Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BKOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 2220/85
af 22. juli 1985
om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter
(EFT L 205 af 3.8.1985, s. 5)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Kommissionens forordning (EØF) nr. 1181/87 af 29. april 1987 L 113 31 30.4.1987
"M2 Kommissionens forordning (EØF) nr. 3745/89 af 13. december
1989L 364 54 14.12.1989
"M3 Kommissionens forordning (EF) nr. 3403/93 af 10. december
1993L 310 4 14.12.1993
"M4 Kommissionens forordning (EF) nr. 1932/1999 af 9. september
1999L 240 11 10.9.1999
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 288 af 1.12.1995, s. 53 (3403/93)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1.
januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) og
Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 1
KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 2220/85
af 22. juli 1985
om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikker-
hedsstillelse for landbrugsprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2727/75 af 29. oktober
1975 om den fælles markedsordning for korn (1), senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 1018/84 (2), særlig artikel 7, stk. 5, artikel 8, stk. 4,
artikel 12, stk. 2, artikel 15, stk. 3 og 5, samt artikel 16, stk. 6, og de
tilsvarende bestemmelser i de øvrige forordninger om de fælles
markedsordninger for landbrugsprodukter og til andre bestemmelser,
der er fastsat i forordningerne om markedsordningerne, og hvis
gennemførelse indebærer sikkerhedsstillelse,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 525/77 af 14. marts
1977 om indførelse af en producentstøtteordning for ananaskonserves (3),
senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1699/85 (4), særlig artikel 8,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1079/77 af 17. maj
1977 om en medansvarsafgift og om foranstaltninger til udvidelse af
markederne for mælk og mejeriprodukter (5), senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 1302/85 (6), særlig artikel 3,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2169/81 af 27. juli 1981
om fastsættelse af almindelige regler for støtteordningen vedrørende
bomuld (7), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 1462/84 (8), særlig
artikel 5, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1431/82 af 18. maj
1982 om fastsættelse af særforanstaltninger for ærter, bønner, heste-
bønner og sødlupiner (9), senest ændret ved forordning (EØF) nr.
1485/85 (10), særlig artikel 3, stk. 5,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1677/85 af 11. juni
1985 om monetære udligningsbeløb i landbrugssektoren (11), særlig
artikel 12, og
ud fra følgende betragtninger:
Talrige bestemmelser i Fællesskabets landbrugsforordninger kræver, at
der stilles sikkerhed for betalingen af et beløb, der er skyldigt, hvis en
forpligtelse ikke opfyldes; erfaringerne har imidlertid vist, at dette krav i
praksis fortolkes på vidt forskellig måde; for at undgå ulige
konkurrencevilkår bør kravet derfor defineres mere udførligt;
især bør sikkerhedens form defineres;i mange bestemmelser i Fællesskabets landbrugsforordninger er det
fastsat, at den stillede sikkerhed fortabes, hvis en sikret forpligtelse
misligholdes, uden at der sondres mellem misligholdelse af primære,
sekundære og underordnede forpligtelser; for at undgå forskelsbehand-
ling bør der sondres mellem konsekvenserne af misligholdelse af en!B
(1) EFT nr. L 281 af 1. 11. 1975, s. 1.
(2) EFT nr. L 107 af 19. 4. 1984, s. 1.
(3) EFT nr. L 73 af 21. 3. 1977, s. 46.
(4) EFT nr. L 163 af 22. 6. 1985, s. 12.
(5) EFT nr. L 131 af 26. 5. 1977, s. 6.
(6) EFT nr. L 137 af 27. 5. 1985, s. 9.
(7) EFT nr. L 211 af 31. 7. 1981, s. 2.
(8) EFT nr. L 142 af 29. 5. 1984, s. 1.
(9) EFT nr. L 162 af 12. 6. 1982, s. 28.
(10) EFT nr. L 151 af 10. 6. 1985, s. 7.
(11) EFT nr. L 164 af 24. 6. 1985, s. 6.1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 2
primær forpligtelse og konsekvenserne af misligholdelse af sekundær
eller af en underordnet forpligtelse; især bør det, hvor der er mulighed
herfor, fastsættes, at kun en del af sikkerheden fortabes, når den primære
forpligtelse rent faktisk er opfyldt, men den frist, der er sat for
opfyldelse, er overskredet en smule, eller når en underordnet forpligtelse
ikke er opfyldt;
der bør ikke sondres mellem konsekvenserne af manglende overholdelse
af en forpligtelse ud fra, om der er modtaget forskud eller forudbetaling
eller ej; derfor er sikkerhedsstillelse for forskud og forudbetaling dækket
af særskilte regler;
udgifterne til sikkerhedsstillelse såvel for den, der stiller sikkerheden,
som for den ansvarlige myndighed kan være uforholdsmæssigt store
sammenlignet med det beløb, sikkerheden stilles for, hvis dette beløb
ligger under en vis grænse; de ansvarlige myndigheder må derfor have
ret til at afstå fra at kræve sikkerhed for betalingen af et beløb, der ligger
under denne grænse; endvidere bør en ansvarlig myndighed have
bemyndigelse til at afstå at kræve sikkerhedsstillelse såfremt den, der
skal stille sikkerhed for betalingen af et beløb, har en status, som
overflødiggør dette;
en ansvarlig myndighed bør have ret til at afslå at godkende en tilbudt
sikkerhed, såfremt den ikke finder den tilfredsstillende;
der bør fastsættes en frist for fremlæggelse af den dokumentation, der er
nødvendig for, at et sikret beløb kan frigives, i de tilfælde, hvor en sådan
frist ikke er fastsat andetsteds;
i forbindelse med den repræsentative kurs, der skal anvendes ved
omregning af et sikret beløb udtrykt i ECU til national valuta, bør det
forhold, der ligger til grund for fordringens stiftelse, jf. artikel 5 i Rådets
forordning (EØF) nr. 1676/85 af 11. juni 1985 om regningsenhedens
værdi og om de omregningskurser, der skal anvendes i den fælles
landbrugspolitik (1);
fremgangsmåden, der skal følges, når en sikkerhed er erklæret fortabt,
bør fastsættes;
Kommissionen bør have mulighed for at følge iværksættelsen af
forskrifterne vedrørende sikkerhedsstillelse;
ved denne forordning fastsættes de regler, der generelt skal anvendes i
alle sektorer og for alle produkter, medmindre der i fællesskabs-
bestemmelser, som er specifikke for sektoren, er fastsat andre regler; de
specifikke regler, der er fastsat for de enkelte sektorer, vil fortsat være
gældende, indtil de ophæves eller ændres;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse
med udtalelse fra alle de relevante forvaltningskomiteer —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT 1
Forordningens anvendelsesområde
Artikel 1
I denne forordning fastlægges bestemmelserne for de sikkerheds-
stillelser, som er foreskr evet i nedenstående forordninger eller i
gennemførelsesforordninger hertil, medmindre der er fastsat andre
bestemmelser i de pågældende forordninger:
a) forordninger om fælles markedsordninger for visse landbrugspro-
dukter:
— Rådets forordning nr. 136/66/EØF (fedtstoffer) (2)!B
(1) EFT nr. L 164 af 24. 6. 1985, s. 1.
(2) EFT 172 af 30.9.1966, s. 3025/66.!M41985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 3
— Rådets forordning (EØF) nr. 804/68 (mælk og mejeriproduk-
ter) (1)
— Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 (oksekød) (2)
— Rådets forordning (EØF) nr. 2358/71 (frø) (3)
— Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 (frugt og grøntsager) (4)
— Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 (svinekød) (5)
— Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75 (æg) (6)
— Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 (fjerkrækød) (7)
— Rådets forordning (EF) nr. 3072/95 (ris) (8)
— Rådets forordning (EF) nr. 603/95 (tørret foder) (9)
— Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 (sukker) (10)
— Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 (produkter forarbejdet på
basis af frugter og grøntsager) (11)
— Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 (vin) (12)
— Rådets forordning (EF) nr. 2467/98 (fåre- og gedekød) (13)
— Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 (korn) (14)
— Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 (råtobak) (15)
— Rådets forordning (EØF) nr. 3759/92 (fiskeri- og akvakultur-
produkter) (16)
b) Rådets forordning (EØF) nr. 525/77 (ananaskonserves)c) Rådets forordning (EF) nr. 1554/95 (støtteordning for bomuld) (
17)
d) Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 (støtteordning for producenter
af visse markafgrøder) (18).
Artikel 2
Denne forordning gælder ikke for garantistillelser til sikring af betaling
af import- og eksportlicenser som anført i Rådets forordning (EØF) nr.
2913/92 (19).
Artikel 3
I denne forordning forstås ved:
a) »sikkerhed«: garanti for betaling eller fortabelse af et bestemt beløb
til en ansvarlig myndighed, såfremt en bestemt forpligtelse ikke
opfyldes;!M4
(1) EFT L 148 af 28.6.1968, s. 13.
(2) EFT L 148 af 28.6.1968, s. 24.
(3) EFT L 246 af 5.11.1971, s. 1.
(4) EFT L 297 af 21.11.1996, s. 1.
(5) EFT L 282 af 1.11.1975, s. 1.
(6) EFT L 282 af 1.11.1975, s. 49.
(7) EFT L 282 af 1.11.1975, s. 77.
(8) EFT L 329 af 30.12.1995, s. 18.
(9) EFT L 63 af 21.3.1995, s. 1.
(10) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4.
(11) EFT L 297 af 21.11.1996, s. 29.
(12) EFT L 84 af 27.3.1987, s. 1.
(13) EFT L 312 af 20.11.1998, s. 1.
(14) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 21.
(15) EFT L 215 af 30.7.1992, s. 70.
(16) EFT L 388 af 31.12.1992, s. 1.
(17) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 48.
(18) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12.
(19) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1.!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 4
denne forordning finder anvendelse i alle tilfælde, hvor der i de i
artikel 1 omhandlede forordninger er foreskrevet en sikkerheds-
stillelse, der falder ind under denne definition, uanset om udtrykket
»sikkerhed« er anvendt;
b) »maksimumsgaranti«: en sikkerhed, der stilles over for den ansvar-
lige myndighed som garanti for opfyldelse af flere forpligtelser;
c) »forpligtelse«: et ved forordning fastlagt krav om eller en række af
krav, at foretage eller undlade at foretage en handling;
d) »ansvarlig myndighed«: enten den myndighed, som har beføjelse til
at godkende sikkerheden, eller den myndighed, som er beføjet til at
træffe afgørelse om, hvorvidt sikkerheden i henhold til den
pågældende forordning frigives eller fortabes.
AFSNIT II
Krav om sikkerhedsstillelse
Artikel 4
Sikkerhed skal stilles af den eller for den, der er ansvarlig for betaling af
et beløb, der er skyldigt, hvis en forpligtelse ikke opfyldes.
Artikel 5
1. Den ansvarlige myndighed kan afstå fra at kræve sikkerhedsstillelse,
når det sikrede beløb er på under "M4500 EUR 3.
2. Anvendes stk. 1, forpligter den pågældende sig skriftligt til at betale
et beløb på størrelse med det, han ville være blevet afkrævet, hvis han
havde stillet sikkerhed, og denne senere var blevet erklæret for helt eller
delvis fortabt.
Artikel 6
Den ansvarlige myndighed kan afstå fra at kræve sikkerhedsstillelse, hvis
den, som er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, er
a) et offentligt organ, der er ansvarligt for udførelsen af en offentlig
myndigheds opgaver,
b) et privat organ, når det under en offentlig myndigheds tilsyn
varetager sådanne opgaver.
AFSNIT III
Sikkerhedsstillelsernes form
Artikel 8
1. Sikkerhed kan stilles i form af
a) kontant indbetaling som omhandlet i artikel 13 og 14, og/ellerb) en kautionserklæring fra en kautionist som omhandlet i artikel 16,
stk. 1.
2. Den ansvarlige myndighed kan tillade sikkerhedsstillelse i form af
a) pant i fast ejendom, og/ellerb) deponerede kontanter i et pengeinstitut, og/eller!B
!M4
!B
!M3
!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 5
c) anerkendte fordringer på et offentligt organ eller på offentlige
midler, der er forfaldne til betaling, og som ikke kan fortrænges af
andre krav, og/eller
d) obligationer, der er omsættelige i den pågældende medlemsstat, og
som er udstedt eller garanteret af denne stat, og/eller
e) børsnoterede realkreditobligationer, der udbydes på det frie marked,
og som repræsenterer en sikkerhed svarende til statsobligationers.
3. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere betingelser for sikkerheds-
stillelse i en form som anført i stk. 2.
Artikel 9
Den ansvarlige myndighed afslår eller kræver udskiftning af en tilbudt
sikkerhed, hvis den mener, at denne er uhensigtsmæssig eller ikke i
tilstrækkelig grad eller i et tilstrækkelig tidsrum frembyder den krævede
sikkerhed.
Artikel 10
1. a) Pant i fast ejendom som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra a),
eller obligationer som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra d) og e)
til sikkerhed for et beløb skal på det tidspunkt, hvor sikkerheden
stilles, have en salgsværdi på mindst 115 % af det krævede
sikkerhedsbeløb.
b) Salgsværdien af obligationer fastsættes efter den sidst forelig-
gende notering.
c) Den ansvarlige myndighed accepterer kun sikkerhedsstillelse i
den form som anført i artikel 8, stk. 2, litra a), d) eller e), hvis
den, der stiller sikkerheden, skriftligt forpligter sig til enten at
stille yderligere sikkerhed eller udskifte den først stillede
sikkerhed, såfremt det pågældende aktivs salgsværdi i et tidsrum
på tre måneder er under 105 % af det krævede sikkerhedsbeløb.
Denne skriftlige forpligtelse er ikke nødvendig, hvis nævnte
forpligtelser allerede er foreskrevet. Den ansvarlige myndighed
vurderer med regelmæssige mellemrum sådanne sikkerheds-
stillelsers værdi.
2. a) Vurderingen af de i artikel 8, stk. 2, litra a), d) og e) nævnte
sikkerheders salgsværdi foretages i givet fald af den ansvarlige
myndighed, idet eventuelle forventede salgsomkostninger tages i
betragtning.
b) Såfremt den ansvarlige myndighed forlanger det, skal den, der
stiller sikkerheden, fremlægge bevis for sikkerhedens salgs-
værdi.
Artikel 11
1. En sikkerhed kan udskiftes med en anden sikkerhed.
Dog er udskiftningen betinget af den ansvarlige myndigheds godkendelse
i tilfælde hvor:
a) en fortabt sikkerhed endnu ikke er indkasseret, ellerb) en sikkerhed er udskiftet med en anden sikkerhed i en form som
omhandlet i artikel 8, stk. 2,
2. En maksimumsgaranti kan udskiftes med en anden maksimums-
garanti, hvis den nye maksimumsgaranti dækker den del af den
oprindelige maksimumsgaranti, der på udskiftningstidspunktet skulle
sikre opfyldelsen af en eller flere endnu ikke afviklede forpligtelser.!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 6
!M3
Artikel 12
1. Sikkerheden stilles i valutaen i den medlemsstat, hvor den
pågældende ansvarlige myndighed er hjemmehørende.
2. Hvis den samlede sikkerhed udtrykt i den pågældende medlemsstats
valuta er steget på grund af en ændring af landbrugsomregningskursen
for sikkerheden, der træder i kraft på datoen for den udløsende
begivenhed, accepteres sikkerheden på grundlag af den landbrugs-
omregningskurs, der var gældende dagen forud for ændringen, hvis
forskellen beløber sig til mindre end "M460 EUR 3 udtrykt i
national valuta under anvendelse af den nye landbrugsomregningskurs.
3. Et bud, for indgivelse der stilles en sikkerhed, i hvilken der mangler
"M460 EUR 3eller mere på grund af en ændring som omhandlet i
stk. 2, accepteres som gyldigt for den mængde, som den pågældende
sikkerhed faktisk dækker, medmindre den bydende, inden buddene
gennemgås med henblik på afgørelsen om licitationens resultat, skriftligt
forpligter sig til at stille den manglende sikkerhed og faktisk stiller en
sådan supplerende sikkerhed senest fem arbejdsdage efter udløbet af
fristen for indgivelse af bud, undtagen hvis der foreligger force majeure.
En sådan nedsættelse af den af buddet omfattende mængde betragtes
ikke som manglende overholdelse af en eventuel bestemmelse om en
minimumsmængde i den pågældende forordning.
4. Artikel 5, stk. 1 og 2, kan også anvendes i forbindelse med en
supplerende sikkerhed, der er affødt af en ændring som omhandlet i stk. 2
i nærværende artikel.
Artikel 13
Foretages der kontant indbetaling ved overførsel, betragtes sikkerheden
først som stillet, når den ansvarlige myndighed har sikkerhed for at
kunne disponere over beløbet.
Artikel 14
1. En check, hvis indløsning garanteres af et pengeinstitut, der er
godkendt af den ansvarlige myndighed i medlemsstaten, betragtes som
kontant indbetaling. Den ansvarlige myndighed behøver ikke at indløse
en sådan check, førend garantiperioden er ved at udløbe.
2. Andre checks, end de i stk. 1 omhandlede, betragtes kun som
sikkerhed, når den ansvarlige myndighed har sikkerhed for at kunne
disponere over beløbet.
3. Gebyrer og andet, der beregnes af pengeinstitutter, betales af den, der
stiller sikkerheden.
Artikel 15
Sikkerhed i form af kontant indbetaling er ikke rentebærende for den, der
har stillet den.
Artikel 16
1. Kautionisten skal have sin bopæl eller været etableret inden for
Fællesskabet og være godkendt af den ansvarlige myndighed i den
medlemsstat, hvor sikkerheden stilles, jf. dog traktatens bestemmelser
om fri udveksling af tjenesteydelser. Kautionisten forpligtes ved en
skriftlig kautionserklæring.
2. En skriftlig kautionserklæring skal mindst indeholdea) angivelse af den forpligtelse eller, såfremt der er tale om en
maksimumsgaranti om den type eller de typer forpligtelser, hvis
opfyldelse den skal sikre,!M4
!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 7
b) angivelse af det maksimale beløb, som kautionisten er villig til at
indestå for,
c) erklæring om, at kautionisten hæfter solidarisk med den, der er
ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, og forpligter sig til inden
tredive dage efter påkrav fra den ansvarlige myndighed at betale
ethvert beløb inden for garantiens grænser, som forfalder til betaling
ved sikkerhedens fortabelse.
3. Den ansvarlige myndighed kan acceptere en skriftlig telekommuni-
kationsmeddelelse fra kautionisten som skriftlig sikkerhedsstillelse. I et
sådant tilfælde træffer den ansvarlige myndighed passende foranstalt-
ninger for at sikre sig den pågældende meddelelses ægthed.
4. Er der allerede givet en skriftlig maksimumsgaranti, træffer den
ansvarlige myndighed afgørelse om, efter hvilken procedure hele eller en
del af maksimumsgarantien skal afsættes til en bestemt forpligtelse.
Artikel 17
Så snart en del af en maksimumsgaranti afsættes til en bestemt
forpligtelse, ajourføres restbeløbet.
AFSNIT IV
Forskud og forudbetaling
Artikel 18
Bestemmelserne i dette afsnit
— finder anvendelse i alle de tilfælde, hvor en specifik forordning
fastsætter, at et beløb kan forudbetales, inden forpligtelsen er
opfyldt,
— finder anvendelse på forudbetalinger, der ydes i henhold til Rådets
forordning (EØF) nr. 565/80 (1).
Artikel 19
1. Sikkerhedsstillelsen frigives,
a) når den endelige ret til det udbetalte beløb er godtgjort, eller
b) når det udbetalte beløb plus eventuelle tillæg som fastsat i den
specifikke forordning er blevet tilbagebetalt.
2. Såfremt der ikke inden for den fastsatte frist fremlægges dokumen-
tation for, at der er opnået endelig ret til det udbetalte beløb, iværksætter
den ansvarlige myndighed straks den i artikel 29 omhandlede fremgangs-
måde.
Fristen kan udskydes i tilfælde af force majeure.
Dog kan dokumentation i de tilfælde, hvor det er fastsat i fællesskabs-
bestemmelserne, fortsat fremlægges efter nævnte frists udløb mod delvis
tilbagebetaling af sikkerhedsstillelsen.
3. Hvis tilbagebetalingen ifølge force majeure-bestemmelserne i
Fællesskabets retsforskrifter kan begrænses til forskuddet alene, finder
følgende bestemmelser desuden anvendelse:
a) de begivenheder, der påberåbes som force majeure, skal meddeles
den ansvarlige myndighed senest 30 dage efter den dag, på hvilken
den pågældende fik kendskab til, at der forelå omstændigheder, der
kunne tolkes som et muligt tilfælde af force majeure, og!B
(1) EFT nr. L 62 af 7. 3. 1980, s. 5.!M1
!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 8
b) den pågældende skal tilbagebetale forskuddet eller den relevante del
deraf senest 30 dage regnet fra datoen for de ansvarlige myndigheds
anmodning om tilbagebetaling.
Hvis de under litra a) og b) nævnte bestemmelser ikke findes at være
overholdt, er betingelserne for tilbagebetaling de samme. som hvis der
ikke havde foreligget force majeure.
AFSNIT V
Frigivelse og fortabelse af anden sikkerhedsstillelse, end omhandlet i
afsnit IV
Artikel 20
1. En forpligtelse kan omfatte primære, sekundære eller underordnede
krav.
2. Ved »primært krav« forstås et krav af grundlæggende betydning for
formålet med den forordning, hvori kravet er fastlagt, om at foretage
eller undlade at foretage en handling.
3. Ved »sekundært krav« forstås et krav om overholdelse af fristen for
opfyldelse af et primært krav.
4. Ved »underordnet krav« forstås ethvert andet krav, der måtte være
fastlagt ved en forordning.
5. Bestemmelserne i dette afsnit finder ikke anvendelse når det eller de
primære krav ikke er fastsat i Fællesskabets retsforskrifter.
6. I dette afsnit forstås ved »den pågældende del af det sikrede beløb«
den del af det sikrede beløb, der svarer til den mængde, for hvilken et
krav ikke er opfyldt.
Artikel 21
En sikkerhedsstillelse frigives, når der som fastsat i den specifikke
forordning er fremlagt dokumentation for, at alle primære, sekundære og
underordnede krav er opfyldt.
Artikel 22
1. Sikkerheden fortabes fuldt ud for den mængde, for hvilken et
primært krav ikke er blevet opfyldt, medmindre force majeure har
umuliggjort denne opfyldelse.
2. Et primært krav betragtes som uopfyldt, hvis beviset for kravets
opfyldelse ikke er forelagt ved udløbet af fristen derfor, medmindre force
majeure har forhindret forelæggelse af dette bevis inden for den fastsatte
frist. Den i artikel 29 omhandlede fremgangsmåde til inddrivelse af det
fortabte beløb iværksættes straks.
3. Hvis der inden atten måneder efter den i stk. 2 omhandlede frists
udløb fremlægges bevis for, at det eller de primære krav er blevet
opfyldt, tilbagebetales 85 % af det fortabte beløb. Hvis der inden atten
måneder efter den i stk. 2 omhandlede frists udløb fremlægges bevis for,
at det eller de primære krav er blevet opfyldt, og hvis det hertil knyttede
sekundære krav ikke er blevet opfyldt, er det tilbagebetalte beløb lig med
det beløb, som frigives efter artikel 23, stk. 2, nedsat med 15 % af den
pågældende del af det sikrede beløb.
4. Tilbagebetaling af det fortabte beløb finder ikke sted, hvor beviset
for opfyldelsen af det eller de primære krav fremlægges senere end de i
stk. 3 omhandlede atten måneder, "M1medmindre force majeure har
forhindret forelæggelse af dette bevis inden for den fastsatte frist. 3.!B
!M1
!B
!M1
!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 9
Artikel 23
1. Hvis der inden for den frist, der er fastsat i den specifikke forordning
fremlægges dokumentation for, at det eller de primære krav er opfyldt,
medens derimod et sekundært krav er uopfyldt, frigives en del af
sikkerhedsstillelsen, og resten af det sikrede beløb fortabes. Den i artikel
29 omhandlede fremgangsmåde til inddrivelse af det fortabte beløb
iværksættes.
2. Den del af sikkerhedsstillelsen, der frigives, er lig med den
sikkerhedsstillelse, der dækker den pågældende del af det sikrede beløb
med fradrag af
a) 15 %, ogb) — 10 % af restbeløbet efter fradrag af de 15 % for hver dag,
hvormed
— en maksimumsfrist på 40 dage eller derunder er overskredet— en minimumsfrist på 40 dage eller derunder ikke er
overholdt
— 5 % af restbeløbet efter fradrag af de 15 % for hver dag,
hvormed
— en maksimumsfrist på mellem 41 og 80 dage er overskredet— en minimumsfrist på mellem 41 og 80 dage ikke er
overholdt
— 2 % af restbeløbet efter fradrag af de 15 % for hver dag,
hvormed
— en maksimumsfrist på 81 dage eller derover er overskredet— en minimumsfrist på 81 dage eller derover ikke er overholdt.
3. Bestemmelserne i denne artikel gælder ikke for frister for
ansøgninger om eller anvendelse af import- og eksportlicenser samt
forudfastsættelsesattester herunder, ejheller for frister for fastsættelse af
import- og eksportafgifter og eksportrestitutioner ved licitation.
Artikel 24
1. Manglende opfyldelse af et eller flere underordnede krav medfører
fortabelse af 15 % af den pågældende del af det sikrede beløb,
medmindre force majeure har umuliggjort denne opfyldelse.
2. Fremgangsmåden i artikel 29 for at inddrive det samlede beløb
bringes straks i anvendelse.
3. Denne artikel gælder imidlertid ikke hvis artikel 22, stk. 3, bringes i
anvendelse.
Artikel 25
Fremlægges der bevis for, at alle primære krav er opfyldt, medens såvel
et sekundært som et underordnet krav er uopfyldt, finder artikel 23 og 24
anvendelse, og det samlede beløb, der fortabes, er lig med det beløb, der
fortabes i henhold til artikel 23, forhøjet med 15 % af den pågældende
del af det sikrede beløb.
Artikel 26
Det samlede beløb må dog ikke overstige 100 % af den sikkerheds-
stillelse, der dækker den pågældende del af det sikrede beløb.!B
!M1
!B
!M1
!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 10
!M1
AFSNIT VI
Almindelige bestemmelser
Artikel 27
1. Efter anmodning sker der delvis frigivelse af det sikrede beløb, hvis
der fremlægges bevis med hensyn til en delmængde af en vare, forudsat
at denne delmængde ikke er mindre end en eventuel minimumsmængde,
der er angivet i den forordning, der foreskriver sikkerhedsstillelsen.
Såfremt der i den regel, der foreskriver sikkerhedsstillelsen, ikke er
angivet nogen minimumsmængde, kan den ansvarlige myndighed selv
begrænse antallet af delvise frigivelser af et sikret beløb og fastsætte et
minimumsbeløb for sådanne frigivelser.
2. Inden den ansvarlige myndighed foretager fuldstændig eller delvis
frigivelse af et sikret beløb, kan den forlange, at der først indsendes en
skriftlig anmodning herom.
3. I tilfælde, hvor der er tale om sikkerhedsstillelse som omhandlet i
artikel 10, stk. 1, på over 100 % af det beløb, der kræves sikret, frigives
den del af sikkerheden, som overstiger 100 %, når der sker endelig
frigivelse eller fortabelse af resten af det sikrede beløb.
Artikel 28
1. Er der ikke fastsat nogen frist for forelæggelse af det bevis, der ernødvendigt for det sikrede beløbs frigivelse, er denne frist på
a) 12 måneder fra sidste frist for opfyldelse af det eller de primære krav,b) 12 måneder fra det eller de primære kravs opfyldelse, hvis der ikke
er fastsat nogen tidsfrist herfor.
2. Den i stk. 1 fastsatte frist, må under ingen omstændigheder overstige
tre år fra det tidspunkt, sikkerheden blev fastsat til en bestemt
forpligtelse, medmindre der foreligger force majeure.
Artikel 29
(SIC! 1.) Når den ansvarlige myndighed har kendskab til, hvad der førertil hel eller delvis fortabelse af sikkerheden anmoder den ansvarlige
myndighed straks den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om
at indbetale det fortabte beløb, idet der indrømmes en betalingsfrist på 30
dage fra datoen for påkravet.
Finder betaling ikke sted inden for denne frist,
a) inddrager den ansvarlige myndighed straks sikkerhedsstillelsen i den
i artikel 8, stk. 1, litra a), omhandlede form
b) forelægger den ansvarlige myndighed straks den i artikel 8, stk. 1,
litra b), omhandlede kautionist krav om betaling, idet der indrømmes
en betalingsfrist på indtil 30 dage fra datoen for modtagelsen påkravet,
c) tager den ansvarlige myndighed straks skridt til at:
i) realisere de i artikel 8, stk. 2, litra a), c) d) og e), omhandlede
former for sikkerhedsstillelse i det omfang, det er nødvendigt for
at dække det skyldige beløb
ii) skaffe sig rådighed over midler deponeret i et pengeinstitut.
Den ansvarlige myndighed kan straks inddrage en sikkerhedsstillelse
den, der er ansvarlig for forpligtelsens opfyldelse, om at betale.!B
!M1
!M31985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 11
i den i artikel 8, stk. 1, litra a), omhandlede form uden først at anmode
2. Den ansvarlige myndighed kan afstå fra at inddrage et beløb på
under"M460 EUR 3, hvis der i de nationale love eller administrative
bestemmelser er fastsat tilsvarende regler for lignende tilfælde.
3. Hvis der træffes afgørelse om inddragelse af en sikkerhed, men
inddragelsen efterfølgende i henhold til national ret udsættes i afventning
af udfaldet af en indgiven klage, skal den pågældende uanset stk. 1.
betale rente af det faktisk fortabte beløb i en periode, der begynder 30
dage fra datoen for modtagelsen af påkravet, jf. stk. 1, første afsnit, og
slutter dagen inden betalingen af det faktisk fortabte beløb.
Når den pågældende som følge af udfaldet af klagen anmodes om inden
for 30 dage at betale det fortabte beløb, kan medlemsstaten ved
beregning af renter gå ud fra, at betalingen foretages den tyvende dag
efter datoen for denne anmodning.
Rentesatsen beregnes i henhold til national ret, men må dog i intet
tilfælde være lavere end den rentesats, der anvendes ved inddrivelse af
nationale beløb.
De udbetalende organer trækker de betalte renter fra de udgifter, der skal
afholdes af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
(EUGFL), i henhold til bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr.
352/78 (1).
Medlemsstaterne kan med regelmæssige mellemrum kræve, at der stillesyderligere sikkerhed vedrørende det pågældende rentebeløb.
Hvis en sikkerhed er blevet inddraget, og beløbet allerede er krediteret
EUGFL, og det inddragne beløb som følge af en indgiven klage helt eller
delvist skal tilbagebetales med rente i henhold til den efter den nationale
ret gældende rentesats, bæres tilbagebetalingsbeløbet af EUGFL,
medmindre medlemsstaternes myndigheder eller organer kan gøres
ansvarlige for tilbagebetalingen af sikkerhedsstillelsen som følge af
forsømmelse eller en alvorlig fejl.
Artikel 30
Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 38 i forordning nr.
136/66/EØF og i de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger om
fælles markedsordninger indrømme undtagelser fra ovenstående be-
stemmelser.
AFSNIT VII
Oplysninger
Artikel 31
1. Medlemsstaterne udarbejder for hvert regnskabsår en oversigt, som
holdes til rådighed for Kommissionen, og som indeholder oplysninger
om det samlede antal fortabte sikkerhedsstillelser med angivelse af det
samlede beløb, uanset hvilket stadium sagerne er på efter proceduren i
artikel 29, og opdelt efter, om de er godskrevet medlemsstaternes budget
eller EF-budgettet.
2. De i stk. 1 anførte oplysninger udarbejdes for alle sikkerheds-
stillelser på over 1 000 EUR og derover og for alle de EF-bestemmelser, i
henhold til hvilke der skal stilles sikkerhed.
3. Oplysningerne omfatter både de beløb, der er betalt direkte af den
pågældende, og de beløb, der er indkommet ved inddragelsen af
sikkerhedsstillelsen.!M3
(1) EFT nr. L 50 af 22. 2. 1978, s. 1.!M4
!M3
!B
!M41985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 12
!M4
Artikel 32
Medlemsstaterne holder følgende oplysninger til rådighed for Kommis-
sionen:
a) hvilke institutter der godkendes som kautionister og kravene til disseb) hvilke former for sikkerhedsstillelse der accepteres i henhold til
artikel 8, stk. 2, samt betingelserne i forbindelse hermed.
Artikel 33
Denne forordning træder i kraft den 1. marts 1986.Den anvendes fra denne dato for de foreskrevne sikkerhedsstillelser og
for ligeledes de maksimumsgarantier der gælder fra denne dato for at
sikre, at en eller flere særlige forpligtelser overholdes.
Efter anmodning af den, der stiller sikkerheden, anvendes forordningen
for sikkerhedsstillelser, der er oprettet før denne dato, men endnu ikke
frigivet og endnu ikke fortabt.!B1985R2220 — DA — 17.09.1999 — 002.001 — 13
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart
i hver medlemsstat.