0. ANVENDELSESOMRÅDE Dette direktiv finder anvendelse på sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger, som er beregnet til montering i køretøjer svarende til definitionen i bilag II til direktiv 70/156/EØF, og som skal bruges enkeltvis, dvs. som individuel udrustning, til personer i fremad- og bagudvendende sæder, og på barnefastholdelsesanordninger til montering i køretøjer i klasse M1 og N1.

1. DEFINITIONER I dette direktiv forstås ved:

1.1. »sikkerhedssele (sele)«: arrangement af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag, som kan forankres i et motordrevet køretøj og er konstrueret til at hindre eller formindske risiko for kvæstelser for brugeren ved pludselig reduktion af køretøjets hastighed eller sammenstød, idet det begrænser kroppens bevægelsesmuligheder; dette arrangement betegnes under et som et »selesæt«; denne betegnelse indbefatter også enhver anordning, som virker energiabsorberende, samt retraktorer

1.1.1. »hoftesele«: en sele, som passerer over bærerens hofter

1.1.2. »diagonalsele«: en sele, som passerer tværs over bærerens brystkasse fra hofte til modsatte skulder

1.1.3. »trepunktssele«: en sele, der i det væsentlige består af en hoftesele og en diagonalsele

1.1.4. »H-sele«: en sele bestående af hoftesele og skuldergjorde

1.2. »type seler«: seler, som ikke er indbyrdes forskellige på væsentlige punkter som f.eks.:

1.2.1. de stive dele (lukkebeslag, befæstigelsesbeslag, retraktorer osv.)

1.2.2. gjordenes materiale, vævning, mål og farve

1.2.3. selesættets geometriske udformning

1.3. »gjord«: en bøjelig bestanddel, der skal holde kroppen tilbage og overføre påvirkninger til forankringsbeslagene

1.4. »lukkebeslag«: beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at bæreren fastholdes af sikkerhedsselen; det kan indeholde en justeringsanordning, bortset fra lukkebeslag til H-sele

1.5. »justeringsanordning«: anordning, der gør det muligt at tilpasse sikkerhedsselen til den enkelte bærer og til sædets stilling; justeringsanordningen kan være en del af lukkebeslaget, retraktoren eller enhver anden del af selen

1.6. »befæstigelsesbeslag«: de dele af selen, herunder de nødvendige fastgørelsesdele, som gør det muligt at fastgøre denne til forankringerne

1.7. »energiafledende anordning«: en anordning beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en sele

1.8. »retraktor«: en anordning til oprulning af en del eller hele sikkerhedsselens gjord

1.8.1. »retraktor uden låsemekanisme« (type 1): en retraktor, hvoraf gjorden i hele sin længde udrulles ved et let træk udefra, og som ikke tillader justering af den udrullede gjords længde

1.8.2. »manuel retraktor« (type 2): en retraktor, som brugeren låser op med en håndbetjent anordning for at kunne rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk låses, når brugeren ophører med at betjene denne anordning

1.8.3. »automatisk retraktor« (type 3): en retraktor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud og automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når selen er låst; yderligere udrulning kan kun finde sted ved brugerens forsætlige indgriben

1.8.4. »inertiretraktor« (type 4): en retraktor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren; retraktoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser selen til bæreren, samt en låsemekanisme, der aktiveres af:

1.8.4.1. deceleration af køretøjet (enkeltvirkende), eller

1.8.4.2. en kombination af deceleration af køretøjet, udtrækning af gjorden eller anden automatisk virkning (flerdobbelt virkende)

1.8.5. »inertiretraktor med højere responstærskel« (type 4N): en retraktor, der er af den i punkt 1.8.4 definerede type, men har særlige egenskaber til anvendelse i køretøjer af klasse M2, M3, N1, N2 og N3 (1)

1.8.6. »højdejusterbart selebeslag«: et beslag til justering af højden af selens øverste øje efter den enkelte bærer og sædets stilling. Et sådant beslag kan regnes for en del af selen eller en del af selens forankring

1.9. »forankringer«: de dele af køretøjets eller sædets opbygning eller enhver anden del af køretøjet, hvortil sikkerhedsselerne fastgøres

1.10. »køretøjstype« hvad angår sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger: motordrevne køretøjer, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til dimensioner, form og materiale af de dele i køretøjets eller sædets opbygning eller andre dele af køretøjet, hvortil sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger fæstnes

1.11. »fastholdelsesanordning«: en anordning, der er en kombination af et sæde, som er fæstnet til køretøjets konstruktion på passende måde, og en sikkerhedssele, hvoraf mindst ét forankringspunkt er placeret på sædets stel

1.12. »sæde«: et stel, der kan være en del af køretøjets opbygning, er komplet med polstring og tjener som siddeplads for en voksen person. Betegnelsen dækker såvel et enkelt sæde som den del af et udelt sæde, der svarer til én siddeplads

1.12.1. »forsædepassagerplads«: ethvert sæde, hvor »det forreste H-punkt« for det pågældende sæde er beliggende i eller foran det lodrette tværplan gennem »førerens R-punkt«

1.13. »sammenhængende sæder«: enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer

1.14. »udelt sæde«: et stel, komplet med polstring, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer

1.15. »indstillingsanordning«: den anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddendes legemsbygning; denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:

1.15.1. længdeindstilling

1.15.2. højdeindstilling

1.15.3. vinkelindstilling

1.16. »sædets forankring«: de anordninger, hvormed sædet er fastgjort til køretøjets konstruktion, herunder også de berørte dele af køretøjet

1.17. »sædetype«: en kategori af sæder, der ikke udvider forskelle indbyrdes på væsentlige områder som f.eks.:

1.17.1. sædets stel, udformning, dimensioner og materialer

1.17.2. type og dimensioner af indstillingsanordninger og låseanordninger

1.17.3. type og dimensioner af sikkerhedsselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets konstruktion

1.18. »forskydningsanordning«: en anordning, der for at lette adgangen for passagererne gør det muligt at foretage en vinkel- eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling

1.19. »spærreanordning«: en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og dele deraf i enhver brugsstilling

1.20. »forsænket udløserknap for lukkebeslag«: lukkebeslaget må ikke kunne udløses med en kugle med diameter 40 mm

1.21. »ikke forsænket udløserknap for lukkebeslag«: lukkebeslaget skal kunne udløses med en kugle med diameter 40 mm

1.22. »selestrammer«: en ekstra eller indbygget anordning, der strammer gjorden for at mindske selens slaphed under en kollision

1.23. »referenceområde«: området mellem to lodrette planer i længderetningen, som har en indbyrdes afstand på 400 mm, er symmetriske omkring H-punktet og er dannet ved drejning af det i bilag II til Rådets direktiv 74/60/EØF (2) beskrevne apparat fra lodret til vandret. Apparatet skal være anbragt som beskrevet i nævnte bilag og indstillet til sin maksimale længde på 840 mm

1.24. »airbag«: en anordning, der er monteret som supplement til sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer, og som i tilfælde af et kraftigt sammenstød automatisk indskyder en smidig struktur, der gennem sammentrykning af den indeholdte gas begrænser den påvirkning, som ved berøring med passagerrummets inderside kan påføres en eller flere kropsdele på en person i køretøjet

1.25. »passager-airbag«: en airbag, der er beregnet til at beskytte passager(er) på andre sæder end førersædet i tilfælde af en frontal kollision

1.26. »barnefastholdelsesanordning«: et arrangement af komponenter, der kan bestå af en kombination af gjorde eller fleksible dele med lukkebeslag, indstillingsanordninger, forankringer og i nogle tilfælde en ekstra stol og/eller en kollisionsskærm og kan fastgøres i et motordrevet køretøj. Endvidere er anordningen således udformet, at den nedsætter skaderisikoen for brugeren ved kollision eller pludselig bremsning af køretøjet, idet den begrænser bevægelsesmulighederne for brugernes krop

1.27. »bagudvendende«: rettet modsat køretøjets normale køreretning.

2. EF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE

2.1. Ansøgning om EF-komponenttypegodkendelse

2.1.1. Ansøgning om EØF-komponenttypegodkendelse af en type sikkerhedssele i henhold til direktiv 70/156/EØF, artikel 3, stk. 4, indgives af fabrikanten. Ansøgning om EF-komponenttypegodkendelse af en type fastholdelsesanordning i henhold til direktiv 70/156/EØF, artikel 3, stk. 4, indgives af anordningens fabrikant eller af fabrikanten af det køretøj, hvori den skal monteres.

2.1.2. En model af oplysningsskemaet findes i bilag II, tillæg 1.

2.1.3. Til den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøverne, indleveres følgende prøver:

2.1.3.1. seks prøver, hvoraf den ene er til referenceformål, og

2.1.3.2. ti meter af hver type gjord, der er anvendt i selen.

2.1.3.3. Den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen, kan rekvirere yderligere prøver.

2.1.4. For fastholdelsesanordninger skal ansøgeren indlevere to prøveeksemplarer til den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen. Disse kan omfatte to af de i punkt 2.1.2.1 omhandlede prøver samt efter fabrikantens valg enten et køretøj, der er repræsentativt for den ansøgte type, eller de dele af køretøjet, der af den tekniske tjeneste betragtes som væsentlige for afprøvning af fastholdelsesanordningen.

2.1.5. For barnefastholdelsesanordninger skal indlevers fire prøver:

2.1.5.1. ti meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen, bortset fra skridtgjorden, af hvilken der indleveres to meter, og

2.1.5.2. vejledning og oplysninger vedrørende emballage i overensstemmelse med bilag XVII, punkt 14.

2.1.5.3. Den tekniske tjeneste, der forestår komponenttypegodkendelsesprøverne, kan rekvireres yderligere prøver.

2.1.5.4. For babylifter gælder, at hvis babyliftfastholdelsen kan anvendes i forbindelse med forskellige typer af babylifter, skal fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen levere en fortegnelse over disse.

2.1.5.5. Når en godkendt voksensele anvendes til fastgøring af barnefastholdelsesanordningen, skal det være angivet, hvilken type voksensele, der skal anvendes til dette formål, f.eks. statisk hoftesele.

2.1.6. Inden der meddeles typegodkendelse, kontrollerer den kompetente myndighed, at der er truffet tilfredsstillende foranstaltninger til at sikre effektiv kontrol af produktionens overensstemmelse med den godkendte type.

2.2. Påskrifter

2.2.1. Prøveeksemplarer af en seletype eller af en type fastholdelsesanordning indleveret til EF-komponenttypegodkendelse efter punkt 2.1.3 eller 2.1.4 skal letlæseligt og uudsletteligt være påført fabrikantens navn, forbogstaver og fabriks- eller firmamærke.

2.2.2. Prøveeksemplarer af en barnefastholdelsesanordning indleveret til godkendelse i henhold til punkt 2.1.5 og 2.1.5.1 skal være mærket tydeligt og uudsletteligt med fabrikantens navn, forbogstaver eller fabriks- eller firmamærke.

2.2.2.1. En af plastdelene i barnefastholdelsesanordningen (såsom ydre skal, kollisionsværn, sædepude etc.), bortset fra sele(r) eller fastspændingsremme, skal være mærket tydeligt og uudsletteligt med produktionsår.

2.2.2.2. Skal barnefastholdelsesanordningen anvendes i kombination med en voksensele, skal gjordens korrekte placering tydeligt være angivet på en tegning, der på permanent måde er påført anordningen. Holdes barnefastholdelsesanordningen på plads af voksenselen, skal gjordenes anbringelse ved henholdsvis fremad- og bagudvendende montering være tydeligt angivet på produktet ved farvekodning: Ved fremadvendende montering angives gjordenes anbringelse med rød farve, ved bagudvendende montering med blå farve; samme farve skal anvendes på de mærkater på anordningen, der viser, hvordan den anvendes. Placeringen af henholdsvis selens hofte- og skuldergjord skal være angivet på produktet med farvekoder og/eller tekst. Ovennævnte mærkning skal være synlig, også når anordningen er monteret i køretøjet. For fastholdelsesanordninger af gruppe 0 skal denne mærkning også være synlig, når barnet er anbragt i sædet.

2.2.2.3. På bagudvendende barnefastholdelsesanordninger skal der på permanent måde være påført en mærkat, synlig i monteret stand, med advarslen: LIVSFARE Må ikke anvendes på siddepladser med airbag Denne mærkat skal være affattet på det nationale sprog i den stat, hvor anordningen sælges.

2.2.2.4. For fastholdelsesanordninger til både fremadvendende og bagudvendende placering tilføjes følgende bemærkning: VIGTIGT MÅ IKKE ANVENDES, FØR BARNETS VÆGT ER OVER … (Se brugsanvisning)

2.3. Almindelige forskrifter

2.3.1. Hvert prøveeksemplar indleveret i henhold til punkt 2.1 skal overholde forskrifterne i punkt 2.3-2.7.

2.3.2. For barnefastholdelsesanordninger skal hvert prøveeksemplar indleveret i henhold til punkt 2.1 være i overensstemmelse med de pågældende forskrifter i bilag XVII.

2.3.3. Sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning skal være konstrueret og fremstillet således, at disse, når de er korrekt monteret og anvendes korrekt af brugeren, fungerer effektivt og mindsker risikoen for kvæstelser i tilfælde af ulykker.

2.4. Stive dele

2.4.1. Almindelige bemærkninger

2.4.1.1. Sikkerhedsselens stive dele, som lukkebeslag, justeringsanordninger, befæstigelsesbeslag osv., må ikke have skarpe kanter, der kan forårsage slid eller brud på gjordene ved gnidning.

2.4.1.2. Alle de dele af et selesæt, der kan udsættes for korrosion, skal være passende korrosionsbeskyttede. Efter udførelse af korrosionsprøven i henhold til punkt 2.7.2 må der hverken ses tegn på forandringer, som kan skade anordningens funktion, eller nævneværdig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

2.4.1.3. Stive dele, der skal aflede energi eller underkastes eller overføre en belastning, må ikke være skøre.

2.4.1.4. Sikkerhedsselens stive dele og dele fremstillet af plast skal være placeret og monteret således, at de ved normal brug af motorkøretøjet ikke kan blive fastklemt under et forskydeligt sæde eller i en dør. Opfylder nogen del ikke ovennævnte krav, underkastes den slagsejhedsprøven i punkt 2.7.6.4. Er der synlige brud på plastovertræk eller -dæksler efter afprøvningen, aftages de pågældende plastdele, og det kontrollers, om selesættets øvrige dele stadig yder samme sikkerhed. Yder de øvrige dele af selesættet fortsat sikkerhed og er uden synlige brud, skal det på ny kontrolleres, om sættet opfylder kravene i punkt 2.4.2, 2.4.3 og 2.6.

2.4.1.5. Brug af materialer med vandabsorptionsevne svarende til polymid 6 er forbudt til alle dele, hvis funktion kan funktion kan forventes at påvirkes negativt derved.

2.4.2. Lukkebeslaget

2.4.2.1. Lukkebeslaget skal være konstrueret således, at ukorrekt anvendelse er udelukket. Dette betyder bl.a., at lukkebeslaget ikke må kunne være halvlåst. Måden, det åbnes på, skal være helt indlysende. Den del af spændet, der kan komme i berøring med bæreren, skal have et tværsnitsareal på mindst 20 cm2 og skal være mindst 46 mm bred, målt i et plan beliggende højst 2,5 mm fra berøringsfladen. For lukkebeslag til H-seler anses sidstnævnte krav for opfyldt, hvis lukkebeslagets berøringslade med bærerens krop udgør mellem 20 og 40 cm2.

2.4.2.2. Lukkebeslaget skal forblive lukket uanset dets stilling, også når det ikke er belastet. Det må ikke kunne åbnes ved en belastning på mindre end 1 daN. Lukkebeslaget skal være konstrueret, så det er let at bruge og gribe, og skal forblive lukket ved den i punkt 2.7.9.2 angivne belastning. Lukkebeslaget skal åbnes ved tryk på en trykknap eller lignende. Overfladen, som dette tryk udøves på, skal med knappen i åbneposition have følgende mål, projiceret på et plan vinkelret på knappens indledende bevægelsesretning: — mindst 4,5 cm2 med en mindstebredde på 15 mm for indesluttede anordninger — mindst 2,5 cm2 med en mindstebredde på 10 mm for ikke indesluttede anordninger. Det pågældende område skal være rødt. Ingen anden del af beslaget må have denne farve.

2.4.2.3. Lukkebeslaget skal kunne tåle gentagen brug og skal åbnes og lukkes 5 000 gange under normale brugsbetingelser, før det underkastes den dynamiske afprøvning i punkt 2.7.8. For lukkebeslag til H-seler kan denne prøve udføres, uden at alle låsetunger er ført ind.

2.4.2.4. Lukkebeslaget skal fungere normalt, når det udsættes for den i punkt 2.7.6.3 angivne afprøvning.

2.4.2.5. Den nødvendige kraft til åbning af lukkebeslaget under afprøvningen i punkt 2.7.9 må ikke overstige 6 daN.

2.4.2.6. Lukkebeslaget styrkeprøves efter punkt 2.7.6.1 og i givet fald punkt 2.7.6.5. Det må ikke brydes, deformeres væsentligt eller åbne sig ved den foreskrevne belastning.

2.4.2.7. Indgår der i et lukkebeslag en fælles komponent for to selesæt, således at det i praksis er muligt at koble lukkebeslaget til koblingsanordningen i det ene eller det andet sæt, skal styrke- og udløseprøverne i punkt 2.7.8 og 2.7.9 foretages for begge koblingsmuligheders vedkommende.

2.4.3. Justeringsanordninger

2.4.3.1. To prøveeksemplarer af hver justeringsanordning prøves efter punkt 2.7.4. Gjorden må ikke glide mere end 25 mm i den enkelte justeringsanordning, og summen af de målte glidninger for alle selens justeringsanordninger må ikke være over 40 mm.

2.4.3.2. Alle justeringsanordninger skal styrkeprøves efter punkt 2.7.6.1. De må hverken brydes eller gå løs ved den foreskrevne belastning.

2.4.3.3. Efter afprøvning i henhold til punkt 2.7.6.6 må den nødvendige kraft til at betjene justeringsanordningen manuelt ikke overstige 5 daN.

2.4.4. Befæstigelser og højdejusterbare selebeslag Befæstigelsesbeslagene styrkeprøves efter punkt 2.7.6.1 og 2.7.6.2. Selve de højdejusterbare selebeslag styrkeprøves som foreskrevet i punkt 2.7.6.2 af dette direktiv, medmindre de er afprøvet på køretøjet i medfør af det ændrede Rådets direktiv 76/115/EØF (3) vedrørende forankringer til sikkerhedsseler. Disse dele må hverken brydes eller gå løs ved den foreskrevne belastning.

2.4.5. Retraktorer Retraktorerne skal opfylde følgende forskrifter, herunder styrkeprøverne i punkt 2.7.6.1 og 2.7.6.2.

2.4.5.1. Automatisk retraktor

2.4.5.1.1. Gjorden i en sikkerhedssele med automatisk retraktor må ikke bevæge sig mere end 30 mm mellem retraktorens låsestillinger. Bevæger bæreren sig bagud, skal sikkerhedsselen enten forblive i udgangsstilling eller automatisk vende tilbage til denne stilling, når bæreren på ny bevæger sig fremad.

2.4.5.1.2. Er retraktoren del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,7 daN, målt på den frie længde mellem attrappen og retraktoren i henhold til punkt 2.7.7.4. Er retraktoren del af diagonalgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,2 daN og højst 0,7 daN, målt på tilsvarende måde. Går gjorden gennem en bøjle eller et hjul, skal tilbagetrækningskraften måles på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller hjulet. Har selesættet en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer fuld tilbagetrækning af gjorden, skal denne mekanisme være sat ud af funktion under måling af tilbagetrækningskraften.

2.4.5.1.3. Gjorden skal trækkes ud og rulles op igen 5 000 gange som beskrevet i punkt 2.7.7.1. Retraktoren underkastes derefter den i punkt 2.7.2 anførte korrosionsafprøvning og den i punkt 2.7.7.3 anførte støvafprøvning. Herefter skal den på tilfredsstillende måde trækkes ud og rulles op igen yderligere 5 000 gange, hvorefter den stadig skal opfylde kravene i punkt 2.4.5.1.1 og 2.4.5.1.2. Efter ovennævnte afprøvninger skal retraktoren stadig fungere korrekt og uden vanskelighed rulle gjorden op.

2.4.5.2. Inertiretraktor

2.4.5.2.1. En inertiretraktor skal opfylde følgende krav ved afprøvning efter punkt 2.7.7.2. For enkeltvirkende retraktorer, (jf. punkt 1.8.4.1) gælder kun angivelserne vedrørende deceleration af køretøjet:

2.4.5.2.1.1. Den skal have låst, når reduktionen af køretøjets hastighed når 0,45 g for retraktorer af type 4 og 0,85 g for retraktorer af type 4N.

2.4.5.2.1.2. Den må ikke låse ved en acceleration af gjorden i trækretningen, som er under 0,8 g for retraktorer af type 4 hhv. under 1,0 g for retraktorer af type 4N.

2.4.5.2.1.3. Den må ikke låse ved at blive udsat for en hældning på indtil 12° i nogen retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

2.4.5.2.1.4. Den skal låse, når føleren udsættes for en hældning på mindst 27° eller derover for retraktor af type 4, hhv. mindst 40° for retraktor af type 4N, i en vilkårlig retning fra den af fabrikanten angivne monteringsstilling.

2.4.5.2.1.5. Er retraktorens funktion afhængig af ydre signal eller energikilde, skal anordningen bevirke, at retraktoren automatisk låses ved svigt eller afbrydelse af signalet eller energikilden. For flerdobbeltvirkende retraktorer behøver dette krav dog ikke være opfyldt, forudsat at kun én virkning afhænger af ydre signal eller energikilde, og at svigt af signalet eller energikilden tilkendegives over for føreren ad optisk og/eller akustisk vej.

2.4.5.2.2. En flerdobbeltvirkende inertiretraktor, der aktiveres af gjorden, skal ved afprøvning efter punkt 2.7.7.2 tilfredsstille de anførte krav og desuden låse, når gjorden påføres en acceleration i udtrækningsretningen på mindst 2,0 g.

2.4.5.2.3. Under hver af prøverne i punkt 2.4.5.2.1 og 2.4.5.2.2 må højst 50 mm gjord kunne rulles ud med udgangspunkt i den i punkt 2.7.7.2.1 fastsatte længde, før retraktoren låser. En retraktor anses for at opfylde kravene i punkt 2.4.5.2.1.2, når retraktoren ved den deri angivne acceleration af gjorden ikke låser, før mindst de første 50 mm af gjorden er udrullet med udgangspunkt i den i punkt 2.7.7.2.1 angivne længde.

2.4.5.2.4. Er retraktoren del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,7 daN, målt på den frie længde mellem attrap og retraktor i henhold til punkt 2.7.7.4. Er retraktoren del af en diagonalgjord, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 0,2 daN og højst 0,7 daN, målt på tilsvarende måde. Går gjorden gennem en bøjle eller et hjul, måles tilbagetrækningskraften på den frie længde mellem attrap og bøjle eller hjul. Har selesættet en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer fuld tilbagetrækning af gjorden, skal denne mekanisme være sat ud af funktion under måling af tilbagetrækningskraften.

2.4.5.2.5. Gjorden trækkes ud og rulles op igen 40 000 gange som beskrevet i punkt 2.7.7.1. Retraktoren underkastes derefter den i punkt 2.7.2 anførte korrosionsafprøvning og den i punkt 2.7.7.3 anførte støvafprøvning. Derefter skal den yderligere på tilfredsstillende måde trækkes ud og rulles op igen 5 000 gange, hvorefter den stadig skal tilfredsstille kravene i punkt 2.4.5.2.1 og 2.4.5.2.2, 2.4.5.2.3 og 2.4.5.2.4. Efter de nævnte afprøvninger skal retraktoren stadig fungere korrekt og uden vanskelighed kunne rulle gjorden op igen.

2.4.6. Selestrammer

2.4.6.1. Efter at have været underkastet korrosionsprøvning i henhold til punkt 2.7.2 skal selestrammeren fungere normalt (med stødsensoren tilsluttet til anordningen med de originale stik, men uden at der går strøm gennem disse).

2.4.6.2. Det kontrollers, at uforvarende aktivering af anordningen ikke indebærer risiko for kvæstelser for bæreren.

2.4.6.3. For pyrotekniske selestrammere:

2.4.6.3.1. Efter konditionering som angivet i punkt 2.7.10.2 må selestrammeren ikke være blevet aktiveret af temperaturen og skal fungere normalt.

2.4.6.3.2. Der skal være truffet foranstaltninger til at forhindre, at udstrømmende varm gas kan antænde tilstødende brændbare materialer.

2.5. Gjorde

2.5.1. Almindelige bemærkninger

2.5.1.1. Gjordene skal være udformet således, at det tryk, som de udøver på bærerens krop, fordeles så jævnt som muligt i hele deres bredde og at de ikke snos, selv under belastning. De skal være energiabsorberende og energiafledende. Gjordene skal være således forarbejdet, at de ikke flosser eller trævler ved brugen.

2.5.1.2. Ved en belastning på 980 daN skal gjordens bredde være mindst 46 mm. Denne måling foretages under brudbelastningsafprøvningen i henhold til punkt 2.7.5 og uden at standse prøvningsmaskinen.

2.5.2. Styrke efter konditionering i omgivende temperatur og luftfugtighed For de to gjordprøver konditioneret i overensstemmelse med punkt 2.7.3.1 skal brudstyrken bestemt efter punkt 2.7.5 være mindst 1 470 daN. Forskellen mellem brudstyrken af de to prøver må ikke være større end 10 % af den højeste målte brudstyrke.

2.5.3. Styrke efter særlige konditionering Brudbelastningen for de to gjordprøver konditioneret i overensstemmelse med en af bestemmelserne i punkt 2.7.3 (bortset fra 2.7.3.1) skal mindst være 75 % af gennemsnitsbelastningen bestemt ved afprøvningen i punkt 2.5.2, dog ikke under 1 470 daN. Den tekniske tjeneste kan undlade en eller flere af disse afprøvninger, hvis det anvendte materiales sammensætning eller de foreliggende oplysninger gør dem overflødige.

2.6. Selesæt eller fastholdelsesanordning

2.6.1. Forskrifter for dynamisk prøvning

2.6.1.1. Selesæt eller fastholdelsesanordning underkastes dynamisk afprøvning i henhold til punkt 2.7.8.

2.6.1.2. Den dynamiske afprøvning udføres på to selesæt, der ikke før har været udsat for belastning, medmindre selesættet indgår i en fastholdelsesanordning, i hvilket tilfælde dynamisk afprøvning udføres på fastholdelsesanordningerne for et sammenhængende sæde, der ikke tidligere har været udsat for belastning. Lukkebeslagene til de sæt, der skal afprøves, skal opfylde kravene i punkt 2.4.2.3. For sikkerhedsseler med retraktor skal retraktoren have været underkastet støvprøven efter punkt 2.7.7.3; har seler eller fastholdelsesanordninger pyroteknisk selestrammer, skal de desuden være konditioneret som angivet i punkt 2.7.10.2.

2.6.1.2.1. Selerne skal have været underkastet den i punkt 2.7.2 beskrevne korrosionsprøve, hvorefter lukkebeslagene under normal brug skal underkastes yderligere 500 ganges åbning og lukning.

2.6.1.2.2. For seler med retraktor skal retraktoren have gennemgået prøverne i punkt 2.4.5.1 eller 2.4.5.2. Har en retraktor været underkastet korrosionsprøve efter punkt 2.6.1.2.1, behøver denne dog ikke at blive gentaget.

2.6.1.2.3. Er selen beregnet til brug med højdejusterbare selebeslag (jf. punkt 1.8.6 ovenfor), udføres prøven med dette beslag stillet i de(n) mest ugunstige position(er), valgt af den tekniske tjeneste, der forestår prøverne. Udgøres anordningen til højdejustering imidlertid af selve selens forankring, således som det tillades i Rådets direktiv 76/115/EØF (4), kan den tekniske tjeneste, der forestår prøverne, efter eget ønske vælge at anvende bestemmelserne i punkt 2.7.8.1 nedenfor.

2.6.1.2.4. For sikkerhedsseler med selestrammer kan minimumskravet til bevægelse i punkt 2.6.1.4.1 sættes ned til halve. I nærværende tilfælde skal anordningen være i funktion.

2.6.1.3. Ved denne prøve skal følgende krav være opfyldt:

2.6.1.3.1. ingen del af et selesæt eller en fastholdelsesanordning, der skal sikre fastholdelse af de personer, som befinder sig i køretøjet, må briste, og hverken lukkebeslag, spærreanordning eller forskydningsanordning må lukke sig op, og

2.6.1.3.2. for hofteseler skal attrappens forskydning fremad i hoftehøjde være mellem 80 og 200 mm; for H-seler skal kan den for hoften angivne mindste forskydning nedsættes til det halve. For andre typer sikkerhedsseler skal forskydningen fremad være mellem 100 og 200 mm i hoftehøjde og mellem 100 og 300 mm i brysthøjde; disse forskydninger måles ved de i bilag VIII, figur 6, angivne målepunkter.

2.6.1.3.3. Hvis en sikkerhedssele er beregnet til brug ved et forsæde ved siden, hvor der er monteret airbag, tillades brystkassens referencepunkts forskydning at overskride kravene i punkt 2.6.1.3.2, hvis dets hastighed ikke er større end 24 km/h ved denne værdi.

2.6.1.4. For fastholdelsesanordninger

2.6.1.4.1. kan det tillades, at brystkassens referencepunkt bevæger sig mere end angivet i punkt 2.6.1.3.2, hvis det ved beregninger eller yderligere afprøvninger er godtgjort, at ingen del af overkrop eller hoved på den anvendte i den dynamiske prøve kan støde mod nogen af køretøjets stive dele; dog må brystkassen støde mod styreapparatet, forudsat at dette opfylder kravene i Rådets direktiv 74/297/EØF (5), og at berøring finder sted ved en hastighed på højst 24 km/h. Når denne bedømmelse foretages, skal sædet være i den i punkt 2.7.8.1.5 foreskrevne stilling.

2.6.1.4.2. I køretøjer, hvor sådanne anordninger anvendes, skal de forskydnings- og spærreanordninger, der gør det muligt for bagsædepassagerer at stige ud af bilen, stadig kunne håndbetjenes efter udførelse af den dynamiske prøve.

2.6.1.5. For fastholdelsesanordninger kan større forskydninger end angivet i punkt 2.6.1.3.2 dog godtages, forudsat at den øverste forankring på sædet er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i direktiv 76/115/EØF, bilag I, punkt 5.5.4. Nærmere oplysninger om den pågældende fastholdelsesanordning skal være indeholdt i det i bilag II, tillæg 3 og 4, nævnte tillæg til typegodkendelsesattesten.

2.6.2. Styrke efter konditionering ved slid

2.6.2.1. Brudbelastningen for de to prøver, der er konditioneret i henhold til punkt 2.7.3.6, bestemmes efter punkt 2.5.2 og 2.7.6. Den skal være mindst 75 % af den gennemsnitlige brudbelastning målt på nye gjorde, og mindst lig den foreskrevne minimumsbelastning for de afprøvede stykker. Forskellen mellem de to prøvers brudbelastninger må ikke være over 20 % af den størst målte brudbelastning. For prøver af type 1 og type 2 måles trækstyrken kun på gjordprøverne (punkt 2.7.5). For prøver af type 3 måles trækstyrken på gjorden og de pågældende stive dele (punkt 2.7.6).

2.6.2.2. Nedenstående skema angiver de dele, som skal konditioners ved slid, og hvilken konditionering de skal gennemgå. Ved hver konditionering anvendes et nyt prøvestykke.



Type 1-konditionering Type 2-konditionering Type 3-konditionering Befæstigelsesbeslag — — × Sidebøjle eller -hjul — × — Lukkebeslag — × × Justeringsanordning × — × Dele fastsyet på gjorden — — ×

2.7. Afprøvninger

2.7.1. Anvendelsen af de prøveeksemplarer, der indsendes til EF-komponenttypegodkendelse af en type sikkerhedssele eller fastboldelsesanordning (se bilag XIV).

2.7.1.1. Der bruges to seler eller fastholdelsesanordninger til kontrol af lukkebeslaget, til lavtemperaturprøvning af lukkebeslaget, til eventuel udførelse af lavtemperaturprøven i punkt 2.7.6.4, holdbarhedsprøve på lukkebeslaget, korrosionsprøve på selen, funktionsprøver på retraktoren og oplukningsprøve på lukkebeslaget efter den dynamiske prøve. En af disse to prøver anvendes til kontrol af sele eller fastholdelsesanordning.

2.7.1.2. Én sele eller ét fashtoldelsessystem anvendes til kontrol af lukkebeslaget og til styrkeprøvning af lukkebeslag, befæstigelsers forankringer, justeringsanordninger for selen og, om nødvendigt, retraktorer.

2.7.1.3. To seler eller fastholdelsesanordninger anvendes til kontrol af lukkebeslaget, mikroglideprøve og slidprøve.

2.7.1.4. Gjordprøven anvendes til bestemmelse af gjordens brudbelastning. En del af denne prøve skal opbevares, så længe typegodkendelsen gælder.

2.7.2. Korrosionsafprøvning

2.7.2.1. Et helt selesæt anbringes i et prøvningskammer, som angivet i bilag XIII. Har selesættet retraktor, skal gjorden trækkes ud i sin fulde længde minus 300 ± 3 mm. Bortset fra korte afbrydelser, der måtte være nødvendige til f.eks. kontrol og efterfyldning af saltopløsning, skal afprøvningen vare uafbrudt 50 timer.

2.7.2.2. Til slut vaskes sættet forsigtigt eller skylles i rent rindende vand ved en temperatur ikke over 38 °C for at fjerne eventuelle saltaflejringer og tørrer derefter i stuetemperatur i 24 timer før undersøgelse i henhold til punkt 2.4.1.2.

2.7.3. Konditionering af gjordene til afprøvning af brudbelastning Prøver klippet af den i punkt 2.1.3.2 omhandlede gjord konditioneres på følgende måde:

2.7.3.1. Konditionering ved stuetemperatur og normal luftfugtighed Gjorden konditioneres i mindst 24 timer i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed. Foretages afprøvningen ikke straks efter konditioneringen, anbringes stykket i hermetisk lukket beholder indtil afprøvningens begyndelse. Brudbelastningen skal bestemmes mindre end fem minutter efter, at prøven er taget ud af konditioneringsatmosfære eller beholder.

2.7.3.2. Konditionering med lys

2.7.3.2.1. Forskrifterne i rekommandation ISO/R 105-B 02-1978 finder anvendelse. Gjorden udsættes for lys, indtil der er fremkommet en ændring af blå standardfarve nr. 7 svarende til en kontrast lig trin 4 på gråskalaen.

2.7.3.2.2. Gjorden konditioneres derefter i mindst 24 timer i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og a 65 ± 5 % relativ fugtighed. Kan prøvning ikke udføres straks efter konditionering, opbevares gjordprøven i tæt lukket beholder, indtil prøven påbegyndes. Brudbelastningen skal bestemmes inden fem minutter efter, at prøven er taget ud af konditioneringsatmosfære eller beholder.

2.7.3.3. Konditionering med kulde

2.7.3.3.1. Gjorden konditioneres i mindst 24 timer i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed.

2.7.3.3.2. Gjorden anbringes derefter i halvanden time på en plan flade i fryserum med en lufttemperatur på - 30 ± 5 °C. Derefter foldes prøven, og folden belastes med en masse på 2 kg, som også er afkølet til - 30 ± 5 °C. Efter endnu 30 minutters belastning i samme fryserum fjernes massen, og brudbelastningen bestemmes inden fem minutter efter, at prøven er taget ud af fryserummet.

2.7.3.4. Konditionering med varme

2.7.3.4.1. Gjorden anbringes i tre timer i varmeskab i en atmosfære med en temperatur på 60 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed.

2.7.3.4.2. Brudbelastningen bestemmes inden fem minutter efter, at prøvestykket er taget ud af varmeskabet.

2.7.3.5. Konditionering med vand

2.7.3.5.1. Gjorden nedsænkes helt i tre timer i destilleret vand af 20 ± 5 °C tilsat en anelse aktiverende stof (befugtningsmiddel). Der kan anvendes alle typer befugtningsmidler, som er egnede for det pågældende gjordmateriale.

2.7.3.5.2. Brudbelastningen bestemmes inden ti minutter efter, at prøvestykket er taget op af vandet.

2.7.3.6. Konditionering ved slid

2.7.3.6.1. Konditionering ved slid skal foretages ved alle de anordninger, hvor gjorden er i direkte kontakt med en af sikkerhedsselens stive dele. Type 1-slidprøve (punkt 2.7.3.6.4.1) behøver dog ikke foretages på justeringsanordningen, hvis mikroglidetesten (punkt 2.7.4) har vist, at gjorden glider mindre end halvt så langt som den foreskrevne værdi. Prøvningsanordningen skal indstilles således, at gjordens placering i forhold til kontaktfladen er tilnærmelsesvis uændret.

2.7.3.6.2. Inden slidkonditionering opbevares prøverne i mindst 24 timer i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og 65 ± 5 % relativ fugtighed. Ved prøven skal rumtemperaturen være mellem 15 og 30 °C.

2.7.3.6.3. Skemaet angiver kraverne for hver konditioneringsproces.



Belastning (daN) Frekvens (Hz) Antal prøvecykler Forskydning (mm) Type 1-konditionering 2,5 0,5 5 000 300 ± 20 Type 2-konditionering 0,5 0,5 45 000 300 ± 20 Type 3-konditionering (1) 0-5 0,5 45 000 — (1) Se punkt 2.7.3.6.4.3. Forskydningen i skemaets femte søjle er amplituden af gjordens frem- og tilbagegående bevægelse.

2.7.3.6.4. Særlige vilkår for konditioneringen

2.7.3.6.4.1. Konditionering type 1 anvendes til gjorde, der passerer gennem en justeringsanordning. Den ene sektion af gjorden påføres en konstant lodret belastning på 2,5 daN. Den anden sektion, der anbringes vandret, udsættes for en frem- og tilbagegående bevægelse. Justeringsanordningen indstilles således, at den vandrette sektion af gjorden forbliver strakt (se bilag XII, figur 1).

2.7.3.6.4.2. Konditionering type 2 anvendes til gjorde, der skifter retning ved at passere gennem en stiv del. Under konditioneringen skal vinklerne mellem gjordens to sektioner være i overensstemmelse med figur 2 i bilag XII. Der påføres en konstant belastning på 0,5 daN. Hvis gjorden skifter retning flere end én gang ved at løbe gennem en stiv del, kan belastningen på 0,5 daN øges, så der opnås den foreskrevne forskydning på 300 mm af gjorden gennem den pågældende stive del.

2.7.3.6.4.3. Konditionering type 3 anvendes til gjorde, der er fastgjort til et beslag ved syning eller lignende. Den samlede forskydning er på 300 ± 20 mm, og belastningen på 5 daN påføres kun i en periode, der svarer til en strækning på 100 ± 20 mm pr. halvcyklus (se figur 3 i bilag XII).

2.7.4. Mikroglideprøve (se figur 3 i bilag XII).

2.7.4.1. De prøver eller anordninger, der skal underkastes mikroglideprøvning, anbringes forinden i mindst 24 timer i en atmosfære med en temperatur på 20 ± 5 °C og de 65 ± 5 % relativ fugtighed. Afprøvningen udføres ved en temperatur på mellem 15 og 30 °C.

2.7.4.2. På afprøvningsstanden kontrolleres, at den frie ende af justeringsanordningen vender opad eller nedad som i køretøjet.

2.7.4.3. Den nederste ende belastes med 5 daN. Den anden ende bevæges frem og tilbage med en amplitude på 300 + 20 mm (se figur).

2.7.4.4. Er der en løs ende, som danner en reserve af gjord, må den under ingen omstændigheder fæstnes eller klemmes fast til den strakte ende.

2.7.4.5. På afprøvningsstanden påses, at når gjorden er slap, hænger den nedad i en bue, som når den er monteret i køretøjet. Afprøvningsstandens belastning på 5 daN skal påføres i lodret retning for at undgå, at belastningen svinger, og at gjorden snos. Befæstigelsesanordningen skal fæstnes til belastningen på 5 daN som i køretøjet.

2.7.4.6. Før den egentlige afprøvning påbegyndes, gennemføres 20 cykler, for at den selvstrammende anordning kan virke korrekt.

2.7.4.7. Der skal gennemføres 1 000 cykler ved frekvensen 0,5 pr. sekund med amplitude 300 ± 20 mm. Belastningen på 5 daN påføres kun i et tidsrum, som svarer til den tid, det tager at gennemløbe 100 ± 20 mm pr. halve cyklus.

2.7.5. Bestemmelse af gjordens brudbelastning (statisk afprøvning)

2.7.5.1. Afprøvningerne skal hver gang foretages på to nye prøver, af passende længde, som er konditioneret i overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.7.3.

2.7.5.2. Hver af prøverne monteres i indspændingshovedet på en trækprøvningsmaskine. Indspændingshovederne skal være konstrueret således, at brud på gjorden inde i disse eller i nærheden af dem ikke finder sted. Bevægelseshastigheden skal være ca. 100 mm i minuttet. Ved afprøvningens begyndelse skal gjordens fri længde mellem indspændingshovederne være 200 mm ± 40 mm.

2.7.5.3. Når belastningen når 980 daN, måles gjordens bredde uden at standse maskinen.

2.7.5.4. Derefter øges belastningen, indtil gjorden brydes, og brudbelastningen registreres.

2.7.5.5. Hvis prøven glider eller brydes i indspændingshovederne eller brydes mindre end 10 mm fra et af disse, skal den pågældende afprøvning lades ude af betragtning og ny gjordprøve afprøves.

2.7.6. Statisk afprøvning af selens enkelte dele, herunder de stive dele

2.7.6.1. Lukkebeslaget og justeringsanordningen forbindes med trækprøvningsmaskinen ved hjælp af deres normale befæstigelser, hvorefter belastningen øges indtil 980 daN. For H-seler skal lukkebeslaget tilsluttes prøveapparatet med de gjorde, der er fastgjort til lukkebeslaget, og låsetungen eller de to låsetunger anbringes tilnærmelssesvis symmetrisk om lukkebeslagets geometriske centrum. Er lukkebeslag eller justeringsanordning del af et befæstigelsesbeslag eller af en komponent, der er fælles med en trepunktssele, afprøves vedkommende lukkebeslag eller justeringsanordning sammen med befæstigelsesbeslaget som angivet i punkt 2.7.6.2, bortset fra retraktorer med venderulle ved gjordens øverste befæstigelse, for hvilke der skal anvendes en prøvebelastning på 980 daN, og længden af resterende gjord på rullen skal være så nær 450 mm som muligt.

2.7.6.2. Befæstigelsesbeslagene og eventuelle højdejusterbare selebeslag afprøves som angivet i punkt 2.7.6.1, dog skal belastningen være 1 470 daN og, med forbehold af bestemmelserne i andet punktum i punkt 2.7.8.1, påføres under de mest ugunstige omstændigheder, der må forventes at forekomme i et køretøj, hvor selen er korrekt monteret. For retraktorer skal afprøvningen finde sted, når gjorden er helt udrullet.

2.7.6.3. To prøver af det komplette selesæt anbringes i fryserum ved en temperatur af - 10 ± 1 °C i to timer. Straks efter at være taget ud af fryserummet skal lukkebeslagets dele lukkes manuelt.

2.7.6.4. To prøveeksemplarer af det komplette selesæt anbringes i fryserum ved en temperatur - 10 ± 1 °C i to timer. Alle stive dele og plasticdele, der underkastes afprøvningen, anbringes efter tur på en flad stålplade (som har været anbragt i fryserummet samtidig med prøvestykkerne); pladen anbringes vandret på en kompakt, stiv blok med en masse på mindst 100 kg; inden 30 sekunder efter, at prøverne er taget ud af fryserummet, lader man en stålblok på 18 kg falde ned på disse fra en højde af 300 mm. Denne bloks anslagsflade skal have en hårdhed på mindst 45 HRC og være konveks med en krumningsradius på 10 mm i tværaksens plan og 150 mm i længdeaksens plan. For det ene prøveeksemplar anbringes stålblokken med aksen på langs af gjorden, for det andet prøveeksemplar på tværs af gjorden.

2.7.6.5. Lukkebeslag, som har dele fælles for to sikkerhedsseler, underkastes en belastning, der simulerer normale brugsvilkår i et køretøj, hvor sæderne er indstillet til deres midterstilling. Belastningen påføres i den i punkt 2.7.8.1 angivne retning. En belastning på 1 470 daN påføres begge selerne samtidig. I bilag XI er vist et passende apparatur til ovennævnte prøvning.

2.7.6.6. Ved afprøvning af eventuelle håndbetjente justeringsanordninger trækkes gjorden ud af anordningen under hensyntagen til normale brugsvilkår med en jævn hastighed af ca. 100 mm/s, og den maksimale kraft måles med en tolerance på 0,1 daN efter at de første 25 mm gjord er trukket ud. Prøven gennemføres i begge gjordens vandringsretninger gennem justeringsanordningen, efter at gjorden har gennemført 10 cykler inden målingen.

2.7.7. Supplerende prøver for retraktorer

2.7.7.1. Retraktormekanismens holdbarhed

2.7.7.1.1. Gjorden udtrækkes og oprulles det foreskrevne antal gange med højst 30 frem- og tilbagegående bevægelser i minuttet. Ved inertiretraktorer giver man ved hver femte bevægelse gjorden et ryk, der låser retraktoren. Samme antal ryk påføres 5 forskellige steder på gjorden, når denne henholdsvis er trukket ud til 90, 80, 75, 70 og 65 % af gjordens totale længde. Er gjorden imidlertid længere end 900 mm, sættes de nævnte procenttal i forhold til de 900 mm gjord, der er tilbage i retraktoren.

2.7.7.1.2. I bilag IV findes beskrivelse af et apparatur beregnet på de i punkt 2.7.7.1.1 angivne afprøvninger.

2.7.7.2. Inertiretraktorers låsning

2.7.7.2.1. Retraktoren afprøves, mens 300 ± 3 mm gjord stadig er oprullet i retraktoren.

2.7.7.2.1.1. For inertiretraktorer, der låses ved en accelererende bevægelse af gjorden, skal udtrækningen af gjorden ske i den retning, der normalt forekommer, når retraktoren er monteret i et køretøj.

2.7.7.2.1.2. Når retraktorer afprøves for følsomhed over for deceleration af køretøjet, skal udtrækningen ske efter to på hinanden vinkelrette akser, som er vandrette, hvis retraktoren er bestemt til montering i et køretøj efter selefabrikantens angivelse. Den ene akse skal være den, som af den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen, anses for mest ugunstig for låsemekanismens funktion.

2.7.7.2.2. I bilag V findes en beskrivelse af passende apparatur til de i punkt 2.7.7.2.1 angivne afprøvninger. Apparaturet skal være udført således, at den krævede acceleration nås, inden gjorden er trukket mere end 5 mm ud af retraktoren, og således, at udtrækningen sker med en gennemsnitlig tilvækst i accelerationen på mindst 25 g/s og højst 150 g/s.

2.7.7.2.3. For at kontrollere overensstemmelse med forskrifterne i punkt 2.4.5.2.1.3 og 2.4.5.2.1.4 monteres retraktoren på en vandret plade, og denne vippes med en hastighed af højst 2° i sekundet, indtil retraktoren låser. Afprøvningen gentages i andre retninger for at sikre, at kravene er opfyldte.

2.7.7.3. Støvbestandighed

2.7.7.3.1. Retraktoren anbringes i et prøvningskammer som vist i bilag VI, således at den vender samme vej, som når den er monteret i køretøjet. Prøvningskammeret indeholder støv, der holder specifikationerne i punkt 2.7.7.3.2. Retraktoren gjord trækkes 500 mm ud og holdes i denne stilling, bortset fra at gjorden rulles op og trækkes ud 10 gange inden 1-2 minutter efter hver støvblæsning. I 5 timer blæses der hvert 20. minut støv i 5 sekunder op mod retraktoren ved hjælp af trykluft, der er tør og fri for olie og fedt, med et overtryk på 5,5 × 105 ± 0,5 × 105 Pa gennem en dyse med en diameter på 1,5 ± 0,1 mm.

2.7.7.3.2. Det støv, der anvendes ved afprøvningen i punkt 2.7.7.3.1, består af omkring 1 kg tør kvarts. Formalingsgraden skal være som følger: a) 99-100 % sigtegennemgang ved 150 µm maskeåbning og tråddiameter 104 µm b) 76-86 % sigtegennemgang ved 105 µm maskeåbning og tråddiameter 64 µm c) 60-70 % sigtegennemgang ved 75 µm maskeåbning og tråddiameter 52 µm.

2.7.7.4. Oprulningskraft

2.7.7.4.1. Oprulningskraften måles på et selesæt, som anbringes på en attrap som ved den dynamiske afprøvning efter punkt 2.7.8. Spændingen i gjorden måles i det punkt, der netop er fri af attrappen (men så nær ved denne som muligt), mens gjorden rulles op med en hastighed på omkring 0,6 m/min.

2.7.8. Dynamiske afprøvninger af selesæt eller fastholdelsesanordning

2.7.8.1. Selesættet anbringes på en prøvningsvogn udstyret med sæde og de i bilag VII angivne forankringer. Er sættet beregnet til et bestemt køretøj eller til bestemte køretøjstyper, fastsættes afstandene mellem attrappen og forankringerne dog af den tekniske tjeneste, der forestår afprøvningerne, i henhold til enten monteringsvejledningerne for selen eller oplysninger fra køretøjets fabrikant. Når der i dette tilfælde er foretaget dynamisk afprøvning for en køretøjstype, behøver den ikke at gentages for andre køretøjstyper, når hvert forankringspunkt er mindre end 50 mm fra det tilsvarende forankringspunkt for den afprøvede sele. Alternativt kan fabrikanten til afprøvningen fastsætte hypotetiske forankringspunkter for at medtage det maksimale antal reelle forankringspunkter. Har selen højdejusterbart beslag som defineret i punkt 1.8.6 ovenfor, skal beslagets placering og fastgørelse være den samme som for den pågældende køretøjskonstruktion.

2.7.8.1.1. For sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger med selestrammer, der er afhængig af andre dele end dem, der indgår i selve selesættet, monteres selesættet på afprøvningsvognen sammen med de nødvendige yderligere køretøjsdele som beskrevet i punkt 2.7.8.1.2 til 2.7.8.1.6. Alternativt kan fabrikanten i tilfælde, hvor selestrammeren ikke kan afprøves på afprøvningsvognen, godtgøre, at selestrammeren opfylder forskrifterne i direktivet, ved hjælp af en sædvanlig frontalkollisionstest ved 50 km/h efter ISO-procedure 3560 (1975/11/01 — Road Vehicles — Frontal fixed barrier collision test method). Er sikkerhedsselen del af en anordning omfattet af en ansøgning om komponenttypegodkendelsen som fastholdelsesanordning, skal selen monteres på den del af køretøjets opbygning, den normalt monteres på, og denne del fastgøres på prøvningsvognen på følgende måde:

2.7.8.1.2. Til fastholdelse af køretøjet under prøven må ikke anvendes en metode, der styrker sædernes eller sikkerhedsselernes forankringspunkter eller nedsætter konstruktionens normale deformation. Ingen del af køretøjets forparti må medtages under forsøget, hvis det ved at begrænse attrappens fremadrettede bevægelse, bortset fra fødderne, kunne tænkes at formindske den belastning, der påføres fastholdelsanordningen. De manglende dele kan erstattes af dele af tilsvarende styrke, forudsat at disse ikke hindrer attrappens fremadrettede bevægelse.

2.7.8.1.3. Et befæstigelsesbeslag anses for tilfredsstillende, hvis det er uden indvirkning på et areal, der dækker hele konstruktionens bredde, og såfremt køretøjet eller konstruktionen blokeres eller standses foran i en afstand på mindst 500 mm fra fastholdelsesanordningens forankringspunkt. Bagtil skal opbygningen fæstnes tilstrækkeligt langt fra forankringspunkterne til, at kravene i punkt 2.7.8.1.2 er opfyldt.

2.7.8.1.4. Sæderne indstilles og anbringes i den kørselsstilling, der af den tekniske tjeneste, som forestår typegodkendelsesprøvningen, anses for mest ufordelagtig for styrken og er forenelig med attrappens anbringelse i køretøjet. Sædernes stilling angives i afprøvningsrapporten. Har sædet indstilleligt ryglæn, anbringes dette efter fabrikantens angivelse; findes ingen sådan angivelse, fastlåses det, så det danner en vinkel med sædet så nær 25o som muligt for køretøjer af klasse M1 og N1, og så nær 15o som muligt for køretøjer af alle andre klasser.

2.7.8.1.5. Til bedømmelse af kravene i punkt 2.6.1.3.1 skal sædet anses for værende i den længst fremskudte kørelsstilling, som attrappens dimensioner tillader.

2.7.8.1.6. Alle siddepladser i samme udelte sæde afprøves samtidig.

2.7.8.2. Selesættet anbringes på følgende måde på den i bilag VIII beskrevne attrap. Et bræt med tykkelse 25 mm anbringes mellem attrappens ryg og sædets ryg. Selen spændes stramt på attrappen. Derefter fjernes brættet, og attrappen anbringes således, at dens ryg er i kontakt med ryglænet i hele sin længde. Det kontrolleres, at lukkebeslagets to dele er således i indgreb med hinanden, at der ikke er risiko for forringelse af låsemekanismens pålidelighed.

2.7.8.3. De frie ender af gjordene skal være ført tilstrækkelig langt gennem justeringsanordningerne til at kunne optage glidningen.

2.7.8.4. Vogne skubbes derefter fremad, således at dens frie hastighed ved sammenstødet er 50 ± 1 km/h, og således at attrappen forbliver ubevægelig. Vognens standselængde skal være 400 ± 50 mm. Vognen skal forblive i vandret stilling under decelerationen. Vognens deceleration opnås ved at anvende den i bilag VII viste anordning eller enhver anden anordning, der giver samme resultat. Prøvningsapparaturet skal være i overensstemmelse med de i bilag IX angivne specifikationer.

2.7.8.5. Vognens hastighed umiddelbart før anslaget, attrappens forskydning fremad og brystkassens hastighed ved en forskydning på 300 mm måles.

2.7.8.6. Efter anslaget skal selesættet eller fastholdelsesanordningen og disses stive dele undersøges visuelt, uden at lukkebeslaget åbnes, for at afgøre om der er svigt eller brud. For fastholdelsesanordninger kontrolleres ligeledes efter afprøvningen, hvorvidt de dele af køretøjets opbygning, der er fastgjort til vognen, er varigt deformerede. Findes sådan deformation, skal den tages i betragtning ved beregningen efter punkt 2.6.1.4.1.

2.7.9. Afprøvning af lukkebeslagets åbning

2.7.9.1. Til denne afprøvning anvendes de selesæt, der allerede har været underkastet den dynamiske afprøvning i punkt 2.7.8.

2.7.9.2. Selesættet afmonteres fra prøvningsvognen, uden at lukkebeslaget åbnes. Lukkebeslaget påføres en direkte trækbelastning via de gjorde, der er fastgjort til det, således at alle gjorde underkastes en belastning på 60/n daN; »n« er antallet af gjorde, der er forbundet med lukkebeslaget, når det er fastlåst, idet minimumsværdien sættes til 2. Hvis lukkebeslaget er forbundet med en stiv del, påføres kraften under hensyntagen til den vinkel, som lukkebeslaget og den stive del dannede under den dynamiske afprøvning. Ved en hastighed på 400 ± 20 mm/min påføres det geometriske centrum af lukkebeslagets udløserknap en belastning langs en fast akse, der er parallel med knappens indledende bevægelsesretning. Under påføring af den til åbning af lukkebeslaget krævede kraft fastholdes beslaget på et stift underlag. Den ovenfor omhandlede belastning må ikke overstige den i punkt 2.4.2.5 fastsatte grænse. Afprøvningsapparaturets kontaktflade skal være sfærisk med en radius på 2,5 ± 0,1 mm. Dets overflade skal være blankpoleret metal.

2.7.9.3. Åbningskraften måles, og ethvert svigt af lukkebeslaget noteres.

2.7.9.4. Efter afprøvningen af lukkebeslagets åbningsmekanisme undersøges alle de dele, der indgår i sættet eller fastholdelsesanordningen, og som har været underkastet afprøvningerne i punkt 2.7.8, og i prøvningsrapporten angives omfanget af skader, der er påført selesættet eller fastholdelsesanordningen ved den dynamiske afprøvning.

2.7.10. Yderligere afprøvninger af sikkerhedsseler med selestrammer — Konditionering Selestrammeren kan adskilles fra sikkerhedsselen med henblik på at blive afprøvet og anbragt i 24 timer i en temperatur de 60 ± 5 °C. Temperaturen sættes derefter op til 100 ± 5 °C to timer. Endelig anbringes den i 24 timer i en temperatur på - 30° ± 5 °C. Efter konditionering varmes selestrammeren op til stuetemperatur. Har den været adskilt fra sikkerhedsselen, monteres den igen på denne.

2.7.11. Afprøvningsrapport Afprøvningsrapporten skal indeholde resultatet af de i punkt 2.7 fastsatte afprøvninger, bl.a. prøvningsvognens hastighed, attrappens maksimale fremadrettede bevægelse, lukkebeslagets anbringelse, lukkebeslagets åbningskraft samt alle svigt eller brud. Er de i bilag VII fastsatte forankringer ikke benyttet i overensstemmelse med punkt 2.7.8.1, skal afprøvningsrapporten indeholde en beskrivelse af sættets eller fastholdelsessystemets montering samt væsentlige vinkler og mål. Afprøvningsrapporten skal ligeledes beskrive alle deformationer eller brud på lukkebeslaget som følge af afprøvningen. For fastholdelsesanordninger skal afprøvningsrapporten ligeledes angive den måde, på hvilken køretøjets opbygning er fastgjort til prøvningsvognen, sædernes anbringelse og ryglænenes hældning. Hvis attrappens fremadrettede bevægelse går ud over de i punkt 2.6.1.3 angivne værdier, skal afprøvningsrapporten angive, hvorvidt kraverne i punkt 2.6.1.4.1 er opfyldt.

2.8. Produktionens overensstemmelse

2.8.1. Sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger, der godkendes i medfør af dette direktiv, skal være fremstillet således, at de er i overensstemmelse med den godkendte type ved at opfylde de i punkt 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 og 2.7 overfor anførte forskrifter.

2.8.2. For at kontrollere, at forskrifterne i punkt 2.8.1 er opfyldt, skal der foretages passende produktionskontrol.

2.8.3. Som hovedregel skal der træffes foranstaltninger til at sikre produktionens overensstemmelse i henhold til bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF, artikel 10.

2.8.3.1. Særlige bestemmelse, som angiver, hvilke prøver der skal udføres og med hvilke intervaller, findes i dette direktiv bilag XVI, henholdsvis i bilag 16 til det i bilag XVII nævnte dokument.

2.9. Vejledning

2.9.1. Sikkerhedsseler, der ikke leveres sammen med et køretøj, skal på emballagen og i monteringsvejledningen være forsynet med tydelig angivelse af, hvilke køretøjstyper de er beregnet til.

2.9.2. Alle barnefastholdelsesanordninger skal ledsages af den i bilag X beskrevne vejledning.

3. KRAV TIL MONTERINGEN I KØRETØJET

3.1. Køretøjernes udstyr (6).

3.1.1. Sæderne i køretøjer i klasse M og N omfattet af artikel 9 skal være udstyret med sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger, som opfylder forskrifterne i dette direktiv (med undtagelse af køretøjer i klasse M2 og M3, der er udformet som bybusser og har pladser specielt beregnet til stående passagerer).

3.1.2. På de pladser, hvor sikkerhedssele/fastholdelsesanordning kræves, skal anvendes de i bilag XV anførte typer (som hverken må have retraktor uden låsemekanisme (1.8.1) eller manuel retraktor (1.8.2)). Ved alle siddepladser, hvor hofteseler af type B er specificeret i bilag XV, tillades hofteseler af type Br3, medmindre de ved brug efter at være spændt normalt ruller sig så meget op, at det væsentligt forringer komforten.

3.1.3. Er et køretøj monteret med indbygget barnefastholdelsesanordning, skal det opfylde de pågældende krav i bilag XVII.

3.1.4. Når der ikke kræves sikkerhedsseler, kan fabrikanten vælge at anvende enhver type sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning, som er i overensstemmelse med dette direktiv. Ved siddepladser, hvor der angives hofteseler i bilag XV, kan der som alternativ monteres A-typeseler af de typer, der er tilladt i henhold til bilag XV.

3.1.5. Ved trepunktsseler forsynet med retraktorer skal mindst én retraktor virke på diagonalgjorden.

3.1.6. Bortset fra køretøjer i klasse M1 tillades inertiretraktor med låsemekanisme af type 4N (1.8.5) i stedet for retraktor af type 4 (1.8.4), når det godtgøres over for den tjeneste, der forstår afprøvningerne, at det ikke vil være praktisk muligt at montere en type 4-retraktor.

3.1.7. Ved de midter- og yderpladser på forsædet, som er vist i bilag XV og mærket »*«, anses hofteseler af den i samme bilag angivne type for tilstrækkelige, når forruden ligger uden for den i direktiv 74/60/EØF, bilag II definerede referencezone. For sikkerhedsseler betragtes forruden som en del af referencezonen, hvis den kan komme i statisk kontakt med prøveapparaturet efter den i bilag II til direktiv 74/60/EØF beskrevne metode.

3.1.8. Alle de i bilag XV angivne siddepladser, der er mærket »#« og er »udsatte« som defineret i punkt 3.1.9, skal være forsynet med hoftesele af en de i bilag XV specificerede typer.

3.1.9. En »udsat siddeplads« er en plads, hvor der ikke er nogen »beskyttelseszone« foran sædet inden for et område afgrænset — af to vandrette planer, hvoraf det ene går gennem H-punktet og det andet 400 mm oven over dette — af to lodrette længdeplaner, som er symmetriske i forhold til H-punktet og med et mellemrum på 400 mm — bagtil af et lodret tværplan 1,30 m fra H-punktet. I forbindelse med dette krav forstås ved »beskyttelseszone« en ubrudt, tilstrækkelig stærk overflade, for hvilken der gælder følgende: Hvis en kugle med diameter 165 mm projiceres geometrisk i vandret længderetning gennem et vilkårligt punkt af det ovenfor definerede område og gennem kuglens centrum, vil beskyttelseszonen ikke have nogen åbning, som kuglens geometrisk projektion kan passere igennem. En plads anses for en »udsat siddeplads«, når det samlede overfladeareal af beskyttelseszonerne inden for det ovenfor definerede område er mindre end 800 cm2.

3.1.10. Siddepladser, der i bilag XV er mærket med symbolet » «, skal have trepunktsseler af en i bilag XV angiven type, medmindre en af følgende betingelser er opfyldt: — umiddelbart foran den pågældende plads findes et sæde eller andre køretøjsdele, som er i overensstemmelse med Rådets direktiv 74/408/EØF (7), bilag III, tillæg 1, punkt 3.5, eller — der er ingen del af køretøjet i referenceområdet, eller — når køretøjet er i bevægelse — ingen del er i stand dertil, eller — de af køretøjets dele, der er inden for ovennævnte referenceområde, opfylder kraverne til energioptagelse i direktiv 74/408/EØF, bilag III, tillæg 6, i hvilket tilfælde topunktsseler af en i bilag XV beskreven type kan godkendes.

3.1.11. Bortset fra det i punkt 3.1.12 omhandlede tilfælde skal alle siddepladser til passagerer, som er monteret med airbag, være forsynet med en advarsel mod brug af bagudvendende barnefastholdelsesanordning på det pågældende sæde.. Advarselsetiketten, som består af et piktogram eventuelt med supplerende tekst, skal være solidt fastgjort og placeret således, at den er let synlig for en person, der skal til at anbringe en bagudvendende barnefastholdelsesanordning på det pågældende sæde. I figur 1 er vist et eksempel på udformningen af et piktogram. Er advarslen ikke er synlig, når døren er lukket, skal der være permanent synlig henvisning.

3.1.12. Kravene i punkt 3.1.11 finder ikke anvendelse, hvis køretøjet er monteret med en anordning, der automatisk detekterer tilstedeværelsen af en bagudvendende barnefastholdelsesanordning og sikrer, at airbaggen ikke udløses, når en sådan barnefastholdelsesanordning er monteret.

3.1.13. For sæder, der kan anvendes, når de er drejet eller anbragt i en anden retning, når køretøjet holder stille, finder kraverne i punkt 3.1.1 kun anvendelse, når sædet vender i den retning, der i overensstemmelse med dette direktiv svarer til normal brug ved kørsel på vej. Oplysningsskemaet skal indeholde en bemærkning herom.

3.2. Almindelige forskrifter

3.2.1. Sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger skal fæstnes til forankringer, der opfylder forskrifterne i direktiv 76/115/EØF.

3.2.2. Sikkerhedsselerne og fastholdelsesanordninger skal monteres således, at de, når de bæres korrekt af brugeren, virker efter hensigten og formindsker risiko for kvæstelser ved ulykkestilfælde. Navnlig skal de være monteret således

3.2.2.1. at gjordene ikke kan forventes at indtage en farlig position

3.2.2.2. at muligheden for, at gjorden glider ned af bærerens skulder, ved at denne bevæger sig frem, er nedsat til et minimum

3.2.2.3. at risikoen for, at gjorden beskadiges ved kontakt med stive skarpkantede dele i køretøjet eller i sædets stel, er nedsat til et minimum.

3.2.2.4. Den enkelte sikkerhedssele ved hver siddeplads skal være udformet og monteret sådan, at selen let kan tages i brug. Desuden skal sikkerhedsseler, der leveres til sådanne sæder, hvor hele sædet eller sædepuden og/eller ryglænet kan skubbes fremover for at muliggøre adgang til bagsædet af køretøjet eller medbringelse af varer eller bagage — efter at disse sæder er blevet skubbet frem og skubbet tilbage igen til siddeposition — let kunne tages i brug eller let kunne tages frem fra under eller bagved sædet af én person i henhold til anvisningerne i køretøjets instruktionsbog, uden at den pågældende person behøver at være blevet oplært heri eller at have prøvet det før.

3.2.2.5. Den tekniske tjeneste skal kontrollere, at med låsetungen i indgreb i lukkebeslaget og uden personer i sædet — vil eventuel slaphed af selen ikke forhindre korrekt montering af de af fabrikanten anbefalede barnefastholdelsesanordninger, og — for trepunktsseler, at der ved ydre træk i selens diagonalgjord kan frembringes en spænding på mindst 50 N i selens hoftegjord.

3.3. Særlige forskrifter for stive dele, der indgår i sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger

3.3.1. Stive dele som lukkebeslag, justeringsanordninger, befæstigelsesbeslag osv. må ikke medføre øget risiko for, at bæreren kvæstes i ulykkestilfælde.

3.3.2. Lukkebeslagets åbningsmekanisme skal være let synlig og lettilgængelig for bæreren og må ikke kunne åbnes ved uagtsomhed eller uforsætligt. Lukkebeslaget skal være anbragt således, at det er lettilgængeligt for en tredjemand, som skal kunne løsne bæreren i tilfælde af fare. Lukkebeslaget skal være monteret således, at det kan åbnes af bæreren, både når det er ubelastet, og når det er belastet med dennes vægt, med én enkel bevægelse i én enkelt retning og med ene eller den anden hånd. For sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger ved de forreste sidesæder skal lukkebeslaget kunne lukkes på samme måde. Det kontrolleres, at hvis lukkebeslaget er i berøring med bæreren, opfylder berøringsfladen kravene i dette bilags punkt 2.4.2.1.

3.3.3. Når selen anvendes af bæreren, skal den enten justeres automatisk eller være konstrueret på en sådan måde, at den manuelle justeringsanordning er lettilgængelig for bæreren i siddende stilling og let at anvende. Den skal kunne strammes med én hånd for at tilpasses bærerens størrelse og sædets stilling i køretøjet.

3.3.4. Sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger, der har retraktorer, skal være monteret således, at retraktorerne kan fungere korrekt og uden vanskelighed rulle gjorden op.

3.4. Til information af køretøjets bruger(e) om udstyret til transport af børn skal kravene i bilag XVIII være opfyldt.

4. ANSØGNING OM EF-TYPEGODKENDELSE AF ET KØRETØJ HVAD ANGÅR MONTERINGEN AF SIKKERHEDSSELER OG FASTHOLDELSESANORDNINGER

4.1. Ansøgning om typegodkendelse af en køretøjstype i henhold til direktiv 70/156/EØF, artikel 3, stk. 4, hvad angår monteringen af dens sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger, skal indgives af køretøjets fabrikant.

4.2. I bilag II, tillæg 2, findes en model for oplysningsskemaet.

4.3. Til den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen, indleveres et repræsentativt eksemplar af den køretøjstype, der søges godkendt.

5. MEDDELSE AF EF-TYPEGODKENDELSE

5.1. Hvis de relevante bestemmelser er opfyldt, meddeles EF-typegodkendelse i henhold til direktiv 70/156/EØF, artikel 4, stk. 3 eller 4.

5.2. En model for EF-typegodkendelsesattesten findes i:

5.2.1. bilag II, tillæg 3 for de i punkt 2.1 omhandlede ansøgninger

5.2.2. bilag II, tillæg 4 for de i punkt 4 omhandlede ansøgninger

5.3. Hver godkendt type sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning og hver godkendt køretøjstype tildeles et typegodkendelsesnummer i overensstemmelse med direktiv 70/156/EØF, bilag VII. En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til to forskellige typer sikkerhedsseler eller fastholdelsesanordninger eller to forskellige køretøjstyper.

6. ÆNDRING AF TYPE OG TYPEGODKENDELSE

6.1. Ved ændring af en type køretøj, sikkerhedssele eller fastholdelsesanordning, der er godkendt efter dette direktiv, finder artikel 5 i direktiv 70/156/EØF anvendelse. Figur 1 Eksempel på piktogram(se punkt 3.1.11)