1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/7/EF
af 20. maj 1997
om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg
(EFT L 144 af 4.6.1997, s. 19)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september
2002L 271 16 9.10.2002
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/7/EF
af 20. maj 1997
om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende
fjernsalg
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 100 A,
under henvisning tilforsl ag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), på grundlag
af Forligsudvalgets fælles udkast af 27. november 1996, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Der bør i forbindelse med gennemførelsen af målene for det
indre marked vedtages foranstaltninger med henblik på detsgradvise konsolidering;
(2) den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser vedrører ikkekun de erhvervsdrivende, men også privatpersoner; den inde-bærer, at forbrugerne i Fællesskabet får adgang til varer og
tjenesteydelser i en anden medlemsstat på samme betingelser
som befolkningen i denne stat;
(3) fjernsalg på tværs af grænserne kan være et af de vigtigstekonkrete resultater for forbrugerne af gennemførelsen af detindre marked, som det bl.a. fastslås i Kommissionens meddelelsetilRådet »På vej mod et enhedsmarked inden for distribution«;med henblik på at sikre, at det indre marked fungerer efterhensigten, er det absolut nødvendigt, at forbrugerne kan
henvende sig til en virksomhed uden for hjemlandet, selv om
denne virksomhed har et datterselskab i forbrugerens bopæls-land;
(4) indførelsen af nye teknologier medfører en mangedobling af demidler, forbrugerne råder over til at gøre sig bekendt med dekommercielle tilbud overalt i Fællesskabet og til at afgive deresbestillinger; visse medlemsstater har allerede fastsat forskellige
eller afvigende bestemmelser om forbrugerbeskyttelse i forbin-
delse med aftaler vedrørende fjernsalg med negativekonsekvenser for konkurrencen mellem virksomhederne på detindre marked; det er derfor nødvendigt at indføre et minimumaf fælles regler på fællesskabsplan;
(5) i punkt 18 og 19 i bilaget til Rådets resolution af 14. april 1975om Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs første program for
en politik vedrørende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (
4)
nævnes nødvendigheden af at beskytte købere af varer ellertjenesteydelser mod krav om betaling for ikke-bestilte varer ogaggressive salgsmetoder;
(6) i Kommissionens meddelelse til Rådet med titlen »Fremstød pådet forbrugerpolitiske område«, der blev godkendt ved Rådetsresolution af 23. juni 1986 (
5), bebudes det i punkt 33, at
Kommissionen vil forelægge forslag om anvendelse af nye infor-1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 156 af 23. 6. 1992, s. 14 og EFT nr. C 308 af 15. 11. 1993, s. 18.
(2) EFT nr. C 19 af 25. 1. 1993, s. 111.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 26. maj 1993 (EFT nr. C 176 af 28. 6.
1993, s. 95). Rådets fælles holdning af 29. juni 1995 (EFT nr. C 288 af 30.10. 1995, s. 1). Europa-Parlamentets afgørelse af 13. december 1995 (EFT
nr. C 17 af 22. 1. 1996, s. 51). Europa-Parlamentets afgørelse af 16. januar
1997 og Rådets afgørelse af 20. januar 1997.
(
4) EFT nr. C 92 af 25. 4. 1975, s. 1.
(5) EFT nr. C 167 af 5. 7. 1986, s. 1.
▼B
mationsteknologier, der gør det muligt at transmittere bestillinger
fra forbrugerens hjem till everandøren;
(7) i Rådets resolution af 9. november 1989 om de fremtidige prio-riteter for en intensiveret forbrugerbeskyttelsespolitik (
1)
opfordres Kommissionen tilisær at sætte ind på de områder,
der nævnes i bilaget til denne resolution; i dette bilag nævnesny teknologi, der muliggør fjernsalg; Kommissionen har fulgtdenne resolution op med vedtagelsen af en »Treårig handlings-plan for forbrugerpolitik i EF (1990-1992)«; ifølge denne plan
skalder vedtages et direktiv på dette område;
(8) valg af aftalesprog i forbindelse med fjernsalg henhører undermedlemsstaternes kompetence;
(9) aftaler vedrørende fjernsalg er karakteriseret ved anvendelsen af
en eller flere teknikker til fjernkommunikation; disse forskelligeteknikker anvendes som led i et ordnet system med fjernsalgeller fjernydelser, uden at leverandøren og forbrugeren er tilstede samtidig; den konstante udvikling af disse teknikker gørdet umuligt at udarbejde en udtømmende fortegnelse; det er
følgelig nødvendigt at fastsætte de principper, der skal gælde på
dette område selv for nye teknikker, som endnu kun anvendes ibegrænset omfang;
(10) den samme transaktion, der omfatter flere på hinanden følgendeoperationer eller en række enkeltoperationer over en vis periode,kan give anledning til forskellige juridiske beskrivelser afhæn-gigt af lovgivningen i de enkelte medlemsstater;
bestemmelserne i dette direktiv kan ikke anvendes forskelligt
afhængigt af lovgivningen i de enkelte medlemsstater, medforbehold af medlemsstaternes anvendelse af artikel 14; det måderfor anses, at bestemmelserne i dette direktiv mindst skalvære opfyldt ved den første af flere på hinanden følgende opera-
tioner eller den første af en række enkeltoperationer over en vis
periode, som kan betragtes som udgørende et hele, hvad entendenne operation eller rækken af operationer er omfattet af enenkelt aftale eller flere på hinanden følgende særskilte aftaler;
(11) anvendelsen af fjernkommunikationsteknikker bør ikke medføreen begrænsning af den information, der gives forbrugeren; derbør derfor fastsættes bestemmelser om, hvilke informationer der
obligatorisk skal meddeles forbrugeren, uanset hvilken kommu-
nikationsteknik der anvendes; formidlingen af information skalendvidere opfylde de øvrige relevante fællesskabsregler ognavnlig Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 omindbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administra-tive bestemmelser om vildledende reklame (
2); hvis kravet om
information fraviges, er det forbrugeren, der på grundlag af et
skøn skal anmode om visse grundlæggende oplysninger, såsomleverandørens navn, varens eller tjenesteydelsens vigtigste egen-skaber og pris;
(12) i tilfælde af kommunikation pr. telefon bør forbrugeren havetilstrækkelige oplysninger i begyndelsen af samtalen til at afgøre,hvorvidt han ønsker at fortsætte;
(13) den information, der formidles via visse elektroniske teknologier,
har ofte en flygtig karakter, da den ikke modtages på et varigt
medium; det er derfor påkrævet, at forbrugeren skriftligt i godtid modtager de informationer, der er nødvendige for at opfyldeaftalens bestemmelser korrekt;
(14) forbrugeren har i praksis ikke mulighed for at se varen eller fåkendskab til tjenesteydelsens egenskaber, før aftalen indgås; derbør derfor indføres en fortrydelsesret, når andet ikke er fastsat i
dette direktiv; for at denne ret ikke skal forblive rent formel, må
forbrugerens eventuelle udgifter i denne forbindelse begrænsestil de direkte udgifter i forbindelse med tilbagelevering af varen;1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 3
(1) EFT nr. C 294 af 22. 11. 1989, s. 1.
(2) EFT nr. L 250 af 19. 9. 1984, s. 17.
▼B
fortrydelsesretten berører ikke forbrugerens rettigheder i henhold
til national lovgivning, særlig ved modtagelsen af mangelfuldevarer og tjenesteydelser eller varer og tjenesteydelser, som ikke
svarer til beskrivelsen i tilbuddet; det er medlemsstaterne, der
skal fastsætte de øvrige nærmere regler og betingelser forudøvelse af fortrydelsesretten;
(15) det er endvidere nødvendigt at fastsætte en frist for opfyldelse afaftalen, hvis dette ikke sker, når bestillingen afgives;
(16) salgsfremmende teknikker, der går ud på at tilsende forbrugerenen vare eller levere ham en tjenesteydelse mod betaling udenforudgående bestilling eller udtrykkelig aftale herom, er uaccep-
table, medmindre der er tale om en erstatningsleverance;
(17) artikel8 og 10 i den europæiske konvention tilbeskyttel se af
menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder af 4.november 1950 bør tages i betragtning; det er nødvendigt atanerkende forbrugernes ret til privatlivets fred, navnlig medhensyn tilvisse særl igt aggressive kommunikationsteknikker;der bør derfor fastsættes specifikke begrænsninger for anven-
delsen af sådanne teknikker; medlemsstaterne bør træffe
passende foranstaltninger for effektivt at beskytte de forbrugere,der ikke ønsker at blive kontaktet gennem visse former forkommunikation, mod sådanne henvendelser, uden at detteberører de særlige beskyttelsesforanstaltninger, forbrugeren harkrav på ifølge fællesskabslovgivningen om beskyttelse af perso-
noplysninger og privatlivets fred;
(18) det er vigtigt, at de grundlæggende bindende bestemmelser i
dette direktiv, hvor det er hensigtsmæssigt, suppleres med frivil-lige aftaler mellem de berørte erhvervsdrivende ioverensstemmelse med Kommissionens henstilling 92/295/EØFaf 7. april1992 vedrørende kutymeregl er for forbrugerbeskyt-telse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (
1);
(19) af hensyn til den bedst mulige forbrugerbeskyttelse er det vigtigt,
at forbrugerne bliver fyldestgørende orienteret om dette direktivs
bestemmelser og om eventuelle kutymeregler på dette område;
(20) manglende overholdelse af bestemmelserne i dette direktiv kanpåføre både forbrugerne og konkurrerende virksomheder skade;der kan derfor fastsættes bestemmelser, der gør det muligt foroffentlige organer eller deres repræsentanter eller for forbruger-organisationer, der ifølge den nationale lovgivning har en
berettiget interesse i at beskytte forbrugerne, eller for erhvervs-
organisationer, der har en berettiget interesse i at gribe ind, atovervåge anvendelsen af dette direktiv;
(21) af hensyn tilforbrugerbeskyttel se er det vigtigt at tagespørgsmålet om klager på tværs af grænserne op til behandling,så snart det er muligt; Kommissionen offentliggjorde den 14.februar 1996 en handlingsplan vedrørende forbrugernes klage-
muligheder og bilæggelse af tvister på forbrugerområdet i det
indre marked; denne plan indeholder specifikke initiativer tilfremme af udenretslige former for sagsbehandling; der foreslåsobjektive kriterier (bilag II), der skal sikre en pålidelig sagsbe-handling, og der fastsættes bestemmelser for anvendelsen afstandardiserede reklamationer (bilag III);
(22) forbrugeren behersker ikke teknikken i forbindelse med anven-
delsen af ny teknologi; der skal derfor være mulighed for, at
bevisbyrden kan påhvile leverandøren;
(23) i visse tilfælde er der risiko for, at forbrugeren berøves denbeskyttelse, der gives i medfør af dette direktiv, ved at et tredje-lands lovgivning vælges som retsgrundlag for aftalen; der børderfor i dette direktiv fastsættes regler, der tager sigte på atundgå denne risiko;1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 4
(1) EFT nr. L 156 af 10. 6. 1992, s. 21.
▼B
(24) medlemsstaterne kan af hensyn til almenvellet indføre forbud
mod markedsføring af visse varer og tjenesteydelser på deres
område gennem aftaler vedrørende fjernsalg; dette forbud børtage hensyn til de gældende fællesskabsregler; sådanne forbudgælder allerede bl.a. med hensyn til lægemidler efter Rådetsdirektiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visselove og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrø-
rende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (
1) og Rådets
direktiv 92/28/EØF af 31. marts 1992 om reklame for humanme-dicinske lægemidler (
2)—
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at tilnærme medlemsstaternes love og
administrative bestemmelser om aftaler vedrørende fjernsalg indgået
mellem en forbruger og en leverandør.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås ved
1)aftale vedrørende fjernsalg: enhver aftale mellem en leverandør og
en forbruger vedrørende varer eller tjenesteydelser, der er indgåetsom led i et system for varesalg eller levering af tjenesteydelserorganiseret af leverandøren, som for den pågældende aftalesvedkommende udelukkende anvender en eller flere former for fjern-
kommunikationsteknik frem til og inklusive selve indgåelsen af
aftalen
2)forbruger: enhver fysisk person, der i forbindelse med de af dette
direktiv omfattede aftaler ikke handler som led i sit erhverv
3)leverandør: enhver fysisk eller juridisk person, der i forbindelse
med de af dette direktiv omfattede aftaler handler som led i siterhverv
4)fjernkommunikationsteknik: ethvert middel, som uden leverandørens
og forbrugerens samtidige tilstedeværelse kan anvendes med henblik
på indgåelse af en aftale mellem disse parter. En vejledende forteg-nelse over de teknikker, der er omfattet af dette direktiv, findes ibilag I
5)formidler af kommunikationsteknik: enhver fysisk eller juridisk
person, offentlig eller privat, hvis erhverv består i at stille en ellerflere former for fjernkommunikationsteknik til rådighed for leveran-
dørerne.
Artikel 3
Undtagelser
1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på aftaler
— der vedrører en finansieltjenesteydel se, som er omfattet af Europa-
Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og omændring af Rådets direktiv 90/619/EØF samt direktiv 97/7/EF og98/27/EF (
3)1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 5
(1) EFT nr. L 298 af 17. 10. 1989, s. 23.
(2) EFT nr. L 113 af 30. 4. 1992, s. 13.
(3) EFT L 271 af 9.10.2002, s. 16.▼M1
▼B
— der indgås ved hjælp af vareautomater eller automatiserede forret-
ningslokaler
— der indgås med formidlere af telekommunikation ved brug af
offentlige telefonbokse
— der indgås med henblik på opførelse og salg af fast ejendom, samt
aftaler om andre rettigheder i forbindelse med fast ejendom bortsetfra udlejning
— der indgås på en auktion.
2. Artikel4, 5 og 6 samt artikel7, stk. 1, finder ikke anvendel se på:
— aftaler om levering af fødevarer, drikkevarer eller andre dagligvarer
tilhushol dningen, der udbringes tilen forbruger på dennes bopæleller arbejdsplads af handlende som led i hyppige og regelmæssigevareudbringningsrunder
— aftaler om levering af tjenesteydelser i form af logi, transport,
forplejning og fritidstilbud, når leverandøren ved aftalens indgåelse
påtager sig at levere sådanne ydelser på en forud fastlagt dato eller i
et nærmere bestemt tidsrum; i tilfælde af udendørs fritidsbegiven-heder kan leverandøren undtagelsesvis forbeholde sig ret til ikke atanvende artikel7, stk. 2, under særl ige omstændigheder.
Artikel 4
Forudgående oplysninger
1. I god tid inden indgåelsen af enhver aftale vedrørende fjernsalg
skal forbrugeren have følgende oplysninger:
a) leverandørens navn og, i tilfælde af aftaler hvor der kræves forudbe-
taling, tillige hans adresse
b) varens eller tjenesteydelsens vigtigste egenskaber
c) varens eller tjenesteydelsens pris inkl. alle afgifter
d) eventuelle leveringsomkostninger
e) betalings- eller leveringsbetingelser eller betingelserne for opfyl-
delse af aftalen
f) eventuelfortrydel sesret, undtagen i de i artikel6, stk. 3, nævnte
tilfælde
g) omkostningerne ved anvendelse af fjernkommunikationsteknikken,
når de beregnes efter anden tarif end grundtariffen
h) det tidsrum, i hvilket tilbuddet eller prisen er gyldig
i) i givet fald aftalens korteste gyldighedsperiode i forbindelse med
aftaler om varige eller regelmæssige vareleverancer eller tjeneste-ydelser.
2. De i stk. 1 nævnte oplysninger, hvis kommercielle sigte skal
fremgå utvetydigt, skal gives på en klar og forståelig måde under
anvendelse af midler, der er tilpasset den anvendte fjernkommunikati-onsteknik, idet navnlig principperne om redelig forretningspraksis ogbeskyttelse af personer, såsom mindreårige, der i henhold til deres nati-onale lovgivning er umyndige, skal overholdes.
3. I forbindelse med telefonisk kommunikation skal endvidere leve-
randørens navn og opringningens kommercielle sigte udtrykkeligtopgives ved begyndelsen af enhver samtale med forbrugeren.
Artikel 5
Skriftlig bekræftelse af oplysningerne
1. Forbrugeren skal modtage bekræftelse skriftligt eller på et andet
varigt medium, som er til hans rådighed og tilgængeligt for ham, af
de i artikel 4, stk. 1, litra a)-f), nævnte oplysninger i god tid under afta-lens opfyldelse, og senest ved leveringen, når der er tale om varer, somikke skal leveres til tredjemand, medmindre oplysningerne allerede ergivet forbrugeren forud for aftalens indgåelse skriftligt eller på et andetvarigt medium, som er tilhans rådighed og til gængel igt for ham.1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 6
▼B
Der skal under alle omstændigheder forelægges:
— skriftlig oplysning om betingelserne og de nærmere regler for
udøvelsen af den i artikel 6 nævnte fortrydelsesret, herunder de iartikel 6, stk. 3, første led, nævnte tilfælde
— den fysiske adresse på leverandørens forretningssted, hvortil forbru-
geren kan indgive eventuelle klager
— oplysninger om foreliggende eftersalgsservice og garantibetingelser
— betingelserne for ophævelse af aftalen, hvis denne er af ubestemt
varighed eller af mere end ét års varighed.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på tjenesteydelser, hvor selve opfyl-
delsen sker ved anvendelse af fjernkommunikationsteknik, når dissetjenesteydelser leveres samlet på en gang, og hvor faktureringen fore-
tages af formidleren af fjernkommunikationsteknikken. Forbrugeren
skal dog under alle omstændigheder kunne få oplyst den fysiskeadresse på leverandørens forretningssted, hvortil han kan indgive even-tuelle klager.
Artikel 6
Fortrydelsesret
1. Ved enhver aftale vedrørende fjernsalg har forbrugeren en frist på
mindst syv hverdage tilat fortryde aftal en, uden at der kan kræves bod,og uden angivelse af årsag. De eneste omkostninger, der kan pålæggesforbrugeren, når denne gør sin fortrydelsesret gældende, er de direkte
udgifter i forbindelse med tilbagelevering af varen.
Fristen løber:
— for varers vedkommende fra den dato, hvor forbrugeren modtager
dem, når forpligtelserne i artikel 5 er opfyldt
— for tjenesteydelsers vedkommende fra den dato, hvor aftalen indgås,
eller fra den dato, hvor forpligtelserne i artikel 5 er opfyldt, hvis deopfyldes efter aftalens indgåelse, forudsat at fristen ikke overskriderden nedenfor nævnte frist på tre måneder.
Hvis leverandøren ikke har opfyldt de i artikel 5 nævnte forpligtelser,
er fristen på tre måneder. Den løber:
— for varers vedkommende fra den dato, hvor forbrugeren modtager
dem
— for tjensteydelsers vedkommende fra den dato, hvor aftalen indgås.
Hvis de i artikel 5 nævnte oplysninger forelægges inden for denne tre
måneders frist, løber den i første afsnit nævnte frist på mindst syv hver-dage fra dette tidspunkt.
2. Hvis forbrugeren gør fortrydelsesretten i medfør af denne artikel
gældende, skal leverandøren vederlagsfrit tilbagebetale de beløb, somforbrugeren har indbetalt. De eneste omkostninger, der kan pålæggesforbrugeren, når denne gør sin fortrydelsesret gældende, er de direkteudgifter i forbindelse med tilbagelevering af varen. Tilbagebetalingen
skalske snarest mul igt og senest inden 30 dage.
3. Medmindre parterne har aftalt andet, kan forbrugeren ikke gøre
den i stk. 1 fastsatte fortrydelsesret gældende i forbindelse med aftaler:
— om tjenesteydelser, hvor udførelsen er påbegyndt med forbrugerens
samtykke inden udløbet af den i stk. 1 fastsatte frist på syv hver-dage
— om varer eller tjenesteydelser, hvis pris er afhængig af svingninger
på kapitalmarkedet, som leverandøren ikke har indflydelse på
— om levering af varer, som er fremstillet efter forbrugerens specifika-
tioner eller har fået et tydeligt personligt præg, eller som på grund
af deres beskaffenhed ikke kan tilbagesendes eller må antages atville blive forringet eller forældet hurtigt
— om levering af lyd- eller billedoptagelser eller edb-programmeller,
som forbrugeren har brudt plomberingen på
— om levering af aviser, tidsskrifter og magasiner— om tips- og lotteriydelser.1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 7
▼B
4. Medlemsstaterne fastsætter i deres lovgivning, at:
— hvis prisen på en vare eller en tjenesteydelse helt eller delvis er
dækket af en kredit, der ydes af leverandøren, eller
— hvis denne pris helt eller delvis er dækket af en kredit, som tredje-
mand yder forbrugeren på grundlag af en aftale mellemtredjemanden og leverandøren
ophæves kreditaftalen, uden at der kan kræves bod, hvis forbrugeren
benytter den i stk. 1 fastsatte fortrydelsesret.
Medlemsstaterne fastlægger de nærmere regler for kreditaftalens ophæ-
velse.
Artikel 7
Opfyldelse
1. Medmindre parterne har aftalt andet, skal leverandøren effektuere
bestillingen senest 30 dage regnet fra dagen efter, at forbrugeren harafgivet sin bestilling til leverandøren.
2. Misligholder leverandøren aftalen, fordi den bestilte vare eller
tjenesteydelse er indisponibel, skal forbrugeren underrettes herom, oghan skal kunne få eventuelt indbetalte beløb tilbagebetalt snarest muligt
og senest inden 30 dage.
3. Medlemsstaterne kan dog fastsætte, at leverandøren kan levere
forbrugeren en vare eller tjenesteydelse af samme kvalitet og til sammepris, hvis der er fastsat mulighed herfor forud for aftalens indgåelseeller i aftalen. Forbrugeren skal underrettes herom på en klar og
forståelig måde. Udgifter til tilbagelevering i forbindelse med anven-
delse af fortrydelsesretten afholdes i et sådant tilfælde af leverandøren,og forbrugeren skal underrettes herom. I sådanne tilfælde kan leveringaf en vare eller tjenesteydelse ikke sidestilles med levering uden forud-gående anmodning som omhandlet i artikel 9.
Artikel 8
Betaling med kort
Medlemsstaterne sørger for at fastsætte passende regler om, at en
forbruger:
— kan anmode om annullering af en betaling, hvis et betalingskort er
blevet anvendt svigagtigt i forbindelse med en aftale om fjernsalg,som omfattes af dette direktiv
— i tilfælde af svigagtig anvendelse får krediteret eller refunderet de
foretagne indbetalinger.
Artikel 9
Levering uden forudgående anmodning
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at
— forbyde levering af varer eller tjenesteydelser til en forbruger uden
forudgående bestilling fra denne, hvis leverancen indeholder enanmodning om betaling
— fritage forbrugeren for enhver modydelse i tilfælde af levering uden
forudgående anmodning, da manglende svar ikke er ensbetydende
med samtykke.
Artikel 10
Begrænsninger i anvendelsen af visse fjernkommunikationstek-
nikker
1. En leverandørs anvendelse af følgende teknikker kræver forud-
gående samtykke fra forbrugeren:
— et automatisk opkaldssystem uden menneskelig medvirken
(opkaldsautomat)
— telefax.1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 8
▼B
2. Medlemsstaterne sørger for, at andre fjernkommunikationstek-
nikker end de i stk. 1 nævnte, og som tillader individuelkommunikation, kun kan anvendes, hvis forbrugeren ikke klart
modsætter sig det.
Artikel 11
Søgsmål eller klage
1. Medlemsstaterne sørger for, at der i forbrugernes interesse findes
tilstrækkelige og effektive midler til kontrol med overholdelsen afbestemmelserne i dette direktiv.
2. De i stk. 1 nævnte midler omfatter bestemmelser, i henhold til
hvilke et eller flere af nedennævnte organer efter national ret kan
indbringe en sag for domstolene eller for de kompetente administrativemyndigheder med henblik på overholdelse af de nationale gennemføre-lsesbestemmelser til dette direktiv:
a) offentlige organer eller deres repræsentanter
b) forbrugerorganisationer, der har en legitim interesse i at beskytte
forbrugerne
c) faglige organisationer, der har en legitim interesse i at handle.
3. a) Medlemsstaterne kan fastsætte, at leverandøren kan pålægges
bevisbyrden for, at en forbruger har modtaget forudgående oplys-ninger eller skriftlig bekræftelse, eller at fristerne er blevetoverholdt, eller at forbrugeren har givet sit samtykke.
b) Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at
sikre, at leverandørerne samt, når det er muligt, formidlerne affjernkommunkationsteknik ophører med enhver fremgangsmåde,der ikke er i overensstemmelse med de bestemmelser, der er
fastsat i medfør af dette direktiv.
4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at den frivillige kontrol med over-
holdelsen af direktivets bestemmelser, som selvstændige organer kanforetage, og muligheden for at indbringe tvister for sådanne organersupplerer de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal iværksætte for
at sikre, at dette direktiv overholdes.
Artikel 12
Bestemmelsernes ufravigelige karakter
1. Forbrugeren kan ikke give afkald på de rettigheder, som
tilkommer ham i medfør af dette direktivs transformation til nationalret.
2. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at
sikre, at forbrugeren ikke berøves den beskyttelse, som dette direktiv
giver, ved at et tredjelands lovgivning vælges som gældende lov for
salget, når aftalen har nær tilknytning til en eller flere af medlemssta-ternes områder.
Artikel 13
Fællesskabsregler
1. Dette direktiv finder anvendelse, medmindre der foreligger fælles-
skabsforskrifter med særlige bestemmelser om visse typer af aftaler omfjernsalg som helhed.
2. Når specifikke fællesskabsforskrifter indeholder bestemmelser,
der kun regulerer visse aspekter af leveringen af varer eller tjeneste-ydelser, har disse bestemmelser forrang for dette direktivsbestemmelser vedrørende disse særlige aspekter af aftaler vedrørendefjernsalg.1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 14
Minimumsbestemmelser
Medlemsstaterne kan inden for det område, der omfattes af dette
direktiv, vedtage eller bevare strengere bestemmelser, der er forenelige
med traktaten, for at sikre et højere forbrugerbeskyttelsesniveau. Disse
bestemmelser omfatter eventuelt forbud af hensyn til almenvellet modfjernsalg af visse varer eller tjenesteydelser, navnlig lægemidler, påderes område under overholdelse af traktaten.
Artikel 15
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre år efterdets ikrafttrædelse. De underretter straks Kommissionen herom.
2. De i stk. 1 nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen
indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørel-
sen være ledsaget af en sådan henvisning. De nærmere regler forhenvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de interne
retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dettedirektiv.
4. Senest fire år efter ikrafttrædelsen af dette direktiv forelægger
Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anven-
delsen af dette direktiv tillige med et eventuelt forslag til revision
deraf.
Artikel 16
Orientering af forbrugerne
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger med henblik på at
informere forbrugerne om national gennemførelseslovgivning til dettedirektiv og tilskynder, hvor det er relevant, erhvervsorganisationernetil at oplyse forbrugerne om deres kutymeregler.
Artikel 17
Klageordning
Kommissionen undersøger muligheden af at indføre effektive foran-
staltninger til behandling af klager fra forbrugerne vedrørendefjernsalg. Senest to år efter direktivets ikrafttræden forelægger
Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om resulta-
terne af denne undersøgelse eventuelt ledsaget af forslag.
Artikel 18
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Euro-
pæiskeFællesskabers Tidende .
Artikel 19
Dette direktiv er rettet tilmedl emsstaterne.1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 10
▼B
BILAGI
Kommunikationsteknikker, jf. artikel 2, nr. 4
— uadresserede tryksager
— adresserede tryksager
— standardskrivelser
— reklamer i tidsskrifter med bestillingsseddel— kataloger— menneskelig betjent telefon— automatisk telefon (opkaldsautomat, audiotekster)— radio— visiofon (telefon med billede)— videotekst (mikrocomputer, fjernsynsskærm) med tastatur eller sensorskærm— elektronisk post— telefax
— fjernsyn (telekøb, telesalg).1997L0007 — DA — 09.10.2002 — 001.001 — 11
▼M1