1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1987
om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer
(87/402/CEE)
(EFT L 220 af 8.8.1987, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv 89/681/EØF af 21. december 1989 L 398 27 30.12.1989
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1987
om styrtsikre frontmonterede førerværn på smalsporede land-
brugs- og skovbrugshjultraktorer
(87/402/CEE)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKEFÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:
Rådetsdirektiv 74/150/EØF af 4. marts1974 vedrørende tilnærmels e af
medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af landbrugs- og skov-brugshjultraktorer(
4), senest ændret ved Akten vedrørende Spaniens og
Portugals tiltrædelse, indeholder bestemmelser om, at fremgangsmådenved EØF-godkendelse for hver af de enkelte konstruktionselementer og
specifikationer for traktorer vil blive fastlagt gennem særdirektiver;
bestemmelserne vedrørende beskyttelsesanordninger ved væltning samthvorledes de skal fastgøres på traktoren er fastlagt ved direktiv 77/536/EØF(
5) og 79/622/EØF(6), senest ændret ved Akten vedrørende
Spaniens og Portugals Tiltrædelse; disse to direktiver, hvoraf det ene
vedrører dynamisk prøvning og det andet statisk prøvning — valget
overladesi øjeblikket til fabrikanten — gælder for s tandardtraktorer,dvs. traktorer med en fri højde på højst 1 000 mm og en fast ellerindstillelig sporvidde af de drivende aksler på 1 150 mm eller deroverog en masse mellem 1,5 og 4,5 tons for traktorer, som omtales i direk-tivet vedrørende dynamisk prøvning, og 800 kg eller derover for
traktorer, som omtales i direktivet vedrørende statisk prøvning;
de traktorer, som omhandles i dette direktiv, har en fri højde på højst
600 mm og en fast eller indstillelig mindste sporvidde af den aksel,hvorpå de bredeste dæk er monteret på mindre en 1 150 mm samt enmasse på mellem 600 kg og 3 000 kg; anordninger til beskyttelse i
tilfælde af væltning for disse traktorer, som anvendes til særlige formål,
kan underkastes særlige bestemmelser eller andre bestemmelser enddem, der er indeholdt i direktiv 77/536/EØF og 79/622/EØF;
de tekniske forskrifter, som smalsporede traktorer i henhold til de nati-
onale lovgivninger skal opfylde, omfatter bl.a. førerværn og disses fast-gørelse på traktoren; disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til
medlemsstat; det er derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater
vedtager ensartede forskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deresnugældende bestemmelser, særlig med henblik på for hver disse trak-tortyper at kunne indføre fremgangsmåden for EØF-standardtypegod-kendelse i henhold til direktiv 74/150/EØF;
de førerværn, der er omfattet af dette direktiv, består af en beskyttelses-
bøjle med to opstalter monteret foran førersædet; de kendetegnes ved,at det frie område er mindre, eftersom traktoren er af mindre model;adgangen til førersædet må ikke under nogen omstændigheder hindres,ligesom disse værn (uanset om de kan klappes sammen eller ej) børbibeholdes, da de trods alt let kan anvendes; bagtil monterede styrtsikre1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 222 af 2. 9. 1985, s. 1.
(2) EFT nr. C 190 af 20. 7. 1987.
(3) EFT nr. C 169 af 8. 7. 1985, s. 5 og 6.
(4) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(5) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1.
(6) EFT nr. L 179 af 17. 7. 1979, s. 1.
▼B
førerværn for smalsporede landbrugs- og skovbrugshjultraktorer
omhandlesi direktiv 86/298/EØF(1);
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkeltemedlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser forfremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved at sende dem kopier af den typegodkendel-
sesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse på
traktoren; anbringelse af EØF-typegodkendelsesmærke på alle føre-rværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type,overflødiggør en teknisk kontrol med disse førerværn i de øvrigemedlemsstater; fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikati-
oner for førerværn vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primert, at arbejdssamt færdsels-
sikkerhed øges i hele Fællesskabets område; det er af denne grundnødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som er omfattet af dettedirektiv, skal være forsynet med førerværn;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer omfatter gensidig anerkendelse af den kontrol, som hver afdem udfører på grundlag af fællesfors krifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel
1 i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— frihøjde højst 600 mm målt på det laveste punkt under for- og
bagakslerne, differentiale medregnet;
— fast eller indstillelig mindste af den aksel, hvorpå de bredeste dæk
er monteret, mindre end 1 150 mm; da den aksel, hvorpå debredeste dæk er monteret, formodes højst at kunne indstilles til ensporvidde på 1 150 mm, skal den anden aksels sporvidde kunneindstilles, så bredden ved yderkanten af de smalleste dæk ikke er
større end bredden ved yderkanten af dækkene til den anden aksel.
Hvis de to aksler er udstyret med fælge og dæk af samme størrelse,skal den faste eller indstillelige sporvidde af de to aksler væremindre end 1 150 mm;
— masse på mellem 600 og 3 000 kg, svarende til traktorens egenvægt
i henhold til nr. 2.4 i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive føre-
rværn monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og
med traktoren monteret med de største dæk, fabrikanten anbefaler.
Artikel 2
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse til enhver type førerværn og dets fastgørelse på traktoren, der er
i overensstemmelse med konstruktions- og afprøvningsforskrifterne ibilag I til IV.
2. En medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delse, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetente
myndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstalt-ninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er ioverensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves vedstikprøver.
Artikel 3
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller deres befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist ibilag VII for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren,som de typegodkender i medfør af artikel 2.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 3
(1) EFT nr. L 186 af 8. 7. 1986, s. 26.
▼B
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling afførerværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for, i
henhold til artikel 2, med andre anordninger.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn eller dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er
forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, men som ikke er i over-ensstemmelse med den godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige
medlemsstater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger ogbegrunder samtidig sin beslutning.
Artikel 5
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf eteksempel er anført i bilag VIII, for hver type førerværn, som demeddeler eller nægter at meddele typegodkendelse for.
Artikel 6
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærke
forsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i overens-stemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse for, træfferden de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen bringesi overensstemmelse med den godkendte type. De kompetente myndig-
heder i den pågældende medlemsstat underretter de kompetente
myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne foranstaltninger,der eventuelt, såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uover-ensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatte inddragelse af EØF-typegodkendelsen. Nævnte myndigheder træffer de samme foranstalt-ninger, når de af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat
underrettes om sådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-type-
godkendelse samt om grundene hertil.
Artikel 7
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for etførerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbudmod salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser
skal meddelse de berørte parter med oplysning om de i medlemssta-
terne gældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førervårn ogderes fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegod-
kendelsesmærke, og hvis de i bilag IX anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagning eller brug af traktorer med henvisning tilførerværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynetmed EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag IX anførteforskrifter er overholdt.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 4
▼B
Medlemsstaterne kan dog under overholdelse af traktatens bestem-
melser indføre begrænsninger i lokal anvendelse af de i dette direktivomhandlede traktorer, når det kræves af hensyn til sikkerheden på
grund af visse særlige terrænforhold eller afgrøder. Medlemsstaterne
meddeler Kommissionen sådanne begrænsninger inden de træder i kraftmed angivelse af begrundelsen derfor.
2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaterne mulighed for inden
for traktatens rammer at foreskrive de krav, som de finder nødvendigefor at sikre beskyttelse af arbejdstagere ved brug af de pågældende
traktorer, for så vidt dette ikke indebærer ændringer af førerværnene i
forhold til dette direktivsfors krifter.
Artikel 10
1. I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal enhver
traktor, som er omfattet af artikel 1, være udstyret med førerværn.
2. Det i stk. 1 nævnte førerværn skal, dersom der ikke er tale om et
bagtil monteret førerværn, opfylde enten bestemmelserne i bilag I til Vtil nærværende direktiv, til direktiv 77/536/EØF eller til direktiv 79/622/EØF.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til den tekniske udvikling, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 13 i
direktiv 74/150/EØF,
Artikel 12
Inden 18 måneder fra meddelelsen af dette direktiv udsteder Rådet på
forslag af Kommissionen og på grundlag af traktatens bestemmelser et
direktiv, som supplerer dette direktiv med bestemmelser om indførelseaf supplerende slagprøver under de dynamiske prøver.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne sætter de fornødne bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden fireogtyve måneder efter detsmedde-lelse(
1). De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste nationale
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette
direktiv.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 5
(1) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 26. juni 1987.
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige formål
er at afværge eller formindske faren for føreren, dersom traktoren vælter
under normal brug.
1.2. Det i punkt 1.1 nævnte førerværn er kendetegnet derved
— at de vigtigste dele er fastgjort foran rattets centrum,
— at der er sikret et frit område som defineret i bilag IV A, punkt 2.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og opbygget, at det opfylder det væsentlige formål
anført i punkt 1.1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II, III og IV er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af
et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfa-
brikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller disses befuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksem-
plarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet; denne
tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder;
— fotografier såvel fra siden som forfra, der viser førerværnets fastgø-
relse i enkeltheder;
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen,
og hvorledesdet er fas tgjort på traktoren, og, hvor det er nødvendigt,
enkeltheder vedrørende beklædning og indvendig polstring;
— materialedata vedrørende førerværn og fastgørelsesanordningerne
hertil (se bilag IV).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det føre-
rværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den
afprøvningsanstalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen.
Denne traktor er udstyret med førerværnet. Størrelsen af de dæk, der er
monteret, eller som kan monteres på for- og bagakslerne, skal desuden
opgivesaf fabrikanten.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed,
som har meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele udvi-
delsen, såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne), for
hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav:
— massen uden ballast som defineret i punkt 1.4 i bilag III overstiger
ikke den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end
5% ,
— fastgørelsesmåden og de steder, hvor fastgørelsen til traktoren finder
sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, har
samme styrke og er anbragt samme sted i forhold til førerværnet,
— sædets og rattets kritiske dimensioner og deres relative placering i
forhold til førerværnet samt den relative placering i forhold til føre-
rværnet af punkter, der anses for at være faste, og som der tages
hensyn til ved kontrollen af, om det frie område er beskyttet, skal
være sådanne, at dette område fortsat er beskyttet af førerværnet, efter
at dette er deformeret som følge af de forskellige afprøvninger.
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke;4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VII;1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 6
▼B
4.1.3. førerværnetss erienummer;
4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.4.3. De nævnte påskrifter skal være synlige, let læselige og holdbare.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 7
▼B
BILAG II
INDLEDENDE FORSKRIFTER FOR STYRKEAFPRØVNING I
HENHOLD TIL BILAG III OG IV
1. KLARGØRING TIL DEN INDLEDENDE AFPRØVNING
Førerværnet monteres på traktoren i korrekt stilling. Traktoren skal være
forsynet med dæk af den størst tilladelige diameter og den mindste fælg-
bredde, som kan anvendes ved denne diameter. Dækkene må ikke have
flydende ballast og skal oppumpes til det tryk, som er angivet for mark-
arbejde. Baghjulene indstilles til mindste sporvidde; forhjulene indstilles
også så præcist som muligt til samme sporvidde. Dersom der er to mulig-
heder for indstilling af sporvidden, der giver lige stor afstand til
baghjulenes mindste sporvidde, skal den største af disse to sporvidder
anvendesfor forhjulene. Traktoren s kal være påfyldt alle driftmidler, eller
disse skal være erstattet med en tilsvarende masse anbragt i tilsvarende
position.
2. SIDESTABILITETSPRØVNING
Den klargjorte traktor anbringespå et vandret plan med taktorens
foraksels omdrejningspunkt — eller for en leddelt traktor omdrejnings-
punktet mellem de to aksler — så dette kan bevæge sig frit.
Ved hjælp af passende udstyr såsom donkraft eller talje vippes den del af
traktoren, som er stift forbundet til den aksel, som optager mere end 50 %
af traktorensvægt, idet hældnings vinklen målesløbende. Denne vinkel
skal mindst være 38 % i det øjeblik, traktoren er i ustabil ligevægt med
to hjul hvilende på jorden.
Afprøvningen gennemføresen gang med rattet blokeret ved fuldt uds ving
til hjøre og en gang ved fuldt udsving til venstre.
3. IKKE-KONTINUERT RULNINGSPRØVNING
3.1.Almindeligt
Den ikke-kontinuerte rulningsprøvning har til formål at bestemme, om et
førerværn effektivt er i stand til at forhindre traktoren i at foretage flere
rulninger efter væltning til siden på en gradient på 1:1,5.
Den ikke-kontinuerte rulning påvises ved anvendelse af en af de to prøv-
ningsmetoder, som er beskrevet i punkt 3.2 og 3.3.
3.2.Praktisk påvisning af de egenskaber, som gør det muligt at undgå
fortløbende rulning
Rulningsprøvningen gennemføres på en prøverampe mindst 4 m lang (se
fig. 1 i bilag V). Denne rampesoverfladelag bes tår af et 18 cm lag af et
materiale, som har et penetrationsindeks (konus) målt i henhold til
ASAE-rekommandation nr. R 313, pkt. 1, på A (235 ± 20) eller B
(335 ± 20). Traktoren væltes sideværts med en begyndelseshastighed på
nul. Ved prøvningen placerestraktoren på rampenstop, s åledesat de
hjul, som befinder sig på rampesiden, hviler på rampen, og således at
traktorensmidterplan er parallelt med niveaulinjerne. Efter at traktoren
har ramt prøvningsrampens overflade, kan den påbegynde ny rulning
omkring førerværnetsøvre hjørne, men rulningen må ikke fuldføres .
Traktoren skal falde tilbage på den side, hvor den første gang har ramt
prøvningsrampen.
3.3.Matematisk påvisning af egenskaber, der gør det muligt at undgå
fortløbende rulninger
3.3.1. Følgende egenskaber for traktoren skal bestemmes til beregning af de
værdier, der gør det muligt at forhindre fortløbende rulning (se figur i
tillæg 2):
H 1 (m) tyngdepunktetshøjde;
L 3 (m) vandret afstand mellem tyngdepunktet og bagakslen;
L 2 (m) vandret afstand mellem tyngdepunktet og forakslen;D 3 (m) højde af de bageste dæk;
D 2 (m) højde af de forreste dæk;
H 6 (m) samlet højde (berøringspunktets højde);1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 8
▼B
L 6 (m) vandret afstand fra tyngdepunktet til førerværnets
hjørne fortil (dette tal er negativt, når dette punkt
befinder sig foran tyngdepunktet;
B 6 (m) førerværnetsbredde;H 7 (m) motorhjelmenshøjde;B 7 (m) motorhjelmensbredde;
L 7 (m) vandret afstand mellem tyngdepunktet og motorhjel-
mensforres te hjørne;
H 0 (m) forakslens omdrejningspunkts højde over prøvnings-
rampe;
S (m) sporvidde for bagakslen;
B 0 (m) dækbredde for baghjulene;
D 0 (radial) udslagsvinkel for foraksel (fra nul-position til fuldt
udslag);
M (kg) traktormassen;
Q (kgm
2) massens inertimoment målt om den længdeakse, der
går igennem tyngdepunktet.
Summen af sporvidden S og bredden af dækkene B 0 skal være større
end bredden B 6 af førerværnet.
3.3.2. Beregningerne foregår på basis af følgende forenklede hypoteser:
— traktor vælter på en rampe med en hældning på 1:1,5 med en fri
foraksel, når tyngdepunktet befinder sig lodret over rulningsaksen;
— rulningsaksen er parallel med traktorens længdeakse og passerer
gennem centrum for de nederste for- og baghjuls kontaktflader med
prøvningsrampen;
— traktoren glider ikke på prøvningsrampen;— stødet på prøvningsrampen er delvis elastisk med en elasticitetskoef-
ficient på U = 0,2;
— penetrationsdybden på prøvningsrampen og deformation af føre-
rværnet giver tilsammen T = 0,2 m;
— andre dele af traktoren berører ikke prøvningsrampen.
4. FORUDSÆTNINGER FOR STYRKEAFPRØVNINGEN
Førerværnet underkastes kun styrkeprøvning i henhold til bilag III og IV,
dersom de to i punkt 2 og 3 nævnte prøvninger har givet tilfredsstillende
resultater.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 9
▼B
Tillæg 1
Rutediagram beregnet til bestemmelse af opførslen ved fortsat væltning af en traktor, som
vælter sidelæns, og som er udstyret med førerværn (ROPS) fastgjort foran, i midten og bagtil
på traktoren
Version B1 : Anslagspunktet for ROPS befæstet bag ligevægtspunkt for ustabil ligevægt i længderet-
ningen.
Version B2 : Anslagspunktet for ROPS befæstet tæt ved ligevægtspunktet for ustabil ligevægt i læng-
deretningen.
Version B3 : Anslagspunktet for ROPS befæstet foran ligevægtspunktet for ustabil ligevægt i længde-
retningen.
1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 10
▼B
Tillæg 2
Figurer vedrørende traktorvæltning
Fornødne data til beregning af væltning af en traktor1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 11
▼B
BILAG III
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNET OG
STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT
1.1.Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at simulere
de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter. Disse
afprøvninger, der er beskrevet i bilag IV, gør det muligt at bestemme
styrken af førerværnet og af de konsoller, ved hvilke det der fastgjort til
traktoren, og af enhver del af traktoren, som overfører prøvningsbelast-
ningen.
1.2.Afprøvningsmetoder
Fabrikanten kan vælge, om han ønsker afprøvningen udført efter den
dynamiske fremgangsmåde (se bilag III-A og IV-A) eller efter den
statiske fremgangsmåde (se bilag III-B og IV-B).
De to fremgangsmåder har samme gyldighed.
1.3.Generelle regler for forberedelsen af afprøvningen
1.3.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for
serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse med den
af fabrikanten anbefalede metode til en af de traktorer, hvortil det er
konstrueret.
En komplet traktor er ikke nødvendig til styrkeafprøvningen ved den
statiske metode; dog skal traktorens førerværn og delene, hvorpå det er
fastgjort, udgøre en helhed, der i det følgende benævnes montagen.
1.3.2. Under såvel den statiske som den dynamiske afprøvning skal traktoren
og/eller montagen være forsynet med alle dele fra serieproduktionen,
som kan have indflydelse på styrken af førerværnet, eller som kan være
nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også fore-
findes, for at det kan undersøges, om kravene i punkt 3.1 og 3.2 i dette
bilag er opfyldt.
Alle traktorens og førerværnets dele, herunder dele til beskyttelse mod
vind og vejr, skal leveres eller angives på tegninger.
1.3.3. Under styrkeafprøvningen fjernes alle aftagelige paneler og løse dele,
således at de ikke forøger førerværnets styrke.
1.3.4.Sporvidde
Sporvidden indstilles, således at førerværnet så vidt muligt ikke støttes af
dækkene under styrkeafprøvningen. Hvis afprøvningen foretages efter den
statiske fremgangsmåde, kan hjulene fjernes.
1.4.Traktorens referencemasse
Referencemassen mt, som bruges i formlen (se bilag IV-A og IV-B) til
beregning af pendulklodsens faldhøjde, belastningsenergi og trykkraft,
må ikke være mindre end den masse, der er omhandlet i pkt. 2.4 i bilag
I til Rådets direktiv 74/150/EØF (dvs. uden ekstraudstyr, men med køle-
væske, smøremidler, brændstof, værktøj og fører) med tillæg af
førerværnets vægt minus 75 kg. Massen af ekstravægt for- eller bagtil,
væskefyldning af dækkene, ophængte redskaber eller udstyr eller andet
særligt udstyr medregnes ikke.
2. AFPRØVNINGER2.1.Afprøvningernes rækkefølge
Afprøvningerne skal (uden at dette berører de supplerende afprøvninger i
henhold til punkt 1.6 i bilag IV-A og punkt 1.6/1.7 i bilag IV-B) udføresi
følgende rækkefølge:
2.1.1. Slagprøvning (dynamisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk
prøvning) bagtil (se punkt 1.1 i bilag IV-A og IV-B).1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 12
▼B
2.1.2. Trykprøve bagtil (dynamisk eller statisk prøvning) (se punkt 1.4 i bilag
IV-A og IV-B).
2.1.3. Slagprøvning (dyanmisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk
prøvning) fortil (se punkt 1.2 i bilag IV-A og IV-B).
2.1.4. Slagprøvning (dynamisk prøvning) eller belastningsprøvning (statisk
prøvning) på siden (se punkt 1.3 i bilag IV-A og IV-B).
2.1.5. Trykprøvning fortil (dynamisk eller statisk prøvning) (se punkt 1.5 i bilag
IV-A og IV-B).
2.2.Generelle krav
2.2.1. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fastgøre, går i stykker eller
flytter sig under afprøvningen, skal denne gentages.
2.2.2. Der må ikke foretagesreparationer eller jus teringer af traktor eller af
førerværnet under afprøvningen.
2.2.3. Under afprøvningen skal traktorens gearkasse være i neutral position og
traktoren være ubremset.
2.2.4. Er traktoren udstyret med et ophængssystem mellem traktorkrop og hjul,
skal dette system blokeres under afprøvningen.
2.2.5. Den første slagprøve bagtil (ved dynamisk afprøvning) eller den første
belastningsprøve bagtil (ved statisk afprøvning) udføres på den side, som
afprøvningsmyndighederne mener vil give de slag eller belastninger, der
er mest ufordelagtige for førerværnet. Belastning eller slag sideværts eller
bagfra skal påføres fra begge sider af førerværnets medianlængdeplan.
Belastningen eller slaget foran skal påføres førerværnets medianlængde-
plan fra samme side som belastningen eller slaget sideværts fra.
2.3.Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner: ± 3 mm
bortset fra
— dækkenesdeformation: ± 1 mm,
— førerværnetsdeformation under vandret belas tning: ± 1 mm,— begge mål i forbindelse med pendulhammerens faldhøjde: ± 1 mm.
2.3.2. Masse: ± 1 %.2.3.3. Kræfter: ± 2 %.2.3.4. Vinkler: ± 2º.
3. GODKENDELSESKRAV
3.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse, skal
betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til styrke, hvis
det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
3.1.1. Efter hver delprøve må der ikke fremkomme brud eller revner som
beskrevet i punkt 3.1 i bilag IV-A og IV-B. Hvis der under en af
prøverne opstår brud eller revner, der ikke kan betragtes som ubetydelige,
skal der straks udføres en ekstra prøve som beskrevet i bilag IV-A eller
IV-B.
3.1.2. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i det frie område beskrevet i
punkt 2 i bilag IV-A og IV-B under prøverne.
3.1.3. Ingen del af det frie område må have været ubeskyttet af førerværnet
ifølge punkt 3.2 i bilag IV-A og IV-B under prøverne.
3.1.4. Den elastiske deformation, som måles ifølge punkt 3.3 i bilag IV-A og
IV-B, må ikke overstige 250 mm.
3.2. Der må ikke være noget udstyr, som frembyder nogen fare for føreren.
Der må ikke være udspringende dele eller tilbehør, som vil kunne såre
føreren, hvis traktoren vælter, eller dele eller tilbehør, som vil kunne fast-
klemme ham — for eksempel om benet eller foden — som følge af
førerværnetsdeformationer.
4. AFPRØVNINGSRAPPORT
4.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelseskemaet, der
er vist i bilag VIII. En rapportmodel findes i bilag VI. Rapporten skal
indeholde:1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 13
▼B
4.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (normalt ved
hjælp af tegninger i målestokforholdet 1:20 for generelle tegninger og
forholdet 1:2,5 for detaljetegninger af tilbehør. De vigtigste dimensioner
skal være anført på tegningerne); ydre mål for traktoren udstyret med
førerværn; de vigtigste indre mål og detaljer vedrørende de normale
adgangsforhold og eventuelle nødudgange; detaljer vedrørende varme-
og ventilationsanlæg, hvor dette måtte forekomme.
4.1.2. En kortfattet angivelse af alle indvendige polstringer.
4.2. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type, handels-
betegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer, førerværnet
er beregnet til.
4.3. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegodkendelse
til andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtig henvisning til
rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttypegodkendelse samt
nøjagtige oplysninger angående kravene i punkt 3.4 i bilag I.
A.Hjælpemidler og udstyr til den dynamiske afprøvning
1. PENDULKLODS
1.1. Pendulklodsen skal være ophængt frit i to kæder eller ståltove i omdrej-
ningspunkter, som er mindst 6 meter over underlaget. Det skal være
muligt at foretage uafhængig indstilling af klodsens højde og vinklen
mellem klodsen og kæderne eller ståltovene, hvori den er ophængt.
1.2. Klodsens masse skal være 2 000 kg ± 20 kg, idet massen af kæder eller
ståltove ikke medregnes; denne masse må ikke overstige 100 kg.
Længden af slagfladens sider skal være 680 mm ± 20 mm (se bilag V,
fig. 4). Klodsen skal være således udført, at dens tyngdepunkt ikke
forskydes, men falder sammen med parallelepipedumets geometriske
midtpunkt.
1.3. Parallelepipedumet skal være forbundet med den anordning, der trækker
det bagud, med en momentan udløsningsmekanisme, der er således
udformet og placeret, at den udløser pendulklodsen, uden at parallelepipe-
dumet kommer i svingninger omkring dets vandrette akse vinkelret på
pendulets svingningsplan.
2. PENDULOPHÆNG
Pendulklodsens ophæng skal være solidt fastgjort, således at dets forskyd-
ning ikke i nogen retning overstiger 1 % af faldhøjden.
3. FORANKRINGER
3.1. Forankringsskinnerne, der skal have den fornødne indbyrdes afstand og
dække et tilstrækkeligt stort område til, at traktoren kan forankres i alle
de tilfælde, der er vist (se fig. 5, 6 og 7 i bilag V), skal være solidt fast-
gjort til et fast underlag neden under pendulet.
3.2. Traktoren forankres til skinnerne ved hjælp af runde ståltove af konstruk-
tion 6 × 19 tråde med hampesjæl i overensstemmelse med ISO 2408 og
med en nominel diameter på 13 mm. Metalkordelerne skal have en brud-
styrke på 1770 MPa.
3.3. På knækstyrede traktorer skal drejningspunktet understøttes og forankres
som beskrevet for alle prøvninger. Under slagprøvningen på siden skal
drejningspunktet tillige afstives på den side, som er modsat slaget. For-
og baghjul behøver ikke at ligge på linje, hvis afstivningen herved lettes.
4. AFSTIVNING AF HJULENE OG BJÆLKEN
4.1. Ved slagprøverne skal til afstivning af hjulene anvendes en bjælke af
nåletræ på 150 × 150 mm (se fig. 5, 6 og 7 i bilag V).
4.2. En bjælke af nåletræ skal som støtte for hjulfælgene fastspændes til
underlaget på den side, som er modsat slaget, som vist på fig. 7 i bilag V.
5. AFSTIVNING OG STÅLTOVE TIL FORANKRING AF KNÆKSTY-
REDE TRAKTORER
5.1. Ved prøvning af knækstyrede traktorer skal anvendes ekstra afstivninger
og forankringer. Deresformål er at s ikre, at den del af traktoren, på
hvilken førerværnet er monteret, fastholdes som på en traktor med stiv
krop.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 14
▼B
5.2. Særlige tillægsbestemmelser er givet i bilag IV-A for slag- og belast-
ningsprøvningen.
6. DÆKTRYK OG DEFORMATION
6.1. Dækkene må ikke være væskefyldte og skal oppumes til det tryk, som
fabrikanten har foreskrevet til markarbejde.
6.2. Forankringerne skal i hvert enkelt tilfælde spændes så stramt, at dækkene
deformeres med 12 % af dækhøjden inden fastspændingen.
7. BELASTNINGSUDSTYR
Et udstyr, som vist i fig. 8 i bilag V, skal kunne udøve en lodret
nedadrettet belastning på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som
er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem
kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, således
at dækkene ikke påvirkesaf belas tningen.
8. MÅLEUDSTYR
8.1. En anordning som vist på fig. 9 i bilag V til måling af den elastiske
deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige deformation og
den blivende deformation).
8.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie
område, og at det frie område hele tiden under afprøvningen har været
beskyttet af førerværnet (se punkt 3.2 i bilag IV-A).
B.Hjælpemidler og udstyr til den statiske afprøvning
1. UDSTYR TIL STATISK AFPRØVNING
1.1. Med dette udstyr skal førerværnet kunne udsættes for tryk eller »belast-
ninger«.
1.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles
jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom på mindst
250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm mellem
disse længder. Den stive bom skal have en lodret anlægsflade med en
højde på 150 mm. Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være
krumme med en radiuspå maks imalt 50 mm.
1.3. Bommens anlægsflade skal kunne indstille sig til enhver vinkel på belast-
ningsretningen, således at den kan følge vinkeldrejningerne i førerværnets
bærende overflade, når førerværnet deformeres.
1.4. Belastningens retning (afvigelse fra vandret og lodret):
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2º,
— under afprøvningen, under belastning 10º over vandret og 20º under
vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
1.5. Deformationen må kun ske langsomt (under 5 mm/s), så belastningen
hele tiden kan betragtes som »statisk«.
2. APPARATER TIL MÅLING AF DEN ENERGI, DER ABSORBERES
AF FØRERVÆRNET
2.1. Kurven for deformationensafhængighed af kraften afs ættesfor at
bestemme, hvor meget energi der absorberes af førerværnet. Det er ikke
nødvendigt at måle kraften og deformationen på det sted, hvor føre-
rværnet udsættes for belastningen; »kraften« og »deformationen« skal
imidlertid måless amtidigt og colineært.
2.2. Begyndelsespunktet for deformationsmålingen vælges, således at kun den
energi, der absorberes af førerværnet og/eller ved deformation af visse af
traktorensdele, tagesi betragtning. Der tagesikke hens yn til den energi,
der absorberes ved forankringens deformation og/eller glidning.
3. FORANKRING AF TRAKTOREN TIL UNDERLAGET
3.1. Forankringsskinnerne, der skal have fornøden indbyrdes afstand og dække
et tilstrækkeligt stort område til, at traktoren kan forankres i alle de
tilfælde, der er vist, skal være solidt fastgjort til et fast underlag nær ved
afprøvningsudstyret.
3.2. Traktoren forankrestil s kinnerne ved hjælp af dertil egnede midler
(plader, kiler, ståltove, donkrafte osv.), således at den ikke kan bevæge
sig under prøvningen. Dette krav kontrolleres under belastningerne ved1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 15
▼B
hjælp af det sædvanlige udstyr til længdemåling. Hvis traktoren flytter
sig, gentages hele afprøvningen, medmindre det system til måling af
deformationerne, der benyttesved afs ætningen af kurven for deformatio-
nensafhængighed af kraften, er forbundet med traktoren.
4. BELASTNINGSUDSTYR
4.1. Et udstyr som vist i fig. 8 i bilag V skal kunne udøve en lodret
nedadrettet belastning på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som
er ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem
kardanled. Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, således
et dækkene ikke påvirkesaf belas tningen.
5. ANDET MÅLEUDSTYR
5.1. En anordning som vist på fig. 9 i bilag V til måling af den elastiske
deformation (forskellen mellem den største øjeblikkelige deformation og
den blivende deformation).
5.2. Udstyr til at konstatere, at førerværnet ikke er trængt ind i det frie
område, og at det frie område hele tiden under afprøvningen har været
beskyttet af førerværnet (se punkt 3.2 i bilag IV-B).
C.Symboler
mt(kg) = traktorens referencemasse, som defineret i pkt. 1.4 i dette
bilag;
D(mm)= førerværnets deformation på det sted, hvor slaget rammer
(dynamisk afprøvning) eller på det sted og i den retning,
belastningen er påført (statisk afprøvning);
H(mm)= pendulklodsens faldhøjde;
F (N) (Newton) = statisk belastningskraft;
Fmax(N) = maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres,
undtagen overbelastning;
F′(N) = belastningskraft svarende til E ′i;
F-D = diagram kraft/deformation;E
is(J) (Joule) = den absorberende energi under belastning fra siden;
Eil(J) = den absorberende energi under belastning i længderet-
ningen;
Fv(N) = lodret trykkraft;
Ei(J) = absorberet deformationsenergi; areal under F-D kurven (se
fig. 10a i bilag V);
E′i(J) = deformationsenergi absorberet efter en yderligere belastning
som følge af brud eller revner (se fig. 10b og 10c i bilagV);
E
a(J) = deformationsenergi absorberet på det sted, hvor belast-
ningen er fjernet; areal inden for F-D kurven (se fig. 10b i
bilag V);
E″i(J) = deformationsenergi absorberet ved overbelastningsprøve i
det tilfælde, hvor belastningen er blevet fjernet inden
påbegyndelsen af denne overbelastningsprøve; areal under
F-D kurven (se fig. 10c i bilag V).1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 16
▼B
BILAG IV
FREMGANGSMÅDER VED AFPRØVNING
A.Dynamiske prøver
1. SLAG- OG BELASTNINGSPRØVER
1.1. Slagprøver bagtil
1.1.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel
med det lodrette plan påmt
100med 20º som maksimum, medmindre
førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har en større vinkel
med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning i
slagpunktet på tidspunktet for største deformation og ophængskæden
fortsat er i ovennævnte vinkel.
Faldhøjden indstilles, og der træffes de fornødne foranstaltninger,
således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring slag-
punktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øvereste kant.
Klodsens tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af ⅙af føre-
rværnetsbredde foroven, inden for et lodret plan, s om er parallelt
med traktorens længdeplan, og som går gennem førerværnets yderste
øvre punkt.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette
sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette
sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.
1.1.2. Traktoren forankrestil underlaget ved hjælp af fire s tåltove, et ved
hver ende af begge aksler, anbragt som vist på fig. 5 i bilag V. De
forreste og bageste forankringspunkter skal befinde sig i en sådan
afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på under
30º. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de
to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunkts-
plan.
Ståltovene tilspændes således, at dækkendes deformation bliver som
angivet i punkt 6.2 i bilag III-A.
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken foran og tæt
imod baghjulene, hvorpå den fastgøres til underlaget.
1.1.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af
en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast til
underlaget.
1.1.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt, afhængig af den afprøvede traktors
referencemasse, er:
H = 25 + 0,07 mtfor traktorer med en referencemasse på under
2 000 kg,
H = 125 + 0,02 mtfor traktorer med en referencemasse på over
2 000 kg.
Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.
1.2. Slagprøve fortil
1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel
med det lodrette plan påmt
100med 20º som maksimum, medmindre
førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har en større vinkelmed lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af
ekstra ophæng, således at den er parallel med førerværnets hældning i
slagpunktet på tidspunktet for største deformation og ophængskæden
fortsat er i ovennævnte vinkel.
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foran-
staltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring
slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns under fremadgående1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 17
▼B
kørsel, og er normalt den øverste kant. Klodsens tyngdepunkt skal
være beliggende i en afstand af ⅙af førerværnetsbredde foroven,
inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens længdeplan,
og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette
sted, anbringes der kiler, således at slagprøven kan udføres på dette
sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.
1.2.2. Traktoren forankrestil underlaget ved hjælp af fire s tåltove, et ved
hver ende af begge aksler, anbragt som vist på fig. 6 i bilag V. De
forreste og bageste forankringspunkter skal befinde sig i en sådan
afstand, at vinklen mellem ståltovene og underlaget bliver på under
30º. De bageste forankringer skal tillige være anbragt således, at de
to ståltoves skæringspunkter ligger i klodsens lodrette tyngdepunkts-
plan. Ståltovene tilspændes således, at dækkenes deformation bliver
som angivet i punkt 6.2 i bilag III-A. Efter at ståltovene er tilspændt,
anbringess topbjælken bagved og tæt imod baghjulene, hvorpå den
fæstnes til underlaget.
1.2.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af
en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast til
underlaget.
1.2.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt, afhængig af den afprøvede traktors
referencemasse, er:
H = 25 + 0,07 mtfor traktorer med en referencemasse på under
2 000 kg,
H = 125 + 0,02 mtfor traktorer med en referencemasse på over
2 000 kg.
Herefter udløses klodsen, så den slår mod førerværnet.
1.3. Slagprøven på siden
1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til pendulklodsen, at denne vil
ramme førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er lodret,
medmindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet danner
en vinkel på mindre end 20º med lodret.
I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved hjælp af ekstra
ophæng således, at den er parallel med førerværnets hældning i slag-
punktet på tidspunktet for største deformation og ophængskæden
fortsat er lodret på slagfladen.
Pendulklodsens faldhøjde indstilles, og der træffes de fornødne foran-
staltninger, således at det forhindres, at pendulklodsen drejer omkring
slagpunktet.
Slagpunktet er den del førerværnet, som må formodes at ramme
jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns.
1.3.2. Traktorens hjul i den side, på hvilken slaget rammer, forankres til
underlaget ved hjælp af ståltove over de tilsvarende ender af for- og
bagakslerne. Ståltovene tilspændes, således at dækkenes deformation
bliver som angivet i punkt 6.2 i bilag III-A.
Efter at ståltovene er tilspændt, anbringes stopbjælken på underlaget
og skubbes tæt ind imod dækkene i den modsatte side af den, på
hvilken slaget rammer, hvorpå den fastgøres til underlaget. Det kan
eventuelt blive nødvendigt at anvende to bjælker eller kiler, såfremt
ydersiden af for- og bagdækkene ikke ligger i samme lodrette plan.
Støttebjælken anbringes derpå som anvist i fig. 7 i bilag V mod
fælgen på det hårdest belastede hjul i den modsatte side af den, på
hvilken slaget rammer, skubbes stramt mod fælgen og fastspændes
så ved foden.
Støttebjælkens længde vælges således, at den, når den er anbragt mod
fælgen, danner en vinkel på 30º ± 3º med underlaget. Denslængde
skal endvidere om muligt være 20—25 gange dens tykkelse og dens
bredde 2—3 gange mindre end dens tykkelse. Bjælkeenderne skal
være udformet som vist på detaljetegningerne i fig. 7 i bilag V.
1.3.3. Ved knækstyrede traktorer skal drejningspunktet tillige understøttes af
en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm, som til siden under-
støttes på samme måde som den bjælke, der skubbes mod baghjulet.
Drejningspunktet forankres derefter fast til underlaget.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 18
▼B
1.3.4. Pendulklodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngde-
punkt og slagpunkt, afhængig af den afprøvede traktors
referencemasse, er:
H¼25þ0;20 m t ðÞ /C1BbþB
2Bfor traktorer med en referencemasse
på under 2 000 kg,
H¼125þ0;15 m t ðÞ /C1BbþB
2Bfor traktorer med en referencemasse
på over 2 000 kg,
hvor Bber førerværnets største ydre bredde og B er traktorens mindste
totalbredde.
1.4. Trykprøve bagtil
Bjælken skal være anbragt tværs over den bageste, øvereste del af
førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i
traktorensmidterplan.
Der påføresen kraft Fv=2 0mt.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft,
skal kraften vedvare, indtil taget er deformeret, så det falder sammen
med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den
del af traktorens bagende, som er i stand til at bære traktorens vægt,
når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften
flyttes, således at bjælken er over det sted på førerværnet, som ville
støtte traktoren, hvis den vælter helt rundt.
Herefter påføreskraften Fv. Kraften skal herefter påføres i mindst fem
sekunder, efter at synlige deformationer er ophørt.
1.5. Trykprøve fortil
Bjælken skal være anbragt på den forreste, øverste del af førerværnet;
resultanten af belastningskræfterne skal befinde sig i traktorens
midterplan.
Der påføresen kraft Fv=2 0mt.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft,
skal kraften vedvare, indtil taget er deformeret, så det falder sammen
med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den
del af traktorens forende, som er i stand til at bære traktorens vægt,
når den vælter. Kraften skal så fjernes og traktoren eller kraften
flyttes, således at bjælken er over det sted på førerværnet, som ville
støtte traktoren, hvis den vælter helt rundt.
Herefter påføreskraften Fv. Kraften skal herefter påføres i mindst fem
sekunder, efter at synlige deformationer er ophørt.
1.6. Supplerende prøver
1.6.1. Hvis der under en slagprøve opstår brud eller revner, der ikke kan
betragtes som ubetydelige skal der udføres en ny lignende slagprøv-
ning, men med en faldhøjde, der svarer til:
H0¼H
10/C212þ4a
1þ2a
umiddelbart efter den slagprøvning, der forårsagede bruddene eller
revnerne, idet »a« er forholdet mellem den blivende deformation og
den elastiske deformation (a = Dp/De) målt i slagpunktet.
Den supplerende blivende deformation som følge af den anden slag-
prøve må ikke være større end 30 % af den blivende deformation
efter den første slagprøve.
For at kunne gennemføre den supplerende prøve skal den elastiske
deformation målesunder alle s lagprøver.
1.6.2. Hvisder under en trykprøve ops tår brud eller revner, der ikke kan
betragtes som ubetydelige, skal der udføres en ny lignende trykprøv-
ning, men med en kraft på 1,2 Fv, umiddelbart efter den trykprøvning,
der forårsagede bruddene eller revnerne.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 19
▼M1
▼B
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i fig. 2a, 2b, 2c, 2d og 2e i bilag V.
Det frie område er fastlagt på grundlag af:
2.1.1. Et lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længde-
retning, og som går gennem sædets referencepunkt og rattets centrum;
dette plan skal kunne bevæge sig vandret med sædet og rattet under
slag, men forblive vinkelret på traktorens gulvplan eller på føre-
rværnet, hvisdette er fjedrende ophængt.
2.1.2. En referencelinje, som ligger i referenceplanet, og som går gennem
sædets referencepunkt og det første punkt i ratkransen, som den
skærer, når den bevæges fra lodret mod vandret.
2.2. Det frie område afgrænses af følgende planer, når traktoren står på en
vandret flade, og rattet, såfremt det kan indstilles, er indstillet til
kørsel i normal siddestilling:
2.2.1. To lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en
højde af 300 mm over det vandrette plan, der går gennem sædets refe-
rencepunkt, og i længderetningen mindst 550 mm foran det lodrette
plan vinkelret på referenceplanet 350 mm foran sædets reference-
punkt.
2.2.2. To lodrette planer 200 mm på hver side af referenceplanet op til en
højde af 300 mm over det vandrette plan, der går gennem sædets refe-
rencepunkt og i længderetningen fra den i punkt 2.2.11 definerede
flade til det lodrette plan vinkelret på referenceplanet 350 mm foran
sædets referencepunkt.
2.2.3. Et skråt plan vinkelret på referenceplanet, parallelt med og 400 mm
over referencelinjen, som strækker sig bagud til det punkt hvor det
skærer det lodrette plan, som er vinkelret på referenceplanet og går
gennem sædets referencepunkt.
2.2.4. Et skråt plan vinkelret på referenceplanet, som hviler på ryglænets
øverste kant, og som møder det foregående plan i dets bageste kant.
2.2.5. Et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, ligger mindst
40 mm foran rattet og mindst 900 mm foran sædets referencepunkt.
2.2.6. En krum flade med aksen vinkelret på referenceplanet og med en
radiuspå 150 mm, s om berører de i punkt 2.2.3 og 2.2.5 definerede
planer.
2.2.7. To parallele skråtstillede planer, som går gennem de øverste kanter af
de planer, der er defineret i punkt 2.2.1, således at det skråtstillede
plan i den side, på hvilken slaget rammer, ikke kommer nærmere
end 100 mm ved referenceplanet over det frie område.
2.2.8. Et vandret plan gennem sædets referencepunkt.
2.2.9. To dele af det lodrette plan vinkelret på referenceplanet, som passerer
350 mm foran sædets referencepunkt, idet begge disse to dele
forbinder henholdsvis de bageste grænser for planerne i punkt 2.2.1
og de forreste grænser for planerne i punkt 2.2.2.
2.2.10. To dele af det vandrette plan, som passerer 300 mm over sædets refe-
rencepunkt, idet begge disse to dele forbinder henholdsvis de øverste
grænser for de lodrette planer i punkt 2.2.2 med de nederste grænser
for de skråtstillede planer i punkt 2.2.7.
2.2.11. En krum flade, hvisfrembringer er vinkelret på referenceplanet og
hviler på ryglænetsbags ide.
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Sædets referencepunkt
2.3.1.1. Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordningen vist i fig. 3a
og 3b i bilag V. Anordningen består af en sædeplade og ryglæns-
plader. Den nederste ryglænsplade sammenføjes med sædepladen ved
hjælp af led placeret i sæderegionen (A) og i lænderegionen (B).
Leddet i (B) skal give mulighed for justering i højden.
2.3.1.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i
længderetningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant af
ryglænet og et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette plan
skærer den nedre overflade af sædepladen i et punkt 150 mm foran
den ovenfor nævnte tangent.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 20
▼B
2.3.1.3. Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft
på 550 N i et punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader
presses med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.1.4. Når det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område
på ryglænet (over og under lænderegionen), foretagesfølgende:
2.3.1.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste
del: den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.1.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del:
leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædepladens
nederste flade, når ryglænspladen står vinkelret på sædepladen.
Herefter presses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet
efter tangenten.
2.3.2. Sædets indstilling med henblik på bestemmelse af sædets reference-
punkt
2.3.2.1. Hvis sædet kan indstilles, anbringes det i bageste og højeste position.
2.3.2.2. Hvis ryglænets og sædets hældning kan indstilles, skal de indstilles
således, at referencepunktet befinder sig i bageste og højeste position.
2.3.2.3. Hvis sædet er udstyret med sædeophæng, skal dette blokeres midtvejs,
med mindre dette er i modstrid med sædefabrikantens udtrykkelige
anvisninger. Hvis der forefindes sådanne brugsanvisninger, skal disse
følges.
3. MÅLINGER
3.1. Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
fastgøringssystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort
fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
Der tages ikke hensyn til revner, som er fremkaldt af pendulklodsens
kanter.
3.2. Det frie område
3.2.1. Under hver afprøving kontrolleresdet, om nogen del af førerværnet er
trængt ind i det frie område omkring førersædet som defineret i
nærværende bilagspunkt 2.
3.2.2. Endvidere kontrolleresdet, om nogen del af det frie område befinder
sig uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette betragtes
som værende tilfældet, dersom nogen del af det ville komme i kontakt
med et plant underlag, hvistraktoren væltede i s lagetsretning.
Herunder forudsættes dimensionerne på dækkene på for- og bagaks-
lerne samt sporvidde at være de mindste, som anbefales af
fabrikanten. Er traktoren i øvrigt udstyret med en stiv struktur, en
skærm eller ethvert andet hårdt punkt, der er anbragt bag ved føre-
rsædet, betragtes dette element som et støttepunkt i tilfælde af
stejling eller væltning. Højden på denne struktur bagpå i forhold til
førersædets referencepunkt skal dog være mindre end 500 mm (se
bilag V, fig. 2 f).
Strukturen skal endvidere være tilstrækkelig stiv og solidt fastgjort til
den bageste del af traktoren. Denne struktur, som er monteret på trak-
toren, skal uden at revne kunne tåle en belastning, der inden for
rammerne af proceduren for tilpasning til den tekniske udvikling fast-
sættes seks måneder inden direktivets ikrafttrædelse sammen med
eventuelle bestemmelser for, hvordan afprøvningen skal gennemføres;
denne belastning anbringes vandret i det punkt, der vil ramme under-
laget først i tilfælde af stejling.
3.3. Elastisk deformation
Den elastiske deformation måles 900 mm over referencepunktet i det
lodrette plan, der går gennem slagpunktet. Til denne måling anvendes
anordninger som vist i fig. 9 i bilag V.
3.4. Blivende deformation
Efter den sidste trykprøve noteres den blivende deformation af føre-
rværnet. Med dette for øje noteresplaceringen af førerværnets
hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 21
▼B
B.Statisk prøvning
1. BELASTININGS- OG TRYKPRØVNING
1.1. Belastningsprøvning bagtil
1.1.1. Belastningen påføres vandret, i et lodret plan parallelt med traktorens
midterplan.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øvereste
kant. Det lodrette plan, i hvilken belastningen påføres, skal være
beliggende i en afstand af ⅓af førerværnetsydre bredde foroven fra
midterplanet.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette
sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøven kan udføres på
dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.
1.1.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3 i bilag III-
B.
1.1.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal
mindst være på
Eil¼500þ0;5mt:
1.2. Belastningsprøvning fortil
1.2.1. Belastningen påføres vandret, i et lodret plan parallelt med traktorend
midterplan og beliggende i en afstand af ⅓af førerværnetsydre
bredde foroven fra midterplanet.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først, såfremt traktoren vælter sidelæns under fremad-
gående kørsel, og er normalt den øverste kant.
Såfremt førerværnet er krumt eller har fremspringende kanter på dette
sted, anbringes der kiler, således at belastningsprøven kan udføres på
dette sted, men på en sådan måde, at førerværnet ikke styrkes derved.
1.2.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3 i bilag III-
B.
1.2.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal
mindst være på
Eil¼500þ0;5mt:
1.3. Belastningsprøvning på siden
1.3.1. Belastningen påføres vandret, i et lodret plan, som er vinkelret på
traktorensmidterplan.
Belastningspunktet er den del af førerværnet, som må formodes at
ramme jorden først, såfremt traktoren vælter, og er normalt den
øverste kant.
1.3.2. Montagen forankres til underlaget som beskrevet i punkt 3 bilag III-B.1.3.3. Den energi, der absorberes af førerværnet under denne prøve, skal
mindst være på
E
is¼1;75 m tBbþB
2B;
hvor Bber førerværnetsmaks imale ydre bredde ob B traktorens
mindste bredde.
1.4. Trykprøvning bagtil
Alle bestemmelserne er de samme som anført i punkt 1.4 i bilag IV-
A.
1.5. Tryprøvning fortil
Alle bestemmelserne er de samme som anført i punkt 1.5 i bilag IV-
A.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 22
▼B
1.6. Overbelastningsprøvning (ekstra prøve)
1.6.1. Under alle omstændigheder skal overbelastningsprøvningen gennem-
føres, dersom kraften falder med mere end 3 % i løbet af de sidste
5 %'sdeformation, når den krævede energi er optaget af kons trukti-
onen (se fig. 10b).
1.6.2. Overbelastningsprøvningen består af at øge den vandrette belastning i
trin på 5 % af den fra starten krævede energi indtil i alt 20 % mere
end den krævede energi (se fig. 10c).
1.6.2.1. Overbelastningsprøvningen er tilfredsstillende, dersom kraften efter
hvert trin på 5 %, 10 % eller 15 % af den krævede energi falder
mindre end 3 % ved et trin på 5 %, og dersom kraften hele tiden er
større end 0,8 F max.
1.6.2.2. Overbelastningsprøvning er tilfredsstillende, dersom kraften, efter at
konstruktionen har optaget 20 % af den yderligere energi, er større
end 0,8 F max.
1.6.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende
beskyttelse af det frie område på grund af en elastik deformation er
tilladt under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen må
førerværnet ikke trænge ind i området, og området skal være fuld-
stændig beskyttet.
1.7. Trykoverbelastningsprøvning
Hvisder under trykprøvningen ops tår brud eller revner, der ikke kan
betragtes som uvæsentlige, skal der foretages en ny lignende tryk-
prøvning, men med en kraft på 1,2 F. Dette skal ske umiddelbart
efter den første prøvning.
2. DET FRIE OMRÅDE
Som det frie område, der er beskrevet i punkt 2 i bilag IV-A, bortset
fra at ordene »slaget rammer« erstattes med »belastningen påføres« i
tredje linje af punkt 2.2.7.
3. MÅLINGER
3.1. Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
fastgøringssystemer visuelt for at påvise brud og revner. Der ses bort
fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
3.2. Det frie område
3.2.1. Under hver afprøvning kontrolleresdet, om nogen del af førerværnet
er trængt ind i det frie område som defineret i punkt 2.
3.2.2. Endvidere kontrolleresdet, om nogen del af det frie område befinder
sig uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette betragtes
som værende tilfældet, dersom nogen del af det ville komme i kontakt
med et plant underlag, hvistraktoren væltede i s lagetsretning.
Herunder forudsættes dimensionerne på dækkene på for- og bagaks-
lerne samt sporvidde at være de mindste, som anbefales af
fabrikanten. Er traktoren i øvrigt udstyret med en stiv struktur, en
skærm eller ethvert andet hårdt punkt, der er anbragt bag ved føre-
rsædet; betragtes dette element som et støttepunkt i tilfælde af
stejling eller væltning. Højden på denne struktur bagpå i forhold til
førersædets referencepunkt skal dog være mindre end 500 mm (se
bilag V, fig. 2 f)).
Strukturen skal endvidere være tilstrækkelig stiv og solidt fastgjort til
den bageste del af traktoren. Denne struktur, som er monteret på trak-
toren, skal uden at revne kunne tåle en belastning, der inden for
rammerne af proceduren for tilpasning til den tekniske udvikling fast-
sættes seks måneder inden direktivets ikrafttrædelse sammen med
eventuelle bestemmelser for, hvordan afprøvningen skal gennemføres;
denne belastning anbringes vandret i det punkt, der vil ramme under-
laget først i tilfælde af stejling.
3.3 Elastisk deformation (ved belastningsprøvning på siden)
Den elastiske deformation måles 900 mm over sædets referencepunkt
i det lodrette plan, hvor belastningen påføres. Til denne måling kan
der anvendes anordninger som vist i fig. 9 i bilag V.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 23
▼B
3.4. Blivende deformation
Efter den sidste trykprøve noteres den blivende deformation af føre-
rværnet. Med dette for øje noteresplaceringen af førerværnets
hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 24
▼B
BILAG V
FIGURER
Figur 1
Udstyr til rulningsprøver ved en hældning på 1:1,5
Figur 2a
Det frie område. Snit i referenceplanet.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 25
▼B
Figur 2b
Det frie område. Set fra siden.Figur 2c
Det frie område. Set bagfra.
Figur 2d
Det frie område. Set fra oven.Figur 2e
Den nederste del af det frie område. Set 3/4 bagfra.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 26
▼B
Figur 2f1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 27
▼B
Figur 3a
Anordning til bestemmelse af sædets referencepunkt.
Figur 3b
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 28
▼B
Figur 4
Pendulklods med ophængskæder eller ståltove.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 29
▼B
Figur 5
Eksempel på forankring af traktoren. Slagprøve bagtil.
Figur 6
Eksempel på forankring af traktoren. Slagprøve fortil.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 30
▼B
Figur 7
Eksempel på forankring af traktoren. Slagprøve på siden.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 31
▼B
Figur 8
Opstilling ved trykprøve.
Bemærkning: Tegningen af førerværnet er kun vist for at illustrere opstillingen og dimensionerne.
Den angiver ikke krav til førerværnetskons truktion.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 32
▼B
Figur 9
Eksempel på apparat til måling af den elastiske deformation.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 33
▼B
Figur 10a
Kraft/deformationskurve.
Overbelastningsprøvning er ikke nødvendig.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 34
▼B
Figur 10b
Kraft/deformationskurve.
Overbelastningsprøvning nødvendig.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 35
▼B
Figur 10c
Kraft/deformationskurve.
Overbelastningsprøvning fortsættes.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 36
▼B
BILAG VI
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKEN-
DELSE AF FRONTMONTERET FØRERVÆRN MED HENSYN TIL DETS STYRKE SÅVEL
SOM TIL STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 37
▼B
1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 38
▼B
►(1)M11987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 39
▼B
BILAG VII
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af:
— et rektangel, i hvilket der er anbragt et bogstav »e« fulgt af kendingsnummer
eller en gruppe bogstaver for det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyskland
2 for Frankrig
3 for Italien
4 for Nederlandene
6 for Belgien
9 for Spanien
11 for Det Forenede Kongerige
13 for Luxembourg
18 for Danmark
IRL for Irland
EL for Grækenland
P for Porrtugal
— et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets
styrke og styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt
sted under og i nærheden af rektanglet.
— bogstaverne »V« eller »VS« alt efter om der er tale om en dynamisk eller
statisk prøve, fulgt af nummeret 2, som betyder, at det drejer sig om en
type frontmonteret førerværn omfattet af direktivet.
EKSEMPEL PÅ EØF-TYPEGODKENDELSESMÆRKE
Den anordning, som bærer det viste EØF-typegodkendelsesmærke, er et front-
monteret førerværn med 2 opstalter, som har været underkastet en dynamisk
prøve, og som er bestemt til en smalsporet traktor (V2), der er EØF-typegod-
kendt i Belgien (e6) under nummer 43.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 40
▼B
BILAG VIII
EKSEMPELPÅ EØF—KOMPONENTTYPEGODKENDELSESATTEST
1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 41
▼B
BILAG IX
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn
til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes
af traktorfabrikanten eller af dennesbefuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standardty-
pegodkendelse, indleveres en traktor med behørigt godkendt førerværn og
tilhørende fastgørelse; denne traktor skal være repræsentativ for den trak-
tortype, som søges godkendt.
3. Der tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtype-
godkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet
til montering på den type traktor, for hvilken der begæress tandardtypegod-
kendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets fastgørelse svarer til den,
der er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodken-
delsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af
denne til at gælde for andre førervænstyper.
5. De kompetente myndigheder udsteder denne udvidelse på følgende vilkår:
5.1. Den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-
komponenttypegodkendt.
5.2. Den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres.
5.3. Fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet
kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag X skal vedlægges EØF-standardtypegodkendel-
sesskema for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af
standardtypegodkendelse, som udstedes eller nægtes udstedt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype
indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af
en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæresEØF-
standardtypegodkendelse, udføres den i punkt 2 og 3 fastsatte kontrol ikke.1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 42
▼B
BILAG X
EKSEMPEL
1987L0402 — DA — 03.01.1990 — 001.001 — 43