1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 27. september 1977
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende førerens synsfelt i motor-
drevne køretøjer
(77/649/EØF)
(EFT L 267 af 19.10.1977, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv81/643/EØF af 29. juli 1981 L 231 41 15.8.1981
►M2Kommissionens direktiv88/366/EØF af 17. maj 1988 L 181 40 12.7.1988
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 150 af 6.6.1978, s. 6 (77/649/EØF)
►C2Berigtigelse, EFT L 284 af 10.10.1978, s. 11 (77/649/EØF)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 27. september 1977
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrø-
rende førerens synsfelt i motordrevne køretøjer
(77/649/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg(2),
og
ud fra følgende betragtninger:
De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
henhold til de enkelte staters lovgivning, vedrører blandt andet førerenssynsfelt;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at alle medlemsstater — enten som tillæg til eller istedet for deres gældende forskrifter — gennemfører ensartede
bestemmelser, navnlig med henblik på, at EØF-standardtypegodkendelse
i henhold til Rådets direktiv70/156/EØF af 6. februar 1970 omtilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motor-drevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(
3), kan anvendes på alle
køretøjstyper;
det vil være hensigtsmæssigt at affatte de tekniske forskrifter således, at
de tager sigte på det samme mål, som Den økonomiske kommission forEuropa under FN tager sigte på i sit arbejde på dette område;
disse forskrifter gælder for motorkøretøjer af klasse M
1i den
internationale klasseinddeling af motorkøretøjer, som fremgår af bilagI til direktiv70/156/EØF;
indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
motordrevne køretøjer medfører en anerkendelse medlemsstaterneimellem af den kontrol, der udføres af hver af disse, på grundlag afde fælles forskrifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved køretøj forstås i dette direktiv ethvert motordrevet køretøj af klasse
M1(som defineret i bilag I til direktiv70/156/EØF), der er bestemt til
færdsel på vej, og som har mindst 4 hjul og en konstruktivt bestemt
maksimalhastighed over 25 km/t.
Artikel 2
Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedrører førerens synsfelt,
nægte EØF-standardtypegodkendelse eller national godkendelse af etkøretøj, dersom det opfylder kravene i bilag I, III og IV.
Artikel 3
Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedrører førerens synsfelt,
forbyde salg, nægte registrering, ibrugtagning eller brug af køretøjer,dersom disse opfylder kravene i bilag I, III og IV.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 125 af 8. 6. 1976, s. 49.
(2) EFT nr. C 197 af 23. 8. 1976, s. 10.
(3) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.
▼B
Artikel 4
Den medlemsstat, der har meddelt godkendelsen, træffer de nødvendige
foranstaltninger for at holde sig underrettet om enhver ændring af en af
de dele eller specifikationer, der er omhandlet i bilag I, punkt 2.2. De
kompetente myndigheder i denne medlemsstat afgør, om det ændredekøretøj skal underkastes en ny afprøvning, og om der skal udarbejdes enny afprøvningsrapport. Såfremt afprøvningen viser, at dette direktivsforskrifter ikke er overholdt, godkendes ændringen ikke.
Artikel 5
Ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilag I, III,
IV og V til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse medden fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i direktiv70/156/EØF.
Denne fremgangsmåde anvendes dog ikke ved ændringer, hvorved der
indføres bestemmelser vedrørende et andet synsfelt end synsfeltet 180º
fremad.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktivsenest 18 måneder efter dets meddelelse ogunderretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at give Kommissionen
meddelelse om væsentlige nationale bestemmelser, som vedtages pådet område, der omfattes af dette direktiv.
Artikel 7
Dette direktiver rettet til medlemsstaterne.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 3
▼B
Fortegnelse overbilagene
BilagI: Anvendelsesområde, definitioner, begæring om EØF-stan-
dardtypegodkendelse, EØF-standardtypegodkendelse,
specifikationer, fremgangsmåde ved afprøvning (1).
(BilagII)
BilagIII: Fremgangsmåde til bestemmelse af H-punktet og ryglænets
faktiske hældningsvinkel samt til kontrol af R- og H-
punkternes indbyrdes position og af forholdet mellem
ryglænets konstruktivt bestemte og faktiske hældnings-
vinkel (1).
Tillæg: Figur 1 og 2
BilagIV: Fremgangsmåde til bestemmelse af det størrelsesmæssige
forhold mellem køretøjets primære referencepunkter og det
tredimensionale referencesystem (1).
Tillæg: Figur 1 til 7
BilagV: Bilag til EØF-standardtypegodkendelsesskema for en type
køretøj vedrørende førerens synsfelt.
(1) De tekniske forskrifter i dette bilag svarer til tilsvarende krav i udkastet til regulativ fra
Den økonomiske kommission for Europa på dette område; man har derfor overholdtnævnte regulativs underinddeling i punkter. Hvis et punkt i regulativet ikke har nogettilsvarende punkt i bilagene til direktivet, angives dets nummer pro memoria i parentes.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 4
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
BILAGI
ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, BEGÆRING OM EØF-
STANDARDTYPEGODKENDELSE, EØF-STANDARDTYPEGODKEN-
DELSE, SPECIFIKATIONER, FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
1. ANVENDELSESOMRÅDE
1.1. Dette direktivgælder for synsfeltet ov er 180º fremad for førere af
køretøjer af klasse M1.
1.1.1. Det har til formål at sikre tilstedeværelse af et synsfelt, som er
tilstrækkeligt, når forruden og de øvrige ruder er tørre og rene.
1.2. Dette direktivs forskrifter anvendes, således som de er udformet, på
køretøjer af klasse M1, i hvilke førersædet er placeret til venstre. I de
køretøjer af klasse M1, i hvilke førersædet er placeret i højre side, skal
forskrifterne anvendes ved inversion af de foreskrevne kriterier, hvor
dette er nødvendigt.
2. DEFINITIONER
(2.1.)2.2. Køretøjstype for så vidt angår synsfeltet
ved »køretøjstype for så vidt angår synsfeltet« forstås køretøjer, som
ikke indbyrdes er forskellige for så vidt angår de nedenfor nævnte
væsentlige enkeltheder:
2.2.1. de ydre ogindre former ogindretninger, sominden for den under pkt. 1
definerede zone kan påvirke udsynet;
2.2.2. forrudens former og dimensioner og dens montering.
2.3 Tredimensionalt referencesystem
ved »tredimensionalt referencesystem« forstås et referencesystem, som
består af et lodret længdeplan x-z, et vandret plan x-y og et lodret
tværplan y-z (se bilag IV, tillægget, figur 5), og som tjener til at
bestemme de relative afstande mellem punkternes fastsatte placering i
planerne og deres virkelige placering på køretøjet. Den metode, der gør
det muligt at placere køretøjet i forhold til de tre planer, angives i bilag
IV; alle de koordinater, som er fastlagt med nulpunkt henført til jorden,
skal beregnes for et køretøj i køreklar stand, som defineret under pkt.
2.6 i bilag I til direktiv70/156/EØF, med en passager på forsædet med
en masse på 75 kg ± 1 %.
2.3.1. Køretøjer, som er udstyret med en affjedring, som gør det muligt at
regulere frihøjden, afprøves under normale brugsforhold, som nærmereangivet af fabrikanten.
2.4. Primære referencepunkter
ved »primære referencepunkter« forstås huller, flader, mærker på
køretøjets karrosseri. Den anvendte type referencepunkt og positionen
for hvert referencepunkt (i koordinater x, y og z i det tredimensionale
referencesystem) samt deres afstand i forhold til et teoretisk plan, som
repræsenterer jordoverfladen, skal angives af fabrikanten. Disse
referencepunkter kan være dem, som anvendes ved montering af
karrosseriet.
2.5. Ryglænets hældningsvinkel
(Se bilag III, pkt. 1.3).
2.6. Ryglænets faktiske hældningsvinkel
(Se bilag III, pkt. 1.4).
2.7. Ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel
(Se bilag III, pkt. 1.5).1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 5
▼B
2.8. V-punkter
ved »V-punkter« forstås de punkter, hvis placering i kabinen
bestemmes af lodrette længdeplaner, der går gennem midtpunkterne
for de yderste forsædesiddepladser, og i forhold til R-punktet og
ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel; disse punkter tjener
til at kontrollere overensstemmelsen med kravene for synsfeltet.
2.9. R-punktet eller referencepunkt for siddeplads
(Se bilag III, pkt. 1.2).
2.10. H-punktet
(Se bilag III, pkt. 1.1).
2.11. Forrudens referencepunkter
ved »forrudens referencepunkter« forstås skæringspunkterne mellem
forruden og linjer, der ud fra punkterne V går fremad indtil forrudens
ydre overflade.
2.12. Gennemsigtigt område
ved »gennemsigtigt område« på forruden eller en anden rude forstås
den del af dette område, hvor lystransmissionsfaktoren målt vinkelret
på området er mindst 70 %.
2.13. P-punkter
ved »P-punkter« forstås de punkter, omkring hvilke førerens hoved
drejer, når han betragter genstande, der befinder sig i et vandret plan på
højde med øjnene.
2.14. E-punkter
ved »E-punkter« forstås de punkter, der repræsenterer midtpunkterne i
førerens øjne, og som tjener til at bestemme, i hvor høj grad A-
støtterne spærrer synsfeltet.
2.15. A-støtter
ved »A-støtter« forstås alle de tagstøtter, som findes foran det lodrette
tværplan, der ligger 68 mm foran V-punkterne, herunder de ikke
gennemsigtige dele, som er fastgjort til eller er i nærheden af disse
støtter, såsom indramningen af forruden og indramningen af dørene.
2.16. Førersædets vandrette indstillingsområde
ved »førersædets vandrette indstillingsområde« forstås det område, der
omfatter de normale førerpositioner, som fabrikanten har indrettet til at
indstille parallelt med x-aksen (se punkt 2.3).
2.17. Ekstra område for forskydning af sædet
Ved »ekstra område for forskydning af sædet« forstås det område, der
af fabrikanten er indrettet med henblik på en forskydning af sædet i x-
aksens retning (se punkt 2.3), ud over området for de normale under
punkt 2.16 nævnte førerpositioner, og som anvendes ved omdannelse
af sæderne til liggepladser eller med henblik på at lette indstigningen i
køretøjet.
(2.18.)3. BEGÆRING OM EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse for en type køretøj, for så
vidt angår synsfeltet for føreren, skal indgives af fabrikanten af
køretøjet eller dennes befuldmægtigede.
3.2. Med begæringen skal følge nedenstående dokumenter i tre eksemplarer
og følgende angivelser:
3.2.1. beskrivelse af køretøjet for så vidt angår de under punkt 2.2 nævnte
kriterier ledsaget af målskitser og enten et fotografi eller en
sprængskitse af kabinen. Numre og/eller symboler til identifikation
af køretøjets type skal angives nærmere;1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 6
▼B
3.2.2. tilstrækkeligt detaljerede oplysninger vedrørende de primære referen-
cepunkter, til at disse hurtigt kan identificeres, og til at placeringen af
hvert af dem i forhold til de andre og til R-punktet kan kontrolleres.
3.3. Der skal til den tekniske tjeneste, som skal foretage afprøvning med
henblik på standardtypegodkendelse, indleveres et køretøj, der er
repræsentativt for den type køretøj, som skal standardtypegodkendes.
4. EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
(4.1.)
(4.2.)
4.3. Et skema svarende til det i bilag V gengivne eksempel bilægges EØF-
standardtypegodkendelsesskemaet.
(4.4.) — (4.4.1.) — (4.4.2.)(4.5.)(4.6.)(4.7.)
(4.8.)
5. SPECIFIKATIONER
5.1. Førerens synsfelt
5.1.1. Den gennemsigtige del af forruden skal mindst omfatte forrudens
referencepunkter, nemlig:
5.1.1.1. et »vandret referencepunkt« beliggende foran V
1og 17º til venstre
herfor (se bilag IV, tillægget, figur 1);
5.1.1.2. et »lodret øvre referencepunkt« foran V1og 7º over vandret. Dog kan
denne vinkel indtil den 30. september 1981 være 5º;
5.1.1.3. et »lodret nedre referencepunkt« beliggende foran V2og 5º under
vandret;
5.1.1.4. til kontrol af udsynet fremefter gennem den modsatte halvdel af
forruden vælges tre andre referencepunkter, der er symmetriske med de
under 5.1.1.1 til 5.1.1.3 definerede punkter i forhold til køretøjets
længdemidterplan.
5.1.2. Den døde vinkel for A-støtterne, som bekrevet i punkt 5.1.2.1, må ikke
overstige 6º (jf. bilag IV, tillægget, figur 3).
Den døde vinkel for A-støtten i passagersiden, som beskrevet i punkt
5.1.2.1.2, skal ikke bestemmes, såfremt de to støtter er anbragt
symmetrisk i forhold til køretøjets midterplan i længderetningen.
5.1.2.1. For hver A-støtte måles den døde vinkel ved at overlejre følgende to
horisontale snit i planet:
Snit 1: Fra punktet Pm, beliggende på det sted, der er defineret i
punkt 5.3.1.1, tegnes et plan, der danner en vinkel på 2º opad i
forhold til horisontalplanet gående gennem Pm fremad. Det
horisontale snit for A-støtten bestemmes fra det forreste punkt
for skæringen mellem A-støtten og det skrå plan (jf. bilag IV,
tillægget, figur 2).
Snit 2: Den samme fremgangsmåde gentages, idet der tegnes et plan,
som danner en vinkel på 5º nedad i forhold til horisontalplanet
gående gennem Pm fremad (jf. bilag IV, tillægget, figur 2).
5.1.2.1.1. Den døde vinkel for A-støtten i førersiden er den vinkel, der i planet
dannes på udsynet af en parallel linje, der udgår fra E2, til tangenten
fra E1 til den ydre kant af snit S2 og tangenten fra E2 til den
indvendige kant af snit S1 (jf. bilag IV, tillægget, figur 3).
5.1.2.1.2. Den døde vinkel for A-støtten i passagersiden er den vinkel, der i
planet dannes på udsynet af en parallel linje, der udgår fra E3, til
tangenten fra E3 til den indvendige kant af snit S1 og tangenten fra E4
til den ydre kant af snit S2 (jf. bilag IV, tillægget, figur 3).
5.1.2.2. Intet køretøj må have mere end to A-støtter.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 7
▼M2
▼B
▼M2
5.1.3. I førerens direkte synsfelt på 180º fremad må der i et felt, der ligger
under et vandret plan gennem V1og over tre planer over V2, af hvilket
det ene er vinkelret på X-Z-planet og hælder 4º fremefter under det
vandrette plan, og de to andre er vinkelrette på Y-Z-planet oghælder 4º
under det vandrette plan (se bilag IV, figur 4), ikke forekomme andre
døde vinkler end dem, der skyldes A-støtterne, skillelister for faste
eller bevægelige sideruder, udvendige radioantenner, førerspejle og
rudeviskere.
Som døde vinkler anses ikke:
— radioantenneledere, som enten er indlagt eller påtrykt, og som har
følgende maksimale bredde:
— indlagte ledere: 0,5 mm
— påtrykte ledere: 1,0 mm.Radioantenneledere må ikke gennemløbe synsfelt A som defineret i
direktiv78/318/EØF(
1) om rudeviskere og -vaskere på motor-
køretøjer. Tre antenneledere kan imidlertid gennemløbe synsfelt A,
dersom deres bredde ikke overstiger 0,5 mm
— i synsfelt A er ledere til afrimning/afdugning normalt anbragt i
»zigzag« eller i sinusform med følgende dimensioner:
— maksimal synlig bredde: 0,030 mm
— maksimal tæthed for lederne:
— såfremt lederne er vertikale: 8/cm
— såfremt lederne er horisontale: 5/cm.
5.1.3.1. En død vinkel, fremkaldt af den ydre kant af rattet og af
instrumentbrættet inden for rattet, er tilladt, såfremt et plan gennem
V2, vinkelret på planet x-z, og som tangerer den øverste del af rattets
ydre kant, hælder mindst 1º under det vandrette plan.
5.2. V-punkternes position
5.2.1. V-punkternes position er angivet i xyz-koordinater i forhold til R-
punktet i det tredimensionale referencesystem i tabel I og IV.
5.2.1.1. I tabel I angives de grundlæggende koordinater for en konstruktivt
bestemt hældningsvinkel for ryglænet på 25º. Koordinaternes positive
retning er angivet i bilag IV, tillægget, figur 1.
TABEL I
V-punkt x y z
V168 mm − 5 mm 665 mm
V268 mm − 5 mm 589 mm
5.3. P-punkternes position
5.3.1. P-punkternes position er angivet i xyz-koordinater i forhold til R-
punktet i det tredimensionale referencesystem i tabel II, III og IV.
5.3.1.1. I tabel II angives de grundlæggende koordinater for en konstruktivt
bestemt vinkel mellem sæde og ryglæn på 25º. Koordinaternes positive
retning er angivet i bilag IV, tillægget, figur 1.
Punktet Pm er skæringspunktet mellem den rette linje gennem P1 —
P2 og det vertikale længdeplan gennem punktet R.
TABEL II
P-punkt X Y Z
P1 35 mm − 20 mm 627 mm
P2 63 mm 47 mm 627 mm
Pm 43,36 mm 0 mm 627 mm1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 8
(1) EFT nr. L 81 af 28. 3. 1978, s. 49.▼B
▼M2
▼B
5.3.1.2. I tabel III angives de supplerende korrektioner, der skal foretages i P1s
og P2s x-koordinater, når førersædets vandrette indstillingsområde, som
defineret i punkt 2.16, overstiger 108 mm; koordinaternes positive
retning er angivet i bilag IV, tillægget, figur 1.
TABEL III
Førersædets vandrette indstillings-
område∆x
108 mm—120 mm − 13 mm
121 mm—132 mm − 22 mm
133 mm—145 mm − 32 mm
146 mm—158 mm − 42 mm
over 158 mm − 48 mm
5.4. Korrektioner for konstruktivt bestemte hældningsvinkler for
ryglænet, der afviger fra 25º.
I tabel IV angives de supplerende korrektioner, der skal foretages i x-
og z-koordinaterne for hvert P-punkt, og hvert V-punkt, når den
konstruktivt bestemte hældningsvinkel for ryglænet afviger fra 25º.Koordinaternes positive retning er angivet i bilag IV, tillægget, figur 1.
TABEL IV
Ryglænets hældnings-
vinkel (grader)Vandrette koordinater
∆xLodrette koordinater
∆z
5 − 186 mm 28 mm
6 − 177 mm 27 mm
7 − 167 mm 27 mm
8 − 157 mm 27 mm9 − 147 mm 26 mm
10 − 137 mm 25 mm
11 − 128 mm 24 mm
12 − 118 mm 23 mm
13 − 109 mm 22 mm
1 4 −9 9m m 2 1m m
1 5 −9 0m m 2 0m m
1 6 −8 1m m 1 8m m
1 7 −7 2m m 1 7m m
1 8 −6 2m m 1 5m m
1 9 −5 3m m 1 3m m
2 0 −4 4m m 1 1m m
21 − 35 mm 9 mm
22 − 26 mm 7 mm
23 − 18 mm 5 mm
24 − 9 mm 3 mm
25 0 mm 0 mm
2 6 9m m −3m m
27 17 mm − 5 mm
28 26 mm − 8 mm
29 34 mm − 11 mm30 43 mm − 14 mm
31 51 mm − 18 mm
32 59 mm − 21 mm
33 67 mm − 24 mm1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 9
▼B
Ryglænets hældnings-
vinkel (grader)Vandrette koordinater
∆xLodrette koordinater
∆z
34 76 mm − 28 mm
35 84 mm − 32 mm
36 92 mm − 35 mm
37 100 mm − 39 mm
38 108 mm − 43 mm39 115 mm − 48 mm
40 123 mm − 52 mm
5.5. E-punkternes position
5.5.1. E
1og E2ligger hver 104mm fra P1.E2ligger 65mm fra E1(sebilag IV,
tillægget, figur 4);
5.5.2. Den rette linje gennem E1 og E2 drejes omkring P1, indtil tangenten
fra E1 til den ydre kant af snit S2 af A-støtten i førersiden danner en
vinkel på 90º med den rette linje gennem E1 — E2 (jf. bilag IV,
tillægget, figur 3).
5.5.3. E3og E4ligger hver 104 mm fra P2.E3ligger 65 mm fra E4. (se bilag
IV, tillægget, figur 4);
5.5.4. Den rette linje gennem E3 og E4 drejes omkring P2, indtil tangenten
fra E4 til den ydre kant af snit S2 af A-støtten i passagersiden danner
en vinkel på 90º med den rette linje gennem E3 — E4 (jf. bilag IV,
tillægget, figur 3).
6. FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
6.1. Førerens synsfelt
6.1.1. Det størrelsesmæssige forhold mellem køretøjets primære reference-
punkter og det tredimentionale referencesystem bestemmes efter den i
bilag IV foreskrevne fremgangsmåde;
6.1.2. punkt V1's og V2's position i forhold til R-punktet bestemmes ved hjælp
af xyz-koordinaterne i det tredimensionale referencesystem og er
angivet i tabel I under punkt 5.2.1.1 og tabel IV under punkt 5.4.
Forrudens referencepunkter bestemmes ud fra V-punkterne, når disse
er korrekt fastlagte som angivet i punkt 5.1.1;
6.1.3. den indbyrdes position af P-punkterne, R-punktet og midteraksen for
førerens siddeplads bestemmes ved hjælp af tabel II og III under punkt
5.3 og udtrykkes i xyz-koordinater i det tredimensionale reference-
system. De korrektioner, der skal foretages i koordinaterne, når den
konstruktivt bestemte hældningsvinkel for ryglænet afviger fra 25º, er
angivet i tabel IV under punkt 5.4;
6.1.4. Den døde vinkel (se punkt 6.1.2) måles i de skrå planer som vist i bilag
IV, tillægget, figur 2.
Forholdet mellem P1 og P2, som er forbundet med henholdsvis E1 og
E2 og E3 og E4, er vist i bilag IV, tillægget, figur 5.
6.1.4.1. Den rette linje gennem E1 og E2 skal placeres på den måde, der er
beskrevet i 5.5.2. Den døde vinkel for A-støtten i førersiden måles som
anført i punkt 5.1.2.1.1.
6.1.4.2. Den rette linje gennem E3 og E4 skal placeres på den måde, der er
beskrevet i punkt 5.5.4. Den døde vinkel for A-støtten i passagersiden
måles som anført i punkt 5.1.2.1.2.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 10
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
6.1.5. Fabrikanten kan måle den døde vinkel enten på køretøjet eller på
tegningerne. I tvivlstilfælde kan de tekniske tjenester kræve, at der
foretages forsøg på køretøjet.
(7.)
(8.)
(9.)
(10.)1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 11
▼B
▼B
(BILAGII)1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 12
▼B
BILAGIII
FREMGANGSMÅDE TIL BESTEMMELSE AF H-PUNKTET OG
RYGLÆNETS FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL SAMT TIL KONTROL
AF R- OG H-PUNKTERNES INDBYRDES POSITION OG AF
FORHOLDET MELLEM RYGLÆNETS KONSTRUKTIVT BESTEMTE
OG FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL
1. DEFINITIONER
1.1.H-punktet
ved »H-punktet«, som betegner en siddende persons position i kabinen,
forstås skæringspunktet mellem et lodret længdeplan og den teoretiske
drejeakse mellem lår og krop på et menneske-legeme, der er repræsenteret
ved den i pkt. 3 beskrevne attrap.
1.2.R-punktet eller referencepunkt for siddeplads
ved »R-punktet« eller »referencepunkt for siddeplads« forstås det af
køretøjets fabrikant angivne referencepunkt, som
1.2.1. har koordinater, der bestemmes i forhold til køretøjets faste karrosseridele;
1.2.2. svarer til den teoretiske position af drejepunktet for krop/lår (H-punktet)
for den laveste og bageste normale fører-eller brugsposition, som
køretøjets fabrikant angiver for hver af de af ham anførte siddepladser.
1.3.Ryglænets hældningsvinkel
ved »ryglænets hældningsvinkel« forstås ryglænets hældning i forhold til
lodret.
1.4.Ryglænets faktiske hældningsvinkel
ved »ryglænets faktiske hældningsvinkel« forstås den vinkel, der dannes af
en lodret linje gennem H-punktet og referencelinjen for den menneske-
krop, der er repræsenteret på den i punkt 3 beskrevne attrap.
1.5.Ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel
ved »ryglænets konstruktivt bestemte hældningsvinkel« forstås den af
fabrikanten fastsatte vinkel, som
1.5.1. bestemmer ryglænets hældningsvinkel for den laveste og bageste normale
fører- eller brugsposition, som køretøjets fabrikant angiver for hver af de af
ham anførte siddepladser;
1.5.2. dannes i R-punktet af en lodret linje gennem dette og kroppens
referencelinje;
1.5.3. teoretisk svarer til den faktiske hældningsvinkel.
2. BESTEMMELSE AF H-PUNKTERNE OG RYGLÆNENES FAKTISKE
HÆLDNINGSVINKLER
2.1. For hver siddeplads, som er angivet af køretøjets fabrikant, bestemmes der
et H-punkt og ryglænets faktiske hældningsvinkel. Såfremt siddepladserne
i en række kan betragtes som ens (bænk, ens sæder osv.), bestemmes der
kun et enkelt H-punkt og en faktisk hældningsvinkel for ryglænet for hver
række sæder ved at anbringe den i punkt 3 omhandlede attrap på en plads,
der anses som typisk for sæderækken. Denne plads er
2.1.1. for den forreste rækkes vedkommende: førersædet;
2.1.2. for den eller de bageste rækkers vedkommende: en af yderpladserne.
2.2. Ved enhver bestemmelse af H-punktet og ryglænets faktiske hældnings-
vinkel anbringes det pågældende sæde i den laveste og bageste normale
fører- eller brugsposition, som er angivet af køretøjets fabrikant. Hvis
ryglænet er indstilleligt, fastlåses det som angivet af fabrikanten, og hvis
intet er angivet, på en sådan måde, at den faktiske hældningsvinkel ligger
så nær 25º som muligt.
3. BESKRIVELSE AF ATTRAPPEN
3.1. Der anvendes en tredimensionel attrap, hvis masse og omfang svarer til en
middelstor mand. Denne attrap er afbildet i figur 1 og 2 i tillægget til dette
bilag.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 13
▼B
3.2. Attrappen består af:
3.2.1. to dele, hvoraf den ene forestiller ryggen og den anden kroppens sæde,
forbundet med hinanden med et led, der kan drejes om en akse svarende til
aksen mellem overkrop og lår. Denne akses skæringspunkt med
siddepladsens lodrette længdemidterplan er H-punktet;
3.2.2. to dele, der forestiller benene, og som er drejelige i forhold til den del, der
forestiller sædet;
3.2.3. to dele, der forestiller fødderne, forbundet med benene med led, der
forestiller anklerne;
3.2.4. desuden er delen, der forestiller sædet, forsynet med en libelle, der tillader
kontrol af attrappens sidelæns hældning.
3.3. Lodder, der svarer til massen af hver enkelt legemsdel, er anbragt på de
tilsvarende tyngdepunkter for at bringe attrappens totalmasse op på
75 kg ± 1 %. Detaljerne vedrørende de forskellige lodders masser gives i
tabellen i figur 2 i tillægget til dette bilag;
3.4. attrappens krops referencelinje består af en lige linje gennem leddet
mellem lår og krop og det teoretiske led mellem hals og brystkasse (se
figur 1 i tillægget til dette bilag).
4. ATTRAPPENS ANBRINGELSE
Den tredimensionale attrap anbringes på følgende måde:
4.1. køretøjet anbringes på en vandret flade, og sæderne indstilles som
beskrevet i punkt 2.2;
4.2. det sæde, der skal afprøves, dækkes af et stykke stof for at gøre det lettere
at anbringe attrappen korrekt;
4.3. attrappen sættes på den pågældende siddeplads, således at dens drejelige
akse er vinkelret på køretøjets længdemidterplan;
4.4. attrappens fødder anbringes på følgende måde:4.4.1. for forsædernes vedkommende: så libellen til kontrol af sædepartiets
sidelæns stilling viser vandret stilling;
4.4.2. for bagsædernes vedkommende: så fødderne så vidt muligt berører
forsæderne. Hvis fødderne derved kommer til at hvile på dele af gulvet,
der har forskellig højde, er det den fod, som først kommer i berøring med
sædet foran, der tjener som reference, og den anden fod anbringes således,
at libellen til kontrol af sædepartiets sidelæns stilling viser vandret stilling;
4.4.3. hvis H-punktet bestemmes for et midtersæde, skal fødderne anbringes på
hver sin side af kardantunnelen.
4.5. Benlodderne anbringes, sædepartiet stilles igen i vandret stilling, og
lårlodderne anbringes på sædepartiet;
4.6. attrappen frigøres fra ryglænet ved hjælp af knæledsakslen, og attrappens
ryg føres fremover. Attrappen sættes igen på plads på sædet, idet dens
sædeparti skubbes så langt bagud, at der mærkes modstand; derefter føres
attrappens ryg igen bagud mod ryglænet;
4.7. attrappen påvirkes to gange med en vandret kraft på 10 ± 1 daN. Kraftens
retning og påvirkningspunkt er angivet ved en sort pil på fig. 2 i tillægget;
4.8. sædelodderne anbringes på højre og venstre side og derefter kroplodderne.
Attrappens libelle skal fortsat vise vandret;
4.9. under bibeholdelse af libellens vandrette stilling føres attrappens ryg
fremover, indtil kroplodderne befinder sig over H-punktet, således at
enhver friktion mod ryglænet undgås;
4.10. attrappens ryg føres forsigtigt bagud, indtil den er endeligt anbragt.
Libellen skal vise vandret stilling. Er dette ikke tilfældet, må den ovenfor
beskrevne fremgangsmåde gentages.
5. RESULTATER
5.1. Når attrappen er blevet anbragt i overensstemmelse med punkt 4, er H-
punktet og ryglænets faktiske hældningsvinkel for den pågældende
siddeplads lig med H-punktet og hældningsvinklen for attrapkroppens
referencelinje;
5.2. H-punktets koordinater i forhold til de tre på hinanden vinkelrette planer
og ryglænets faktiske hældningsvinkel måles, således at de kan sammen-
lignes med de af fabrikanten af køretøjet opgivne data.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 14
▼B
6. KONTROL AF R- OG H-PUNKTERNES INDBYRDES POSITION OG
AF FORHOLDET MELLEM RYGLÆNETS KONSTRUKTIVT
BESTEMTE OG FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL
6.1. Resultaterne af de målinger, der er udført i overensstemmelse med punkt
5.2 for H-punktet og ryglænets faktiske hældningsvinkel skal sammen-
lignes med de koordinater for R-punktet og den konstruktivt bestemte
hældningsvinkel for ryglænet, som angives af køretøjets fabrikant;
6.2. kontrollen af R- og H-punkternes indbyrdes position og af forholdet
mellem ryglænets konstruktivt bestemte og faktiske hældningsvinkel anses
for tilfredsstillende for den pågældende siddeplads, såfremt H-punktet,
som fastlagt ved koordinaterne, befinder sig i et rektangel i længderet-
ningen, hvis vandrette og lodrette sider er henholdsvis 30 mm og 20 mm,
og hvis diagonaler skærer hinanden i R, og såfremt ryglænets faktiske
hældningsvinkel ikke afviger mere end 3º fra den konstruktivt bestemte
hældningsvinkel.
6.2.1. Såfremt disse kraver opfyldt, skal R-punktet og den konstruktiv t bestemte
hældningsvinkel benyttes ved afprøvningen, og om nødvendigt justeres
attrappen, således at H-punktet falder sammen med R-punktet, og at
ryglænets faktiske hældningsvinkel falder sammen med den konstruktivt
bestemte vinkel.
6.3. Såfremt H-punktet eller den faktiske hældningsvinkel ikke opfylder de i
punkt 6.2 fastsatte krav, foretages der yderligere to bestemmelser af H-
punktet eller den faktiske hældningsvinkel (tre bestemmelser i alt).
Såfremt de resultater, der opnås ved to af disse tre bestemmelser, svarer til
kravene, betragtes afprøvningsresultatet som tilfredsstillende;
6.4. såfremt resultaterne af mindst to af de tre bestemmelser ikke opfylder de i
punkt 6.2 fastsatte krav, betragtes afprøvningsresultatet som tilfreds-
stillende;
6.5. såfremt den i punkt 6.4 beskrevne situation opstår, eller såfremt kontrollen
ikke kan gennemføres, fordi fabrikanten ikke har givet oplysning om R-
punktets position eller om ryglænets konstruktivt bestemte hældnings-
vinkel, kan gennemsnitsresultatet af de tre bestemmelser benyttes og anses
for anvendeligt i alle de tilfælde, hvor R-punktet eller ryglænets
konstruktivt bestemte hældningsvinkel omhandles i dette direktiv;
6.6. ved kontrol af R- og H-punkternes indbyrdes position og af forholdet
mellem ryglænets konstruktivt bestemte og faktiske hældningsvinkel på et
serieproduceret køretøj skal det i punkt 6.2 nævnte rektangel erstattes af et
kvadrat med en side på 50 mm, og ryglænets faktiske hældningsvinkel må
højst afvige ± 5º fra den konstruktivt bestemte hældningsvinkel.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 15
▼B
Tillæg
DEN TREDIMENSIONALE ATTRAPS ENKELTE DELE
Figur11977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 16
▼B
ATTRAPPENS DIMENSIONER OG MASSEANGIVELSER
Attrappensmasse kg
Dele, der forestiller kroppens ryg og sædeparti 16
Ryglodder 31Sædelodder 8
Lårlodder 7
Benlodder 13
I alt: 75
Figur21977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 17
▼B
BILAGIV
FREMGANGSMÅDE TIL BESTEMMELSE AF DET STØRRELSESMÆS-
SIGE FORHOLD MELLEM KØRETØJETS PRIMÆRE
REFERENCEPUNKTER OG DET TREDIMENSIONALE REFERENCE-
SYSTEM
1. FORHOLDET MELLEM REFERENCESYSTEMET OG KØRETØJETS
PRIMÆRE REFERENCEPUNKTER
Når data for indvendige og udvendige mål på et køretøj, der er fremstillet til
godkendelse, skal kontrolleres i overensstemmelse med dette direktiv, er det,
for at de særlige punkter, der fremgår af fabrikantens tegninger, kan findes på
det til godkendelse indleverede køretøj, som er fabrikeret efter disse tegninger,
nødvendigt nøjagtigt at fastsætte forholdet mellem koordinaterne i det
tredimensionale referencesystem givet i punkt 2.3 i bilag I, og som er blevet
fastlagt i den indledende konstruktionsfase, og positionen for de i punkt 2.4
givne primære referencepunkter.
2. METODE TIL BESTEMMELSE AF FORHOLDET MELLEM REFEREN-
CESYSTEMET OG REFERENCEPUNKTERNE
Til brug ved bestemmelse af dette forhold afmærkes et referenceplan på jorden
med x-og y-akser, der er forsynet med målangivelser. På figur 6 i tillægget til
dette bilag er vist den metode, der skal benyttes til dette formål.
Referenceplanet udgør en fast, jævn og vandret flade, hvorpå køretøjet står,
og hvor der solidt er fastgjort to måleskalaer, der er inddelt i millimeter, og
som har en længde på mindst 8 meter for x-aksens vedkommende og 4 meter
for y-aksens. De skal være vinkelret på hinanden som vist på figur 6 i tillægget
til dette bilag. Aksernes skæringspunkt er »nulpunktet ved jord«.
3. KONTROL AF REFERENCEPLANET
For at tage hensyn til ujævnheder i referenceplanet eller afprøvningsfladen er
det nødvendigt at måle afvigelserne i forhold til nulpunktet ved jord for hver
250 mm langs x- og y-måleskalaerne og at registrere måleresultaterne, således
at de nødvendige korrektioner kan foretages under kontrollen af køretøjet.
4. NØJAGTIG PRØVEOPSTILLING
For at tage mindre afvigelser i ophængningshøjde osv. i betragtning er det
nødvendigt at have et middel til før målingerne foretages at bringe
referencepunkterne på plads svarende til de koordinater, der er blevet fastlagt
under konstruktionsfasen. Yderligere må der kunne foretages mindre
forskydninger af køretøjet i side- og/eller længderetning, således at det kan
blive placeret korrekt i forhold til referenceplanerne.
5. RESULTATER
Når køretøjet er blevet placeret korrekt i forhold til referencesystemt og i den
under konstruktionsfasen bestemte position, er det let at bestemme placeringen
af de punkter, der er nødvendige for undersøgelsen af udsynet fremefter.
Ved denne undersøgelse kan der benyttes teodolitter, lyskilder, afskærm-
ningsanordninger eller enhver anden anordning, der kan påvises at give
tilsvarende resultater.1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 18
▼M2
Tillæg
BESTEMMELSE AF V-PUNKTERNE
Figur11977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 19
▼B
▼M2
Figur21977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 20
▼M2
Figur31977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 21
▼B
BESTEMMELSE AF HINDRINGER I FØRERENS DIREKTE SYNSFELT OVER 180º FREMAD
Figur►M24◄1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 22
▼B
MÅLESKITSE OVER E-PUNKTERNES POSITIONER I FORHOLD TIL P-PUNKTET
Figur►M25◄1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 23
▼B
DET TREDIMENSIONALE REFERENCESYSTEM
Figur►M26◄1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 24
▼C1
VANDRET MÅLEPLAN
Figur►M27◄1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 25
▼B
BILAGV
EKSEMPEL
1977L0649 — DA — 19.05.1988 — 002.001 — 26