningsgas
og en prøve opsamles i en eller flere sække. Køretøjets udstød-
ningsgas fortyndes, udtages og analyseres i henhold til
nedennævnte fremgangsmåde. Det samlede volumen af den fortyn-
dede udstødningsgas måles.
5.2.1.1.3. Prøvningen gennemføres i henhold til bilag III. Indsamlings- og
analysemetoderne skal være de foreskrevne. Andre analysemetoder
kan godkendes, hvis det bevises, at de giver tilsvarende resultater.
5.2.1.1.4. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 5.2.1.1.4.2 og 5.2.1.1.5
gennemføresprøvningen tre gange. For et køretøj med en given
referencemasse skal carbonmonoxidmassen og den kombinerede
carbonhydrid- og nitrogenoxidmasse være mindre end værdierne i
nedenstående tabel.
Referencemasse (Pr)
(kg)Carbonmonoxid
L1(gram pr. prøvning)Kombinerede
emissioner af
carbonhydrider og
nitrogenoxider
L2(gram pr. prøvning)
Pr≤1 020 58 19,0
1 020 < Pr ≤1 250 67 20,5
1 250 < Pr ≤1 470 76 22,0
1 470 < Pr ≤1 700 84 23,5
1 700 < Pr ≤1 930 93 25,0
1 930 < Pr ≤2 150 101 26,5
2 150 < Pr 110 28,0
5.2.1.1.4.1. Det tilladesdog for hvert af de i punkt 5.2.1.1.4 nævnte forurenende
stoffer, at et enkelt af de tre resultater med højst 10 % overstiger
grænseværdien for det berørte køretøj på betingelse af, at det arit-
metiske gennemsnit af de tre resultater er mindre end
grænseværdien. Når grænseværdierne overstiges for flere forure-
nende stoffer (dvs. for carbonmonoxidmassen og for den
kombinerede masse af carbonhydrider og nitrogenoxider) må denne1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 6
▼M4
overskriden både finde sted under samme prøvning og ved forskel-
lige prøvninger(1).
5.2.1.1.4.2. Det i punkt 5.2.1.1.4 nævnte antal prøvninger kan af fabrikanten
kræves øget til 10 på betingelse af, at det aritmetiske gennemsnit
(xi) af de tre resultater for carbonmonoxid og/eller for den kombine-
rede emission af carbonhydrider og nitrogenoxider er beliggende
mellem 100 og 110 % af grænseværdien. I så tilfælde afhænger
beslutningen efter prøvningen udelukkende af de gennemsnitlige
resultater af samtlige ti prøvninger ( x < L).
5.2.1.1.5. Det i punkt 5.2.1.1.4 nævnte antal prøvninger formindskes under
nedennævnte betingelser, hvor V1angiver resultatet af første prøve
og V2resultatet af anden prøve for et vilkårligt af de i punkt
5.2.1.1.4 forurenende stoffer.
5.2.1.1.5.1. Der gennemføresalene en prøvning, ders om værdierne af V1både
for emission af carbonmonoxid og for den kombinerede emission af
carbonhydrider og nitrogenoxider er under eller lig med 0,70 L.
5.2.1.1.5.2. Der gennemføresalene to prøvninger, ders om det gælder, at
V1≤0,85 L for både emissionen af carbonmonoxid og den kombi-
nerede emission af carbonhydrider og nitrogenoxider, men at det for
et af disse forurenende stoffer gælder, at V1> 0,70 L. Derudover
skal emissionen af carbonmonoxid og den kombinerede emission
af carbonhydrider og nitrogenoxider opfylde følgende betingelser:
V1+V2≤1,70 L; V2≤L.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 7
(1) Hvis et af de tre resultater for et vilkårligt af de forurenende stoffer med mere end 10 %
overstiger grænseværdien i pkt. 5.2.1.1.4 for det berørte køretøj, kan prøvningen fort-
sættes under de betingelser, som er fastsat i pkt. 5.2.1.4.2.
▼M4
Figur 1
Rutediagram for typegodkendelse i henhold til den europæiske prøvningsprocedure (se punkt 5.2.)
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 8
▼M4
5.2.1.2. Type II-prøvning (kontrol af emissionen af carbonmonoxid i
tomgang)
5.2.1.2.1. Prøvningen skal gennemføres for alle køretøjer i henhold til punkt 1
dog undtaget køretøjer forsynet med motor med kompressionstæn-
ding.
5.2.1.2.2. Volumenmængden af carbonmonoxid i den udstødningsgas, som
forekommer i tomgang, må ikke overstige 3,5 %. Ved kontrol under
driftbetingelser, som afviger fra fabrikantens anbefalinger (indstil-
ling af justeringsorganer) som nævnt i bilag IV, må den maksimalt
målte volumemængde ikke overstige 4,5 %.
5.2.1.2.3. Denne bestemmelse kontrolleres under en prøvning gennemført i
henhold til den metode, som er beskrevet i bilag IV.
5.2.1.3. Type III-prøvning (kontrol af gasemission fra krumtaphus)
5.2.1.3.1. Denne prøvning skal gennemføres for alle køretøjer i henhold til
punkt 1, dog med undtagelse af dem, som har motor med kompres-
sionstænding.
5.2.1.3.2. Krumtaphusets ventilationssystem må ikke muliggøre udledning i
atmosfæren af gas.
5.2.1.3.3. Opfyldelsen af denne bestemmelse kontrolleres i henhold til den
metode, som er beskrevet i bilag V.
6. UDVIDELSE AF EØF-TYPEGODKENDELSE6.1. Køretøjstyper med afvigende referencemasser
6.1.1. Godkendelse af en køretøjstype kan gives under nedenstående
vilkår, dersom den kun afviger i referencemasse.
6.1.1.1. Godkendelsen kan udvides til at omfatte køretøjstyper, hvis referen-
cemasse kun afviger med en værdi, der svarer til anvendelsen af den
umiddelbart foregående eller efterfølgende inertiækvivalent.
6.1.1.2. Hvis referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der anmodes
om udvidelse, kræver anvendelse af en større svingmasseækvivalent
end anvendt for den allerede godkendte køretøjstype, tildeles udvi-
delse af godkendelse.
6.1.1.3. Dersom referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der
anmodes om udvidelse, kræver anvendelse af en mindre svingmas-
seækvivalent end den, som anvendes for den allerede godkendte
køretøjstype, tildeles udvidelse af godkendelse, dersom udstødnings-
gassen for det allerede godkendte køretøj opfylder grænseværdierne
for det køretøj, for hvilket der ansøges om udvidelse af godken-
delse.
6.2. Køretøjstyper med afvigende totaludvekslingsforhold
6.2.1. Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte køretøj-
styper, som kun afviger fra den godkendte type ved
transmissionens totaludveksling under følgende betingelser:
6.2.1.1. for hvert transmissionsforhold anvendt under type I — prøvning
bestemmes forholdet E ¼
V2/C0V1
V1;hvor V1og V2er henholdsvis
hastigheden ved 1 000 min−1for den godkendte køretøjstype og for
den køretøjstype, for hvilken der ansøges om udvidelse;
6.2.2. dersom det for hvert forhold gælder, at E ≤8 % tildelesudvidels en
uden gentagelse af type I-prøvning;
6.2.3. dersom det for mindst et forhold gælder, at E > 8 %, og det for
hvert forhold gælder, at E ≤13 %, skal type I-prøvningerne
gentages, men vil kunne foretages i et laboratorium valgt af fabri-
kanten, dersom godkendelsesmyndigheden indvilliger heri.
Prøvningsrapporten skal sendes til den tekniske afdeling, der fore-
tager prøvningen.
6.3. Køretøjstyper med afvigende referencemasse og med afvigende
totaludvekslingsforhold
Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte køretøj-
styper, der kun afviger ved referencemasse og
totaludvekslingsforhold under forudsætning af, at samtlige vilkår i
punkt 6.1 og 6.2 opfyldes.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 9
▼M4
6.4. Bemærkning
Såfremt en køretøjstype er godkendt i henhold til bestemmelserne i
punkt 6.1 — 6.3, kan denne godkendelse ikke udvides til at omfatte
andre køretøjstyper.
7. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
7.1. Generelt bliver produktionens overensstemmelse hvad angår
begrænsning af emission af forurenende gas fra motoren kontrolleret
på basis af den fremgangsmåde, som er nævnt i det i bilag VII
angivne bilag til godkendelseskemaet og om nødvendigt på basis af
prøvninger af type I, II og III som nævnt i punkt 5.2 eller visse af
disse prøvninger.
7.1.1. Hvad angår kontrol af overensstemmelsen foregår denne ved type I-
prøvninger på følgende måde:
7.1.1.1. Et seriekøretøj udtages tilfældigt og underkastes prøvningen i
henhold til punkt 5.2.1.1. Dog erstattes grænseværdierne i punkt
5.2.1.1.4 af følgende værdier:
Referencemasse (Pr)
(kg)carbonoxidmasse
L1(gram pr. prøvning)Kombineret masse af
carbonhydrider og
nitrogenoxider
L2(gram pr. prøvning)
Pr≤1 020 70 23,8
1 020 < Pr ≤1 250 80 25,6
1 250 < Pr ≤1 470 91 27,5
1 470 < Pr ≤1 700 101 29,4
1 700 < Pr ≤1 930 112 31,3
1 930 < Pr ≤2 150 121 33,1
2 150 < Pr 132 35,0
7.1.1.2. Dersom det udtagne køretøj ikke opfylder bestemmelserne i punkt
7.1.1.1, kan fabrikanten anmode om, at der gennemføresmålinger
på en stikprøve udtaget i serien og omfattende det oprindelig
udtagne køretøj. Fabrikanten fastsætter størrelsen (n) af stikprøven.
De andre udtagne køretøjer underkastes kun én type I-prøvning.
Det resultat, som anvendes for det oprindelig udtagne køretøj, er det
aritmetiske gennemsnit af de tre type I-prøvninger. Det aritmetiske
gennemsnit ( x) af stikprøveresultaterne og standardafvigelsen S(1)
skal bestemmes både for emission af carbonmonoxid og for denkombinerede emission af carbonhydrider og nitrogenoxider. Serie-
produktionen anses at opfylde betingelserne dersom følgende
ligning er opfyldt:
xþk/C1S/C20L:
hvor
L er den i punkt 7.1.1.1 nævnte grænseværdi for emissionen af
carbonmonoxid og den kombinerede emission af carbonhydrider
og nitrogenoxider;
k er en funktion af n og givet i nedenstående tabel:
n 234567
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342
n8 9 1 0 1 1 1 2 1 3
k 0,317 0,296 0,279 0,265 0,253 0,2421970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 10
(1)S2¼Xx/C0xðÞ2
n/C01;hvor x er et hvilket som helst resultat opnået ved stikprøven n.
▼M4
n 1 41 51 61 71 81 9
k 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
hvisn≥20, k ¼0;860ﬃﬃﬃnp
7.1.2. Ved en prøve af type II eller type III skal betingelserne i punkt
5.2.1.2.2 og 5.2.1.3.2 overholdes.
7.1.3. Som afvigelse fra bestemmelserne i punkt 3.1.1 i bilag III kan den
tekniske kontrolinstans med fabrikantens samtykke gennemføre
prøvningerne af type I, II og III på køretøjer, som har kørt mindre
end 3 000 km.
8. OVERGANGSBESTEMMELSER
8.1. Ved godkendelse og overensstemmelseskontrol af køretøjer, som
ikke er af klasse M1, samt køretøjer af klasse M1til transport af
mere end 6 personer, herunder føreren, er grænseværdierne for den
kombinerede emission af carbonhydrider og nitrogenoxider dem,
som fremkommer ved multiplikation med 1,25 af L2-værdierne i
tabellerne i punkt 5.2.1.1.4 og 7.1.1.1.
8.2. For overensstemmelseskontrol ved fremstillingen af køretøjer, hvis
godkendelse angående udstødning af forurening blev udstedt før
den 1. oktober 1984 i henhold til bestemmelserne i direktiv 70/
220/EØF, ændret ved direktiv 78/665/EØF, forbliver bestemmel-
serne gældende, indtil medlemsstaterne gør brug af artikel 2, stk.
3, i det foreliggende direktiv.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 11
▼M4
BILAG II
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 12
▼M4
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 13
▼M4
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 14
▼M4
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 15
▼M4
BILAG III
TYPE I-PRØVNINGER
(Kontrol af gennemsnitlig emission i byzone med tæt trafik efter koldstart)
1. INDLEDNING
Dette bilag beskriver gennemførelse af type I-prøvninger i henhold til
punkt 5.2.1.1 i bilag I.
2. PRØVECYKLUS PÅ RULLESTAND
2.1.Beskrivelse af cyklus
Prøvecyklen er beskrevet i nedenstående tabel og gengivet i
diagrammet bilagt tillæg 1. Dette diagram giver også sekvensopdeling
af cyklen.
2.2.Generelle forhold
Der gennemføres forberedende prøvningscykler for at bestemme den
bedste måde at anvende speeder og bremse, således at cyklen reeltgengiver den teoretiske cyklus inden for de foreskrevne grænser.
2.3.Anvendelse af gear
2.3.1. Dersom den største hastighed, som kan nås med 1. gear, er under 15 km/
h anvendes 2. 3. og 4. gear. Disse kan ligeledes anvendes, dersom fabri-
kanten anbefaler start på flad vej i 2. gear, eller dersom 1. gear er
beskrevet som udelukkende beregnet til terrænkørsel eller slæbning.
2.3.2. Køretøjer og udstyr med halvautomatiske gear afprøves med gearet i de
normalt anvendte stillinger til kørsel på landevej, og speederen
anvendesi henhold til fabrikantensins truktioner.
2.3.3. Køretøjer udstyret med automatgear afprøves med største udveksling
(landevej). Gaspedalen aktiveres, således at man får en så jævn accele-
ration som muligt, så gearkassen kan passere de forskellige
udvekslinger i normal rækkefølge. For disse køretøjer er hastighedsæn-
dringspunkterne i tillæg 1 til dette direktiv uden mening, og
accelerationerne skal foregå i henhold til de til højre beliggende
segmenter, som knytter slutningen af tomgang til begyndelsen af efter-
følgende konstant hastighed. Tolerancerne er angivet i punkt 2.4.
2.3.4. Køretøjer udstyret med overdrive, som kan styres af føreren, afprøves
med denne anordning frakoblet.
2.4.Tolerancer
2.4.1. Der tolereres en afgivelse på ± 1 km/h mellem den viste hastighed og
den teoretiske hastighed ved acceleration, konstant hastighed og retar-
dation med anvendelse af køretøjets bremser. Hvis køretøjet uden
anvendelse af bremserne retarderer hurtigere, anvendes alene bestem-
melserne i punkt 6.5.3. Ved sekvensændringerne er overskridelse af
ovennævnte hastighedsværdier tilladt, dersom overskridelsen ikke over-
stiger 0,5 sekunder.
2.4.2. Tidstolerancerne er ± 0,5 sekunder. Ovennævnte tolerance gælder både
start og slut af hver hastighedsændringsperiode(
1).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 16
(1) Det skal noteres, at tiden 2 sekunder omfatter varigheden af gearskifte og en vis
margen til eventuel indhentning af cyklen.
Kørecyklus på rullestanden
Nr. PrøveafsnitAccelera-
tion
m/sek2Hastighed
km/hVarighed af hver
Tid i alt
sek.Transmissionsforhold ved
automatisk gearsystemkøremåde prøveafsnit
sek. sek.
1 Tomgang 1 11 11 11 6sek.PM + 5sek.K1 (1)
2 Acceleration 2 1,04 0—15 4 4 15 13 Konstant hastighed 3 15 8 8 23 14 Retardation/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1504− 0,69 15—10 2 2 25 1
5 Retardation motor frakoblet − 0,92 10— 0 3 3 28 K1 (
1)
6 Tomgang 5 21 21 49 16sek.PM + 5sek.K1 (1)
7 Acceleration/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15060,83 0—15 5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1501254 1
8 Gearskift 2 56
9 Acceleration 0,94 15—32 5 61 2
10 Konstant hastighed 7 32 24 24 85 211 Retardation/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1508− 0,75 32—10 8/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C1501193 2
12 Retardation motor frakoblet − 0,92 10— 0 3 96 K2 (
1)
13 Tomgang 9 21 21 117 16sek.PM + 5sek.K1 (1)
14 Acceleration/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150100,83 0—15 5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15026122 1
15 Gearskift 2 12416 Acceleration 0,62 15—35 9 133 217 Gearskift 2 13518 Acceleration 0,52 35—50 8 143 319 Konstant hastighed 11 50 12 12 155 3
20 Retardation 12 − 0,52 50—35 8 8 163 3
21 Konstant hastighed 13 35 13 13 176 322 Gearskift/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150142/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15012178
23 Retardation − 0,86 32—10 7 185 224 Retardation motor frakoblet − 0,92 10—0 3 188 K2 (
1)
25 Tomgang 15 7 7 195 7 sek. PM (1)
(1) PM: Tomgang, motor tilkoblet.
K1, K2: 1. eller 2. gear, motor frakoblet.▼M41970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 17
▼M4
2.4.3. Hastigheds- og tidstolerancer kombineres som angivet i tillæg 1 til dette
direktiv.
3. KØRETØJ OG BRÆNDSTOF
3.1.Afprøvningskøretøj
3.1.1. Det fremstillede køretøj skal være i god mekanisk stand. Det skal være
tilkørt og have kørt mindst 3 000 km.
3.1.2. Udstødningssystemet må ikke have en læk, som kan mindske den
indsamlede gasmængde, der skal være den mængde, der udstødes fra
motoren.
3.1.3. Laboratoriet kan kontrollere fødesystemets tæthed for at undgå at
brændstoffødningen ændres gennem tilfældigt luftindtag.
3.1.4. Indstilling af motor og køretøjets betjeningsorganer skal følge fabrikan-
tens anvisninger. Dette gælder særlig tomgangsindstillingen
(omdrejning og CO-indhold i udstødningsgassen), choker og systemer
til rensning af udstødningsgas.
3.1.5. Prøvekøretøjet eller et tilsvarende køretøj skal eventuelt være udstyret
med anordning til måling af de parametre, som er nødvendige til juste-
ring af rullestanden i henhold til bestemmelserne i 4.1.1.
3.1.6. Den tekniske afdeling kontrollerer, om køretøjets egenskaber stemmer
overensmed fabrikantenss pecifikationer, og om det kan anvendes
under normale forhold og starte i kold og varm tilstand.
3.1.7. Et køretøj udstyret med katalysator skal afprøves med katalysatoren
monteret, dersom køretøjets fabrikant attesterer, at køretøjet med dette
udstyr og med et brændstof indeholdende op til 0,4 g bly pr. liter
opfylder betingelserne i dette direktiv i hele katalysatorens levetid.
3.2.Brændstof
Til prøvningen skal anvendes det referencebrændstof, hvis specifikation
er angivet i bilag VI.
4. PRØVNINGSUDSTYR4.1.Rullestand
4.1.1. Standen skal gøre det muligt at simulere vejmodstand og være en af
følgende to typer:
— fast effektabsorptionskurve. Dette betyder, at de fysiske parametre
er sådanne, at kurveformen er fast;
— indstillelig effektabsorptionskurve. Her kan man indstille mindst 2
parametre for at ændre kurveformen.
4.1.2. Standens indstilling skal være stabil. Den må ikke give følelige vibrati-
oner i køretøjet, som kan påvirke dettes kørsel.
4.1.3. Standen skal være forsynet med et system, som simulerer inerti og
vejmodstand. Disse systemer skal drives af den forreste rulle, dersom
det drejer sig om en stand med to ruller.
4.1.4. Præcision
4.1.4.1. Det skal være muligt at måle og aflæse bremsekraften med en præcision
på ± 5 %.
4.1.4.2. For en stand med fast energiabsorptionskurve skal indstillingspræcisi-
onen ved 50 km/h være ± 5 %. For en stand med fast
energiabsorptionskurve skal indstillingen kunne tilpasses den effekt,
som absorberes på vej med en præcision på 5 % ved 30, 40 og 50 km/
h og med 10 % ved 20 km/h. Under disse hastigheder skal justeringen
være positiv.
4.1.4.3. Den samlede inerti af de roterende dele (også omfattet den eventuelle
simulerede inerti) skal kendes og skal svare til ± 20 kg af inertiklassen
ved prøven.
4.1.4.4. Køretøjets hastighed skal bestemmes efter rullens rotationshastighed
(den forreste rulle ved stande med 2 ruller). Den skal bestemmes med
en præcision på ± 1 km/h ved hastigheder over 10 km/h.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 18
▼M4
4.1.5. Justering af standens effektabsorptionskurve og inerti
4.1.5.1. For stande med fast effektabsorptionskurve gælder det, at bremsen skal
indstilles således, at effekten på de drivende hjul absorberes ved en
konstant hastighed på 50 km/h. Metoderne til bestemmelse og justering
af bremsen er beskrevet i tillæg 3.
4.1.5.2. For stande med indstillelig energiabsorptionskurve gælder det, at
bremsen skal indstilles således, at den for de konstante hastigheder på
20, 30, 40 og 50 km/h absorberer effekten på de drivende hjul. Metoden
til bestemmelser og indstilling af bremsen er beskrevet i tillæg 3.
4.1.5.3. Inerti
For elektriske inertisimulationsstande skal det påvises, at de giver
tilsvarende resultater som mekaniske. Metode til påvisning heraf er
beskrevet i tillæg 4.
4.2.Udtagning af udstødningsgas
4.2.1. Systemet til indsamling af udstødningsgas skal gøre det muligt at måle
udstødningsgassens reelle sammensætning. Konstantvolumensystemet
skal anvendes. Derfor skal udstødningsgassen fortyndes med den omgi-
vende luft under kendte vilkår. I den forbindelse skal to forhold
opfyldes. Den samlede volumen af blandingen af udstødningsgas og
fortyndingsluft skal måles, og en stikprøve af denne volumen skal
udtages til analyse. Emissionen bestemmes i henhold til stikprøvens
koncentration korrigeret med den omgivne luftforureningsgrad og den
samlede strømning under hele afprøvningen.
4.2.2. Gennemstrømningen i udstyret skal være tilstrækkeligt til at forhindre
kondensation af vand under alle de forhold, prøvningen kan gennem-
føres under, som beskrevet i tillæg 5.
4.2.3. Principskemaet for udtagning er givet i figur 1 nedenfor. Tillæg 5
beskriver eksempler på de 3 typer udtagning med konstant volumen,
som opfylder betingelserne i dette bilag.
4.2.4. Blandingen af luft og udstødningsgas skal være homogen til højre for
udtagningssonden S2.
4.2.5. Sonden skal udtage en repræsentativ prøve af de fortyndede udstød-
ningsgasser.
4.2.6. Udtagningsudstyret skal være tæt. Konstruktion og materialer må ikke
kunne påvirke koncentrationen af de forurenende stoffer i den fortyn-
dede udstødningsgas. Dersom en udstyrsdel (varmeveksler, ventilator
osv.) påvirker koncentrationen af en vilkårlig forurenende gas i den
fortyndede udstødningsgas, skal prøven for dette forurenende stof
udtagesfør denne del, ders om, det er umuligt at rette problemet.
4.2.7. Dersom det afprøvede køretøj har et flergrenet udstødningssystem skal
tilslutningsrørene sammenknyttes så tæt som muligt til køretøjet.
4.2.8. Udstyret må ikke ved udtag indføre statiske trykvariationer på mere end
± 1,25 kPa af de statiske trykvariationer, som måles under prøvecyklen
på standen uden udtag tilsluttet udstyret. Et udtagningsudstyr, som gør
det muligt at indsnævre disse tolerancer til ± 0,25 kPa anvendes,
dersom fabrikanten skriftligt anmoder godkendelsesinstitutionen herom
og påviser nødvendigheden heraf. Modtrykket skal måles i udstødnings-
røret så tæt som muligt til dettes afslutning eller i en forlængelse af
samme diameter.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 19
▼M4
Figur 1
Principskema for udtagning af udstødningsgas
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 20
▼M4
4.2.9. De forskellige ventiler, som dirigerer gasstrømmen, skal være justerbare
og hurtigtvirkende.
4.2.10. Gasprøven opsamles i sække med tilstrækkelig kapacitet. Disse sække
skal være af et sådant materiale, at mængden af forurenende gasser
ikke ændresmed mere end ± 2 % opad eller nedad efter 20 minutters
oplagring.
4.3.Analyseudstyr
4.3.1. Forskrifter
4.3.1.1. Analysen af forurenende stoffer sker med nedenstående udstyr: Carbon-
monoxid (CO) og carbondioxid (CO2) analyseres med ikke dispersivt
infrarødtabsorberende udstyr (NDIR); Carbonhydrider (CH) fra motorer
med styret tænding analyseres med flammeionisationsudstyr (FID) kali-
breret til propan, udtrykt som carbonatomækvivalenter (C1);
Carbonhydrider (CH) fra køretøjer med kompressionstænding analy-
seres med flammeionisationsudstyr med detektor, ventiler, rør osv.
varmet til 190 ± 10 ºC (HFID); kalibreret til propan udtrykt som carbo-
natomækvivalenter; Nitrogenoxyder (NOx) analyseres enten med et
kemoluminiscensudstyr (CLA), med Nox/NO omsætter eller ikke disper-
sivt udstyr med resonansabsorption i det ultraviolette område (NDUVR)
med NLx/NO-omsætter.
4.3.1.2. Præcision
Analyseudstyret skal have et måleområde, som er rimeligt i forhold til
den præcision, som kræves ved måling af de forurenede stoffer i
udstødningsgasprøven. Den absolutte målefejl må være ± 3 % uden
hensyn til kalibreringsgassens faktiske værdi. For koncentrationer under
100 ppm må målefejlen ikke overstige ± 3 %. Analysen af prøven af
den omgivende luft gennemføres med samme analyseudstyr og med
samme måleområde som for prøven med den tilsvarende fortyndede
udstødningsgas.
4.3.1.3. Kølefælde
Der må ikke anvendes tørringssystemer før analyseudstyret, medmindre
det påvises, at det ikke har nogen virkning på indholdet af forurenende
stoffer i gasstrømmen.
4.3.2. Særlige bestemmelser for motorer med kompressionstænding:
Der skal installeres et opvarmet udtagningsudstyr til den kontinuerte
analyse af CH ved hjælp af en opvarmet flammeionisationsdetektor
(HFID) med registrering (R). Den gennemsnitlige koncentration af
carbonhydrider beregnesved integration.
Under hele prøvningen skal denne rørlednings temperatur være
190 ± 10 ºC. Rørledningen skal være forsynet med et opvarmet filter
(FH) med en virkningsgrad på 99 % for partikler på ≥0,3 µm til fjer-
nelse af faste partikler fra gasstrømmen. Responstiden af
udtagningssystemet (fra sonde til analyseindtag) skal være under 4 s.
Den opvarmede flammeionisationsdetektor (HFID) skal anvendes med
et konstantstrømsystem (varmeveksler) for at sikre en repræsentativ
udtagning, med mindre der eksisterer en kompensation for strømnings-
variationen i DFC- eller CFO-systemerne.
4.3.3. Kalibrering
Hvert analyseudstyr skal kalibreres så ofte, som det er nødvendigt, og
under alle omstændigheder i måneden før godkendelsesprøvningen,
samt en gang hver sjette måned ved kontrol af produktionsoverensstem-
melse. Tillæg 6 beskriver kalibreringsmetoden for de analysesystemer,
der er nævnt i punkt 4.3.1.
4.4.Volumenmåling
4.4.1. Metoden til måling af det samlede volumen af den fortyndede udstød-
ningsgas i konstantvolumenudtagningssystemet skal have en præcision
på ± 2 %.
4.4.2. Kalibrering af konstantvolumenudtagningssystemet
Kalibreringen skal foregå efter en metode, som kan sikre den krævede
præcision, og tilstrækkelig ofte til at sikre opretholdelsen af denne
præcision. En kalibreringsmetode er angivet i tillæg 6. I denne metode
anvendes et dynamisk strømmålesystem, som er egnet til de store
strømninger, som forekommer ved anvendelsen af konstantvolumenud-
tagningssystemet. Udstyret skal have en attesteret præcision og opfylde
en national eller international standard.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 21
▼M4
4.5.Gas
4.5.1. Ren gas
Den rene gas til kalibrering af udstyret og i dette skal opfylde følgende
betingelser:
— renset nitrogen (C ≤1 ppm, CO ≤1 ppm, CO2≤400 ppm og
NO≤0,1 ppm),
— renset syntetisk luft (C ≤1 ppm, CO ≤1 ppm, CO2≤400 ppm,
NO≤0,1 ppm); oxygenkoncentration mellem 18 og 21 % vol
— renset oxygen (O2≥99,5 % vol).
— renset hydrogen (og blanding indeholdende hydrogen) (C ≤1 ppm,
CO2≤400 ppm).
4.5.2. Kalibreringsgas
De gasblandinger, som anvendes til kalibrering, skal have følgende
kemiske sammensætning:
—C3H8og renset syntetisk luft (se punkt 4.5.1.)
— CO og renset nitrogen
—C O2og renset nitrogen
— NO og renset nitrogen
(NO2-indholdet i kalibreringsgassen må ikke overstige 5 % af NO-
indholdet).
Den reelle sammensætning af en kalibreringsgas må kun afvige fra den
nominelle værdi med ± 2 %.
De i tillæg 6 angivne sammensætninger kan også fremstilles gennem
gasdosering, gennem fortynding med renset nitrogen eller med renset
syntetisk luft. Blandingssystemet skal kunne fremstille de fortyndede
kalibreringsgasser med en præcision på ± 2 %.
4.6.Yderligere udstyr
4.6.1. Temperaturer
Temperaturerne i tillæg 8 skal kunne måles med en præcision på
± 1,5 %.
4.6.2. Tryk
Atmosfæretrykket skal kunne måles med en præcision på ± 0,1 kPa.
4.6.3. Absolut fugtighed
Den absolutte luftfugtighed (H) skal kunne bestemmes med en præci-
sion på ± 5 %.
4.7. Udtagning af udstødningsgas skal kontrolleres som beskrevet i punkt 3 i
tillæg 7. Den største tilladte afvigelse mellem den indsugede
gasmængde og den målte gasmængde er 5 %.
5. FORBEREDELSE TIL PRØVNINGEN
5.1.Indstilling af inertisystemet til køretøjets retlinede inertibevægelse
Der anvendes et inertisystem, som giver en samlet roterende inertimasse
svarende til nedenstående referencemasseværdier:
Køretøjets referencemasse
Pr
(kg)Ækvivalentmasse for inertisy-
stemet I
(kg)
Pr≤750 680
750 < Pr ≤850 800
850 < Pr ≤1 020 910
1 020 < Pr ≤1 250 1 130
1 250 < Pr ≤1 470 1 360
1 470 < Pr ≤1 700 1 590
1 700 < Pr ≤1 930 1 810
1 930 < Pr ≤2 150 2 040
2 150 < Pr ≤2 380 2 2701970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 22
▼M4
Køretøjets referencemasse
Pr
(kg)Ækvivalentmasse for inertisy-
stemet I
(kg)
2 380 < Pr ≤2 610 2 270
2 610 < Pr 2 270
5.2.Indstilling af bremse
Indstillingen af bremsen sker som beskrevet i punkt 4.1.4. Den
anvendte metode og de opnåede værdier (ækvivalent inerti, indstillings-
parametre) angivesi prøvnings rapporten.
5.3.Klargøring af køretøj
5.3.1. Før prøvningen skal køretøjet befinde sig i et lokale, hvor temperaturen
er rimelig konstant mellem 20 og 30 ºC. Køretøjet skal opholde sig her
mindst 6 timer og under alle omstændigheder til motorolietemperaturen
og kølervæsketemperaturen kun afgiver fra lokalets temperatur med
± 2 ºC.
Dersom fabrikanten kræver det, udføres prøvningen senest 30 timer
efter at køretøjet har kørt ved normal temperatur.
5.3.2. Dæktrykket skal være som specificeret af fabrikanten og som anvendt
ved den forudgående prøvning på vej til indstilling af bremsen. På
stande med to ruller kan dæktrykket forøges med højst 50 %. Det
anvendte tryk skal nævnes i prøvningsrapporten.
6. FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING PÅ STAND
6.1.Særlige betingelser til gennemførelsen af cyklen
6.1.1. Under prøvningen skal prøvningsrummets temperatur være mellem 20
og 30 ºC. Den absolutte luftfugtighed (H) i lokalet eller i motorens
indsugningsluft skal opfylde følgende betingelser:
5,5≤H≤12,2 g H2O/kg tør luft.
6.1.2. Køretøjet skal være rimeligt vandret under prøvningen for at undgå
unormal brændstoffordeling.
6.1.3. Prøvningen skal foregå med opslået kølerhjælm, medmindre dette
teknisk er umuligt. Hjælpeblæser på køleren (vandkølede køretøjer)
eller på luftindtaget (luftkølede køretøjer) kan om nødvendigt anvendes
til at holde motortemperaturen på densnormale værdi.
6.1.4. Registerering af hastigheden som funktion af tiden sker under prøv-
ningen med henblik på kontrol af de gennemførte cyklersgyldighed.
6.2.Start af motor
6.2.1. Start af motor sker i henhold til fabrikantens instruktioner for seriekøre-
tøjer.
6.2.2. Motoren køres i tomgang i 40 s. Første cyklus startes derefter.
6.3.Tomgang
6.3.1. Manuelt eller halvautomatisk gear
6.3.1.1. I tomgangsperioder er kobling tilkoblet og gearet i frigearsstilling.6.3.1.2. Ved accelerationerne i henhold til normalcyklen sættes køretøjet 5 s før
accelerationen i første gear, frakoblet.
6.3.1.3. Tomgangsperioden ved begyndelse af cyklen består af 6 s med gearet i
frigearsstilling og tilkobling og 5 s med gearet i første gear og udkoblet.
6.3.1.4. For mellemperioderne i hver tomgangscyklus er de tilsvarende tider
henholdsvis 16 s i frigearstilling og 5 s i første gear udkoblet.
6.3.1.5. Tomgangsperioden mellem to efterfølgende cykler er 13 s med gearet i
frigearstilling og tilkobling.
6.3.2. Automatgear
Vælgeren må ikke på noget tidspunkt under prøven manøvreres fra sin
oprindelige position undtagen som nævnt i punkt 6.4.3.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 23
▼M4
6.4.Acceleration
6.4.1. Accelerationsfaserne gennemføres med så konstant acceleration som
muligt.
6.4.2. Dersom den ønskede hastighed ikke kan opnås inden for den givne tids-
ramme, tagesden yderligere tid s å vidt muligt fra varigheden af
hastighedsændringen, og dersom dette ikke er muligt, fra den efterføl-
gende tid med konstant hastighed.
6.4.3. Automatgear
Dersom den givne hastighed ikke kan opnås inden for den givne tids-
ramme, skal hastighedsvælgeren manøvreres som angivet for manuelle
gear.
6.5.Retardation
6.5.1. Alle ratardationer gennemføresved, at foden løftesfra s peederen,
fortsat med tilkobling. Der udkobles med gearet i indgreb, når hastig-
heden er faldet til 10 km/h.
6.5.2. Dersom retardationen varer længere end forudset for denne fase,
anvendeskøretøjetsbrems er.
6.5.3. Dersom retardationen tager kortere tid end forudset for denne fase,
forlænges den med en periode med konstant hastighed eller i tomgang,
som knytter den til følgende fase.
6.5.4. Ved slutningen af retardationen (stop af køretøj på løberullerne) sættes
køretøjet i frigear og i tilkoblet stilling.
6.6.Konstant hastighed
6.6.1. »Pumpning« eller slukning af karburator skal undgås ved overgang fra
acceleration til konstantfase.
6.6.2. Der holdes konstant hastighed ved at holde speederen i fast position.
7. UDTAGELSE OG ANALYSE
7.1.Udtagning
Udtagningen påbegyndes ved påbegyndelsen af. første prøvningscyklus
som defineret i punkt 6.2.2. og afsluttes efter sidste tomgangsperiode i
fjerde cyklus.
7.2.Analyse
7.2.1. Analysen af udstødningsgassen i sækken gennemføres så hurtigt som
muligt og senest 20 min. efter prøvningscyklens afslutning.
7.2.2. Før hver analyse af prøven nulstilles analysesystemet inden for det
måleområde, som anvendes for den forurenende gas med den relevante
kalibreringsgas.
7.2.3. Analysesystemerne indstilles derefter i henhold til kalibreringskurverne
med kalibreringsgas med en nominel sammensætning mellem 70 og
100 % af det relevante måleområde.
7.2.4. Derefter kontrolleres analysesystemets nulstilling endnu en gang.
Dersom den aflæste værdi afviger mere end 2 % fra værdien ved
indstillingen i henhold til punkt 7.2.2., gentages operationen.
7.2.5. Derefter analyseres prøven.
7.2.6. Efter analysen kontrolleres nulstillingen igen og indstillingsværdierne
ved anvendelse af samme gas. Dersom disse nye værdier ikke afviger
mere end 2 % fra dem, som blev opnået i henhold til punkt 7.2.3., anses
analyseresultaterne som gyldige.
7.2.7. Strømningshastigheder og tryk for de forskellige gasser skal under alle
operationerne være de samme som ved kalibrering af analysesystemet.
7.2.8. Værdierne for hvert forurenende stof i gassen skal aflæses after stabili-
sering af måleapparaturet. Emissionen af carbonhydrider for motorer
med kompressionstænding beregnes ud fra den integrerede værdi aflæst
på den opvarmede flammeionisationsdetektor korrigeret for strømnings-
hastighedsændringer som beskrevet i tillæg 5.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 24
▼M4
8. BESTEMMELSE AF DE FORURENENDE GASMÆNGDER
8.1.Volumen
Volumen omregnestil 101, 33 kPa og 273,2 K.
8.2.Samlet gasmasse
Massen M for hvert forurenende stof er produktet af volumenkoncentra-
tionen og gasvolumen, idet følgende densiteter anvendes under
ovennævnte referencebetingelser:
carbonmonoxid (CO): d = 1,25 g/l
carbonhydrider (CH1.85): d = 0,619 g/l
nigrogenoxider (NO2): d = 2,05 g/l
Tillæg 8 giver beregningerne for de forskellige metoder fulgt af
eksempler til bestemmelse af mængden af forurenende gasser.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 25
▼M4
TILLÆG 1
INDDELING AF KØRECYKLEN VED TYPE 1-PRØVEN
1.Inddeling efter køremåder
Tid %
Tomgang … .................................. 6 0s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4
Tomgang med kørende køretøj og indkobling af et
gear … . . .................................... 9s4 , 6
Gearskift … .................................. 8s4 , 1
Acceleration … . . .............................. 3 6s 18,5
Konstant hastighed … . . ........................ 5 7s 29,2
Retardation … . . .............................. 2 5s 12,8
195 s100
2.Inddeling efter benyttelse af de forskellige gear
Tomgang … .................................. 6 0s 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4
Tomgang med kørende køretøj og indkobling af et
gear … . . .................................... 9s4 , 6
Gearskift … .................................. 8s4 , 1
— 1. gear … . . . .............................. 2 4s 12,3
— 2. gear … . . . .............................. 5 3s 27,2
— 3. gear … . . . .............................. 4 1s2 1
195 s100
Gennemsnitshastighed ved afprøvningen: 19 km/h.
Faktisk køretid: 195 s.
Teoretisk kørt strækning pr. cyklus: 1,013 km.Hertil svarende strækning pr. afprøvning (4 kørecykler): 4,052 km.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 26
▼M4
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 27
▼M4
TILLÆG 2
RULLESTAND
1. DEFINITION AF RULLESTAND MED FAST EFFEKTABSORPTI-
ONSKURVE
1.1.Indledning
Dersom den samlede fremdriftsmodstand på vej ikke kan reproduceres
på standen for værdier mellem 10 og 50 km/h, anbefalles det at
anvende en rullestand med følgende parametre.
1.2.Definition
1.2.1. Standen kan omfatte en eller to ruller.
Den forreste rulle skal direkte eller indirekte drive inertimasserne og
bremsen.
1.2.2. Når bremsen er indstillet på 50 km/h ved hjælp af en af de metoder,
som er beskrevet i punkt 3, kan K bestemmes i henhold til formlen
P=K V3.
Den absorberede effekt (Pa) og den interne friktion i standen for indstil-
ling til hastigheder på 50 km/h skal for V > 12 km/h være:
Pa= (1 ± 0,05) KV3± 0,05 Pv50
(uden at være negativ),
og for V ≤12 km/h
Pa= (1 + 0,05) KV3
12+ 0,05 Pv50
hvor K er rullestandens parametre og Pv50den absorberede effekt ved
50 km/h.
2. KALIBRERING AF RULLESTANDEN2.1.Indledning
Dette bilag beskriver, hvorledes man bestemmer den absorberede effekt
for en rullestand. Den absorberede effekt omfatter den absorberede
effekt ved friktion og af bremsen.
Rullestanden bringes op til en hastighed større end den maksimale
prøvningshastighed. Drivanordningen afkobles derefter og den drevne
rulles rotationshastighed aftager. Rullernes kinetiske energi optages af
bremsen og gennem indre friktion. Denne metode tager ikke hensyn til
variation i rullernes indre friktion i belastet og ubelastet tilstand. Der
tages heller ikke hensyn til friktion i den bageste rulle, når denne er
udkoblet.
2.2.Kalibrering ved 50 km/h af effektindikator som funktion af absor-
beret effekt
Følgende procedure anvendes:
2.2.1. Mål rullens rotationshastighed, dersom dette ikke allerede er gjort.
Hertil kan anvendeset femte hjul, en omdrejnings tæller eller lignende.
2.2.2. Køretøjet anbringespå s tanden, eller der anvendesen anden metode til
at starte standen.
2.2.3. Anvend et svinghjul eller et andet inertisystem for den givne inertik-
lasse.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 28
▼M4
2.2.4. Standen bringesop på 50 km/h.
2.2.5. Den indikerede effekt (Pi) aflæses.
2.2.6. Hastigheden øges til 60 km/h.2.2.7. Startanordningen udkobles.2.2.8. Standens retardationstid fra 55 km/h til 45 km/h noteres.2.2.9. Bremsen indstilles på en anden værdi.2.2.10. Fremgangsmåden i 2.2.4.-2.2.9. gentages et tilstrækkeligt antal gange til
at dække effektintervallet på vej.
2.2.11. Den absorberede effekt beregnes i henhold til formlen:
P
a¼M1V2
1/C0V2
2/C0/C1
2000 t
hvor
Pa= absorberet effekt i kW,
M1= inertiækvivalent i kg (den frie bageste rulle medregnes ikke),
V1= oprindelig hastighed i m/s (55 km/h = 15,28 m/s),
V2= sluthastighed i m/s (45 km/h = 12,50 m/s),
t = retardationstid for rullen fra 55 km/h til 45 km/h.
2.2.12. Diagram over indikeret effekt ved 50 km/h som funktion af absorberet
effekt ved samme hastighed.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 29
▼M4
2.2.13. Fremgangsmåden i punkt 2.2.3-2.2.12 gentages for alle relevante iner-
tiklasser.
2.3.Kalibrering af effektindikator som funktion af absorberet effekt
ved andre hastigheder
Fremgangsmåden i henhold til punkt 2.2 gentages så mange gange, som
det er nødvendigt for de valgte hastigheder.
2.4.Kontrol af rullestandens absorptionskurve fra startpunkt ved
50 km/h
2.4.1. Køretøjet anbringes på standen eller en anden metode anvendes til start
af standen.
2.4.2. Standen indstilles til absorberet effekt Paved hastighed 50 km/h.
2.4.3. Den absorberede effekt ved hastighederne 40, 30 og 20 km/h noteres.2.4.4. Optegn kurven P
a(V) og kontroller, at den opfylder bestemmelserne i
punkt 1.2.2.
2.4.5. Gentag fremgangsmåden i punkt 2.4.1-2.4.4 for andre effektværdier Paved hastighed på 50 km/h og andre inertiværdier.Samme fremgangsmåde anvendes til kalibrering af kraft og moment.
3. INDSTILLING AF STANDEN
3.1.Kalibrering som funktion af undertryk
3.1.1. Indledning
Denne metode er ikke den bedste og bør kun anvendes for stande med
fast effektabsorptionskurve til bestemmelse af absorberet effekt ved
50 km/h og kan ikke anvendes på motorer med kompressionstænding.
3.2.2. Prøvningsudstyr
Undertrykket (eller det absolutte tryk) ved køretøjets indsugningsmani-
fold skal måles med en præcision på ± 0,25 kPa. Det skal være muligt
at registrere denne parameter kontinuert eller i intervaller på ikke over
1 sekund. Hastigheden skal registreres kontinuert med en præcision på
± 0,4 km/h.
3.1.3. Prøvning på bane
3.1.3.1. Det sikres først, at køretøjet opfylder bestemmelserne i punkt 4 i tillæg
3.
3.1.3.2. Køretøjet køres med konstant hastighed på 50 km/h, og hastighed og
undertryk (eller absolut tryk) registreres som nævnt i punkt 3.1.2.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 30
▼M4
3.1.3.3. Fremgangsmåden i punkt 3.1.3.2 gentages tre gange i hver retning. De
seks gennemkørsler skal ske inden for 4 timer.
3.1.4. Talbehandling og godkendelseskriterier
3.1.4.1. Resultaterne fra punkt 3.1.3.2 og 3.1.3.3 kontrolleres, idet hastigheden
ikke må være under 49,5 km/h eller over 50,5 km/h i mere end 1sekund. Ved hver gennemkørsel bestemmes undertrykket hvert sekund,
og det gennemsnitlige undertryk (
v) og standardafgivelsen (s) beregnes,
idet der anvendes mindst 10 undertryksværdier.
3.1.4.2. Standardafgivelsen må ikke overskride 10 % af gennemsnitsværdien ( v)
for hver gennemkørsel.
3.1.4.3. Gennemsnitsværdien ( v) beregnes for de seks gennemkørsler (3 i hver
retning).
3.1.5. Indstilling af standen
3.1.5.1. Forberedelser
Foretag de i punkt 5.1.2.2.1-5.1.2.2.4 tillæg 3 nævnte operationer.
3.1.5.2. Indstilling af bremse
Efter at have opvarmet køretøjet køres dette med en konstant hastighed
på 50 km/h, og bremsen indstilles således, at undertryksværdien (v) kan
bestemmes i henhold til punkt 3.1.4.3. Afvigelsen fra denne værdi må
ikke overstige 0,25 kPa. Det apparatur, som har været anvendt til bane-
prøvningen, anvendeshertil.
3.2.Andre indstillingsmetoder
Indstilling af standen kan ske ved konstant hastighed 50 km/h, som
beskrevet i tillæg 3.
3.3.Andre muligheder
Med samtykke fra fabrikanten kan følgende metode anvendes:
3.3.1. Bremsen indstilles, så den kan absorbere den udviklede effekt på de
drivende hjul ved en konstant hastighed på 50 km/h ud fra tallene i
følgende tabel:
Køretøjets referencemasse
Mr(kg)Standensabs orberede effekt
Pa(kW)
Mr≤750 1,3
750 < Mr≤850 1,4
850 < Mr≤1 020 1,5
1 020 < Mr≤1 250 1,7
1 250 < Mr≤1 470 1,8
1 470 < Mr≤1 700 2,0
1 700 < Mr≤1 930 2,1
1 930 < Mr≤2 150 2,3
2 150 < Mr≤2 380 2,4
2 380 < Mr≤2 610 2,6
2 610 < Mr2,7
3.3.2. For andre køretøjer end personbiler med en referencemasse over
1 700 kg eller køretøjer, hvor alle hjul er drivende, gangeseffektværdi-
erne i tabellen i punkt 3.3.1 med 1,3.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 31
▼M4
TILLÆG 3
ET KØRETØJS FREMDRIFTSMODSTAND — MÅLEMETODE PÅ
BANE — SIMULERING PÅ RULLESTAND
1. FORMÅL
Nedenstående metoder har til formål at måle et køretøjs fremdrifts-
modstand ved konstant hastighed på bane og simulere denne
modstand ved prøvning på rullestand under de forhold, som er speci-
ficeret i punkt 4.1.4.1 i bilag III.
2. BESKRIVELSE AF BANEN
Banen skal være vandret og tilstrækkelig lang til at gennemføre
målingerne. Hældningen skal være konstant inden for en tolerance på
± 0,1 % og ikke overstige 1,5 %.
3. ATMOSFÆRISKE FORHOLD3.1. Vind
Under prøvningen må den gennemsnitlige vindhastighed ikke over-
stige 3 m/s med stød på mindre end 5 m/s. Derudover skal den
tværgående vindkomposant være under 2 m/s. Vindhastigheden skal
måles0,7 m over vejbelægningen.
3.2. Fugtighed
Banen skal være tør.
3.3. Tryk og temperatur
Luftdensiteten ved prøvningen må ikke afvige mere end ± 7,5 % fra
P = 100 kPa og T = 293,2 K.
4. KØRETØJETS KLARGØRING OG DETS TILSTAND
4.1. Tilkørsel
Køretøjet skal være i normal kørestand og have kørt mindst 3 000 km.
Dækkene skal være tilkørt samtidig med køretøjet, eller slidbanens
mønsterdybde skal være 90-50 %.
4.2. Kontrol
Det kontrolleres, at køretøjet for nedenstående punkter opfylder fabri-
kantens specifikationer for den givne anvendelse:
— hjul, navkapsel, dæk (mærke, type, tryk),
— fortøjetsgeometri,
— bremseindstillingen (fjernelse af parasitfriktion),
— smøring af for- og bagtøj,— indstillingen af ophængning og køretøjets vægtfordeling,
— osv.
4.3. Klargøring til prøvning
4.3.1. Køretøjet bringes op på sin referencemasse.
Køretøjetstyngdepunkt s kal være beliggende midt på den rette linje,
som går gennem R-punkterne for forsæderne.
4.3.2. Ved prøvning på bane skal køretøjets vinduer være lukkede. Eventu-
elle åbninger til ventilation, lygter, o.lign. skal være lukkede.
4.3.3. Køretøjet skal være rent.4.3.4. Umiddelbart før prøvningen skal køretøjet bringes på sin normale
driftstemperatur.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 32
▼M4
5. METODER
5.1. Energivariationsmetode ved retardation i frigear
5.1.1. På bane
5.1.1.1. Måleudstyr og tolerance
— tidsmålingen med en fejl under 0,1 s;
— hastighedsmålingen med en fejl under 2 %.
5.1.1.2. Prøvningsfremgangsmåden
5.1.1.2.1. Køretøjet accelererestil en has tighed 10 km/h over den valgte prøv-
ningshastighed V.
5.1.1.2.2. Gearet sættes i neutral stilling.
5.1.1.2.3. Retardationstiden (t1) målesfra has tigheden
V2=V+ ∆V km/h til V1=V− ∆V km/h,
hvor∆V≤5 km/h.
5.1.1.2.4. Samme prøvning gennemføresi mods at retning, og tiden (t2)
bestemmes.
5.1.1.2.5. Gennemsnit af de to tider t1og t2bestemmes, (T1).
5.1.1.2.6. Prøvningen gentages indtil den statistiske sikkerhed (p) på gennem-
snittet
T¼1
nXn
i¼1Tier lig med eller mindre end 2% (p ≤2%)
Den statistiske sikkerhed er
p¼t/C1sﬃﬃﬃnp/C1100
T
hvor
t = koefficient i nedenstående tabel,
n = antal prøvninger,s = standardafgivelse, s ¼ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
X
n
i¼1Ti/C0T ðÞ2
n/C01vuut
n456789 1 0 1 1 1 2 1 3 1 4 1 5
t 3,2 2,8 2,6 2,5 2,4 2,3 2,3 2,2 2,2 2,2 2,2 2,2
tﬃﬃﬃnp1,6 1,25 1,06 0,94 0,85 0,77 0,73 0,66 0,64 0,61 0,59 0,57
5.1.1.2.7. Beregn effekten ud fra formlen:
P¼M/C1V/C1∆V
500 T
hvor P udtrykkesi kW
V = prøvningshastighed i m/s,
∆V = hastighedsafvigelse i forhold til V i m/s,
M = referencemasse i kg,T = tid i s.
5.1.2. På stand
5.1.2.1. Måleapparatur og tolerancer
Der skal anvendes samme apparatur som ved prøvningen på bane.
5.1.2.2. Prøvningsfremgangsmåde
5.1.2.2.1. Anbring køretøjet på rullestanden.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 33
▼M4
5.1.2.2.2. Indstil trykket (koldt) af de drivende hjul på den værdi, som kræves
for standen.
5.1.2.2.3. Indstil standens inertiækvivalent I.5.1.2.2.4. Køretøj og stand bringes til driftstemperatur.5.1.2.2.5. Gør som beskrevet i punkt 5.1.1.2 (undtagen punkt 5.1.1.2.4 og
5.1.1.2.5), idet M erstattes af I i formlen i punkt 5.1.1.2.7.
5.1.2.2.6. Bremsen indstilles, så den opfylder bestemmelserne i punkt 4.1.4.1 i
bilag III.
5.2. Målemetode ved konstant hastighedsmoment
5.2.1. På bane
5.2.1.1. Målemetode og tolerance
— måling af moment med et måleudstyr med en præcision på 2 %,
— hastighedsmålingen med en præcision på 2 %.
5.2.1.2. Prøvningsfremgangsmåde5.2.1.2.1. Køretøjet bringes op på den valgte konstante hastighed V.5.2.1.2.2. Momentet C(
t) og hastighed over mindst 10 s registreres med et
udstyr af klasse 1 000 i overensstemmelse med ISO nr. 970.
5.2.1.2.3. Ændringer i momentet C(t) og hastigheden som funktion af tiden må
ikke overstige 5 % i hvert sekund under registreringen.
5.2.1.2.4. Den værdi af momentet Ct1, som anvendes, er gennemsnitsværdien
bestemt i henhold til følgende formel:
Ct1¼1
∆tZtþ∆t
tCtðÞdt
5.2.1.2.5. Gennemfør samme prøvning i modsat retning og bestem Ct2.
5.2.1.2.6. Udregn gennemsnitsværdien af de to værdier Ct1og Ct2,Ct.
5.2.2. På stand
5.2.2.1. Måleapparatur og tolerance
Der skal anvendes samme apparatur som ved prøvning på bane.
5.2.2.2. Prøvningsfremgangsmåde5.2.2.2.1. Gennemfør operationerne i punkt 5.1.2.2.1-5.1.2.2.4.5.2.2.2.2. Gennemfør operationerne i punkt 5.2.1.2.1-5.2.1.2.4.5.2.2.2.3. Indstil bremsen, så den opfylder bestemmelserne i punkt 4.1.4.1 i
bilag III.
5.3. Bestemmelse af det integrerede moment for en variabel prøv-
ningscyklus
5.3.1. Denne metode er et ikke-obligatorisk supplement til konstanthastig-
hedsmetoden i punkt 5.2.
5.3.2. I denne dynamiske prøvningsmetode bestemmes den gennemsnitlige
værdi af momentet M. For at gøre dette integreresde reelle moment-
værdier som funktion af tiden over en fast cyklus med
prøvningskøretøjet.
Det integrerede moment divideres derefter med tidsforskellen, hvilket
giver:
M¼1
t2/C0t1Zt2
t1MtðÞ/C1dt;hvor M t ðÞ>0
M beregnet efter seks resultater.
Stikprøveudtagning for M anbefales til mindst 2 pr. sekund.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 34
▼M4
5.3.3. Indstilling af standen
Bremsningen indstilles som beskrevet i punkt 5.2. Dersom momentet
M på stand ikke svarer til momentet M på vej, ændres bremseindstil-
lingen, indtil værdierne svarer til hinanden inden for ± 5 %.
Bemærk:
Denne metode kan alene anvendes med elektriske inertisimulerende
dynamometre, eller hvor der foreligger mulighed for finindstilling.
5.3.4. Godkendelseskriterier
Standardafgivelsen for de seks målinger må ikke overstige 2 % af
gennemsnitsværdien.
5.4. Gyroskopisk retardationsmåling
5.4.1. På bane
5.4.1.1. Måleudstyr og tolerancer
— hastighedsmåling under 2 %,
— retardationsmåling under 1 %,— banehældningsmåling under 1 %,— tidsmåling under 0,1 s.
Køretøjsvægtfordelingen bestemmes på en vandret referenceplads.Herudfra kan banenshældning bes temmes( α
1).
5.4.1.2. Prøvningsfremgangsmåde5.4.1.2.1. Bring køretøjet op på en hastighed, som mindst overstiger den valgte
hastighed V med 5 km/h.
5.4.1.2.2. Retardationen mellem hastighederne V + 0,5 km/h og V − 0,5 km/h
registreres.
5.4.1.2.3. Den gennemsnitlige retardation ved hastigheden V beregnes ud fra
følgende formel:
γ1¼1
tZt
oγ1tðÞdt/C0g/C0sinα1
hvor
γ1 = den gennemsnitlige retardation ved hastighed V,
t = retardationstid fra V + 0,5 km/h til V − 0,5 km/h,
γ1(t) = registreret retardation,
g = 9,81 m · s−2.
5.4.1.2.4. Gennemfør samme målinger i modsat retning og bestem γ2:
5.4.1.2.5. Beregn gennemsnittet Γi¼γ1þγ2
2for prøvning i.
5.4.1.2.6. Gennemfør et antal prøvninger, som er tilstrækkelige i henhold til
punkt 5.1.1.2.6, idet T erstattes af
Γ¼1
nXn
i¼1Γi¼
5.4.1.2.7. Beregn den gennemsnitlige absorberede kraft F = M Γ
hvor M er køretøjets referencemasse i kg,Γer den gennemsnitlige beregnede retardation.
5.4.2. På stand
5.4.2.1. Måleudstyr og tolerancer
Der anvendes måleudstyr som nævnt i bestemmelsen i punkt 2 i tillæg
2.
5.4.2.2. Prøvningsfremgangsmåde5.4.2.2.1. Indstilling af kraft på dækbane under statiske forhold.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 35
▼M4
På rullestand er den samlede modstand:
Ftotal=Faflæst+Frulningsmodstand hvor:
Ftotal=FR Fremdriftsmodstand
Faflæst=FR−Frulningsmodstand
Faflæster den på rullestanden aflæste værdi
FRfremdriftsmodstanden er kendt
Frulningsmodstand findes på følgende måde:
— måling på rullestand med målemulighed. Prøvningskøretøjet med
gear i neutral stilling bringes op til prøvningshastigheden.
Rulningsmodstanden for den drivende aksel aflæses på standens
indikator;
— bestemt for rullestande uden målemulighed: for stande med to
ruller er rulningsmodstanden RR, den som i forvejen er bestemt
på bane. For stande med én rulle er rulningsmodstanden RR, den
som er bestemt på bane multipliceret med en koefficient R, som
er forholdet mellem den drivende aksels masse og køretøjets totale
masse.
Bemærk:
RRfindesfra kurven F = f(V).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 36
▼M4
TILLÆG 4
KONTROL AF IKKE-MEKANISK INERTI
1. FORMÅL
Den metode, som beskrives i dette tillæg, gør det muligt at kontrollere, at
standens samlede inerti på tilfredsstillende måde simulerer de reelle
værdier under prøvningscyklen.
2. PRINCIP2.1.Ligninger
Standensrullersoverfladekraft kan udtrykkesved ligningen:
F¼I/C1γ¼I
M/C1γþFI
hvor
F er overfladekraften
I er standens samlede inerti (køretøjets ækvivalentinerti: se tabel i
punkt 5.1)
IMde mekaniske massers inerti
γrullenstangentielle overfladeacceleration
FIinertikraft
Bemærk:
I tillægget er der en forklaring på denne formel for stande med mekanisk
inertisimulering.
Den samlede inerti kan således udtrykkes ved formlen:
I¼IMþFI
γ
hvor
IMkan beregneseller målesved traditionelle metoder
FIkan målespå s tand
γkan beregnesud fra rullernesvinkelhas tighed.
Den samlede inerti I bestemmes ved accelerations- eller retardationsprøv-
ning med værdier som er lig med eller større end dem, som opnås under
prøvningscyklen.
2.2.Tolerancer ved beregning af den samlede inerti
Prøvningsmetoderne og beregningen skal gøre det muligt at bestemme
den samlede inerti I med en relativ fejl ( ∆I/I) under 2 %.
3. FORUDSÆTNINGER
3.1. Den samlede simulerede inertimasse I må kun afvige fra den teoretiske
ækvivalente inerti (se punkt 5.1 i bilag III) med:
3.1.1. ± 5 % for den øjeblikkelige værdi,
3.1.2. ± 2 % for den gennemsnitlige værdi for hver cyklus.
3.2. Værdierne i pkt. 3.1.1. øgestil ± 50 % under s tart og for køretøjer med
manuelt gearskift de 2 sekunder under hastighedsændringer.
4. KONTROLFREMGANGSMÅDE
4.1. Kontrollen gennemføresfor hver prøvning under hele cyklensvarighed,
som defineret i pkt. 2.1 i bilag III.
4.2. Dersom bestemmelserne i pkt. 3 imidlertid er opfyldt med øjeblikkelige
accelerationer, som mindst er tre gange større eller mindre end værdierne
ved den teoretiske cyklus, er ovennævnte kontrol ikke nødvendig.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 37
▼M4
5. TEKNISK NOTE
Kommentarer om arbejdsligningerne.
5.1. Kraftligevægt på vej
CR¼k1Jr1dΘ1
dtþk2Jr2dΘ2
dtþk3Mγr1þk3Fsr1
5.2. Kraftligevægt på stand med mekanisk simuleret inerti
Cm¼k1Jr1dΘ1
dtþk3JR mdWm
dt
Rmr1þk3Fsr1
¼k1Jr1dΘ1
dtþk3Iγr1þk3Fsr1
5.3. Kraftligevægt på stand med ikke-mekanisk inertisimulering
Ce¼k1Jr1dΘ1
dtþk3JR edWe
dt
Rer1þCl
Rer10
B@1
CAþk3Fsr1
¼k1Jr1dΘ1
dtþk3IMγþFI ðÞ r1þk3Fsr1
I disse formler er
CR: motormoment på vejC
m: motormoment på stand med mekanisk simuleret inerti
Ce: motormoment på stand med elektrisk simuleret inerti
Jr1: transmissionens inertimoment henført til de drivende hjul
Jr2: de drevne hjulsinertimoment
J Rm: inertimoment for stand med mekanisk simuleret inertiJ Re: mekanisk inertimoment af stand med elektrisk simuleret inertiM: masse af køretøj på baneI: ækvivalent inerti for stand med mekanisk simuleret inertiI
M: mekanisk inerti af stand med elektrisk simuleret inerti
Fs: resulterende kraft ved konstant hastighed
Cl: resulterende moment af elektrisk simuleret inerti
FI: resulterende kraft af elektrisk simuleret inerti
dΘ1
dt: vinkelacceleration for de drivende hjul
dΘ2
dt: vinkelacceleration for de drevne hjul
dWm
dt: vinkelacceleration for stand med mekanisk inerti
dWe
dt: vinkelacceleration for stand med elektrisk inerti
γ: lineær acceleration
r1: radiusaf drivende hjul ved belas tning
r2: radiusaf drevne hjul ved belas tning
Rm: løberullernes radius — stand med mekanisk inertiRe: løberullernes radius — stand med elektrisk inertik
1: koefficient, som afhænger af transmissionens udvekslingsforhold
og inerti i transmissionen og »virkningsgraden«.
k2: transmissionsforholdet ×r1
r2× »virkningsgraden«
k3: transmissionsforholdet × »virkningsgraden«1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 38
▼M4
Forudsættes det, at de to typer stande (pkt. 5.2 og 5.3) har samme karak-
teristika, fås ved forenkling formlen:
k3IM/C1γþFI ðÞ r1¼k3I/C1γ/C1r1
hvor
I¼IMþFI
γ1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 39
▼M4
TILLÆG 5
BESKRIVELSE AF GASUDTAGNING
1. INDLEDNING
1.1. Der findes flere udtagningssystemer, som opfylder bestemmelserne i
punkt 4.2 i bilag III.
Bestemmelserne i punkt 3.1, 3.2 og 3.3 kan accepteres, dersom de
opfylder de væsentligste kriterier for den variable fortynding.
1.2. Laboratoriet skal angive udtagningsmetoden.
2. KRITERIER FOR SYSTEM MED VARIABEL FORTYNDING TIL
MÅLING AF UDSTØDNINGSGAS
2.1. Anvendelsesområde
Definer driftparametrene for et system til udtagning af udstød-
ningsgas til måling af et køretøjs udstødning i henhold til
bestemmelserne i dette direktiv.
Princippet med variabel fortynding til måling af udstødning kræver,
at følgende tre betingelser er opfyldt:
2.1.1. Køretøjets udstødningsgas skal fortyndes kontinuert med den omgi-
vende luft under veldefinerede betingelser.
2.1.2. Den samlede blandingsmængde af udstødning og fortyndingsluft skal
målesnøjagtigt,
2.1.3. Et prøveemne bestående af udstødningsgas og fortyndingsluft i
konstant forhold skal udtages til analyse.
Udstødningsmasserne bestemmes ud fra prøveemnets samlede
koncentrationer og den samlede målte mængde. Prøveemnets
koncentrationer korrigeress om funktion af den omgivende lufts
indhold af forurenende stoffer.
2.2. Teknisk resumé
Figur 1 angiver udtagningssystemets principskema.
2.2.1. Køretøjets udstødningsgas skal fortyndes med en tilstrækkelig
mængde luft til at forhindre kondensation af vandet i udtagnings-
og målesystemet.
2.2.2. Udtagningen af udstødningsgasser skal gøre det muligt at måle de
gennemsnitlige rumfangskoncentrationer af CO2, CO, CH og NOxi
udstødningsgassen under prøvningen af køretøjet.
2.2.3. Blandingen af luft og udstødningsgas skal være homogen før udtag-
ningssonden (se punkt 2.3.1.2).
2.2.4. Sonden skal udtage en repræsentativ prøve af den fortyndede udstød-
ningsgas.
2.2.5. Systemet skal gøre det muligt at måle det samlede rumfang af den
fortyndede udstødningsgas.
2.2.6. Udtagningsudstyret skal være gastæt. Udformningen af udtagnings-
systemet og de materialer, som det er fremstillet af, skal være
sådan, at koncentrationen af forurenende stoffer i den fortyndede
udstødningsgas ikke påvirkes. Dersom et af elementerne i udstyret
(varmeveksler, cyklonseparator, ventilator osv.) ændrer koncentrati-
onen af et forurenende stof i den fortyndende gas, og dette ikkekan korrigeres, skal prøveudtagningen foregå før dette element.
2.2.7. Dersom køretøjet har flere udstødninger, skal tilslutningsrørene
tilsluttes et opsamlingssystem så tæt som muligt til køretøjet.
2.2.8. Gasprøverne skal opsamles i udtagningssække med tilstrækkelig
kapacitet til ikke at påvirke gasstrømmen under udtagningsperioden.
Disse sække skal være fremstillet af materialer, som ikke påvirker
gaskoncentrationen (se 2.3.4.4.1).
2.2.9. Systemet med variabel fortynding skal være udformet på en sådan
måde, at udstødningsgassen kan udtages uden væsentligt at ændre
modtrykket i udstødningen (se 2.3.1.1).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 40
▼M4
2.3. Særlige bestemmelser
2.3.1. Udstyr til indsamling og fortynding af udstødningsgas
2.3.1.1. Rørledningen mellem køretøjets udstødning og blandingskammeret
skal være så kort som muligt; den må under ingen omstændigheder
— ændre det statiske tryk i udstødningen med mere end ± 0,75 kPa
ved 50 km/h eller mere end ± 1,25 kPa under hele prøvningens
varighed i forhold til de tryk, som måles, når intet er tilsluttet
køretøjetsuds tødning.
Trykket skal måles i udstødningsrøret eller i en forlængelse af
dette med samme diameter så tæt som muligt til udstødningsrø-
retsafs lutning.
— ændre udstødningsgassens sammensætning.
2.3.1.2. Der skal være et blandingskammer, i hvilket køretøjets udstød-
ningsgas og fortyndingsluften blandes, så der dannes en homogen
blanding ved kammeretsudtag.
Blandingens homogenitet i et vilkårligt tværsnit ved udtagnings-
sonden må ikke afvige mere end 2 % fra den gennemsnitlige værdi
af målinger foretaget i mindst 5 punkter ligeligt fordelt over
gasstrømmens diameter. Trykket i blandingskammeret må ikke
afvige mere end ± 0,25 kPa fra atmosfæretrykket for at reducere
påvirkningen ved udtaget mest muligt og for at begrænse trykfaldet
i det eventuelle fortyndningsluftsapparatur.
2.3.2. Sugeudstyr/volumenmålingsudstyr
Dette udstyr kan have faste hastighedsindstillinger, så der er en
tilstrækkelig strøm til at forhindre kondensation af vand. Dette kan
normalt ske ved i udtagningssækken at holde en CO2-koncentration
under 3 % (volumen).
2.3.3. Volumenmåling
2.3.3.1. Volumenmålingsudstyret skal holde sin kalibreringsværdi inden for
± 2 % under alle målevilkår. Dersom udstyret ikke kan kompensere
for temperaturvariationer i blandingen udstødningsgas-fortyndings-
luft i målepunktet, skal der anvendes en varmeveksler, så
temperaturen holdesinden for ± 6 ºC af den nominelle temperatur.
Om nødvendigt kan man anvende en cyklonseparator for at beskytte
volumenmålingsudstyret.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 41
▼M4
Figur 1
Skema til måling af udtødningsgas (variabel fortynding)
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 42
▼M4
2.3.3.2. En temperaturføler skal installeres umiddelbart før volumenmåleren.
Denne føler skal have en max. fejlvisning og min. præcision på ± 1º
C og en responstid på 0,1 s ved 62 % af en given temperaturvaria-
tion (værdien målt i siliconolie).
2.3.3.3. Trykmålinger skal have en max. fejlvisning og en min. præcision på
± 0,4 kPa.
2.3.3.4. Bestemmelse af trykket i forhold til atmosfæretrykket sker før (og
om nødvendigt) efter volumenmålingsudstyret.
2.3.4. Udtagning af gas
2.3.4.1. Fort yndet udstødningsgas
2.3.4.1.1. Prøven udtages før sugeudstyret, men efter konditioneringsudstyret
(hvisdette findes ).
2.3.4.1.2. Strømningshastigheden må ikke afvige mere end 2 % fra gennem-
snittet.
2.3.4.1.3. Strømningshastigheden ved udtagningen skal være mindst 5 l/min og
højst 0,2 % af den fortyndede udstødningsgas' strømningshastighed.
2.3.4.1.4. Tilsvarende grænser skal gælde for et konstantmasse system.2.3.4.2. Fort yndingsluft
2.3.4.2.1. Der foretages en udtagning af fortyndingsluft med konstant strøm-
ningshastighed i nærheden af den omgivende luft (efter et eventuelt
filter).
2.3.4.2.2. Gassen må ikke indeholde udstødningsgas fra blandingszonen.2.3.4.2.3. Udtagningsstrømningshastigheden skal være i samme størrelsesorden
som for den fortyndede udstødningsgas.
2.3.4.3. Udtagning2.3.4.3.1. De materialer, som anvendes til udtagning, må ikke ændre de forure-
nende stoffers koncentration.
2.3.4.3.2. Der kan anvendesfiltre til at fjerne fas te partikler fra prøven.2.3.4.3.3. Pumper er nødvendige for at føre prøven til udtagningssækken.2.3.4.3.4. Strømningsregulatorer og strømningsmålere er nødvendige for at
opnå den krævede strømning ved udtagningen.
2.3.4.3.5. Gastætte lynkoblinger kan anvendes mellem trevejsventilerne og
udtagningssækkene, idet der skal være automatisk lukning ved
sækkesiden. Andre systemer kan anvedes til at føre prøverne til
analysatoren (trevejshaner f.eks.).
2.3.4.3.6. De ventiler, som anvendes i forbindelse med udtagningsgassen, skal
være hurtigt virkende og hurtigt justerbare.
2.3.4.4. Lagring af prøven
Gasprøverne skal opsamles i udtagningssække mod tilstrækkelig
kapacitet til ikke at mindske udtagningsstrømningshastigheden. De
skal være fremstillet af et materiale, som ikke ændrer koncentrati-
onen af de forurenende gasser med mere end 2 % efter 20 min.
2.4. Supplerende udstyr til udtagning for køretøjer med dieselmotor
2.4.1. Et udtagningspunkt efter og i nærheden af blandingskammeret.2.4.2. En opvarmet rørledning og udtagningssonde.2.4.3. Et opvarmet filter og/eller pumpe (kan befinde sig i nærheden af
prøvningskilden).
2.4.4. En lynkobling som muliggør analyse af luftprøven i sækken.2.4.5. Alle opvarmede elementer skal holdes på en temperatur på 190 ± 10º
C.
2.4.6. Dersom det ikke er muligt at kompensere for strømningshastigheds-
variationer, skal der findes en varmeveksler og en
temperaturregulator med de i 2.3.3.1 nævnte egenskaber, så en
konstant strømningshastighed kan sikres og dermed proportionalitet
i udtagningstrømmen.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 43
▼M4
3. BESKRIVELSE AF SYSTEMERNE
3.1. Strømningspumpesystemet (PDP-CVS) (Fig. 1)
3.1.1. Udtagning med konstant volumen ved hjælp af en strømningspumpe
(PDP-CVS) opfylder betingelserne i dette bilag til bestemmelse af
gasstrømhastigheden ved konstant temperatur og tryk. For at måle
det totale volumen tællespumpenstotale antal omdrejninger. Udtag-
ningen sker ved konstant strømning ved hjælp af pumpestrømmåler
og strømningsventil.
3.1.2. Figur 1 er et principskema for et sådant udtagningssystem. Eftersom
der kan opnås lignende resultater med forskellige konfigurationer, er
det ikke nødvendigt, at anlægget strengt følger skemaet. Der kan
anvendes supplerende anordninger såsom ventiler, solenoider ogafbrydere for at få andre oplysninger og for at koordinere systemets
enkeltdele.
3.1.3. Indsamlingssystemet omfatter3.1.3.1. et filter (D) til fortyndingsluften, som om nødvendigt kan forop-
varmes. Dette filter består af et lag aktivt kul mellem to papirlag.
Det skal formindske og stabilisere carbonhydridkoncentrationen i
fortyndingsluften;
3.1.3.2. et blandingskammer (M) til homogen blanding af udstødningsgas og
luft;
3.1.3.3. en varmeveksler (H) med tilstrækkelig kapacitet til under hele prøv-
ningen at holde temperaturen af luft-/udstødningsgasblandingen for
± 6 ºC af den nominelle værdi målt lige før volumenstrømpumpen.
Dette apparatur må ikke ændre indholdet af forurenende stoffer i de
fortyndede gasser, der udtages efter til analyse;
3.1.3.4. et temperaturreguleringssystem (TC) til forvarmning af varmeveks-
leren før prøvningen og til at holde en temperatur under prøvningen
på ± 6 ºC inden for den nominelle temperatur;
3.1.3.5. en volumenstrømpumpe (PDP), som giver en konstant volumenstrøm
af blandingen luft/udstødningsgas. Pumpen skal have tilstrækkelig
kapacitet til at hindre vandkondensation under alle forsøgsbetin-
gelser. Derfor anvendes normalt en pumpe med en kapacitet, som
er dobbelt så stor som
3.1.3.5.1. den maksimale gennemstrømning af udstødningsgassen under prøve-
cyklen; eller
3.1.3.5.2. tilstrækkelig til, at koncentrationen af CO
2i sækken holdes under
3 % (vol);
3.1.3.6. en temperaturføler (T1) (præcision og fejlvisning ± 1º C) monteret
umiddelbart før strømningspumpen. Denne føler skal kontinuert
måle temperaturen under prøvningen;
3.1.3.7. et manometer (G1) (præcision og fejlvisning ± 0,4 kPa) monteret
umiddelbart før strømningspumpen til måling af trykforskellen
mellem gasblandingen og atmosfæren;
3.1.3.8. et manometer (G2) (præcision og fejlvisning ± 0,4 kPa) monteret, så
det registrerer trykforskellen mellem indgang og udgang i pumpen;
3.1.3.9. to sonder (S1og S2) til udtagning af fortyndingsluft og fortyndet
blanding udstødningsgas/luft.
3.1.3.10. et filter (F) til fjernelse af faste partikler fra den gasstrøm, der
udtagestil analys e;
3.1.3.11. pumper (P) til udtagning af en konstant strøm fortyndingsluft samt
en fortyndet blanding af udstødningsgas/luft;
3.1.3.12. strømningsregulatorer (N) til at sikre en konstant strømning ved
udtagning af gasS1og S2; strømningshastigheden skal være således,
at man får tilstrækkelige mængder i prøverne (ca. 10 l/min);
3.1.3.13. strømningsmåler (FL) til regulering og kontrol af udtagning af gas;3.1.3.14. hurtigt virkende ventiler (V) til styring af gasstrømmen mod udtag-
ningssækkene eller mod atmosfæren,
3.1.3.15. gastætte lynkoblinger (Q
L) mellem ventil og udtagningssæk. Der skal
være automatisk lukning til sækkesiden. Andre metoder kan
anvendes (f.eks. trevejsventiler).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 44
▼M4
3.1.3.16. sække (B) til indsamling af fortyndet udstødningsgas og fortyndings-
luft. De skal have en kapacitet, der er tilstrækkelig til ikke at
mindske udtagningsstrømhastigheden. De skal være fremstillet af et
materiale, som ikke påvirker målingerne eller den kemiske sammen-
sætning af gasprøven (polyethylen-polyamidfilm, fluorerede
polycarbonhydrider eller lign.);
3.1.3.17. en numerisk tæller (C) til registrering af strømningspumpens omdrej-
ninger under prøven.
3.1.4. Supplerende udstyr til prøvning af køretøjer med kompressionstæn-
ding.
Til prøvning i henhold til punkt 4.3.1.1 og 4.3.2 i bilag III anvendes
det supplerende udstyr, som er stiplet indrammet i figur 1
Fh: opvarmet filter,
S3: udtagningssonde i nærheden af blandingskammeret
Vh: opvarmet flervejsventil
Q: lynkobling til analyse af omgivende luft BA i HFID-
detektor
HFID: opvarmet flammeionisationsanalysator1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 45
▼M4
Figur 1
Skema for strømningspumpesystem (system PDP-CVS)
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 46
▼M4
I, R: integrations- og registreringsapparater for den øjeblikkelige
koncentration af carbonhydrider
Lh: opvarmet udtagningsrør
Alle opvarmede elementer skal kunne holdes på en temperatur på
190 ± 10º C.
3.2. Venturi fortyndingssystem (CFV — CVS system) (figur 2)
3.2.1. Anvendelse af et kritisk venturirør til konstantvolumen udtagelse
bygger på principperne i væskers strømningsmekanik. Strømningsha-
stigheden af blandingen af fortyndingsluft og udstødningsgas holdes
på en hastighed, som er direkte proportional med kvadratroden af
gastemperaturen. Strømningshastigheden kontrolleres, beregnes og
integrereskontinuert under hele prøvningen. Anvendels en af yderli-
gere et venturirør til udtagning sikrer proportionaliteten af de
udtagne gasser. Eftersom tryk og temperatur er ens ved indløb til
de to venturirør, er det udtagne gasvolumen proportional med det
samlede volumen af den fortyndede udstødningsgas, og systemet
opfylder således vilkårene i dette bilag.
3.2.2. Figur 2 viser principskemaet for et sådan udtagningssystem.
Eftersom der kan opnås gyldige resultater med forskellige konfigura-
tioner, er det ikke påkrævet, at anlægget i alle detaljer stemmer
overens med skemaet. Der kan anvendes supplerende anordninger
såsom ventiler, solenoider og afbrydere for at få andre oplysninger
og for at koordinere systemets enkeltdele.
3.2.3. Indsamlingsudstyret omfatter
3.2.3.1. Et filter (D) til fortyndingsluften, som om nødvendigt kan forvarmes.
Dette filter består af et kullag mellem to papirlag. Det mindsker og
stabiliserer carbonhydridkoncentrationen i fortyndingsluften;
3.2.3.2. et blandingskammer (M), hvor udstødningsgassen og luften blandes
homogent;
3.2.3.3. en cyklonseparator (CS) til partikeludfældning;3.2.3.4. to udtagningssonder (S
1og S2) til udtagning af prøver af fortyndings-
luft og fortyndet udstødningsgas;
3.2.3.5. et venturirør (SV) til udtagning af fortyndede udstødningsgasprøver i
sonde S2;
3.2.3.6. et filter (F) til udfældning af faste partikler i analysegassen;3.2.3.7. pumper (P) til indsamling af luft og fortyndet udstødningsgas i
sækkene under prøvningen;
3.2.3.8. en strømningsregulator (N) til at holde udtagningshastigheden
konstant i sonde S
1. Hastigheden skal være således, at man ved slut-
ningen af prøvningen har prøver, som er tilstrækkelige til analyse
(ca. 10 l/min);
3.2.3.9. en trykudligner (PS) i udtagningsrørsystemet;3.2.3.10. strømningsmålere (FL) til styring og kontrol af udtagningsstrømmen;3.2.3.11. hurtigtvirkende ventiler (V) til styring af strømninger af prøvegassen
til udtagningssækken og til atmosfæren;
3.2.3.12. gastætte lynkoblinger (Q) mellem ventil og udtagningssæk. Der skal
være automatisk lukning til sækkesiden. Andre metoder kan
anvendes (f.eks. trevejsventiler):
3.2.3.13. sække (B) til indsamling af fortyndet udstødningsgas og fortyndings-
luft. Disse skal have en kapacitet, der er tilstrækkelig til ikke at
mindske udtagningsstrømhastigheden. De skal være fremstillet af et
materiale, som ikke påvirker målingerne eller den kemiske sammen-
sætning af gasprøven (f.eks. polyethylen-polyamidfilm, fluorerede
polycarbonhydrider eller lign.);
3.2.3.14. et manometer (G) med en præcision og fejlvisning på ±0,4 kPa;
3.2.3.15. en temperaturføler (T) med en præcision og fejlvisning på ±1 ºC og
en responstid på 0,1 s ved 62 % af en given temperaturvariation
(målt i siliconolie);
3.2.3.16. et kritisk venturirør (M
v) til måling af den fortyndede udstød-
ningsgas' strømningshastighed;1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 47
▼M4
3.2.3.17. en ventilator (BL) med tilstrækkelig kapacitet til at opsuge de
fortyndede udstødningsgasser;
3.2.3.18. CFV-CVS systemet skal have tilstrækkelig kapacitet til at forhindre
vandkondensation under alle prøvebetingelser. Derfor anvendes
normalt en ventilator med en kapacitet, som er
3.2.3.18.1. det dobbelte af den maksimale gasstrømningshastighed under prøve-
cyklens accelerationsfaser; eller
3.2.3.18.2. tilstrækkelig til, at CO2-koncentrationen i udtagningssækkene holdes
under 3 % (vol).
3.2.4. Supplerende udstyr til prøvning af køretøjer med kompressionstæn-
ding.
Til denne prøve i henhold til bestemmelserne i punkt 4.3.1.1 og
4.3.2 i dette bilag anvendes det supplerende udstyr, som er angivet
i den stiplede ramme i figur 2
Fh: opvarmet filter
S3: udtagningssonde i nærheden af blandingskammeret
Vh: opvarmet flervejsventil
Q: lynkobling til analyse af omgivende luft BA i HFID-
detektor
HFID: opvarmet flammeionisationsanalysator
I, R: integrations- og registreringsudstyr for den øjeblikkelige
koncentration af carbonhydrider
Lh: opvarmede udtagningsrør.
Alle opvarmede elementer skal kunne holdes på en temperatur på
190 ± 10 ºC.
Dersom det ikke er muligt at kompensere variationer i strømhastig-
heden, skal der forefindes en varmeveksler (H) og en
temperaturregulator (TC), som opfylder betingelserne i punkt 2.2.3 i
dette tillæg, så en konstant strømningshastighed gennem venturirøret
sikres.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 48
▼M4
Figur 2
Skema for kritisk venturisystem (system CFV — CVS)
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 49
▼M4
3.3. Variabel-fortyndingssystem med konstant strømning og drøvling
(CFO — CVS system) (Figur 3)
3.3.1. Indsamlingsudstyret omfatter
3.3.1.1. En udtagningsledning, som forbinder køretøjets udstødning med
selve systemet;
3.3.1.2. et udtagningsudstyr med pumpe til indsugning af fortyndet blanding
af udstødningsgas og luft;
3.3.1.3. et blandingskammer (M) til blanding af udstødningsgas og luft;3.3.1.4. en varmeveksler (H) med tilstrækkelig kapacitet til under hele prøv-
ningen at holde temperaturen af blandingen luft/udstødningsgas
inden for ±6 ºC af den nominelle temperatur.
Veksleren må ikke ændre indholdet af forurenende stoffer i de
udtagne gasser.
Dersom dette ikke kan opfyldes, skal udtagningen ske før cyklonen.
Om nødvendigt anvendesen temperaturregulator (TC) til foropvarm-
ning af varmeveksleren og til at holde dens temperatur inden for
±6 ºC af den ønskede temperatur under prøvningen;
3.3.1.5. to sonder (S
1og S2) til indsamling af prøver gennem pumper (P),
strømningsmålere (FL) og om nødvendigt filtre (F) til opsamling af
faste partikler fra den gas, der skal analyseres;
3.3.1.6. en pumpe til fortyndingsluften og en anden til blandingen;
3.3.1.7. en volumenmåler, som anvender drøvlingsprincippet;3.3.1.8. en temperaturføler (T
1) (præcision og fejlvisning ±1 ºC) monteret
umiddelbart opstrøms volumenmåleren. Denne føler kontrollerer
kontinuert blandingenstemperatur;
3.3.1.9. et manometer (G1) (præcision og fejlvisning ±0,4 kPa) monteret
umiddelbart opstrøms volumenmåleren til registrering af tryksforsk-
ellen mellem blandingen og atmosfæren;
3.3.1.10. et manometer (G2) (præcision og fejlvisning ±0,4 kPa) til registrering
af trykforskellen mellem indgang og udgang af drøvlingssystemet;
3.3.1.11. strømningsregulatorer (N) til at holde strømningsudtagning af gassen
konstant under prøvningen fra sonderne S1og S2. Strømningshastig-
heden skal være sådan, at man har prøver af tilstrækkelig mængde til
analysen (ca. 10 l/min.);
3.3.1.12. strømningsmålere (FL) til styring af gasstrømningen under prøv-
ningen;
3.3.1.13. hurtigtvirkende ventiler (V) til styring af gasstrømmen enten til
udtagningssækken eller atmosfæren.
3.3.1.14. gastæt lynkobling (QL) mellem ventil og udtagningssæk. Der skal
være automatisk lukning til sækkesiden. Andre metoder kan
anvendes (f.eks. trevejsventiler);
3.3.1.15. sække (B) til indsamling af fortyndet udstødningsgas og fortyndings-
luft. De skal have en kapacitet, der er stor nok til ikke at formindske
udtagningsstrømhastigheden. De skal være fremstillet af et materiale,
som ikke påvirker målingerne eller den kemiske sammensætning af
gasprøven (polyethylen-polyamid, fluorerede polycarbonhydrider
eller lign.).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 50
▼M4
Figur 3
Skema over variabel-fortyndingssystem med konstant strømningskontrol ved hjælp af
drøvling
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 51
▼M4
TILLÆG 6
KALIBRERING AF UDSTYRET
1. ANALYSATORENS KALIBRERINGSKURVE
1.1. Hvert måleområde skal kalibreres i henhold til bestemmelserne i punkt
4.3.3 i bilag III ved hjælp af nedenstående metode.
1.2. Kalibreringskurven bestemmes over mindst fem punkter, som skal være
så jævnt fordelt som muligt. Den største nominelle gaskoncentration
skal være mindst 80 % af fuldt skalaudslag.
1.3. Kalibreringskurven beregnes ud fra de mindste kvadraters metode.
Dersom der derved fremkommer et mere end tredjegrads polynomium,
skal der være mindst to flere kalibreringspunkter end graden af polyno-
miet.
1.4. Kalibreringskurven må ikke afvige mere end 2 % fra den nominelle
værdi for hver kalibreringsgas.
1.5.Kalibreringskurven
Kalibreringskurven og kalibreringspunkterne gør det muligt at kontrol-
lere kalibreringen. Analysatorens forskellige parametre skal angives.
Dette gælder især:
— skala
— følsomhed
— nulpunkt
— kalibreringsdato.
1.6. Andre teknikker (anvendelse af datamat, omformning til elektronisk
skala osv.) kan anvendes, dersom den tekniske myndighed er overbevist
om, at det giver en tilsvarende præcision.
2. KONTROL AF KALIBRERINGSKURVEN
2.1. Hvert måleområde skal kontrolleres før analysen i henhold til neden-
stående bestemmelser.
2.2. Kalibreringen kontrolleres ved anvendelse af en nulstillingsgas og kali-
breringsgas, hvis nominelle værdi ligger tæt på analysegassens.
2.3. Hvis forskellen mellem den teoretiske værdi og kontrolværdien for to
punkter ikke er større end ±5 % af fuldt skalaudslag, kan indstillings-
parametrene justeres. I modsat fald udarbejdes en ny kalibreringskurve
som nævnt i punkt 1 i dette tillæg.
2.4. Efter prøvningen anvendes nulstillingspassen og samme kalibreringsgas
til en ny kontrol. Analysen anses for gyldig, dersom forskellen mellemde to målinger er under 2 %.
3. PRØVNING AF NO
x-KONVERTERENS EFFEKTIVITET
Effektiviteten af den konverter, som anvendes til omdannelse af NO2, til
NO, skal kontrolleres.
Denne kontrol kan gennemføres med en onzonisator monteret som vist i
figur 1 og ifølge nedenstående fremgangsmåde.
3.1. Analysatoren indstilles på det område, som hyppigst anvendes med
nulstillingsgas og kalibreringsgas (denne sidste skal have et NO-indhold
svarende til ca. 80 % af fuldt skalaudslag, og gasblandingens NO2-
koncentration skal være under 5 % af NO-koncentrationen). NOx-analy-
satoren skal indstilles på NO, således at kalibreringsgassen ikke bringes
ind i konverteren. Den målte koncentration registreres.
3.2. Gennem en T-samling tilføres kontinuert oxygen eller syntetisk luft til
gasstrømmen, indtil den målte koncentration er ca. 10 % under den
nominelle kalibreringskoncentration som nævnt i punkt 3.1. Den målte
koncentration c registreres. Ozonisatoren skal være ude af drift under
hele operationen.
3.3. Ozonisatoren sættes derefter ind, så der fremstilles tilstrækkelig ozon til
at mindske NO-koncentrationen (mindsteværdi 10 %) til 20 % af kali-
breringskoncentrationen i punkt 3.1. Koncentrationen d registreres.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 52
▼M4
3.4. Analysatoren indstilles derefter på NOx, og blandingen (bestående af
NO, NO2,O2og N2) gennemløber konverteren. Koncentrationen a regi-
streres.
3.5. Ozonisatoren afbrydes. Gasblandingen i punkt 3.2 gennemløber konver-
teren og detektoren. Koncentrationen b registreres.
Figur 1
3.6. Derefter afbrydes strømmen af oxygen eller syntetisk luft. Værdien af
NOxmå ikke være mere end 5 % over den værdi, som er angivet i
punkt 3.1.
3.7. Konverterens virkningsgrad beregnes som følger:
virkningsgrad % ðÞ ¼ 1þa/C0b
c/C0d/C1100
3.8. Den opnåede værdi må ikke være under 95 %.
3.9. Kontrol af virkningsgrad skal foretages mindst én gang om ugen.
4. KALIBRERING AF KONSTANTVOLUMENUDTAGNINGSSY-
STEMET (CVS)
4.1. CVS-systemet kalibreres ved hjælp af en strømningsmåler og et strøm-
begrænsningsudstyr. Strømhastigheden måles ved forskellige tryk og
indstillingsværdier, hvorefter der opstilles en funktion mellem disse og
strømningshastighederne.
4.1.1. Forskellige typer strømmålere kan anvendes, f.eks kalibreret venturirør,
laminar strømningsmåler eller kalibreret turbinemåler, såfremt de
anvender dynamisk måling og opfylder bestemmelserne i punkt 4.2.2
og 4.2.3 i bilag III.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 53
▼M4
4.1.2. Herefter følger en beskrivelse af metoder til kalibrering af PDP- og
CFV-udstyr baseret på anvendelse af laminare strømningsmålere og en
statistisk kontrol af kalibreringens gyldighed.
4.2.Kalibrering af strømningspumpen (PDP)
4.2.1. Apparaturet, prøvningsopstillingen og de forskellige måleparametre til
bestemmelse af CVS-systemet er nævnt herefter. Alle parametre
vedrører en strømningsmåler, som er tilsluttet i serie til pumpen.
Herefter kan den beregnede strømningskurve optegnes (udtrykt i m3/
min ved pumpeindgang og ved absolut tryk og temperatur) omregnet
til en korrelationsfunktion svarende til en given kombination af pumpe-
parametre. Den lineære ligning, som udtrykker forholdet mellem
pumpestrømning og korrelationsfunktionen er således bestemt. Dersom
pumpen har flere driftshastigheder, skal der kalibreres for hver
hastighed.
4.2.2. Kalibreringen er baseret på måling af absolutte værdier for pumper og
strømningsmålere. Følgende tre betingelser skal opfyldes for kalibre-
ringskurvens præcision og kontinuitet:
4.2.2.1. Pumpetrykket skal måles på selve pumpen og ikke i det eksterne rørsy-
stem. Trykudtag installeret i det øvre og nedre punkt i pumpens forreste
medbringerplade registrerer den reelle absolutte trykforskel i pumpe-
huset;
4.2.2.2. Temperaturen skal være konstant under kalibreringen. Den laminare
strømningsmåler er følsom over for temperaturvariationer, hvilket
medfører, at målepunkterne spredes. Variationer på ±1 ºC kan accep-
teres på betingelse af, at de sker gradvis over en periode på flere
minutter;
4.2.2.3. Alle rørtilslutninger mellem strømningsmåleren og CVS-pumpen skal
være tætte.
4.3.2. Under bestemmelse af udstødningsemission muliggør målingen af disse
pumpeparametre, at brugeren kan beregne strømningen ifølge kalibre-
ringsligningen.
4.2.3.1. Figur 2 er et eksempel på en prøvningskonfiguration. Andre udform-
ninger kan tillades, hvis de godkendes af den myndighed, som skal
udstede godkendelsen. Dersom man anvender den opstilling, som er
beskrevet i figur 2 i tillæg 5, skal følgende tolerancer overholdes:
tryk (korrigeret) (PB) ± 0,03 kPa
atmosfæretemperatur (T) ± 0,2 ºC
fødetemperatur til LFE (ETI) ± 0,15 ºCtrykfald opstrøms LFE (EPI) ± 0,01 kPa
belastningstab over LFE-dysen (EDP) ± 0,0015 kPA
pumpeindgangstemperatur CVS (PTI) ± 0,2 ºCpumpeudløbstemperatur CVS (PTO) ± 0,2 ºC
undertryk ved pumpeindgang CVS (PPI) ± 0,22 kPa
trykhøjde ved udgang fra pumpe CVS
(PPO)± 0,22 kPa
antal pumpeomdrejninger under prøv-
ningen (n)± 1 omdrejning
prøvningstid (min. 250 s) (t) ±0,1 s.
4.2.3.2. I opstillingen i figur 2 indstilles reguleringsventilen til fuld gennem-
strømning, og CVS-pumpen kører i 20 min., før kalibreringen
påbegyndes.
4.2.3.3. Reguleringsventilen lukkes delvis, så undertrykket ved pumpeindgang
øges (ca. 1 kPa), så der mindst er seks målepunkter til rådighed for
hele kalibreringen. Systemet køres under stabile betingelser i 3 min.,
og målingerne gentages.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 54
▼M4
Figur 2
Stikprøvekonfiguration for PDP-CVS
4.2.4. Resultatanalyse.4.2.4.1. Luftstrømmen Q
si hvert prøvningspunkt beregnes i m3/min (normale
forhold) som beskrevet af fabrikanten.
4.2.4.2. Luftstrømmen omregnes derefter til strømning ved pumpe Voudtrykt i
m3pr. omdrejning ved absolut tryk og temperatur ved pumpens
indgang:
Vo¼Qs
n/C1Tp
273;2/C1101;33
Pp
hvor
Vo= pumpestrømningshastighed ved Tpog Ppim3/o
Qs= luftstrømning ved 101,33 kPa og 273,2 K i m3/min
Tp= pumpensindgangs temperatur i K
Pp= absolut tryk ved pumpeindgang
n = pumpens omdrejningshastighed i min−11970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 55
▼M4
Figur 3
Stikprøvekonfiguration for CFV-CVS
For at kompensere sammenhængen mellem pumpens omdrejningsha-
stighed, trykvariationer og hastighedsvariationer, beregnes
korrelationen (xo) mellem pumpehastigheden (n), trykforskellen mellem
indgang od udgang og det absolutte tryk efter følgende formel:
xo¼1
nﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
∆Pp
Pes
hvor
xo= korrelationsfunktion
∆Pp= trykforskel mellem pumpeindgang og -udgang (kPa)
Pe= absolut tryk ved pumpeudgang (Ppo+PB) (kPa)
De mindste kvadraters metode anvendes til at opnå kalibreringslignin-
gerne
Vo=Do−M( xo)
n=A−B( ∆Pp)
Do, M, A og B er tangent- og ordinatkonstanter til beskrivelse af
kurverne.
4.2.4.3. Dersom CVS-systemet har flere driftshastigheder, skal der gennemføres
kalibrering for hver hastighed. Kalibreringskurverne skal være i det1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 56
▼M4
væsentlige parallelle, og ordinatværdierne Doskal stige, når pumpens
strømningshastigshedsområde falder.
Dersom kalibreringen udføres vel, skal de beregnede værdier ligge
inden for ± 0,5 % af den målte værdi af Vo. M-værdierne kan variere
mellem pumper. Kalibreringen skal gennemføres før idriftsættelse af
pumpen og efter hver større vedligeholdelse.
4.3.Kalibrering af kritisk venturirør (CFV)
4.3.1. Ved kalibrering af venturirøret anvendes strømningsligningen for et
kritisk venturirør
Qs¼Kv/C1Pﬃﬃﬃ
Tp
hvor
Qs= strømning
Kv= kalibreringskoefficient
P = absolut tryk (kPa)
T = termodynamisk temperatur (K)
Gassens strømningshastighed er en funktion af trykket og indgangstem-
peraturen. Nedenstående kalibreringsprocedure giver kalibreringskoeffi-
cienten for målte tryk, temperaturer og luftstrømningsværdier.
4.3.2. Ved kalibrering af venturirøretselektronis ke apparatur anvendesfabri-
kantensanvis ninger.
4.3.3. Ved kalibrering skal følgende parametre overholde følgende tolerancer:
korrigeret atmosfæretryk (PB) ± 0,03 kPa
lufttemperatur ved indgang til LFE (ETI) ± 0,15 ºC
undertryk før LFE (EPI) ± 0,01 kPa
trykfald over LFE (EDP) ± 0,0015 kPaluftstrømning (Q
s) ± 0,5 %
undertryk ved indgang til CFV (PPI) ± 0,02 kPa
temperatur ved indgang til venturirør (Tv) ± 0,2 ºC
4.3.4. Udstyret opstilles i henhold til figur 3, og tætheden kontrolleres. Enhver
utæthed mellem strømmåleudstyret og venturirøret vil stærkt påvirke
kalibreringenspræcis ion.
4.3.5. Strømningsventilen lukkes helt op, ventilatoren startes, og systemet
bringes under statiske forhold. Alle måleinstrumenterne aflæses.
4.3.6. Strømningsventilen indstilles på andre værdier, og der gennemføres
mindst otte målinger fordelt over det kritiske venturirørs interval.
4.3.7. Kalibreringsværdierne anvendes til bestemmelse af nedenstående stør-
relse. Luftstrømningen Qsi hvert forsøgspunkt beregnes ud fra
strømningsmålerens værdier.
Kalibreringskoefficienten beregnes for hvert forsøgspunkt ud fra
formlen
Kv¼Qs/C1ﬃﬃﬃﬃﬃTvp
Pv
hvor
Qs= strømningen i m3/min ved 273,2 K og 101,33 kPa
Tv= indgangstemperatur for venturirør (K)
Pv= absolut tryk ved indgang til venturirør (kPa)
Der optegnesen kurve over Kvsom funktion af indgangstrykket til
venturirøret. Ved strømningslydhastigheden har Kven i det væsentlige
konstant værdi. Når trykket falder, frigøres venturirøret, og Kvfalder.
Variationer på grund af Kvkan ikke tolereres. For mindst otte punkter
i det kritiske område beregnes et gennemsnit for Kvog standardafvi-
gelsen.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 57
▼M4
Dersom standardafvigelsen overstiger 0,3 % af gennemsnitsværdien af
Kv, skal der tages forholdsregler for at ændre dette.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 58
▼M4
TILLÆG 7
KONTROL AF HELE SYSTEMET
1. Til kontrol af, at bestemmerlsene i punkt 4.7 i bilag III er overholdt,
bestemmes den samlede præcision af udtagnings- og analyseudstyret CVS
ved at indføre en kendt gasmængde i systemet. Derefter gennemføres
analysen, og gasmassen beregnes i henhold til formlerne i tillæg 8, idet
densiteten af propan sættes til 1,967 g/l under standardforhold. To frem-
gangsmåder, som giver en tilstrækkelig præcision, er beskrevet herunder.
2. MÅLING AF EN KONSTANT STRØMNING AF REN GAS (CO ELLER
C3H8) MED KRITISK STRØMÅBNING
2.1. I CVS-apparaturet indføres der gennem den kritiske strømåbning en kendt
mængde ren gas(CO eller C3H8). Dersom indgangstrykket er tilstrækkelig
stort, er strømningshastigheden k uafhængig af udgangstrykket (kritisk
strømning). Dersom den observerede forskel overstiger 5 %, skal grunden
bestemmes og korigeres. Udstyret fungerer under normale forhold i mellem
5 og 10 min. Gassen i udtagningssækken analyseres, og resultaterne
sammenlignes med de gasprøver, der allerede er kendt.
3. GRAVIMETRISK MÅLING AF EN GIVEN REN GASMÆNGDE (CO
ELLER C3H8)
3.1. Gravimetrisk kontrol af CVS-udstyret:
Der anvendes en flaske fyldt med carbonmonoxid eller propan, hvis masse
bestemmes med en præcision på ± 0,01 gram. CVS-udstyret fungerer i 5 til
10 min. som under normale forhold, mens systemet fødes med CO eller
propan. Den fødede gasmængde bestemmes ved måling af flaskens masse-
forskel. Derefter analyseres gassen i sækken med det normale udstyr.
Resultaterne sammenlignes med de tidligere beregnede værdier.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 59
▼M4
TILLÆG 8
BEREGNING AF DEN FORURENENDE MASSE
Den forurenende masse bestemmes ud fra følgende ligning:
(1) Mi¼Vmix/C1Qi/C1kH/C1Ci/C110/C06
hvor
Mi= masse i g/prøvning
Vmix= volumen af fortyndet udstødningsgas udtrykt i l/prøvning
under standardforhold (273,2 K; 101,33 kPa)
Ki= densitet af det forurenende stof i g/l ved standard temperatur
og -tryk (273,2 K; 101,33 kPa)
kH= fugtighedskorrektionsfaktor til beregning af nitrogenoxider
(der er ingen fugtighedskorrektion for CH og CO)
Ci= koncentration af forurenende stof i i den fortyndede udstød-
ningsgas udtrykt i ppm og korrigeret for koncentrationen af
forurenende stof e i fortyndingsluften.
1. VOLUMENBESTEMMELSE
1.1. Volumenbestemmelse for variabelt fortyndingssystem (med drøvling).
Parametrene til bestemmelse af volumenstrømmen registreres konti-
nuert, og den samlede volumen under hele prøvningen beregnes.
1.2. Beregning af volumen ved anvendelse af strømningspumpe. Den fortyn-
dede udstødningsgas' volumen beregnes i henhold til formlen
V=Vo·N
hvor
V = volumen før korrektion af den fortyndede udstødningsgas i l/
prøvning
Vo= gas fortrængt af strømningspumpen under prøvningen i l/
omdrejninger
N = Antal pumpeomdrejninger under prøvningen.
1.3. Beregning af volumen af fortyndet udstødningsgas under standardbetin-
gelser.
Volumen af den fortyndede udstødningsgas henføres til standardbetin-
gelser gennem følgende formel:
(2) Vmix¼V/C1K1/C1PB/C0P1
Tp
hvor
K1= (3)273;2K
101;33 kPa¼2;691 K /C0kPa/C01/C0/C1
PB= Atmosfæretryk i prøvningsrummet i kPa
P1= undertryk ved indgang til strømningspumpe i forhold til atmo-
sfæretrykket (kPa)
Tp= gennemsnitstemperatur af den fortyndede udstødningsgas under
prøvningen (K).
2. BEREGNING AF DEN KORRIGEREDE KONCENTRATION AF
FORURENENDE STOFFER I UDTAGNINGSSÆKKEN
(4) Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C191970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 60
▼M4
hvor
Ci= koncentration af forurenende stof i i den fortyndede udstød-
ningsgas udtrykt i ppm og korrigeret for koncentration af i i
fortyndingsluften
Ce= koncentrationen af forurenende stof i i den fortyndede udstød-
ningsgas udtrykt i ppm
Cd= koncentration af i i fortyndingsluften udtrykt i ppm
DF = fortyndingsfaktor
Fortyndingsfaktoren beregnes som følger:
(5) DF¼13;4
cCO2þcHCþcCO ðÞ 10/C04
hvor
cCO2= koncentrationen af CO2i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken udtrykt i % (vol)
cCH= koncentration af CH i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken udtrykt i ppm kulstofækvivalenter
cCO= Koncentration af CO i den fortyndede udstødningsgas i
udtagningssækken udtrykt i ppm.
3. BEREGNING AF FUGTIGHEDSKORREKTION FOR NO
Til korrektion af fugtighedensvirkning på res ultaterne for nitrogeno-
xider anvendesfølgende formel:
hvor (6) kH¼1
1/C00;0329 H /C010;71 ðÞ
hvor (6) H¼6;211/C1Ra/C1Pd
PB/C0Pd/C1Ra/C110/C02
H = absolut fugtighed udtrykt i gram vand pr. kilo tør luft
Ra= relativ fugtighed ved atmosfæretryk udtrykt i %
Pd= mættede dampestryk ved omgivels ernestemperatur udtrykt i
kPa
PB= atmosfæretryk i prøvningsrummet i kPa
4. EKSEMPEL4.1.Prøvningsværdierne
4.1.1. Eksterne parametre
temperatur: 23 ºC = 296,2 Katmosfæretryk: P
B= 101,33 kPa
relativ fugtighed: Ra=6 0%
mættede dampestryk ved 23 ºC: Pd= 3,20 kPa.
4.1.2. Målt volumen henført til standardbetingelser (se punkt 1) V = 51,961 m3.
4.1.3. Værdier af koncentrationerne målt i analysatoren
Prøve af fortyndet
udstødningsgasPrøve af fortyndingsluft
CH (1) 92 ppm 3,0 ppm
CO 470 ppm 0 ppm
NOx70 ppm 0 ppm
CO21,6 % vol. 0,003 % vol.
(1) I ppm kulstofækvivalenter.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 61
▼M4
4.2.Beregninger
4.2.1. Fugtighedskorrektion (kH) (se formel (6))
H¼6;211/C1Ra/C1Pd
PB/C0Pd/C1Ra/C110/C02
H¼6;211/C160/C13;2
101;33/C03;2/C10;60 ðÞ
H¼11;9959
kH¼1
1/C00;0329/C1H/C010;71 ðÞ
kH¼1
1/C00;0329/C111;9959/C010;71 ðÞ
kH¼1;0442
4.2.2. Fortyndingsfaktor (DF) (se formel (5))
DF¼13;4
cCO2þcHCþcCO ðÞ 10/C04
DF¼13;4
1;6þ92þ470 ðÞ 10/C04
DF¼8;091
4.2.3. Beregning af korrigeret koncentration af forurenende stoffer i udtag-
ningssækken: CH (se formel (4) og (1)).
Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C19
Ci¼92/C031/C01
8;091/C18/C19
Ci¼89;371
MCH¼CHC/C1Vmix/C1QHC
QCH¼0;619
MCH¼89;371/C151961 /C10;619/C110/C06
MCH¼2;88 g =prøvning
CO (se formel (1))
MCO¼CCO/C1Vmix/C1QCO
QCO¼1;25
MCO¼470/C151961 /C11;25/C110/C061970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 62
▼M4
MCO¼30;5 gCO =prøvning
NOx(se formel (1))
MNOx¼CNOx/C1Vmix/C1QNOx/C1kH
QNOx¼2;05
MNOx¼70/C151961 /C12;05/C11;0442/C110/C06
MNOx¼7;79 gNO =prøvning
4.3.Måling af CH for motorer med kompressionstænding
For at bestemme CH-emissionen fra motorer med kompressionstænding
beregnesden gennems nitlige CH-koncentration ved hjælp af følgende
formel:
(7) ce¼Zt2
t1cHC/C1dt
t2/C0t1
hvorZt2
t1cHC/C1dt = integralet af den opvarmede HFID-analysators regi-
streringer under prøvningen (t2−t1)
ceCH-koncentrationen målt i den fortyndede udstød-
ningsgas i ppm af c1.
Ceerstatter direkte cCHi alle relevante ligninger.
4.4.Eksempel
4.4.1. Prøvningsværdier
Eksterne parametre:temperatur 23 ºC = 296,2 K
atmosfæretryk P
B= 101,33 kPa
relativ fugtighed Ra=6 0%
mættede vanddampestryk ved 23 ºC Pd= 3,20 kPa
Værdier vedrørende strømningspunpen (PDP)
pumpensfortrængning Vo= 2,439 l/omdrejning (ifølge kalibreringsvær-
dier)
undertryk Pi= 2,80 kPa
gastemperatur Tp= 51 ºC = 324,2 K
pumpensomdrejnings tal n = 26 000Målte værdier
Prøve af fortyndet
udstødningsgasPrøve af fortyndingsluft
CH 92 ppm 3,0 ppm
CO 470 ppm 0 ppm
NOx70 ppm 0 ppm
CO21,6 % vol. 0,03 % vol.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 63
▼M4
4.4.2. Beregning
4.4.2.1. Gasvolumen (se formel (2))
Vmix¼K1/C1Vo/C1nPB/C0Pi
Tp
Vmix¼2;6961/C12;439/C126;000/C198;53
324;2
Vmix¼51960 ;89
NB:
For CFV-systemer og lignende med konstant udtagningsvolumen kan
volumen aflæses direkte på måleapparaturet.
4.4.2.2. Fugtighedskorrektionsfaktor (kH) (se formel (6))
H¼6;211/C1Ra/C1Pd
PB/C0Pd/C1Ra
100/C18/C19
H¼6;211/C160/C13;2
101;33/C03;2/C10;60 ðÞ
H¼11;99589
kH¼1
1/C00;0329/C1H/C010;71 ðÞ
kH¼1
1/C00;0329/C111;9959/C010;71 ðÞ
kH¼1;0442
4.4.2.3. Fortyndingsfaktor (DF) (se formel (5))
DF¼13;4
cCO2þcHCþcCO ðÞ 10/C04
DF¼13;4
1;6þ92;0þ470 ðÞ 10/C04
DF¼8;091
4.4.2.4 Beregning af korrigeret koncentration af forurenende stoffer i udtag-
ningssækken
CH (se formler (4) og (1))
Ci¼Ce/C0Cd1/C01
DF/C18/C19
Ci¼92;0/C031/C01
8;091/C18/C19
Ci¼89;372
MHC¼CHC/C1Vmix/C1QHC
QHC¼0;619
MHC¼89;372/C151961 /C10;619/C110/C061970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 64
▼M4
MHC¼2;87 g CH =prøvning1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 65
▼M4
BILAG IV
TYPE II-PRØVNING
(Kontrol af emission af carbonmonoxid i tomgang)
1. INDLEDNING
Dette bilag beskrive gennemførelsen af type II-prøvning som defineret
i punkt 5.2.1.2 i bilag I.
2. MÅLEBETINGELSER
2.1. Som referencebrændstof anvendes det brændstof, hvis parametre er
angivet i bilag VI.
2.2. Type II-prøvningen skal gennemføres straks efter fjerde driftscyklus i
type I-prøvningen i tomgang uden anvendelse af choker. Umiddelbart
før hver måling skal der gennemføres en driftscyklus for type I-prøv-
ningen som beskrevet i punkt 2.1 i bilag III.
2.3. For køretøjer med manuelt eller halvautomatisk gear skal prøvningen
foregå i frigear og koblingen tilkoblet.
2.4. For køretøjer med automatgear gennemføresprøvningen med vælg-
eren i neutral eller parkeringsposition.
2.5. Tomgangsindstilling
2.5.1. Definition
I dette direktiv forstås ved tomgangsindstilling sådanne organer, som
gør det muligt at ændre motorenstomgang, og s om kan betjenes
udelukkende ved anvendelse af værktøj, som er nævnt i punkt 2.5.1.1.
Som indstillingsorganer betragtes ikke udstyr til kalibrering af brænd-
stof- og luftstrøm, dersom dette kræver fjernelse af låsestifter, hvilket
normalt kræver en mekanikersindgriben.
2.5.1.1. Værktøj, som kan anvendes til indstilling af tomgangen, er skrue-
trækker nøgler (stjernenøgler, skiftenøgler, topnøgler), tænger,
umbraconøgler.
2.5.2. Bestemmelse af målepunkter
2.5.2.1. Først gennemføres en måling under type I-prøvningens betingelser.
2.5.2.2. For hvert indstillingsorgan, som kan varieres kontinuert, skal man
bestemme et tilstrækkeligt antal punkter.
2.5.2.3. Måling af indhold af carbonmonoxid i udstødningsgas skal gennem-
føres for alle mulige positioner af indstillingsorganerne, men for de
organer, hvisinds tilling varierer kontinuert, dog udelukkende i de
positioner, som er defineret i punkt 2.5.2.2.
2.5.2.4. Type II-prøvning anses som tilfredsstillende, dersom en af følgende
betingelser er opfyldt:
2.5.2.4.1. Ingen af værdierne målt i overensstemmelse med bestemmelserne i
punkt 2.5.2.3 overskrider grænseværdien;
2.5.2.4.2. Det maksimale indhold ved kontinuert variation af et enkelt indstil-
lingsorgan, mens de andre holdes konstante, overskrider ikke
grænseværdien, idet dette regnes for opfyldt for de forskellige stil-linger af indstillingsorganerne bortset fra dem, som varierer
kontinuert.
2.5.2.5. Indstillingen begrænses af følgende:
2.5.2.5.1. Den største af følgende værdier: laveste motortomgangshastighed eller
den af fabrikanten anbefalede omdrejningshastighed minus 100 o/min;
2.5.2.5.2. Den mindste af følgende tre værdier:
størst mulige indstillelige tomgangshastighed, den af fabrikanten
anbefalede omdrejningshastighed plus 250 o/min;
indkoblingshastighed ved automatisk kobling.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 66
▼M4
2.5.2.6. Indstilling, som ikke er i overensstemmelse med korrekt drift af
motoren, må ikke anvendes som målepunkt. Dersom motoren er
udstyret med flere karburatorer, skal disse indstilles ens.
3. GASUDTAGNING
3.1. Udtagningssonden placeres i det rør, som tilslutter køretøjets udstød-
ning med sækken og nærmest muligt udstødningen.
3.2. Koncentrationen af CO (cCO)o gC O2(cCO2) bestemmes efter måleud-
styret i henhold til de relevante kalibreringskurver.
3.3. Den korrigerede koncentration af carbonmonoxid for firtaktsmotorer
bestemmes i henhold til formlen
CCOkorr:¼CCO15
CCOþcCO2(vol − %)
3.4. Det er ikke nødvendigt at korrigere koncentrationen af cCO(punkt
3.2), dersom den samlede værdi af de koncentrationer, der er målt i
henhold til punkt 3.3 (cCO+cCO2), er mindst 15 for firtaktsmotorer.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 67
▼M4
BILAG V
TYPE III-PRØVNING
(Kontrol af gasemissionen fra krumtaphuset)
1. INDLEDNING
Dette bilag beskriver type III-prøvningen som defineret i punkt 5.2.1.3 i
bilag I.
2. ALMINDELIGE BESTEMMELSER
2.1. Type III-prøvningen gennemføres på køretøjer med styret tænding, som
har været igennem type I- og type II-prøvning.
2.2. Alle motorer, også tætte, underkastes afprøvningen. Undtaget er motorer,
for hvilke selv en ubetydelig utæthed betyder utilladelig påvirkning af
motorensdrift (f.eks . 2-cyl. boxermotor).
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Tomgang indstilles i henhold til fabrikantens anbefalinger.3.2. Målingerne gennemføres under følgende tre driftsbetingelser:
Nr. Køretøjetshas tighed i km/h
1 Tomgang
25 0 ± 2
35 0 ± 2
Nr. Bremseoptaget effekt
1 Nul2 Som indstilling ved type I-prøvningen
3 Som ved nr. 2 ganget med 1,7
4. PRØVNINGSMETODE
4.1. Ved drift som defineret i punkt 3.2 kontrolleres, at tilbagesugningssy-
stemet virker efter hensigten.
5. METODE TIL KONTROL AF TILBAGESUGNINGSSYSTEMET FOR
KRUMTAPHUSGAS
5.1. Alle motoråbninger ladesi uændret s tand.5.2. Trykket i krumtaphuset måles på et passende sted gennem oliestandmåler
med et manometer.
5.3. Køretøjet anses for at opfylde bestemmelserne, dersom det målte tryk i
krumtaphuset under alle de i punkt 3.2 definerede måleforhold ikke over-
stiger atmosfæretrykket.
5.4. Ved ovenstående prøvningsmetode skal trykket i indsugningsmanifold
målesinden for ± 1 kPa.
5.5. Køretøjets hastighed målt på rullestand skal bestemmes inden for ± 2 km/
h.
5.6. Trykket i krumtaphuset skal bestemmes inden for ± 0,01 kPa.5.7. Dersom trykket i krumtaphuset under en af de betingelser, som er bestemt
i punkt 3.2, overstiger atmosfærens tryk, kan fabrikanten kræve, at den i
punkt 6 nævnte supplerende prøvning gennemføres.
6. SUPPLERENDE PRØVNING
6.1. Motorensåbninger ladesi uændret s tand.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 68
▼M4
6.2. En blød sæk, som er uigennemtrængelig for krumtaphusgassen, og som
har en kapacitet på ca. 5 liter, tilsluttes oliestandåbningen. Denne sæk
skal være tom før hver måling.
6.3. Sækken lukkesfør hver måling. Den forbindesmed krumtaphus et i 5 min.
for hver af de i punkt 3.2 nævnte målebetingelser.
6.4. Køretøjet anses for at opfylde bestemmelserne, dersom der for alle
målebetingelserne nævnt i punkt 3.2 ikke ses synlig oppustning af
sækken.
6.5.Bemærkning
6.5.1. Dersom motorkonstruktionen ikke gør det muligt at gennemføre prøv-
ningen i henhold til punkt 6, ændresdenne på følgende måde:
6.5.2. Før prøvningen lukkes alle åbninger, som ikke er nødvendige for opsam-
ling af gassen;
6.5.3. Sækken placeres på et passende sted, som ikke giver yderligere effekttab
og i tilbagesugningskredsløbet umiddelbart på motortilslutningen.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 69
▼M4
Type III-prøven
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 70
▼M4
BILAG VI
1. TEKNISKE DATA FOR REFERENCEBRÆNDSTOF FOR KØRETØJER MED STYRET
TÆNDING
Referencebrændstof CEC RF-01-A-80
Type: superbenzin med bly
Grænser og enheder ASTM
Teoretisk oktantal min. 98,0 2 699
Densitet ved 15 ºC min. 0,741 kg/l 1 298
max. 0,755
Damptryk ifølge Reid min. 0,56 bar 323
max. 0,64
Destillation 86
Begyndelseskogepunkt min. 24 ºC
max. 40
10 % destillat min. 42 ºC
max. 58
50 % destillat min. 90
max. 110
90 % destillat min. 150
max. 170
Slutkogepunkt min. 185
max. 205
Rest max. 2 % vol.
Analyse af carbonhydrider 1 319
Olefiner max. 20 % vol.
Aromater max. 45
Mættede stoffer resten
Oxidationsstabilitet min. 480 minutter 525
Rest efter afdampning max. 4 mg/100 ml 381
Svovlindhold max. 0,04 % (masse) 1 266, 2 622
eller 2 785
Blyindhold min. 0,10 g/l 3 341
max. 0,40 g/l
Inhibitor »Motor mix«
Organisk blyforbindelse ingen oplysninger
Bemærkning 1: Tilsvarende ISO-standarder vil blive anvendt, når de er offentliggjort for alle
ovenstående egenskaber
Bemærkning 2: De angivne tal repræsenterer de samlede fordampede mængder (% indvundet +
% tabt).
Bemærkning 3: Ved fremstilling af dette brændstof anvendes basisprodukter, som normalt
produceresi europæis ke raffinaderier.
Bemærkning 4: Brændstoffet kan indeholde oxidationshæmmende stoffer og metaldeaktivatorer,
der normalt anvendes til at stabilisere bezinstrømme i raffinaderierne, men
rensemidler/dispergeringsmidler og opløsende olier må ikke tilsættes.
Bemærkning 5: Værdierne i specifikationerne er nominelle værdier. Ved fastsættelse af grænse-
værdier henvises til ASTM D 3244, som giver grundlaget for bestemmelse af
kvaliteten af olieprodukter, og for at fastsætte en maksimal værdi er der som
udgangspunkt taget en mindste forskel på 2 R over nul. Ved fastsættelse af en
maksimal og minimal værdi er den mindste forskel 4 R (R = reproducerbarhed).
Selv om dette er nødvendigt af statistiske grunde, skal fabrikanten af brændstof
imidlertid sigte imod at opnå en nulværdi, når den angivne maksimalværdi er
2 R, og opnå en gennemsnitsværdi ved angivelse af maksimal- og minimalvær-
dier.
Dersom det er nødvendigt at bestemme, om et brændstof opfylder specifikatio-
nerne, anvendesASTM D 3244.1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 71
▼M4
2. TEKNISKE DATA FOR REFERENCEBRÆNDSTOF FOR KØRETØJER MED KOMPRESSI-
ONSTÆNDING
Referencebrændstof CEC RF-03-A-80
Type: Dieselbrændstof
Grænser og enheder ASTM
Densitet ved 15º C min. 0,835 1 298
max. 0,848
Cetanindeksmin. 51 976
max. 57
Destillation (2)8 6
50 % destillat min. 245 ºC
90 % destillat min. 320 º
max. 340 º
Slutkogepunkt max. 370 ºC
Viscositet 40º C min. 2,5 cSt (mm2/s) 445
max. 3,5
Svovlindhold min. 0,20 % masse 1 266, 2 622
eller 2 785 max. 0,50
Flammepunkt min. 55 ºC 93
Koldfilterpunkt max. − 5 ºC Udkast CEN
pr. EN 116
eller IP 309
Conradson kulstof på 10 %-rest max. 0,30 % masse 189
Askeindhold max. 0,01 % masse 482Vandindhold max. 0,05 % masse 95 eller
1 744
Kobberpladekorrosion 100º C max. 1 130
Neutraliseringsindeks (stærk syre) max. 0,20 mg KOH/g 974
Bemærkning 1: Tilsvarende ISO-standarder vil senere blive anvendt for alle ovenstående egen-
skaber.
Bemærkning 2: Tallene er totalt fordampede mængder (% indvundet + % tabt).
Bemærkning 3: Til dette brændstof kan anvendes direkte destillationsfraktioner og kraknings-
benzin. Afsvovlning er tilladt. Brændstoffet må ikke indeholde metalliske
additiver.
Bemærkning 4: Værdierne i specifikationerne er nominelle værdier. Ved fastsættelse af grænse-
værdier henvises til ASTM D 3244, som giver grundlaget for bestemmelse af
kvaliteten af olieprodukter, og for at fastsætte en maksimal værdi er der som
udgangspunkt taget en mindste forskel på 2 R over nul. Ved fastsættelse af en
maksimal og minimal værdi er den mindste forskel 4 R (R = reproducerbarhed).
Selv om dette er nødvendigt af statistiske grunde, skal fabrikanten af brændstof
imidlertid sigte imod at opnå en nulværdi, når den angivne maksimalværdi er
2 R, og opnå en gennemsnitsværdi ved angivelse af maksimal- og minimalvær-
dier.
Dersom det er nødvendigt at bestemme, om et brændstof opfylder specifikatio-
nerne, anvendesASTM D 3244.
Bemærkning 5: Hvis der er behov for at beregne en motors eller et køretøjs termiske virknings-
grad, kan brændstoffets effektive brændværdi beregnes ud fra følgende:
Specifik energi (effektiv brændværdi) (netto) MJ/kg =
(46,423 − 8,792 d2 + 3,170 d) (1 − (x + y + s)) + 9,420 s − 2,449 x, hvor
d = massefylden ved 15 ºC
x = vandindholdet (vægtprocent divideret med 100)
y = askeindholdet (vægtprocent divideret med 100)
s= s vovlindholdet (vægtprocent divideret med 100).1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 72
▼M4
BILAG VII
FORMULAR
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 73
▼M4
1970L0220 — DA — 23.06.1983 — 005.001 — 74