1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.3950/92
af28.december1992
omentillægsafgiftpåmælkogmejeriprodukter
(EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets forordning (EØF) nr. 748/93 af 17. marts 1993 L 77 16 31.3.1993
►M2Rådets forordning (EØF) nr. 1560/93 af 14. juni 1993 L 154 30 25.6.1993
►M3Kommissionens forordning (EF) nr. 647/94 af 23. marts 1994 L 80 16 24.3.1994
►M4Rådets forordning (EF) nr. 1883/94 af 27. juli 1994 L 197 25 30.7.1994
►M5Kommissionens forordning (EF) nr. 630/95 af 23. marts 1995 L 66 11 24.3.1995
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:►
C1Berigtigelse, EFT L 231 af 28.9.1995, s. 60 (3950/92)
▼B
RÅDETSFORORDNING(EØF)Nr.3950/92
af28.december1992
omentillægsafgiftpåmælkogmejeriprodukter
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:Ved Rådets forordning (EØF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring
af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælkog mejeriprodukter(
3) er der fra den 2. april 1984 indført en ordning med
en tillægsafgift i sektoren; formålet med ordningen, der blev indført for
en periode på ni år med ophør den 31. marts 1993, var at formindske
uligevægten mellem udbud og efterspørgsel for mælk og mejeripro-dukter og at nedbringe det heraf følgende strukturoverskud; ordningen erfortsat nødvendig i fremtiden, hvis der skal opnås en bedre markeds-ligevægt; den bør derfor videreføres for yderligere syv
tolvmånedersperioder fra den 1. april 1993;
for at udnytte den indvundne erfaring og for at forenkle ordningen og
gøre den klarere, således at retssikkerheden for producenter og andre
berørte sikres, bør den videreførte ordnings grundregler fastlægges ved
en selvstændig forordning, dog således at deres omfang og deresmangfoldighed af aspekter reduceres; Rådets forordning (EØF) nr. 2074/92 af 30. juni 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter(
4),
der blev vedtaget af Rådet som en retsbevarende foranstaltning, og
Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige
regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter(
5), bør derfor ophæves;
dette berører ikke forpligtelser og tilsagn i henhold til nævnteforordning;
den metode, der blev vedtaget i 1984, og som indebærer en
garantitærskel og en afgift på de indsamlede eller direkte solgtemælkemængder, der ligger over denne garantitærskel, bør bevares;
tærsklen udtrykkes for hver medlemsstat ved en samlet garantimængde,
som summen af de individuelt tildelte mængder ikke må overstige,hvilket gælder både for leverancer og for direkte salg; mængdernefastlægges for de syv tolvmånedersperioder, der løber fra den 1. april1993, og der tages ved fastlæggelsen hensyn til forskellige forhold, derhar forbindelse med de tidligere ordninger;
navnlig blev der straks fra begyndelsen oprettet en fællesskabsreserve,
for at der kunne tages hensyn til, at det for visse medlemsstater var
vanskeligt at iværksætte ordningen med produktionsstyring i mælke-
sektoren; reserven er blevet forhøjet gentagne gange af hensyn til noglemedlemsstaters og producenters særlige behov; det vil være hensigts-mæssigt at drage de endelige konsekvenser og integrere de forskelligedele af fællesskabsreserven i de samlede garantimængder, og fælles-skabsreserven afskaffes hermed;
i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspoliitk har Rådet
besluttet at nå til en endelig afgørelse om niveauet for de samlede
mængder, der skal anvendes i den første af de to tolvmåneders perioder,
navnlig på baggrund af en rapport om markedssituationen, der skalforelægges af Kommissionen før hver af disse perioder;1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 337 af 31. 12. 1991, s. 35.
(2) EFT nr. C 94 af 13. 4. 1992, s. 101.
(3) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 10.
(4) EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 69.
(5) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 817/92 (EFT nr. nr. L 86 af 1. 4. 1992, s. 85).
▼B
overskrides en af de samlede garantimængder, medfører dette for
medlemsstaten, at afgiften skal betales af de producenter, der harmedvirket til overskridelsen; for levering og direkte salg skal afgiften
sættes til 115 % af indikativprisen for mælk; der er nemlig ikke længere
grund til at have forskellige afgifter, når producenter befinder sig i entilsvarende situation;
for at bevare en så smidig form for forvaltning af ordningen som muligt
bør der gives mulighed for udligning af overskridelserne over alle deindividuelle referencemængder af samme art inden for en medlemsstatsområde; hvad angår leverancerne, som udgør næsten hele den
markedsførte mængde, gør nødvendigheden af at sikre, at afgiften
pålægges i fuldt omfang i hele Fællesskabet det i princippet berettiget, atmedlemsstaterne fortsat har mulighed for at vælge mellem to metoder tiludligning af overskridelserne af de individuelle referencemængder, dastrukturerne for produktion og indsamling af mælk er forskellige; idenne henseende bør medlemsstaterne bemyndiges til ved periodens
slutning ikke at genuddele ubrugte referencemængder på nationalt
niveau eller mellem opkøbere og til at anvende den del af det inddrevnebeløb, som ligger ud over den skyldige afgift, til finansiering afnationale omstruktureringsprogrammer, og/eller at tilbagebetale beløbettil producenter i bestemte kategorier eller producenter, der befinder sig i
en ekstraordinær situation;
for at undgå tidligere tiders betydelige forsinkelser i opkrævning og
betaling af afgiften, hvilket er uforeneligt med ordningens mål, bør det
fastsættes, at opkøberne, der synes at være bedst egnet til at udføre denødvendige transaktioner, skal betale afgiften, og der bør givesopkøberne de nødvendige midler til at sikre opkrævningen hos deafgiftspligtige producenter;
den individuelle referencemængde bør defineres som den mængde, der
uden hensyn til de mængder, som måtte være afstået midlertidigt, er tilrådighed den 31. marts 1993, hvor afgiftsordningens første ni
anvendelsesperioder udløber; og det bør nærmere fastlægges, efter
hvilke principper eller ud fra hvilke bestemmelser mængden skal ellerkan nedsættes eller forhøjes under den forlængede ordning;
ved reglerne om de individuelle referencemængders fastlæggelse bør der
tages hensyn til de producenter, som har fået tildelt en særlig mængde påforeløbig basis under den tidligere ordning;
på denne baggrund bør størrelsen af de pågældende mængder fastsættes
for hver medlemsstat; der er enighed om, at ordningen til styring afmælkeproduktionen ikke må bringe omstruktureringen af landbrugs-
bedrifterne på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område i
fare; de vanskeligheder, der er opstået, gør det nødvendigt at videreførede lempelser, der er foretaget i ordningen for dette områdes vedkom-mende, i yderligere en periode, idet det samtidig skal sikres, at kun detteområde er omfattet heraf;
referencemængderne for leverancer og direkte salg bør tilpasses de
økonomiske realiteter, og det er derfor hensigtsmæssigt, at producen-terne får ret til at forhøje eller etablere en referencemængde ved
tilsvarende nedsættelse eller afskaffelse af den anden, når anmodningen
er behørigt begrundet, fordi producenten står over for ændringer iafsætningsbehovet;
erfaringen har vist, at gennemførelsen af denne ordning forudsætter, at
der findes en national reserve, som tilføres alle de mængder, for hvilkeder af den ene eller anden grund ikke er sket eller ikke længere findes enindividuel tildeling; medlemsstaten kan have behov for at råde over
referencemængder for at imødekomme særlige situationer ifølge
objektive kriterier; det må derfor være tilladt at tilføre mængder tilden nationale reserve, navnlig som følge af en lineær nedskæring af allereferencemængderne under ét;
en midlertidig afståelse af en del af den individuelle referencemængde
har været en forbedring af ordningen i de medlemsstater, som har tilladtdette; muligheden bør derfor udvides til principielt at gælde alleproducenter; gennemførelsen af dette princip bør dog ikke stå i vejen for1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 3
▼B
videreførelsen af den strukturelle udvikling og tilpasning, ligesom de
administrative vanskeligheder forbundet hermed ikke må undervurderes;
ved indførelsen af tillægsafgiftsordningen i 1984 blev der opstillet det
princip, at den referencemængde, der svarer til en given bedrift,
overføres til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes elleroverdrages ved arv; det vil ikke være hensigtsmæssigt at ændre detteprincip; det bør dog fastsættes, at de nationale bestemmelser, der ernødvendige for at beskytte parternes legitime interesser, finderanvendelse, hvis der ikke kan opnås enighed mellem parterne;
med henblik på at fortsætte omstruktureringen af mælkeproduktionen og
forbedre miljøet bør visse undtagelser fra princippet om referencemæng-
dens tilknytning til bedriften udvides, og medlemsstaterne børbemyndiges til at bevare muligheden for at gennemføre nationaleomstruktureringsprogrammer og indføre en vis mobilitet for reference-mængder inden for et bestemt geografisk område og på grundlag afobjektive kriterier;
afgiften, der er fastsat i denne forordning, skal regulere og stabilisere
mælkemarkedet, og provenuet bør derfor anvendes til finansiering af
udgifterne i mælkesektoren —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
For yderligere syv på hinanden følgende tolvmånedersperioder, der
begynder den 1. april 1993, indføres der en tillægsafgift, som skalerlægges af producenter af komælk, for de mængder mælk ellermælkeækvivalenter, der er leveret til en opkøber eller solgt direkte tilkonsum i den pågældende tolvmånedersperiode, og som overstiger en
nærmere fastsat mængde.
Afgiften fastsættes til 115 % af indikativprisen for mælk.
Artikel 2
1. Afgiften skal erlægges for alle de mængder mælk eller mælkeæ-
kvivalenter, der afsættes i den pågældende tolvmånedersperiode, og som
overstiger en af de mængder, der er omhandlet i artikel 3. Den betales afde producenter, der har bidraget til overskridelsen.
Alt efter medlemsstatens afgørelse, fastsættes producenternes bidrag til
betalingen af afgiften efter eventuel ekstratildeling af de uudnyttedereferencemængder enten på opkøberniveau på grundlag af den over-
skridelse, der tilbagestår, efter at de uudnyttede referencemængder er
blevet fordelt i forhold til hver producents referencemængde, eller pånationalt niveau på grundlag af overskridelsen af den referencemængde,som hver producent råder over.
2. For så vidt angår leverancer betaler den opkøber, der skal erlægge
afgiften, inden en dato og efter regler, som skal fastsættes nærmere, derskyldige beløb til medlemsstatens kompetente organ; beløbet fratrækkes
i den mælkepris, der betales til de afgiftspligtige producenter, og hvis
dette ikke er muligt, opkræves det på anden passende vis.
Hvis en opkøber helt eller delvis træder i stedet for en eller flere
opkøbere, tages der hensyn til producenternes individuelle reference-mængder ved afslutningen af den løbende tolvmånedersperiode, medfradrag af de mængder, der allerede er leveret, og under hensyn til
fedtindholdet. De samme bestemmelser gælder, hvis en producent
overgår fra en opkøber til en anden.
Når de mængder, som en producent har leveret, overstiger hans
referencemængde, har opkøberen ret til på vilkår, der bestemmes afmedlemsstaten, som forskud på den afgift, der skal betales, at fratrækkeet beløb i mælkeprisen for alle leverancer fra denne producent, deroverskrider hans referencemængde.1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 4
▼B
3. For så vidt angår direkte salg erlægger producenten inden en
bestemt datoo g efter nærmere fastsatte regler den afgift, der skalbetales, til medlemsstatens kompetente organ.
4. Når det opkrævede beløb er højere end den afgift, der skal betales,
kan medlemsstaten anvende saldoen til finansiering af de foranstalt-
ninger, som er omhandlet i artikel 8, første led, og/eller til fordeling
blandt producenter inden for de prioriterede kategorier, der er etableretaf medlemsstaten på grundlag af objektive kriterier, der skal fastsættesnærmere, eller producenter, som er ramt af en ekstraordinær situationsom følge af en national foranstaltning, der er uden forbindelse meddenne ordning.
Artikel 3
1. Summen af de individuelle referencemængder af samme art må
ikke overstige de samlede tilsvarende mængder for hver medlemsstat.
2. Følgende samlede mængder fastsættes med forbehold af en
eventuel revision i lyset af den generelle markedssituation og særlige
forhold i visse medlemsstater:
(ton)
Medlemsstat Leverancer Direkte salg
Belgien 3 066337 244094
Danmark 4 454459 889
Tyskland (1) 27764778 100038
Grækenland 625985 4 528
Spanien 5 200000 366950
Frankrig 23637283 598515
Irland 5 233805 11959
Italien 9 212190 717870
Luxembourg 268098 951
Nederlandene 10983195 91497
Østrig 2 205000 367000
Portugal 1 804881 67580
Finland 2 342000 10000
Sverige 3 300000 3 000
Det Forenede Kongerige 14247283 342764
(1) Heraf 6244 566 tons til leverancer til opkøberne i de nye tyske delstater og 8 801tons til
direkte salg i de nye tyske delstater.
Forhøjelsen af de samlede mængder for Belgien, Danmark, Tyskland, Frankrig,
Irland, Luxembourg, Nederlandene og Det Forenede Kongerige foretages for at
gøre det muligt at yde supplerende referencemængder til:
— producenter, som i henhold til artikel 3a, stk. 1, andet led, i forordning (EØF)
nr. 857/84(1) var blevet udelukket fra tildeling af en specifik reference-
mængde
— producenter i bjergområder som defineret i artikel 3, stk. 3, i direktiv 75/268/
EØF(2) eller producenter som omhandlet i artikel 5 i nærværende forordning,
eller til samtlige producenter.1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 5
(1) EFT nr. L 90 af 1. 4. 1984, s. 13.
(2) EFT nr. L 128 af 19. 5. 1975, s. 1.▼M2
▼M4
▼A1
▼M4
▼M4
Forhøjelsen af den samlede mængde for Portugal foretages fortrinsvis
for at bidrage til at opfylde behovet for supplerende referencemængderhos de producenter, hvis produktion i referenceåret 1990 blev kraftigt
påvirket af de usædvanlige begivenheder i perioden 1988 til 1990 eller
hos de i artikel 5 omhandlede producenter.
Forhøjelsen af de samlede leverancemængder for perioden 1993/94 for
Grækenland, Spanien og Italien er tildelt for Spanien og videreføres for
perioden 1994/95 for Grækenland og Italien. Den samlede leve-
rancemængde for Italien omfatter en reserve på 347701 tons for efterbehov og efter aftale med Kommissionen, at tildele producenter, som haranlagt sag mod den nationale forvaltning efter at have fået deresreferencemængde inddraget uden at have fået medhold. Inden perioden1995/96 forelægger Kommissionen en beretning ledsaget af forslag til,
om forhøjelsen for Grækenland og forhøjelsen for Italien bør
opretholdes i 1995/96 og i de efterfølgende år.
For Østrig kan, for at kompensere østrigske SLOM-producenter, den
samlede mængde af leverancer forhøjes til maksimalt 180 000 tons, somskal fordeles i henhold til fællesskabslovgivningen. Denne reserve kanikke overdrages og må kun anvendes i forhold til producenter, hvis ret tilat genoptage produktionen vil blive påvirket af tiltrædelsen.
For Finland kan, for at kompensere finske SLOM-producenter, den
samlede mængde af leverancer forhøjes til maksimalt 200 000 tons, somskal fordeles i henhold til fællesskabslovgivningen. Denne reserve kanikke overdrages og må kun anvendes i forhold til producenter, hvis ret tilat genoptage produktionen vil blive påvirket af tiltrædelsen.
Forhøjelsen af de samlede mængder og betingelserne for tildelingen af
de individuelle referencemængder, der er omhandlet i de tre foregåendeafsnit, besluttes efter fremgangsmåden i artikel 11.
3. Når Rådet beslutter at tilpasse ovennævnte samlede mængder til
markedssituationen, udtrykkes tilpasningerne ved en procentsats af desamlede mængder, der skal overholdes for den foregående periode.
Artikel 4
1. Den individuelle referencemængde, der er til rådighed på
bedriften, er lig med den mængde, der er til rådighed den 31. marts
1993 og tilpasset, eventuelt for hver af de pågældende perioder, såsummen af de individuelle referencemængder af samme art ikkeoverstiger den tilsvarende samlede mængde i artikel 3, idet der tageshøjde for eventuelle nedsættelser med henblik på at forsyne dennationale reserve, der er nævnt i artikel 5.
Datoen den 31. marts 1993 i første afsnit erstattes dog for Finland og
Østrig med den 31. marts 1995 og for Sverige med den 31. marts 1996.
2. Den individuelle refrencemængde forhøjes eller etableres på
behørigt begrundet anmodning fra producenten, for at der kan tages
hensyn til ændringer, der påvirker producentens leverancer og/ellerdirekte salg. Forhøjelse eller etablering af en referencemængdeforudsætter, at den anden referencemængde, som producenten råderover, nedsættes tilsvarende eller bortfalder. Disse tilpasninger må forden pågældende medlemsstat ikke føre til en forøgelse af de i artikel 3
omhandlede samlede mængder for leverancer og direkte salg.
Ved definitive ændringer af de individuelle referencemængder tilpasses
de mængder, der er omhandlet i artikel 3, tilsvarende efter frem-gangsmåden i artikel 11.
3. Såfremt en producent, der på foreløbig basis har modtaget en
specifik individuel referencemængde i medfør af artikel 3a, stk. 1, sidsteafsnit, i forordning (EØF) nr. 857/84, inden den 1. juli 1993 over for denkompetente myndighed kan godtgøre, at han faktisk har genoptagetdirekte salg og/eller leverancer, og at dette direkte salg og/eller disse1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 6
▼A1
▼M2
▼B
▼A1
▼B
▼B
leverancer i de sidste tolv måneder er nået op på mindst 80 % af den
foreløbige referencemængde, tildeles den specifikke referencemængdeham endeligt. I modsat fald er den referencemængde, der tildeles
endeligt, lig med den faktisk leverede eller direkte solgte mængde.
Størrelsen af den faktiske direkte salg og/eller de faktiske leverancer
bestemmes på baggrund af udviklingen i produktionsrytmen påproducentens bedrift, sæsonbestemte forhold og eventuelle ekstra-ordinære omstændigheder.
►
C14.◄For så vidt angår bedrifter på den tidligere Tyske
Demokratiske Republiks område kan referencemængden tildeles fore-
løbigt for perioden 1. april 1993 til 31. marts 1994, på betingelse af at
den således tildelte mængde ikke ændres i løbet af perioden.
For at gennemføre omstruktureringen af ovennævnte bedrifter finder
første afsnit fortsat anvendelse indtil slutningen af perioden 1997/98.
Artikel 5
Inden for de mængder, der er omhandlet i artikel 3, kan medlemsstaten
foretage overførsler til den nationale reserve på baggrund af en lineærreduktion af samtlige individuelle referencemængder, således at der kantildeles bestemte producenter supplerende eller specifikke mængderefter objektive kriterier, der fastsættes efter aftale med Kommissionen,
jf. dog artikel 3, stk. 2, andet og tredje afsnit.
De referencemængder, som producenter, der ikke har afsat mælk eller
andre mejeriprodukter i en tolvmånedersperiode, råder over, jf. dogartikel 6, stk. 1, overgår til den nationale reserve og vil kunnegenuddeles i overensstemmelse med stk. 1. Såfremt producenten
genoptager produktionen af mælk eller andre mejeriprodukter, inden
for en frist, der fastsættes af medlemsstaten, får han senest den 1. april,som følger efter datoen for anmodningen, tildelt en referencemængde ihenhold til artikel 4, stk. 1.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne tillader inden en dato, som de fastlægger
nærmere, dog senest den 31. december, for et tidsrum svarende til denpågældende tolvlmånedersperiode, midlertidig afståelse af den del af
den individuelle referencemængde, som ikke er bestemt til at blive
udnyttet at den producent, som råder over den. De referencemængder,der er nævnt i artikel 4, stk. 3, kan dog ikke omfattes af en sådanmidlertidig afståelse indtil den 31. marts 1995.
Medlemsstaterne kan regulere afståelserne efter producentkategori eller
mælkeproduktionens struktur og begrænse dem på opkøberniveau ellerinden for regionerne og fastsætte, i hvilket omfang mælkeproducenten
igen kan foretage afståelse.
2. Hver medlemsstat kan beslutte ikke at iværksætte stk. 1 på
grundlag af et eller flere af følgende kriterier:
— nødvendigheden af at lette strukturudviklingen og strukturtilpas-
ninger
— bydende nødvendige administrative hensyn.
Artikel 7
1. Den referencemængde, der er til rådighed på en bedrift, overdrages
sammen med bedriften ved salg, bortforpagtning eller overdragelse ved
arv til de producenter, som overtager den, efter regler, som medlems-
staterne fastsætter under hensyn til de arealer, der anvendes tilmælkeproduktionen, eller under hensyn til andre objektive kriterier ogeventuelt til en aftale mellem parterne. Den del af referencemængden,der eventuelt ikke overdrages sammen med bedriften overgår til dennationale reserve.1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 7
▼M4
▼B
▼M2
▼B
▼B
De samme bestemmelser gælder for andre overdragelser, der har
lignende juridiske følger for producenterne.
Dog gælder følgende:
a) indtil den 30. juni 1994 overgår den referencemængde, der er nævnt i
artikel 4, stk. 3, til den nationale reserve ved salg eller bort-forpagtning af bedriften
b) hvis der overdrages jord til de offentlige myndigheder og/eller til
offentlig brug, eller overdragelsen sker til ikke-landbrugsmæssige
formål, fastsætter medlemsstaterne, at der iværksættes de nødvendigebestemmelser til beskyttelse af parternes legitime interesser, herunderat der gives den hidtidige producent mulighed for at fortsætte medmælkeproduktion, hvis han agter at gøre det.
2. Såfremt der ikke findes nogen aftale mellem parterne, eller hvis
forpagtningskontrakter udløber uden at kunne fornyes på tilsvarende
betingelser, eller i situationer, der har tilsvarende retsvirkninger,overdrages de referencemængder, der er til rådighed på de pågældendebedrifter, helt eller delvis til de producenter, der overtager dem, efterbestemmelser, som medlemsstaterne har fastsat eller skal fastsætte,
under hensyntagen til parternes legitime interesser.
Artikel 8
For at gennemføre omstruktureringen af mælkeproduktionen på natio-
nalt plan, i regionerne eller i indsamlingsområderne eller for at forbedremiljøet kan medlemsstaterne iværksætte en eller flere af følgendebestemmelser efter nærmere regler, som de fastsætter under hensyntagentil parternes legitime interesser:
— yde de producenter, der forpligter sig til definitivt at opgive hele
deres mælkeproduktion eller en del af den, en godtgørelse derudbetales i én eller flere årsrater, og overføre de således frigivnereferencemængder til den nationale reserve
— på grundlag af objektive kriterier fastsætte, på hvilke betingelser
producenterne ved begyndelsen af en tolvmånedersperiode, mod
forudbetaling, fra den kompetente myndighed eller det af denudpegede organ kan opnå en ekstratildeling af de referencemængder,der ved udgangen af den foregående tolvmånedersperiode er endeligtfrigivet af andre producenter mod ydelse i én eller flere årlige rater afen godtgørelse svarende til ovennævnte betaling
— ved overdragelse af jord med henblik på miljøforbedring, at
bestemme, at den referencemængde, der er til rådighed på den
pågældende bedrift, stilles til rådighed for den hidtidige producent,hvis denne agter at fortsætte med mælkeproduktion
— på grundlag af objektive kriterier fastsætte, i hvilke regioner og
indsamlingsområder overdragelser af referencemængder mellemproducenter fra bestemte kategorier uden overdragelser af dentilsvarende jord er tilladt med henblik på at forbedre mælkeproduk-tionens struktur
— efter anmodning fra producenten til den kompetente myndighed eller
til den organisation, som myndigheden har udpeget, tillade over-
dragelse af referencemængder uden tilsvarende overdragelse af jordeller omvendt med henblik på at forbedre mælkeproduktionensstruktur på bedriftsniveau eller at muliggøre ekstensivering afproduktionen.
Indtil den 30. juni 1994 kan producenter, der råder over en
referencemængde som nævnt i artikel 4, stk. 3, dog ikke benytte sig
af nærværende artikels bestemmelser, med undtagelse af stk. 1, tredjeled.
Med henblik på iværksættelsen i perioden 1993/94 af et omstrukture-
ringsprogram i hver medlemsstat og om nødvendigt for at tilføre
mængder til den nationale reserve for at kunne tildele de supplerendemængder, der er nævnt i artikel 3, stk.2, andet afsnit, første led, ydes deren fællesskabsfinansiering på højst de beløb i ecu, der er anførtnedenfor, og idet gennemførelsesbestemmelserne, herunder det maksi-male bidrag, fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 11:1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 8
▼M2
▼M2
(i ECU)
Belgien 1 106 613
Danmark 1 678 207Tyskland 10460 461
Grækenland 235 842
Spanien 1 959 115Frankrig 8 854 814Irland 1 970 627Italien 3 470 719
Luxembourg 101 007
Nederlandene 4 133 772Portugal 679 994Det Forenede Kongerige 5 348 829
Disse beløb konverteres til national valuta efter de kurser, der anvendes
for opførsel af udgifter på De Europæiske Fællesskabers almindeligebudget pr. 20. juli 1993.
Finansieringen af betalingen inden for dette program anses som en
intervention i henhold til artikel 3 i forordning (EØF) nr. 729/70(
1).
Udgiftsforpligtelserne skal indgås på bevillingerne for regnskabsåret
1993 efter anmodning fra medlemsstaterne og senest den 30. september1993. Betalinger fra betalingsorganerne skal foretages inden den 15.oktober 1994.
Artikel 9
I denne forordning forstås ved:
a)mælk: det produkt, der fremkommer ved malkning af en eller flere
køer
b)andre mejeriprodukter: navnlig fløde, smør og ost
c)producent : landmand, fysisk eller juridisk person eller sammen-
slutning af fysiske eller juridiske personer, hvis bedrift ligger på►
M2en medlemsstats geografiske område ◄,og
— som sælger mælk eller andre mejeriprodukter direkte til
forbrugeren
— og/eller leverer til opkøberen
d)bedrift: samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af produ-
centen, og som ligger på ►M2en medlemsstats geografiske
område◄
e)opkøber: en virksomhed eller en sammenslutning, der opkøber mælk
eller andre mejeriprodukter hos producenten
— for at behandle eller forarbejde dem
— for at sælge dem videre til en eller flere virksomheder, der
behandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Som opkøber betragtes imidlertid også en sammenslutning af
opkøbere fra samme geografiske område, der for medlemsstaternes
regning udfører de nødvendige administrative og regnskabsmæssige
opgaver i forbindelse med betaling af afgiften. I forbindelse meddenne bestemmelses anvendelse betragtes Grækenland som étgeografisk område, hvor et offenligt organ kan sidestilles medovennævnte sammenslutning af opkøbere1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 9
(1) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.▼B
▼B
f)virksomhed, der behandler eller forarbejder mælk eller andre
mejeriprodukter: en virksomhed eller en sammenslutning, der
foretager indsamling, emballering, oplagring, afkøling og forarbejd-
ning af mælk, eller som begrænser sin mejerivirksomhed til en af
disse processer
g)leverance : enhver leverance af mælk eller andre mejeriprodukter,
uanset om transporten besørges af producenten, af opkøberen, af den
virksomhed, der behandler eller forarbejder disse produkter, eller af
tredjemand
h)mælk eller mælkeækvivalent, der sælges direkte til konsum: mælk
eller mejeriprodukter omregnet til mælkeækvivalent, der sælges eller
afstås gratis uden mellemkomst af en virksomhed, der behandler eller
forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Artikel 10
Afgiften betragtes som en del af de interventioner, der er bestemt til
regulering af landbrugsmarkederne, og den anvendes til finansiering afudgifter i mejerisektoren.
Artikel 11
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, navnlig de kende-
tegn ved mælk, herunder fedtindholdet, der betragtes som repræsentativeved fastsættelsen af de mælkemængder, der er leveret eller opkøbt,vedtages efter fremgangsmåden i artikel 30 i forordning (EØF) nr. 804/
68(
1).
For Finlands, Sveriges og Østrigs vedkommende er de repræsentative
kendetegn ved mælk dog dem, der gælder for kalenderåret 1992, og detgennemsnitlige repræsentative nationale fedtindhold for leveret mælkfastsættes til 4,03 % for Østrig, 4,34 % for Finland og 4,33 % forSverige.
Artikel 12
Forordning (EØF) nr. 857/84 og (EØF) nr. 2074/92 ophæves.
Artikel 13
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendes fra den 1. april 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.1992R3950 — DA — 01.01.1995 — 003.001 — 10
(1) EFT nr. L 148 af 28. 6. 1968, s. 13. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 2071/92 (EFT nr. L 215 af 30. 7. 1992, s. 64).▼A1
▼B