1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 21. december 1988
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilsætningsstoffer, som må anvendes
i levnedsmidler
(89/107/EØF)
(EFT L 40 af 11.2.1989, s. 27)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/34/EF af 30. juni 1994 L 237 1 10.9.1994
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 21. december 1988
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
tilsætningsstoffer, som må anvendes i levnedsmidler
(89/107/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,i samarbejde med Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:Forskellene mellem de nationale lovgivninger om tilsætningsstoffer til
levnedsmidler og betingelserne for deres anvendelse hindrer levneds-midlers frie bevægelighed og kan skabe ulige konkurrencevilkår ogsåledes direkte indvirke på fællesmarkedets oprettelse og funktion;
det er derfor nødvendigt at foretage en indbyrdes tilnærmelse af disse
lovgivninger;
bestemmelser herom skal indgå i et globalt direktiv, der om nødvendigt
udarbejdes trinvis;
spørgsmålet om udarbejdelse af lister over kategorier af tilsætnings-
stoffer til levnedsmidler, der skal omfattes af et direktiv, henhører underRådet, der træffer afgørelse efter fremgangsmåden i Traktatens artikel100 A;
anvendelsen af tilsætningsstoffer til levnedsmidler, der henhører under
sådanne kategorier, bør kun ske på grundlag af vedtagne videnskabeligeog teknologiske kriterier, som er fastsat af Rådet;
ved udarbejdelsen af lister over tilsætningsstoffer og betingelserne for
deres anvendelse bør en Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, derer oprette ved Kommissionens afgørelse 74/234/EØF (
3), høres, inden
der vedtages bestemmelser, som kan have betydning for folkesund-heden;
listerne over tilladte tilsætningsstoffer bør kunne tilpasses den videnska-
belige og tekniske udvikling; i så fald kan det være hensigtsmæssigt,udover traktatens procedureregler, at have adgang til en ordning, der gørdet muligt for medlemsstaterne at bidrage til at finde en fællesskabsløs-ning gennem vedtagelse af midlertidige nationale foranstaltninger;
endvidere er fastsættelse af renhedskriterierne for tilsætningsstoffer til
levnedsmidler og udarbejdelse af analyse- og prøveudtagningsmetodertekniske spørgsmål, hvis løsning påhviler Kommissionen;
på baggrund af dette direktiv vil det være nødvendigt at ændre de
nuværende fællesskabsbestemmelser vedrørende farvestoffer, konserve-ringsmidler, antioxidanter samt emulgatorer, stabilisatorer og fortyk-nings- og geleringsmidler;
i alle tilfælde, hvor Rådet bemyndiger Kommissionen til at gennemføre
bestemmelser vedrørende levnedsmidler, bør der fastsættes en frem-gangsmåde for etablering af et nært samarbejde mellem medlemssta-
(1) EFT nr. C 99 af 13. 4. 1987, s. 65, og EFT nr. C 12 af 16. 1. 1989.
(2) EFT nr. C 328 af 22. 12. 1986, s. 5.
(3) EFT nr. L 136 af 20. 5. 1974, s. 1.
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 3
▼B
terne og Kommissionen i Den Stående Levnedsmiddelkomité, der er
oprettet ved Kommissionens afgørelse 69/414/EØF (1)—
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse på de tilsætningsstoffer til
levnedsmidler, der henhører under kategorien i bilag I, og som anvendeseller er bestemt til at anvendes som ingredienser ved fremstilling ellertilberedning af et levnedsmiddel, og som genfindes i det endeligeprodukt i uændret eller ændret form, i det følgende benævnt »tilsæt-ningsstoffer«.
2. I dette direktiv forstås ved »tilsætningsstof«ethvert stof, der
normalt ikke indtages som et levnedsmiddel i sig selv og normalt ikkeanvendes som typisk ingrediens i levnedsmidler, hvad enten det harnæringsværdi eller ej, og som, hvis det tilsættes levnedsmidler med etteknologisk formål i forbindelse med fremstillingen, forarbejdningen,tilberedningen, behandlingen, pakningen, emballeringen, transporteneller opbevaringen, resulterer i, eller med rimelighed forventes direkteeller indirekte at resultere i, at det eller dets biprodukter bliver enbestanddel af sådanne levnedsmidler.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på
a) teknologiske hjælpemidler(
2)
b) stoffer, der anvendes til beskyttelse af planter og planteprodukter, i
overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne om plante-sundhed
c) aromaer til anvendelse i levnedsmidler, der omfattes af direktiv
88/388/EØF (
3)
d) stoffer, der tilsættes levnedsmidler som ernæringsstoffer (f.eks.
mineraler, mikronæringsstoffer eller vitaminer).
Artikel 2
1. Med hensyn til enhver kategori af tilsætningsstoffer til levneds-
midler, der er opført i bilag I, og for hvilke der er udarbejdet lister ihenhold til artikel 3, stk. 3, må der ved fremstilling eller tilberedning aflevnedsmidler kun anvendes de tilsætningsstoffer til levnedsmidler, somer opført på sådanne lister, og kun på de deri anførte betingelser.
2. Tilsætningsstoffer henføres til en af kategorierne i bilag I efter den
hovedfunktion, der normalt forbindes med det pågældende tilsætnings-stof. Tilsætningsstoffets henføring til en bestemt kategori udelukker dogikke, at stoffet kan tillades med andre funktioner.
3. Tilsætningsstoffer optages på en liste på grundlag af de i bilag II
anførte generelle kriterier.
Artikel 3
1. Der fastsættes i et globalt direktiv, hvori eksisterende særdirek-
tiver om særlige kategorier af tilsætningsstoffer er indarbejdet, særligebestemmelser for tilsætningsstofferne i de i bilag I nævnte kategorier.Dette direktiv kan imidlertid udarbejdes trinvis.
(1) EFT nr. L 291 af 19. 11. 1969, s. 9.
(2) I dette direktiv forstås ved »teknologiske hjælpemidler« ethvert stof, der
ikke indtages som et levnedsmiddel i sig selv, men som med forsætanvendes ved forarbejdningen af råvarer, levnedsmidler eller disses ingre-dienser for at opfylde et bestemt teknologisk mål under behandlingen ellerforarbejdningen, og som kan resultere i, at der i det færdige produktfindes en utilsigtet, men uundgåelig rest af dette stof eller derivater deraf,under forudsætning af at disse reststoffer ikke udgør en sundhedsfare ogikke indvirker teknologisk på det færdige produkt.
(
3) EFT nr. L 184 af 15. 7. 1988, s. 61.
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 4
▼B
2. Rådet, der på forslag fra Kommissionen træffer afgørelse efter
fremgangsmåden i traktatens artikel 100 A, fastsætter
a) listen over de tilsætningsstoffer, hvis anvendelse er tilladt, hvorved
anvendelsen af alle andre stoffer udelukkes
b) listen over de levnedsmidler tilsætningsstofferne må anvendes i, de
for tilsætningen gældende betingelser og eventuelt en begrænsningmed hensyn til deres teknologiske anvendelsesformål
c) regler for tilsætningsstoffer, der anvendes som opløsningsmidler
eller bærestoffer, herunder eventuelt renhedskriterier herfor.
3. Efter fremgangsmåden i artikel 11 fastsættes:
a) renhedskriterierne for de pågældende tilsætningsstoffer
b) om nødvendigt de analysemetoder, der er påkrævede til kontrol af,
om de i litra a) omhandlede renhedskriterier er opfyldt
c) om nødvendigt fremgangsmåden for prøveudtagning samt metoderne
for kvalitativ og kvantitativ analyse af tilsætningsstoffer i og pålevnedsmidler
d) andre bestemmelser, der er nødvendige til sikring af overholdelse af
bestemmelserne i artikel 2.
▼
M1
Artikel 3a
1. Uanset artikel 3, stk. 2, litra a) og b), tillader Rådet efter forslag
fra Kommissionen i medfør af proceduren i traktatens artikel 100 A, atmedlemsstaterne fortsat forbyder anvendelsen af visse tilsætningsstofferunder fremstillingen af en række specifikke levnedsmidler, der anses fortraditionelle, hvis
— dette forbud var gældende den 1. januar 1992— de pågældende medlemsstater på deres område tillader fremstilling
og salg af alle levnedsmidler, der ikke betragtes som traditionelle,og som er i overensstemmelse med artikel 3.
2. Med forbehold af forordning (EØF) nr. 2081/92 (
1) og nr. 2082/
92 (2) meddeler medlemsstaterne inden den 1. juli 1994 Kommissionen
listen over levnedsmidler, som de anser for traditionelle, med en detal-jeret begrundelse herfor, sammen med de relevante lovgivningsbestem-melser, der forbyder anvendelsen af visse tilsætningsstoffer i disselevnedsmidler.
Inden den 1. april 1995 forelægger Kommissionen Rådet et forslag om
de kriterier, der skal anvendes for at definere et produkt som traditio-nelt, og om de nationale forbud, som kan opretholdes i overensstem-melse med disse kriterier.
Rådet træffer afgørelse om forslaget inden den 1. april 1996.3. Indtil det tidspunkt, hvor Rådet har truffet afgørelse i henhold til
stk. 2, kan medlemsstaterne opretholde de forbud, som er meddeltKommissionen i medfør af stk. 2, første afsnit, forudsat at de generellebetingelser i stk. 1 overholdes.
▼
B
Artikel 4
1. Hvis en medlemsstat enten på grund af nye oplysninger eller en
nyvurdering af eksisterende oplysninger foretaget efter vedtagelsen afdette direktiv eller det i artikel 3 nævnte globale direktiv har bestemtegrunde til at formode, at anvendelse af et tilsætningsstof i levnedsmidlerudgør en sundhedsrisiko, selv om direktivet og enhver liste, der erudarbejdet i medfør af artikel 3, er overholdt, kan medlemsstaten
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af
geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukterog levnedsmidler (EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s. 1).
(
2) Rådets forordning (EØF) nr. 2082/92 af 14. juli 1992 om specificitetsat-
testering af landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT nr. L 208 af 24. 7.1992, s. 9).
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 5
▼B
midlertidigt ophæve eller begrænse anvendelsen af de pågældende
bestemmelser inden for sit område. Den underretter omgående de øvrigemedlemsstater og Kommissionen herom, idet den angiver begrundelsenfor sin beslutning.
2. Kommissionen behandler hurtigst muligt den af den i stk. 1
omhandlede medlemsstat angivne begrundelse i Den Stående Levneds-middelkomité, hvorefter den straks afgiver udtalelse og træffer defornødne foranstaltninger.
3. Hvis Kommissionen finder, at dette direktiv eller det i artikel 3
nævnte globale direktiv, må ændres for at løse de i stk. 1 omhandledevanskeligheder og for at beskytte sundheden, indleder den den i artikel11 fastsatte fremgangsmåde med henblik på vedtagelse af disseændringer; den medlemsstat, som har vedtaget beskyttelsesforanstalt-ninger, kan opretholde disse, indtil ændringerne vedtages.
Artikel 5
1. For at tage hensyn til den videnskabelige eller tekniske udvikling
efter vedtagelsen af en liste i henhold til artikel 3 kan en medlemsstat påsit område midlertidigt tillade handel med og anvendelse af et tilsæt-ningsstof, der tilhører en af kategorierne i bilag I, og som ikke findes påden pågældende liste, hvis følgende betingelser overholdes:
a) tilladelsen skal være begrænset til en periode på højst to år
b) medlemsstaten skal føre officiel kontrol med de levnedsmidler, som
indeholder et tilsætningsstof, hvis anvendelse den har tilladt
c) medlemsstaten kan i tilladelsen kræve en særlig angivelse for de
således fremstillede levnedsmidler.
2. Medlemsstaten meddeler de øvrige medlemsstater og
Kommissionen teksten til enhver tilladelse, der udstedes i medfør af stk.1, inden for en frist af to måneder fra den dato, fra hvilken tilladelsenhar fået virkning.
3. Inden udløbet af den i stk. l, litra a), fastsatte frist på to år kan
medlemsstaten indgive en anmodning til Kommissionen om at få dettilsætningsstof, som medlemsstaten har tilladt i medfør af stk. 1, optagetpå den liste, der er vedtaget i henhold til artikel 3. Den fremlæggersamtidig den dokumentation, i henhold til hvilken denne optagelseforekommer berettiget, og anfører, til hvilket formål det pågældendetilsætningsstof er beregnet. Hvis Kommissionen finder denne anmod-ning berettiget, iværksætter den fremgangsmåden i traktatens artikel 100A med henblik på ændring af den pågældende liste. Rådet træfferafgørelse på forslag fra Kommissionen inden for en frist på attenmåneder fra den dato, på hvilken det fik sagen forelagt.
4. Hvis Kommissionen ikke inden for den i stk. 1 nævnte frist på to
år har fremsat forslag i henhold til stk. 3, eller hvis Rådet ikke hartruffet afgørelse inden for den i stk. 3 nævnte frist på atten måneder skalden nationale tilladelse annulleres. Samtidig skal enhver tilladelse, somen anden medlemsstat har givet for samme tilsætningsstof, annulleres.
5. En ny national tilladelse for samme tilsætningsstoffer kan kun
gives, hvis den videnskabelige og tekniske udvikling efter den i stk. 4nævnte annullering gør det berettiget.
Artikel 6
Bestemmelser, der vil kunne indvirke på den offentlige sundhed,
vedtages efter høring af Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler.
Artikel 7
1. Tilsætningsstoffer, der ikke er bestemt til salg til den endelige
forbruger, må kun markedsføres, når emballage eller beholder erforsynet med følgende oplysninger, der skal være iøjnefaldende, letlæselige og ikke sletbare:
a) — for tilsætningsstoffer, der sælges hver for sig eller blandet med
hinanden, anføres for hvert tilsætningsstof den betegnelse, somer fastlagt i gældende fællesskabsbestemmelser, samt EØF-
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 6
▼B
nummeret, eller i mangel heraf en beskrivelse af tilsætnings-
stoffet, der er så nøjagtig, at det kan skelnes fra tilsætnings-stoffer, som det ellers kunne forveksles med; tilsætningsstofferneanføres i rækkefølge efter faldende andel i den samlede vægt
— iblandes tilsætningsstofferne andre stoffer, materialer eller
levnedsmiddelingredienser for at lette opbevaring, salg, standar-disering, fortynding eller opløsning af et eller flere tilsætnings-stoffer, anføres i overensstemmelse med første led navnet påtilsætningsstoffet og hver enkelt bestanddel i rækkefølge efterfaldende andel i den samlede vægt
b) — enten angivelsen »til brug i levnedsmidler«
— eller angivelsen »til levnedsmidler, begrænset anvendelse«— eller en mere specifik angivelse af tilsætningsstoffets tilsigtede
anvendelse i levnedsmidler
c) om nødvendigt særlige opbevarings- og/eller anvendelsesforskrifter
d) en brugsanvisning, hvis mangel på en sådan vil betyde, at et tilsæt-
ningsstof ikke vil kunne anvendes korrekt
e) en angivelse, der gør det muligt at identificere sendingen eller partiet
f) navn eller firmanavn og adresse på fabrikanten eller emballerings-
virksomheden eller på en forhandler, der er etableret inden forFællesskabet
g) angivelse af det procentvise indhold af enhver bestanddel, hvis
anvendelse i et givet levnedsmiddel er underkastet mængdemæssigebegrænsninger, eller fyldestgørende oplysninger om sammensæt-ningen, så køberen kan overholde gældende fællesskabsbestem-melser eller i mangel heraf nationale bestemmelser for levneds-midlet. Hvor denne samme mængdemæssige begrænsning gælder foren gruppe bestanddele, hvad enten de anvendes alene eller sammen,kan det samlede procentvise indhold anføres som et enkelt tal
h) nettomængden
i) andre oplysninger i henhold til det i artikel 3 omhandlede globale
direktiv.
2. Uanset stk. 1 er det tilstrækkeligt, at de i stk. l, litra a), andet led,
og i litra d) til g) krævede oplysninger anføres i de handelsdokumentervedrørende sendingen, der skal fremlægges sammen med eller før leve-ringen, under forudsætning af, at påtegnelsen »bestemt til fremstilling aflevnedsmidler, ikke til detailsalg« anføres på et klart synligt sted på denpågældende vares emballage eller beholder.
Artikel 8
Tilsætningsstoffer, der er beregnet til detailsalg, må kun markedsføres,
når emballagen eller beholderen er forsynet med følgende oplysninger,der skal være iøjnefaldende, let læselige og ikke sletbare:
a) produktets varebetegnelse, dvs. den betegnelse, der er anvendt i
fællesskabsbestemmelserne vedrørende dette produkt, samt detsEØF-nummer, eller i mangel heraf en beskrivelse af produktet, derer så nøjagtig, at det kan skelnes fra produkter, som det ellers kunneforveksles med
b) de ifølge artikel 7, stk. l, litra a) til f) og h), krævede oplysninger
c) datoen for mindste holdbarhed, som den er defineret i artikel 9 i
direktiv 79/112/EØF (
1)
d) andre oplysninger i henhold til det i artikel 3 omhandlede globale
direktiv.
Artikel 9
Artikel 7 og 8 griber ikke ind i mere detaljerede eller mere vidtgående
love eller administrative bestemmelser vedrørende mål og vægt eller
(1) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1.
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 7
▼B
vedrørende præsentation, klassificering, emballering og mærkning af
farlige stoffer og præparater eller transport heraf.
Artikel 10
Medlemsstaterne må ikke fastsætte krav, som er mere detaljerede end
dem, der er indeholdt i artikel 7 og 8, for så vidt angår måden, hvorpåforeskrevne oplysninger skal være anført.
De i artikel 7 og 8 fastsatte oplysninger skal være affattet på et sprog,
der er let forståeligt for køberne, medmindre der er truffet andre foran-staltninger til at sikre, at køberen informeres. Denne bestemmelseforhindrer ikke, at de nævnte oplysninger angives på forskellige sprog.
Artikel 11
1. Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, indbringer
formanden sagen for Den Stående Levnedsmiddelkomité, enten på egetinitiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repræsentant
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver udtalelse om detteudkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,hvor meget spørgsmålet haster. Udtalelsen vedtages med kvalificeretflertal som fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2. Formanden deltagerikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Når de påtænkte foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med
komitéens udtalelse, eller når der ikke er afgivet nogen udtalelse,forelægger Kommissionen omgående Rådet et forslag om deforanstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse medkvalificeret flertal.
Såfremt Rådet ikke har vedtaget foranstaltninger inden udløbet af
en frist på tre måneder fra den dato, på hvilken det har fået sagenforelagt, vedtager Kommissionen de foreslåede foranstaltninger.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til at sikre,
at tilsætningsstoffer, der henhører under de i bilag I definerede katego-rier, kun markedsføres, hvis de er i overensstemmelse med dettedirektiv og dets bilag.
2. Medlemsstaterne må ikke forbyde, begrænse eller hindre markeds-
føringen af tilsætningsstoffer, levnedsmidler eller levnedsmiddelingredi-enser af grunde, der vedrører tilsætningsstoffer, såfremt disse er i over-ensstemmelse med dette direktiv, de gældende særdirektiver og det iartikel 3 nævnte globale direktiv.
3. Stk. 2 finder anvendelse med forbehold af de nationale bestem-
melser, der gælder, såfremt tilsvarende bestemmelser ikke er udstedtved direktivet, der er omhandlet i artikel 3.
Artikel 13
Foranstaltninger med henblik på at bringe eksisterende fællesskabsdi-
rektiver på linje med dette direktiv vedtages efter fremgangsmåden iartikel 11.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden for en frist på 18 måneder fra detsmeddelelse. De underretter straks Kommissionen herom. De såledestrufne foranstaltninger skal indebære, at det
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 8
▼B
— senest to år efter meddelelsen(1) af dette direktiv er tilladt at
markedsføre og anvende tilsætningsstoffer, som er i overensstem-melse med dette direktiv
— senest tre år efter meddelelsen af dette direktiv er forbudt at
markedsføre og anvende tilsætningsstoffer, som ikke er i overens-stemmelse med dette direktiv.
2. Stk. 1 griber ikke ind i de gældende fællesskabsbestemmelser eller
i de nationale bestemmelser, som gælder for visse grupper af tilsæt-ningsstoffer, indtil det i artikel 3 nævnte globale direktiv foreligger,eller som fastlægger, i eller på hvilke levnedsmidler de tilsætnings-stoffer, der er i overensstemmelse med dette direktiv, må anvendes.
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
(1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 28. december 1988.
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 9
▼B
BILAG I
Kategorier af tilsætningsstoffer tiI levnedsmidler
Farvestof
KonserveringsmiddelAntioxidantEmulgatorSmeltesaltFortykningsmiddelGeleringsmiddelStabilisator (
1)
SmagsforstærkerSyreSurhedsregulerende middel (
2)
AntiklumpningsmiddelModificeret stivelseSødestofHævemiddelSkumdæmpningsmiddelOverfladebehandlingsmiddel (
3)
MelbehandlingsmiddelKonsistensmiddelBefugtningsmiddelKompleksdanner (
4)
Enzym (4)(5)
FyldemiddelGas (luftart)Drivgas og emballagegas
(1) Det bemærkes, at denne kategori ligeledes omfatter skumstabilisatorer.
(2) Det præciseres, at disse midler kan regulere surheden i såvel opad- som nedadgående
retning.
(3) Disse stoffer omfatter også glittemidler.
(4) Optagelsen af disse betegnelser på denne liste berører ikke en eventuel afgørelse med
hensyn til deres angivelse på etiketterne på levnedsmidler bestemt til den endeligeforbruger.
(
5) Der er kun tale om enzymer, der anvendes som tilsætningsstoffer.
1989L0107 — DA — 10.09.1994 — 001.001 — 10
▼B
BILAG II
Generelle kriterier for anvendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler
1. Tilsætningsstoffer til levnedsmidler kan kun godkendes,
— hvis det er påvist, at der er et tilstrækkelig stort teknisk begrundet behov
herfor, og det tilstræbte mål ikke kan nås ved hjælpaf andre økonomiskog teknologisk anvendelige metoder
— hvis de, så vidt det kan bedømmes på grundlag af foreliggende videnska-
belige data, ikke udgør nogen sundhedsfare for forbrugeren ved de fast-satte anvendelsesniveauer
— hvis deres brug ikke vildleder forbrugeren.
2. Anvendelsen af tilsætningsstoffer til levnedsmidler kan kun komme på tale,
hvis det er påvist, at den foreslåede anvendelse af tilsætningsstoffer harpåviselige teknologiske, økonomiske eller andre fordele til gavn for forbru-geren; det er med andre ord nødvendigt at fastslå tilstedeværelsen af, hvad dergenerelt kaldes et »behov«. Anvendelsen af tilsætningsstoffer bør tjene et ellerflere af de i nedenstående litra a) til d) omhandlede formål, og er kunberettiget, hvis disse formål ikke kan opfyldes ved hjælp af andre midler, der iøkonomisk henseende er praktisk gennemførlige, og som ikke udgør ensundhedsfare for forbrugeren:
a) at bevare levnedsmidlets næringsværdi; en bevidst nedsættelse af et
levnedsmiddels næringsværdi vil kun være berettiget, hvis levnedsmidletikke udgør en væsentlig del af en normal kost, eller hvis tilsætningsstoffeter nødvendigt til produktion af levnedsmidler til forbrugergrupper medspecielle diætetiske behov
b) at tilføre nødvendige ingredienser eller bestanddele til levnedsmidler, der
fremstilles til forbrugergrupper med specielle diætetiske behov
c) at forbedre et levnedsmiddels holdbarhed eller stabilitet eller forbedre dets
organoleptiske egenskaber, forudsat at dette ikke ændrer levnedsmidletsbeskaffenhed eller kvalitet eller vildleder forbrugeren
d) at fungere som hjælpemiddel ved fremstilling, forarbejdning, tilberedning,
behandling, emballering, transport eller opbevaring af levnedsmidlet,forudsat at tilsætningsstoffet ikke anvendes for at dække over virkningerneaf mangelfulde råvarer eller mindre heldige (herunder uhygiejniske) frem-gangsmåder eller teknikker i forbindelse med nogen af disse aktiviteter.
3. Til konstatering af et tilsætningsstofs eller heraf afledte produkters eventuelle
skadelige virkninger skal dette underkastes en fyldestgørende toksikologiskundersøgelse og vurdering. Ved denne vurdering skal der endvidere bl.a. tageshensyn til stoffets kumulative, synergistiske eller forstærkende virkninger,samt til den menneskelige følsomhed over for kropsfremmede stoffer.
4. Der skal løbende føres kontrol med alle tilsætningsstoffer til levnedsmidler,
og de skal tages optil ny vurdering, når det p å baggrund af ændredeanvendelsesbetingelser eller nye videnskabelige oplysninger skønnes nødven-digt
5. Tilsætningsstoffer til levnedsmidler skal altid opfylde de godkendte renheds-
kriterier.
6. Godkendelse af tilsætningsstoffer til levnedsmidler skal
a) indeholde en angivelse af, hvilke levnedsmidler disse stoffer kan tilsættes
og betingelserne herfor
b) begrænses til det laveste niveau, der er nødvendigt for at opnå den
ønskede virkning
c) tage hensyn til eventuel ADI (acceptable daglige indtagelse) eller tilsva-
rende normer, der er gældende for tilsætningsstoffer, samt den sandsynligedaglige indtagelse af dette tilsætningsstof fra alle næringsmidlertilsammen. Såfremt tilsætningsstoffet skal anvendes i levnedsmidler, derspises af særlige forbrugergrupper, bør der tages hensyn til den muligedaglige indtagelse af tilsætningsstoffet hos forbrugere i disse grupper.