1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/24/EF
af 17. juni 1997
om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køretøjer
(EFT L 226 af 18.8.1997, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/51/EFaf 19. juli 2002 L252 20 20.9.2002
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 244 af 3.9.1998, s. 20 (97/24/EF)
►C2Berigtigelse, EFT L 21 af 26.1.2000, s. 43 (97/24/EF)
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 97/24/EF
af 17. juni 1997
om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køre-
tøjer
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLES-
SKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fælles-
skab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B(3), på grundlag
af Forligsudvalgets fælles udkast af 4. februar 1997, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)Det er nødvendigt at vedtage foranstaltninger med henblik på at
sikre det indre markeds funktion;
(2)to- og trehjulede motordrevne køretøjer skal i alle medlemsstater
opfylde visse tekniske krav vedrørende de dele og kendetegn,
som dette direktiv omhandler; disse tekniske krav, som er fastsatved ufravigelige forskrifter, er forskellige fra den ene medlems-stat til den anden og udgør derved en hindring for Fællesskabetsindre samhandel; disse hindringer for det indre markeds funktion
kan fjernes, hvis medlemsstaterne indfører de samme forskrifter i
stedet for deres nuværende nationale bestemmelser;
(3)det er nødvendigt at indføre harmoniserede forskrifter for dissedele af og kendetegn ved to- og trehjulede motordrevne køre-tøjer, således at proceduren for standardtypegodkendelse ogtypegodkendelse i Rådets direktiv 92/61/EØFaf 30. juni 1992om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevnekøretøjer(
4) kan finde anvendelse på hver af disse køretøjstyper;
(4)for at lette adgangen til tredjelandsmarkederne forekommer detnødvendigt at sikre, at bestemmelserne i kapitel 1 (dæk), kapitel
2 (lygter og lyssignaler), kapitel 4 (førerspejle) og kapitel 11
(sikkerhedsseler) i bilaget til dette direktiv sidestilles med detilsvarende ECE/FN-regulativer, henholdsvis nr. 30, 54, 64 og75 vedrørende dæk, nr. 3, 19, 20, 37, 38, 50, 56, 57, 72 og 82vedrørende lygter og lyssignaler, nr. 81 vedrørende førerspejle
og nr. 16 vedrørende sikkerhedsseler;
(5)i forbindelse med miljøbeskyttelse, dvs. luft- og støjforurening,
skal der til stadighed sigtes mod at skabe et bedre miljø; derfor
må der fastsættes grænseværdier for forurening og støj, som
gennemføres snarest muligt; en efterfølgende nedsættelse afgrænseværdierne og ændring af prøvningsprocedurerne kan kunske på grundlag af undersøgelser, forskning og costbenefitana-lyser vedrørende eksisterende og forventede teknologiske
muligheder, således at der skabes mulighed for industriel
produktion af køretøjer, som overholder de skærpede grænser;Europa-Parlamentet og Rådet bør træffe afgørelse om en sådanefterfølgende nedsættelse, senest tre år inden den træder i kraft,således at industrien får tid til at træffe de nødvendige foranstalt-ninger for at tilpasse produktionen, så den overholder de nye1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 177 af 29. 6. 1994, s. 1, og
EFT nr. C 21 af 25. 1. 1996, s. 23.
(2) EFT nr. C 195 af 18. 7. 1994, s. 77.
(3) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. maj 1995 (EFT nr. C 151 af 19. 6.
1995, s. 184), Rådets fælles holdning af 23. november 1995 (EFT nr. C
190 af 29. 6. 1996, s. 1) og Europa-Parlamentets afgørelse af 19. juni 1996
(EFT nr. C 198 af 9. 7. 1996, s. 23). Europa-Parlamentets afgørelse af 24.
april 1997. Rådets afgørelse af 12. maj 1997.
(4) EFT nr. L 225 af 10. 8. 1992, s. 72.
▼B
fællesskabsbestemmelser på den fastsatte date; Europa-Parla-
mentet og Rådet træffer afgørelse på grundlag af forslag, somKommissionen forelægger i god tid;
(6)i henhold til direktiv 92/61/EØFmå dele og kendetegn, som eromfattet af nærværende direktiv, ikke markedsføres og sælges imedlemsstaterne, medmindre de er i overensstemmelse medkravene i nærværende direktiv; medlemsstaterne træffer allenødvendige foranstaltninger for at sikre, at kravene i nærværende
direktiv opfyldes;
(7)medlemsstaterne bør have mulighed for at give skattemæssige
incitamenter i forbindelse med markedsføring af køretøjer, somallerede opfylder fællesskabsbestemmelserne om luft- og støjfor-urening;
(8)målemetoderne til kontrol af køretøjernes og de separate tekniske
enheders elektromagnetiske immunitet og deres overensstem-
melse med bestemmelserne om elektromagnetisk kompatibilitet(kapitel 8) forudsætter komplekse og dyre anlæg; hvis medlems-staterne skal have tid til at etablere sådanne anlæg, børgennemførelsen af ovennævnte målemetoder udskydes tre årregnet fra dette direktivs ikrafttræden;
(9)i betragtning af omfanget og virkningerne af den foreslåedeforanstaltning i sektoren er fællesskabsforanstaltningerne i dettedirektiv en absolut forudsætning for virkeliggørelse af dettilstræbte mål, som er EF-typegodkendelse af køretøjer; dettemål kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne hverfor sig;
(10)den tekniske udvikling nødvendiggør en hurtig tilpasning af detekniske forskrifter i bilaget til dette direktiv; med undtagelse afgrænseværdierne for luft- og støjforurening bør tilpasningsar-bejdet overlades til Kommissionen med henblik på at forenkleog fremskynde tilpasningsprocessen; der bør fastlægges enprocedure for forudgående høring mellem Kommissionen og
medlemsstaterne i et udvalg i de tilfælde, hvor Europa-Parla-
mentet og Rådet overdrager beføjelser til Kommissionen iforbindelse med gennemførelse af bestemmelser vedrørende to-og trehjulede motordrevne køretøjer;
(11)sikkerheds- og miljøkrav gør det nødvendigt at opstille begræns-
ninger for indgreb på to- og trehjulede køretøjer; for ikke at
indskrænke ejernes ret til at servicere og vedligeholde køretø-jerne må sådanne begrænsninger udelukkende gælde indgreb,der i væsentlig grad ændrer køretøjets præstationer samt detsstøjniveau og forurenende emissioner;
(12)så længe køretøjer overholder forskrifterne i dette direktiv, kan
ingen medlemsstat nægte at registrere dem eller forbyde brugen
af dem; forskrifterne i dette direktiv kan ikke medføre, atmedlemsstater, der på deres område ikke tillader, at to- ogtrehjulede motordrevne køretøjer trækker en påhængsvogn,forpligtes til at ændre deres lovgivning —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv og bilaget hertil gælder for:
—d æ k
— lygter og lyssignaler
— udragende dele
— førerspejle
— foranstaltninger mod luftforurening
— brændstofbeholdere
— foranstaltninger mod ulovlige indgreb
— elektromagnetisk kompatibilitet— tilladt støjniveau og udstødningssystemer1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 3
▼B
— tilkoblings- og fastspændingsanordninger
— sikkerhedsseler og deres forankringer
— ruder, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdug-
ningsanordninger til forruder
på enhver type køretøj som defineret i artikel 1 i direktiv 92/61/EØF.
Artikel 2
Inden tre år fra den dato, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, tredje afsnit,
foretager Kommissionen en indgående undersøgelse for at konstatere,
om de foranstaltninger mod ulovlige indgreb på køretøjer, navnlig afklasse A og B, der er omhandlet i kapitel 7 i bilaget til dette direktiv,kan anses for at være hensigtsmæssige, utilstrækkelige eller for omfat-tende på baggrund af de tilsigtede mål. Kommissionen foreslår omnødvendigt nye lovgivningsmæssige foranstaltninger på grundlag af
konklusionerne af undersøgelsen.
Artikel 3
1. Proceduren for udstedelse af typegodkendelse for to- og trehju-
lede motordrevne køretøjer hvad angår dæk, lygter og lyssignaler,førerspejle, brændstofbeholdere, udstødningssystemer, sikkerhedsselerog ruder, og typegodkendelse af dæk, lygter og lyssignaler, førerspejle,
brændstofbeholdere, udstødningssystemer, sikkerhedsseler og ruder som
komponenter, samt bestemmelserne om fri bevægelighed for køretø-jerne og markedsføring af sådanne komponenter er fastlagt i direktiv92/61/EØF, kapitel II og III.
2. Proceduren for udstedelse af typegodkendelse for to- og trehju-
lede motordrevne køretøjer hvad angår udragende dele,foranstaltninger mod luftforurening, foranstaltninger mod ulovligeindgreb, elektromagnetisk kompatibilitet, støjniveau, tilkoblingsanord-
ninger og fastspændingsanordninger for sidevogn, forankringer for
sikkerhedsseler, forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- ogafdugningsanordninger til forruder, samt bestemmelserne om fri bevæ-gelighed for køretøjerne er fastlagt i direktiv 92/61/EØF, kapitel II ogIII.
Artikel 4
1. I overensstemmelse med artikel 11 i direktiv 92/61/EØFaner-
kendes det, at forskrifterne i kapitel 1 (dæk), kapitel 2 (lygter oglyssignaler), kapitel 4 (førerspejle) og kapitel 11 (sikkerhedsseler) i bi-laget til nærværende direktiv sidestilles med forskrifterne i ECE/FN-regulativ nr. 30(
1), 54(2), 64(3)o g7 5(4) vedrørende dæk, nr. 3(5),
19(6), 20(7), 37(8), 38(9), 50(10), 56(11), 57(12), 72(13), 82(14) vedrø-
rende lygter og lyssignaler, nr. 81(15) vedrørende førerspejle og
nr. 16(16) vedrørende sikkerhedsseler, i den affattelse, der er gældende
på datoen for dette direktivs vedtagelse.
Med henblik på gennemførelse af den i første afsnit omhandlede side-
stilling finder monteringsforskrifterne i kapitel 1 og 11 også anvendelse1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 4
(1) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 29.
(2) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 53.
(3) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 63.
(4) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 74.
(5) Dokument E/ECE/TRANS/324/ADD 2.
(6) Dokument E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 18.
(7) Dokument E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 19.
(8) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 36.
(9) Dokument E/ECE/TRANS/324/REV 1/ADD 37.
(10) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 49.
(11) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 55.
(12) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 56.
(13) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 71.
(14) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 81.
(15) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 80.
(16) Dokument E/ECE/TRANS/505/REV 1/ADD 15.
▼B
på anordninger, der er typegodkendt efter de tilsvarende ECE/FN-regu-
lativer.
2. De myndigheder i medlemsstaterne, som udsteder typegodken-
delse, anerkender typegodkendelser, der er udstedt i henhold til de istk. 1 anførte regulativer, og typegodkendelsesmærker i stedet fortilsvarende typegodkendelser og typegodkendelsesmærker, der er
udstedt i henhold til nærværende direktiv.
Artikel 5
1. Kommissionen forelægger inden 24 måneder efter datoen for
vedtagelsen af dette direktiv Europa-Parlamentet og Rådet et forslag,
udarbejdet på grundlag af forskning og en analyse af omkostningerneog fordelene ved anvendelse af skærpede grænseværdier, om fastlæg-gelse af en næste etape, hvor der skal vedtages foranstaltninger, somyderligere skal skærpe de grænseværdier for luftforurening og støjni-veau for de pågældende køretøjer, som er fastsat henholdsvis i kapitel
5, bilag II, tabel I og II, og i kapitel 9, bilag I. Kommissonen tager i sit
forslag hensyn til og vurderer omkostningseffektiviteten af de forskel-lige foranstaltninger til nedbringelse af luftforurening og støjniveau ogforelægger foranstaltninger, som står i et rimeligt forhold til målsætnin-gerne.
2. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse vedtages på grundlag af
det i stk. 1 omhandlede forslag fra Kommissionen, og den skalvedtages inden den 1. januar 2001 og tage hensyn til, at der også skalmedtages andre elementer end blot skærpede grænseværdier. Der fore-
tages sammen med interesserede parter såsom industrien, brugerne og
organer, der repræsenterer forbrugerne eller offentligheden, en undersø-gelse og vurdering af omkostninger og fordele ved at gennemføreforanstaltningerne i nævnte afgørelse, og disse skal stå i et rimeligtforhold til målsætningerne.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne kan kun indføre afgiftslettelser for motorkøre-
tøjer, som opfylder forskrifterne for luft- og støjforurening i dettedirektiv, henholdsvis i kapitel 5, bilag I, punkt 2.2.1.1.3, og bilag II,
tabel I og II, og i kapitel 9, bilag I.
2. Disse lettelser skal være i overensstemmelse med traktatens
bestemmelser og opfylde følgende betingelser:
— de skal gælde for alle nye motorkøretøjer, der udbydes til salg på
markedet i en medlemsstat, og som allerede opfylder forskrifterne
i dette direktiv, jf. stk. 1
— de skal ophøre fra det tidspunkt, hvor de i stk. 1 omhandlede
forskrifter finder obligatorisk anvendelse
— de skal for hver motorkøretøjstype udgøre et beløb, som er lavere
end merudgifterne til de tekniske løsninger, der indføres for at sikre
overholdelse af de fastsatte værdier, og til udstyrets montering på
køretøjet.
3. For at gøre det muligt for Kommissionen at fremsætte sine
bemærkninger underrettes den i god tid om projekter, der tager sigte
på at indføre afgiftslettelser som omhandlet i stk. 1 eller på at ændre
dem.
Artikel 7
De ændringer, der er nødvendige
— for at tage hensyn til ændringer i de ECE/FN-regulativer, der er
nævnt i artikel 4
— for at tilpasse bilaget til den tekniske udvikling — med undtagelse
af grænseværdierne for luft- og støjforurening henholdsvis i kapitel5, bilag I, punkt 2.2.1.1.3, og bilag II, tabel I og II, og i kapitel 9,bilag I,1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 5
▼B
vedtages efter proceduren i artikel 13 i Rådets direktiv 70/156/EØFaf
6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning omgodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(
1).
Artikel 8
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative
bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 18.
december 1998. De underretter straks Kommissionen herom.
Fra ovennævnte dato kan medlemsstaterne ikke længere forbyde ibrug-
tagning af køretøjer, som opfylder bestemmelserne i dette direktiv ellerkapitler heri.
Medlemsstaterne anvender disse bestemmelser fra den 17. juni 1999.Gennemførelsen af visse bestemmelser i kapitel 5, 8 og 9 udsættes dog
som angivet i disse kapitler.
2. De i stk. 1 nævnte love og bestemmelser skal ved vedtagelsen
indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørel-
sen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler forhenvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 9
1. Med virkning fra datoen for dette direktivs anvendelse ophæves
Rådets direktiv 80/780/EØFaf 22. juli 1980 om indbyrdes tilnærmelseaf medlemsstaternes lovgivning om førerspejle til tohjulede motorkøre-tøjer, med eller uden sidevogn, og om deres montering på dissekøretøjer(
2).
2. Dele, der er typegodkendt i henhold til bilag I til det i stk. 1
nævnte direktiv, kan dog fortsat anvendes.
3. Rådets direktiv 78/1015/EØFaf 23. november 1978 om indbyrdes
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om tilladt støjniveau ogudstødningsanlæg for motorcykler(
3) ophæves med virkning fra den i
artikel 8, stk. 1, første afsnit, nævnte dato.
4. Indtil den i artikel 8, stk. 1, første afsnit, nævnte dato kan de i
direktiv 92/61/EØFnævnte køretøjstyper typegodkendes efter direktiv
78/1015/EØF. Med hensyn til grænseværdierne for støjniveauet gælder
bestemmelserne i bilag I, ►C1punkt 2.1.1, ◄til direktiv 78/1015/
EØF.
For første ibrugtagning af disse køretøjer gælder artikel 15, stk. 4, litra
c), i direktiv 92/61/EØF.
5. Fra datoen for nærværende direktivs ikrafttræden finder bestem-
melserne i Rådets direktiv 89/336/EØFaf 3. maj 1989 om indbyrdes
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk
kompatibilitet (4) ikke længere anvendelse på køretøjer, der er omfattet
af nærværende direktiv.
Artikel 10
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Euro-
pæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 11
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 6
(1) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv
96/27/EF(EF T nr. L 169 af 8. 7. 1996, s. 1).
(2) EFT nr. L 229 af 30. 8. 1980, s. 49. Direktivet er senest ændret ved direktiv
80/1272/EØF(EF T nr. L 375 af 31. 12. 1980, s. 73).
(3) EFT nr. L 349 af 13. 12. 1978, s. 21. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 89/235/EØF(EF T nr. L 98 af 11. 4. 1989, s. 1).
(4) EFT nr. L 139 af 23. 5. 1989, s. 19. Direktivet er senest ændret ved direktiv
93/97/EØF(EF T nr. L 290 af 24. 11. 1993, s. 1).
▼B
KAPITEL 1
DÆK TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER OG MONTERING
HERAF
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Administrative bestemmelser om typegodkendelse af dæk …
Tillæg 1 Oplysningsskema for en dæktype beregnet til to- og trehjulede motordrevne
køretøjer …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for dæk beregnet til to- og trehjulede motordrevne køre-
tøjer …
BILAG II Definitioner, påskrifter og forskrifter …
Tillæg 1 Forklarende figur …
Tillæg 2 Placering af dækpåskrifter …
Tillæg 3 Fortegnelse over belastningstal og dertil svarende tilladt totalmasse …Tillæg 4 Påskrift og dimensioner for visse dæktyper …
Tillæg 5 Metode til måling af dækdimensioner …
Tillæg 6 Fremgangsmåde ved belastnings-/hastighedsprøver …Tillæg 7 Belastningsevnens variation med hastigheden …
Tillæg 8 Metode til bestemmelse af dækkenes dynamiske ekspansion …
BILAG III Krav til køretøjer for så vidt angår montering af dæk …
Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj for
så vidt angår montering af dæk …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt
angår montering af dæk …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 7
▼B
BILAG I
ADMINISTRATIVE BESTEMMELSER VEDRØRENDE TYPEGODKEN-
DELSE AF DÆK
1. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE
1.1. I ansøgningen om typegodkendelse af et dæk skal anføres den
dæktype, hvorpå typegodkendelsesmærket skal påsættes.
1.2. For hver dæktype skal desuden anføres:
1.2.1. dækdimensionsbetegnelsen som defineret i bilag II, punkt 1.161.2.2. fabrikat eller handelsbetegnelse1.2.3. anvendelsesart: normaldæk, specialdæk, vinterdæk eller knallertdæk1.2.4. dækopbygning (diagonal- eller krydslagsdæk, diagonalbæltedæk,
radialdæk)
1.2.5. symbol for hastighedskategori1.2.6. belastningstal1.2.7. om dækket er beregnet til anvendelse med eller uden slange1.2.8. om dækket er normalt eller forstærket1.2.9. trådlagtal for motorcykelbaserede køretøjer1.2.10. dækkets ydre mål: største dækbredde og udvendig diameter1.2.11. de fælge, hvorpå dækket kan monteres
1.2.12. måle- og prøvefælge
1.2.13. måle- og prøvetryk1.2.14. koefficienten x i bilag II, punkt 1.19.1.2.15. Den tilladte maksimale hastighed, som dækfabrikanten har angivet,
og den tilladte belastningskapacitet ved denne maksimale hastighed
for dæk, der identificeres ved bogstavkoden »V« i dimensionsbeteg-
nelsen, og som er egnede til hastigheder over 240 km/h, eller for
dæk, der identificeres ved bogstavkoden »Z« i dimensionsbeteg-
nelsen, og som er egnede til hastigheder over 270 km/h. Den
tilladte maksimale hastighed og den tilsvarende belastningskapacitet
skal angives i typegodkendelsesattesten (Tillæg 2 til dette bilag).
1.3. Ansøgningen om typegodkendelse skal desuden være ledsaget af
tegninger eller fotografier i tre eksemplarer af slidbanemønster og
skabelon af det oppumpede dæk monteret på målefælgen, der viser
de relevante dimensioner (se punkt 3.1.1 og 3.1.2 i bilag II) for den
dæktype, der søges godkendt. Den skal også være ledsaget af prøve-
rapporten fra et godkendt prøvelaboratorium eller af to eksemplarer
af dæktypen efter den kompetente myndigheds eget valg.
1.4. Dækfabrikanten kan anmode om, at EF-typegodkendelsen udvides til
også at omfatte andre typer ændrede dæk.
1.5. Dette direktiv gælder ikke for nye dæk, der kun er beregnet til
terrængående køretøjer og er mærket »NHS« (not for highway
service) (ikke til motorvejskørsel), eller kun er beregnet til konkur-
rencebrug.
2. PÅSKRIFTER
De eksemplarer af dækket, som indsendes sammen med ansøg-
ningen, skal let læseligt og uudsletteligt være påført ansøgerens
fabrikat eller handelsbetegnelse og der skal være tilstrækkelig plads
til typegodkendelsesmærket.
3. TYPEGODKENDELSESMÆRKE
Alle dæk, der er i overensstemmelse med en dæktype, som er
godkendt i henhold til dette direktiv, skal være forsynet med et type-
godkendelsesmærke som beskrevet i bilag V til direktiv 92/61/EØF
af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede
motordrevne køretøjer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 8
▼B
Værdien af »a« som bestemmer målene for rektanglet og for de tal
og bogstaver, der indgår i mærkningen, skal være mindst 2 mm.
4. ÆNDRING AFDÆKTYPE
4.1. Ændring af slidbanemønsteret gør det ikke nødvendigt at gentage de
prøver, der er foreskrevet i bilag II.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 9
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 10
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 11
▼B
BILAG II
DEFINITIONER, PÅSKRIFTER OG FORSKRIFTER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »dæktype«, dæk, som ikke udviser indbyrdes forskelle på følgende
punkter:
1.1.1. fabrikat eller handelsbetegnelse
1.1.2. dækdimensionsbetegnelse
1.1.3. anvendelsesart (normal anvendelse: normaldæk til brug på vej;
specialanvendelse: dæk til særlig anvendelse, f.eks. dæk til vej og
terræn; vinterdæk; knallertdæk)
1.1.4. opbygning (diagonal eller krydslag; diagonalbælte; radial)1.1.5. symbol for hastighedskategori1.1.6. belastningstal
1.1.7. dimensionerne af et tværsnits profil ved montering på en bestemt
fælg
1.2. »dækopbygning«, den tekniske konstruktion af dækkets karkasse.
Der skelnes især mellem følgende typer opbygning:
1.2.1. »diagonal- eller krydslagsdæk«, dæk, hvor trådlagene går helt ud til
vulsten og skiftevis danner vinkler på væsentligt under 90º med slid-
banens midterlinie
1.2.2. »diagonalbæltedæk«, diagonaldæk, hvor karkassen er omgivet af et
bælte bestående af to eller flere tilnærmelsesvis stive trådlag, der
krydser hinanden og er næsten parallelle med karkassens
1.2.3. »radialdæk«, dæk, hvor trådlagene går helt ud til vulsten og danner
en vinkel på tilnærmelsesvis 90º med slidbanens midterlinie, og hvor
karkassen stabiliseres af et næsten stift bælte langs omkredsen
1.2.4. »forstærket dæk«, dæk, på hvilket karkassen er mere modstands-
dygtig end på tilsvarende standarddæk
1.3. »vulst«, den del af dækket, der ved sin form og opbygning ligger an
mod fælgen og fastholder dækket på denne(
1)
1.4. »vævtråde«, de tråde, der danner vævet i lagene i dækket(1)
1.5. »lag«, lag af parallelle gummierede vævtråde(1)
1.6. »karkasse«, den del af dækket bortset fra slidbane og dæksider, som
i oppumpet tilstand bærer belastningen(1)
1.7. »slidbane«, den del af dækket, som kommer i berøring med
vejbanen(1)
1.8. »dækside«, den del af dækket, som er mellem slidbanen og det
område, som er beregnet til at dækkes af fælgkanten(1)
1.9. »slidbanerille«, fordybningen mellem to naboribber eller -klodser i
slidbanemønsteret(1)
1.10. »hovedriller«, de brede riller i midten af slidbanen1.11. »dækbredde (S)«, den lige afstand mellem de udvendige dæksider af
et oppumpet dæk, fraregnet forhøjninger dannet af påskrifter, deko-
rationer og beskyttelsesbånd eller -kanter(
1)
1.12. »største dækbredde«, den lige afstand mellem de udvendige
dæksider af det oppumpede dæk, medregnet påskrifter, dekorationer
og beskyttelsesbånd eller -kanter(1); for dæk, hvor bredden af slid-
banen er større end dækbredden, er største dækbredde slidbanens
bredde
1.13. »dækhøjde (H)«, den halve forskel mellem dækkets udvendige
diameter og den nominelle fælgdiameter(1)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 12
(1) Se diagrammet i tillæg 1.
▼B
1.14. »nominelt højde/breddeforhold (Ra)«, 100 gange forholdet mellem
nominel dækhøjde (H) og nominel dækbredde (S1), begge i samme
måleenhed
1.15. »udvendig diameter (D)«, største diameter af et oppumpet nyt
dæk(1)
1.16. »dækdimensionsbetegnelse«, en betegnelse, der angiver:
1.16.1. den nominelle dækbredde (S1) (i mm undtagen for visse dæktyper,
for hvilke dimensionsbetegnelsen er angivet i første kolonne af
tabellerne i tillæg 4 til dette bilag)
1.16.2. det nominelle højde/breddeforhold (Ra), undtagen for visse
dæktyper, for hvilke dimensionsbetegnelsen er angivet i første
kolonne af tabellerne i tillæg 4 til dette bilag
1.16.3. d-værdien: fælgens nominelle diameter, angivet enten som kode (tal
mindre end 100) eller i mm (tal større end 100)
1.16.3.1. i nedenstående tabel er angivet nogle værdier i mm af »d«-koden:
»d«
-kode, som angiver fælgens nomi-
nelle diameter og består af 1 eller 2
cifreTilsvarende værdi i mm
4 102
5 127
6 152
7 178
8 203
9 229
10 254
11 279
12 305
13 330
14 356
15 381
16 406
17 432
18 457
19 483
20 508
21 533
22 559
23 584
1.17. »nominel fælgdiameter (d)«, diameteren af den fælg, hvorpå dækket
er beregnet til at blive monteret(1)
1.18. »fælg«, støtten for dæk og slange, eller, for et slangeløst dæk, støtten
for dækkets vulst(1)
1.19. »teoretisk fælg«, en fiktiv fælg, hvis bredde er x gange den nomi-
nelle dækbredde; størrelsen af »x« skal angives af dækkets fabrikant
1.20. »målefælg«, den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på
måling af dimensionerne
1.21. »prøvefælg«, den fælg, hvorpå et dæk skal monteres med henblik på
afprøvning
1.22. »løsrivning«, løsrivning af gummistykker fra slidbanen1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 13
(1) Se diagrammet i tillæg 1.
▼B
1.23. »løsrivning af vævtråde«, løsrivning af vævtråde fra det omgivende
gummilag
1.24. »løsrivning af lag«, løsrivning af tilgrænsende lag1.25. »løsrivning af slidbane«, løsrivning af slidbanen fra karkassen
1.26. »belastningstal«, et tal, som angiver den største tilladte belastning,
som dækket kan bære, ved en hastighed svarende til dækkets hastig-
hedskategori og under de af fabrikanten anviste driftsforhold.
Fortegnelse over belastningstal med tilhørende belastning findes i
bilag II, tillæg 3
1.27. »tabel over belastningsevnens variation med hastigheden«, den tabel
i bilag II, tillæg 7, der, angivet i belastningstal og kapacitet ved
nominel hastighed, viser ændringerne i dækkets belastning, når
dækket anvendes ved andre hastigheder end den, der svarer til
dækkets nominelle hastighedskategori
1.28. »hastighedskategori«
1.28.1. hastigheden, angivet ved et symbol for hastighedskategorien, jf.
punkt 1.28.2.
1.28.2. hastighedskategorierne er anført i nedenstående tabel:
Symbol for hastighedskategoriTilsvarende hastighed
(km/h)
B5 0
F80
G9 0
J 100
K 110
L 120
M 130
N 140
P 150
Q 160
R 170
S 180
T 190
U 200
H 210
V 240
W 270
1.28.3. dæk, der er egnede til en maksimal hastighed på over 240 km/h,
indeholder et »V« eller »Z« i dækdimensionsbetegnelsen foran angi-
velsen af dækopbygningen
1.29. »vinterdæk«, dæk, hvis slidbanemønster og opbygning har som
hovedformål at give bedre egenskaber end normaldæk i mudder og
nyfalden eller smeltende sne. Vinterdæks slidbanemønster er i almin-
delighed kendetegnet ved at have større mellemrum mellem riller og/
eller klodser end normaldæk
1.30. »MST« (multiservice tyre), dæk til universalanvendelse, d.v.s. dæk,
som kan anvendes både på vej og i terræn
1.31. »største belastning«, den største masse, som dækket er beregnet til at
bære
1.31.1. ved en hastighed til og med 130 km/h må den største belastning ikke
overstige den til dækkets belastningstal svarende værdi med mere
end en bestemt procentdel; som procentsats anvendes den værdi,
der i tabellen over belastningsevnens variation med hastigheden (se
punkt 1.27) svarer til dækkets hastighedskategori og den maksimale
hastighed for det køretøj, dækket monteres på1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 14
▼B
1.31.2. for dæk, der er konstrueret til en hastighed over 130 km/h men højst
210 km/h, må den største belastning ikke overstige den værdi, der
svarer til dækkets belastningstal
1.31.3. for dæk, der er konstrueret til en hastighed over 210 km/h men højst
270 km/h, må den største belastning ikke overstige en vis procentdel
af den til dækkets belastningstal svarende værdi; som procentsats
anvendes den værdi, der i nedenstående tabel svarer til dækkets
hastighedskategori og den maksimale konstruktivt bestemte
hastighed for det køretøj, dækket monteres på
Maksimal hastighed
(km/h)(1)Største belastning
(%)
Hastighedskategori-
symbol VHastighedskategori-
symbol W(1)
210 100 100
220 95 100
230 90 100
240 85 100
250 (80)(2)9 5
260 (75)(2)8 5
270 (70)(2)7 5
Noter:
(1) For mellemhastigheder er lineær interpolation af den største belastning
tilladt.
(2) Gælder kun for dæk, der identificeres ved bogstavkoden »V« i dimensi-
onsbetegnelsen, og op til den maksimale hastighed, som fabrikanten har
angivet (se bilag I, punkt 1.2.15).
(3) Gælder også for dæk, der identificeres ved bogstavkoden »Z« i dimensi-
onsbetegnelsen.
1.31.4. For hastigheder over 270 km/h må belastningen ikke overstige den
masse, som dækfabrikanten har angivet for dækkets hastighedskapa-
citet.
For mellemhastigheder mellem 270 km/h og den tilladte maksimale
hastighed, som dækfabrikanten har angivet, anvendes lineær interpo-
lation af belastningen
1.32. »knallertdæk«, dæk, der er konstrueret til knallert
1.33. »motorcykeldæk«, dæk, der først og fremmest er konstrueret til
motorcykel
1.34. »slidbaneomkreds« (Cr), den teoretiske distance, som gennemløbes
af et køretøjs dæk (slidbanens midte) ved en fuld omdrejning af
dækket, og som opgøres efter følgende formel:
Cr= f × D, hvor:
D er den ydre diameter af dækket i overensstemmelse med dækdi-
mensionsbetegnelsen som defineret i punkt 3.1.2, og
f = 3,02 for dæk, hvis fælges d-kode er 13 eller derover
3,03 for radialdæk, hvis fælges d-kode er 12 eller derunder2,99 for diagonal- eller krydslagsdæk eller diagonalbæltedæk,
hvis fælges d-kode er 12 eller derunder.
2. PÅSKRIFTER
2.1. Dæk skal være forsynet med følgende påskrifter, i hvert fald på den
ene dækside:
2.1.1. fabrikat eller handelsbetegnelse
2.1.2. dækdimensionsbetegnelse som defineret i punkt 1.162.1.3. angivelse af dækopbygning som følger:
2.1.3.1. for diagonaldæk (krydslagsdæk): ingen angivelse, eller bogstavet
»D« foran angivelsen af fælgdiameterkoden
2.1.3.2. for diagonalbæltedæk: bogstavet »B« foran angivelsen af fælgdiame-
terkoden samt, valgfrit, ordene »BIAS-BELTED«1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 15
▼B
2.1.3.3. for radialdæk: bogstavet »R« foran angivelsen af fælgdiameterkoden
samt, valgfrit, ordet »RADIAL«
2.1.4. angivelse af dækkets hastighedskategori med det i punkt 1.28.2
anførte symbol
2.1.5. dækkets belastningstal som angivet i punkt 1.262.1.6. ordet »TUBELESS« på dæk beregnet til brug uden slange
2.1.7. ordet »REINFORCED« eller »REINF« på forstærkede dæk
2.1.8. fabrikationsdato, angivet ved en gruppe på tre cifre, hvoraf de to
første angiver fabrikationsuge, det sidste fabrikationsår. Denne angi-
velse påføres kun på den ene dækside
2.1.9. for vinterdæk, symbolet »M + S« eller »M.S« eller »M & S«2.1.10. for universaldæk, symbolet »MST«
2.1.11. ordet »KNALLERT«, »MOPED«, »CICLOMOTORE« eller
»CYCLOMOTEUR« på knallerdæk
2.1.12. dæk, egnede til hastigheder over 240 km/h, skal mærkes med
henholdsvis bogstavkoden »V« eller »Z« (se punkt 1.31.3) i dækdi-
mensionsbetegnelsen og foran opbygningsangivelsen (se punkt 2.1.3)
2.1.13. dæk egnede til hastigheder over 240 km/h (resp. 270 km/h) skal i
parentes bære belastningstallet (se punkt 2.1.5) for en hastighed på
210 km/h (resp. 240 km/h) og følgende symbol for hastighedskate-
gorien (se punkt 2.1.4):
— »V« på dæk, der identificeres ved bogstavkoden »V« i dimensi-
onsbetegnelsen
— »W« på dæk, der identificeres ved bogstavkoden »Z« i dimensi-
onsbetegnelsen.
2.2. I tillæg 2 findes et eksempel på placeringen af dækpåskrifter.
2.3. Påskrifterne ifølge punkt 2.1 og typegodkendelsesmærket, der er
foreskrevet i bilag I, punkt 3, skal være påvulkaniseret eller præget
ind i dækket. De skal være letlæselige.
3. KRAV TIL DÆKKENE3.1. Dækdimensioner
3.1.1. Dækbredde3.1.1.1. Dækbredden beregnes efter følgende formel:
S=S
1+K( A−A1),
hvor:
S er dækbredden i mm, målt på målefælg
S1er den nominelle dækbredde i mm som angivet i dækdimensi-
onsbetegnelsen på dæksiden
A er målefælgens bredde i mm som angivet af fabrikanten i den
tekniske beskrivelse, og
A1er bredden i mm af den teoretiske fælg
A1sættes lig S1ganget med faktoren x, som angives af dækfabrik-
anten, og K sættes lig 0,4.
3.1.1.2. For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne
af tabellerne i bilag II, tillæg 4, er dækbredden (S1) og bredden af
den teoretiske fælg (A1) dog de deri ud for dimensionsbetegnelsen
anførte.
3.1.2. Dækkets udvendige diameter
3.1.2.1. Dækkets udvendige diameter beregnes ved hjælp af følgende formel:
D = d + 2H,hvor:
D er den udvendige diameter i mm
d er den nominelle fælgdiameter i mm
H er den nominelle dækhøjde i mm,
idet1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 16
▼B
H=S1× 0,1 Ra,
hvor:
S1er den nominelle dækbredde, og
Ra er det nominelle højde/breddeforhold
som angivet i dimensionsbetegnelsen på dæksiden i henhold til
punkt 2.1.3.
3.1.2.2. For de dæktyper, hvis dimensionsbetegnelse findes i første kolonne
af tabellerne i tillæg 4 til dette bilag, er den udvendige diameter
dog den deri ud for dimensionsbetegnelsen anførte.
3.1.3. Metode til måling af dæk
Til måling af dækdimensioner skal benyttes den i tillæg 5 til dette
bilag beskrevne metode.
3.1.4. Specifikationer vedrørende dækbredde3.1.4.1. Dækkets største bredde kan være mindre end den efter punkt 3.1.1
bestemte dækbredde (S).
3.1.4.2. Dækbredden må højst overstige denne størrelse indtil den i tillæg 4
til dette bilag angivne største bredde eller med følgende procentdel
for dimensionsbetegnelser, der ikke findes i nævnte tillæg:
3.1.4.2.1. for knallertdæk, for normaldæk og for vinterdæk til motorcykel:
+ 10 % for fælgdiameter ≥13
+ 8 % for fælgdiameter ≤12
3.1.4.2.2. for et universaldæk til begrænset anvendelse på vej, mærket MST:
+2 5% .
3.1.5. Specifikationer vedrørende dækkets udvendige diameter3.1.5.1. Dækkets udvendige diameter må ikke ligge uden for de i tillæg 4 til
dette bilag anførte minimums- og maksimumsgrænser.
3.1.5.2. For de dimensionsbetegnelser, der ikke findes i tillæg 4 til dette
bilag, må dækkets udvendige diameter ikke ligge uden for de mini-
mums- og maksimumsværdier, som fremkommer ved anvendelse af
følgende formler:
D
min=d+( 2 H×a )
Dmax= d + (2H × b),
hvor:H og d er de i punkt 3.1.2.1 definerede størrelser, og a og b er som
angivet i henholdsvis punkt 3.1.5.2.1 og punkt 3.1.5.2.2.
3.1.5.2.1. For knallertdæk, for normaldæk og for vinterdæk
a
fælgdiameter ≥13 0,97
fælgdiameter ≤12 0,93
for universaldæk 1,00.
3.1.5.2.2. For knallertdæk og for normaldæk til motorcykel
b
fælgdiameter ≥13 1,07
fælgdiameter ≤12 1,10
for vinterdæk og universaldæk 1,12.
3.2. Belastnings-/hastighedsprøve
3.2.1. Dæk skal underkastes en belastnings-/hastighedsprøve, som udføres
efter fremgangsmåden i bilag II, tillæg 6.
3.2.1.1. Når der indgives ansøgning for dæk, der identificeres ved bogstav-
kode »V« i dimensionsbetegnelsen, og som er egnede til
hastigheder over 240 km/h, eller dæk med bogstavkode »Z« i dimen-
sionsbetegnelsen, der er egnede til hastigheder over 270 km/h (se1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 17
▼B
bilag I, punkt 1.2.15), foretages ovennævnte belastnings-/hastigheds-
prøve på ét dæk under de belastnings- og hastighedsforhold, der er
angivet i parentes på dækket (se punkt 2.1.13). En anden belast-
nings-/hastighedsprøve skal foretages på et andet dæk af samme
type under de maksimale belastnings- og hastighedsforhold, som
dækfabrikanten måtte have angivet.
3.2.2. Dæk må efter at have været underkastet den pågældende belast-
nings-/hastighedsprøve ikke udvise løsrivning af slidbane, trådlag,
vævtråde eller gummistykker og heller ikke brud på vævtrådene.
3.2.3. Dækkets udvendige diameter, målt mindst seks timer efter belast-
nings-/hastighedsprøven, må højst afvige ± 3,5 % fra den
udvendige diamter, målt før prøvningen.
3.2.4. Dækkets største bredde, målt ved afslutning af belastnings-/hastig-
hedsprøven, må ikke overstige den i punkt 3.1.4.2 angivne størrelse.
3.3. Dynamisk ekspansion af dæk
De i bilag II, tillæg 8, angivne dæk, som har bestået den i punkt 3.2
foreskrevne belastnings-/hastighedsprøve, skal underkastes en prøve
for dynamisk ekspansion, som udføres efter anvisningerne i samme
tillæg.
3.4. Det er ikke nødvendigt at udføre belastnings-/hastighedsprøver og
prøver for dynamisk ekspansion for alle dæktyper i en større serie
dæktyper fra samme fabrikant. Det overlades til de godkendende
myndigheder at udvælge det mest ugunstige tilfælde.
3.5. Det forhold, at et dæks slidbanemønster ændres, medfører ikke, at
prøverne efter dette bilags punkt 3.2 og 3.3 skal gentages.
3.6. Det er tilladt at udvide godkendelsen af dæk egnede til hastigheder
over 240 km/h, der identificeres ved bogstavkode »V« i dimensions-
betegnelsen (eller dæk egnede til over 270 km/h med bogstavkode
»Z« i dimensionsbetegnelsen), til også at omfatte andre maksimums-
hastigheder og/eller -belastninger, hvis den tekniske afdeling, der
udfører prøverne, indgiver en ny prøverapport for den nye maksimal-
hastighed og -belastning. Sådanne nye belastnings-/hastighedsegen-
skaber skal angives i bilag I, tillæg 2.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 18
▼B
Tillæg 1
Forklarende figur
(jf. punkt 1 i dette bilag)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 19
▼B
Tillæg 2
Anbringelse af dækpåskrifter
Eksempel på de påskrifter, som en dæktype skal være forsynet med
b 100/80 B 18 53 S TUBELESS M + S 013
Ovennævnte påskrifter definerer et dæk:
— med nominel dækbredde 100
— med nominelt højde/breddeforhold 80— med diagonal-bælteopbyging (B)— med fælgdiameter 457 mm, svarende til kode 18— med belastningskapacitet 206 kg, svarende til belastningstal 53 (se forteg-
nelsen i tillæg 3)
— af hastighedskategori S (maksimal hastighed 180 km/h)— som kan monteres uden slange (TUBELESS)— som er et vinterdæk (M + S)— som er fremstillet i uge 1 (01) i 1993 (3).
Anbringelse og rækkefølge af dækkets påskrifter skal være følgende:
a) Dimensionsbetegnelse bestående af nominel dækbredde, nominelt højde/
breddeforhold, symbol for opbygningstype (i påkommende tilfælde) og
nominel fælgdiameter, skal opstilles som vist i ovenstående eksempel: 100/
80 B 18.
b) Belastningstal og symbol for hastighedskategori skal stå i nærheden af
dimensionsbetegnelsen. De kan enten stå foran, efter, over eller under denne.
c) Angivelserne »TUBELESS«, »REINFORCED« eller »REINF«, »M + S«
eller »M.S.« eller »M & S« og »MST« og/eller »KNALLERT«, »MOPED«,
»CICLOMOTORE« eller »CYCLOMOTEUR« kan være længere væk fra
dimensionsbetegnelsen.
d) På dæk egnede til hastigheder over 240 km/h skal bogstavkode »V«, respek-
tive »Z«, anbringes foran opbygningstypen (f.eks. 140/60ZR18).
Belastningstallet og symbolet for hastighedskategori skal angives i parentes
(se bilag II, punkt 2.1.13).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 20
▼B
Tillæg 3
Fortegnelse over belastningstal og dertil svarende tilladt totalmasse
A = belastningstal
B = tilsvarende totalmasse (kg)
AB
04 5
1 46,22 47,5
3 48,7
45 0
5 51,5
65 3
7 54,5
85 6
95 8
10 60
11 61,5
12 63
13 65
14 67
15 69
16 71
17 73
18 75
19 77,5
20 8021 82,5
22 85
23 87,5
24 90
25 92,5
26 95
27 97,5
28 100
29 103
30 106
31 109
32 112
33 115
34 118
35 121
36 125
37 128
38 132
39 136
40 140
41 14542 1501997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 21
▼B
AB
43 155
44 16045 16546 17047 17548 18049 18550 19051 19552 20053 20654 21255 21856 22457 23058 23659 24360 25061 257
62 265
63 27264 28065 29066 30067 30768 31569 32570 33571 34572 35573 36574 37575 38776 40077 41278 42579 43780 45081 462
82 475
83 48784 50085 51586 53087 54588 56089 58090 6001997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 22
▼B
AB
91 615
92 630
93 650
94 670
95 690
96 710
97 730
98 750
99 775
100 800
101 825
102 850
103 875
104 900
105 925
106 950
107 975
108 1000109 1030
110 1060
111 1090
112 1120
113 1150
114 1180
115 1215
116 1250
117 1285
118 1320
119 1360
120 14001997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 23
▼B
Till qg 4
P Jaskrift og dimensioner for visse d qktyper
(se bilag II, punkt 3.1.1.2, 3.1.2.2, 3.1.4.2 og 3.1.5.1)
TABEL 1 A
Knallertd qk
Betegnelse og f qlgdiameter til og med kode 12
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af
teoretisk f
qlg
(kode)
(A1)St yrste diamenter (mm)Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde
(mm) DminDDmax
2 —12 1.35 413 417 426 55 59
2¼—12 1.50 425 431 441 62 672½— 8 1.75 339 345 356 70 76
2½— 9 1.75 365 371 382 70 76
2¾— 9 1.75 375 381 393 73 79
3 —10 2.10 412 418 431 84 91
3 —12 2.10 463 469 482 84 911997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 24
▼B
TABEL 1 B
Motorcykeld qk
Betegnelse og f qlgdiameter til og med kode 12
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af teor-
etisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)DminDDmax
2.50— 8
1.50328 338 352
65 702.50— 9 354 364 378
2.50—10 379 389 4032.50—12 430 440 451
2.75— 8
1.75338 348 363
71 772.75— 9 364 374 383
2.75—10 389 399 4082.75—12 440 450 462
3.00— 4
2.10241 251 264
80 863.00— 5 266 276 291
3.00— 6 291 301 3143.00— 7 317 327 3423.00— 8 352 362 3783.00— 9 378 388 4013.00—10 403 413 4223.00—12 454 464 473
3.25— 8
2.50362 372 386
88 953.25— 9 388 398 412
3.25—10 414 424 4413.25—12 465 475 492
3.50— 4
2.50264 274 291
92 993.50— 5 289 299 316
3.50— 6 314 324 3413.50— 7 340 350 3673.50— 8 376 386 3973.50— 9 402 412 4303.50—10 427 437 4483.50—12 478 488 506
4.00— 5
2.50314 326 346
105 1134.00— 6 339 351 368
4.00— 7 365 377 3944.00— 8 401 415 4274.00—10 452 466 4784.00—12 505 517 538
4.50— 6
3.00364 376 398
120 1304.50— 7 390 402 424
4.50— 8 430 442 4644.50— 9 456 468 4904.50—10 481 493 5154.50—12 532 544 568
5.00— 8
3.50453 465 481
134 145 5.00—10 504 516 532
5.00—12 555 567 5831997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 25
▼B
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af teor-
etisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)DminDDmax
6.00— 6
4.00424 436 464
154 1666.00— 7 450 462 490
6.00— 8 494 506 5346.00— 9 520 532 5621997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 26
▼B
TABEL 2
Knallert- og motorcykeld qk
Normalprofil
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af
teoretisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm)Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(1)(2)
1¾—19 1.20 582 589 597 605 50 54 58
2 —14
1.35461 468 477 484
55 58 632 —15 486 493 501 509
2 —16 511 518 526 5342 —17 537 544 552 560
2 —18 562 569 577 585
2 —19 588 595 603 6112 —20 613 620 628 636
2 —21 638 645 653 661
2 —22 663 670 680 686
2¼—14
1.50474 482 492 500
62 66 712¼—15 499 507 517 525
2¼—16 524 532 540 550
2¼—17 550 558 566 576
2¼—18 575 583 591 6012¼—19 601 609 617 627
2¼—20 626 634 642 652
2¼—21 651 659 667 6772¼—22 677 685 695 703
2½—14
1.60489 498 508 520
68 72 782½—15 514 523 533 545
2½—16 539 548 558 570
2½—17 565 574 584 596
2½—18 590 599 609 6212½—19 616 625 635 647
2½—20 641 650 660 672
2½—21 666 675 685 6972½—22 692 701 711 723
2¾—14
1.85499 508 518 530
75 80 862¾—15 524 533 545 555
2¾—16 549 558 568 580
2¾—17 575 584 594 606
2¾—18 600 609 621 631
2¾—19 626 635 645 657
2¾—20 651 660 670 682
2¾—21 676 685 695 707
2¾—22 702 711 721 733
3 —16
1.85560 570 582 594
81 86 933 —17 586 596 608 620
3 —18 611 621 633 6453 —19 637 647 659 6711997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 27
▼B
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af
teoretisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm)Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(1)(2)
3¼—16
2.15575 586 598 614
89 94 1023¼—17 601 612 624 640
3¼—18 626 637 651 665
3¼—19 652 663 675 691
(1) Normald qk.
(2) Universald qk samt vinterd qk.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 28
▼B
TABEL 3
Motorcykeld qk
Normalprofil
D qkdimen-
sionsbeteg-
nelseBredde af
teoretisk f
qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d qkbredde
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
2.00—14
1.20460 466 478
52 57 60 652.00—15 485 491 503
2.00—16 510 516 5282.00—17 536 542 5542.00—18 561 567 5792.00—19 587 593 605
2.25—14
1.60474 480 492 496
61 67 70 752.25—15 499 505 517 521
2.25—16 524 530 542 5462.25—17 550 556 568 5722.25—18 575 581 593 5972.25—19 601 607 619 623
2.50—14
1.60486 492 506 508
65 72 75 792.50—15 511 517 531 533
2.50—16 536 542 556 558
2.50—17 562 568 582 5842.50—18 587 593 607 6092.50—19 613 619 633 6352.50—21 663 669 683 685
2.75—14
1.85505 512 524 530
75 83 86 912.75—15 530 537 549 555
2.75—16 555 562 574 5802.75—17 581 588 600 6062.75—18 606 613 625 6312.75—19 632 639 651 6572.75—21 682 689 701 707
3.00—14
1.85519 526 540 546
80 88 92 973.00—15 546 551 565 571
3.00—16 569 576 590 5963.00—17 595 602 616 6223.00—18 618 627 641 6473.00—19 644 653 667 6733.00—21 694 703 717 7233.00—23 747 754 768 774
3.25—14
2.15531 538 552 560
89 98 102 1083.25—15 556 563 577 585
3.25—16 581 588 602 6103.25—17 607 614 628 6363.25—18 630 639 653 6613.25—19 656 665 679 6873.25—21 708 715 729 7371997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 29
▼B
D qkdimen-
sionsbeteg-
nelseBredde af
teoretisk f
qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d qkbredde
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
3.50—14
2.15539 548 564 572
93 102 107 1133.50—15 564 573 589 597
3.50—16 591 598 614 622
3.50—17 617 624 640 6483.50—18 640 649 665 6733.50—19 666 675 691 6993.50—21 716 725 741 749
3.75—16
2.15601 610 626 634
99 109 114 1213.75—17 627 636 652 660
3.75—18 652 661 677 6853.75—19 678 687 703 711
4.00—16
2.50611 620 638 646
108 119 124 1304.00—17 637 646 664 672
4.00—18 662 671 689 6974.00—19 688 697 715 723
4.25—16
2.50623 632 650 660
112 123 129 1374.25—17 649 658 676 686
4.25—18 674 683 701 7114.25—19 700 709 727 737
4.50—16
2.75631 640 658 665
123 135 141 1424.50—17 657 666 684 694
4.50—18 684 691 709 7194.50—19 707 717 734 745
5.00—16
3.00657 666 686 698
129 142 148 1575.00—17 683 692 710 724
5.00—18 708 717 735 7495.00—19 734 743 761 775
(1) Normald qk.
(2) D qk til specialanvendelse samt vinterd qk.
(3) Normald qk, anvendt i hastighedskategorier til og med kategori P.
(4) Normald qk, anvendt i hastighedskategorier h yjere end P, samt vinterd qk.
(5) D qk til specialanvendelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 30
▼B
TABEL 4
Motorcykeld qk
Lavprofild qk
D qkdimen-
sionsbeteg-
nelseBredde af
teoretisk f
qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d qkbredde
(mm)
DminDDmax(1)Dmax(2)(3)(4)(5)
3.60—18
2.15605 615 628 633
93 102 108 1133.60—19 631 641 653 658
4.10—18
2.50629 641 654 663
108 119 124 1304.10—19 655 667 679 688
5.10—16
3.00615 625 643 651
129 142 150 157 5.10—17 641 651 670 677
5.10—18 666 676 694 702
4.25/85—18 2.50 649 659 673 683 112 123 129 137
4.60—16
2.75594 604 619 628
117 129 136 1424.60—17 619 630 642 654
4.60—18 644 654 670 678
(1) Normald qk.
(2) D qk til specialanvendelse samt vinterd qk.
(3) Normald qk, anvendt i hastighedskategorier til og med kategori P.
(4) Normald qk, anvendt i hastighedskategorier h yjere end P, samt vinterd qk.
(5) D qk til specialanvendelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 31
▼B
TABEL 5
D qk til motorcykelbaserede k yret yjer
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af teor-
etisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)DminDDmax
3.00— 8C
2.10359 369 379
80 86 3.00—10C 410 420 430
3.00—12C 459 471 479
3.50— 8C
2.50376 386 401
92 99 3.50—10C 427 437 452
3.50—12C 478 488 513
4.00— 8C
3.00405 415 427
108 117 4.00—10C 456 466 478
4.00—12C 507 517 529
4.50— 8C
3.50429 439 453
125 135 4.50—10C 480 490 504
4.50—12C 531 541 555
5.00— 8C
3.50455 465 481
134 1455.00—10C 506 516 532
5.00—12C 555 567 581
TABEL 6
Ballond qk til motorcykler
D qkdimensi-
onsbetegnelseBredde af teor-
etisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)DminDDmax
5.4— 6
4.00373 379 395
135 1465.4—10 474 481 497
5.4—12 525 532 5475.4—14 576 582 5985.4—16 626 633 649
6.7—10
5.00532 541 561
170 1846.7—12 583 592 612
6.7—14 633 642 6621997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 32
▼B
TABEL 7
Motorcykeld qk
Betegnelse og m Jal p Ja amerikanske d qk
D qkdimensionsbe-
tegnelseBredde af teor-
etisk f qlg
(kode)
(A1)St yrste diameter (mm) Nominel d
qkbredde
(S1)
(mm)St yrste d
qkbredde (mm)DminDDmax
MH90—21 1.85 682 686 700 80 89
MJ90 —18 2.15 620 625 640
89 99MJ90 —19 2.15 645 650 665
ML90 —18 2.15 629 634 650
93 103ML90 —19 2.15 654 659 675
MM90 —19 2.15 663 669 685 95 106
MN90 —18 2.15 656 662 681 104 116
MP90 —18 2.15 667 673 692 108 120
MR90 —18 2.15 680 687 708 114 127
MS90 —17 2.50 660 667 688 121 134
MT90 —16 3.00 642 650 672
130 144MT90 —17 3.00 668 675 697
MU90 —15M/C 3.50 634 642 665
142 158MU90 —16 3.50 659 667 690
MV90 —15M/C 3.50 643 651 675 150 172
MP85 —18 2.15 654 660 679 108 120
MR85 —16 2.15 617 623 643 114 127
MS85 —18 2.50 675 682 702 121 134
MT85 —18 3.00 681 688 709 130 144
MV85 —15M/C 3.50 627 635 658 150 1721997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 33
▼B
Tillæg 5
Metode til måling af dækdimensioner
1. Dækket monteres på målefælgen og oppumpes til det af fabrikanten fore-
skrevne tryk(1).
2. Det på fælgen monterede dæk konditioneres ved rumtemperatur i mindst 24
timer.
3. Trykket indstilles igen til den i punkt 1 anførte værdi.
4. Dækkets største bredde måles med passer i seks punkter med lige stor
indbyrdes afstand, idet tykkelsen af beskyttelsesribber eller -bånd medregnes.Som dækkets største bredde regnes det største af de således fundne mål.
5. Den udvendige diameter bestemmes ved måling af den største omkreds og
division heraf med π (3,1416).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 34
(1) Dæktrykket kan ligeledes specificeres på følgende måde:
Dækudførelse Symbol for hastighedskategoriTryk
bar kPa
KNALLERT
Standard B 2,25 225
Forstærket B 2,80 280
MOTORCYKEL F, G, J, K, L, M, N, P, Q, R, S 2,25 225
Standard T, U, H, V, W
2,80 280
ForstærketFtil P
Q, R, S, T, U, H 3,30 330
MOTORCYKELBASEREDE4PR
Ftil M3,50 350
6PR 4,00 4008PR 4,50 450
Andre dæktyper pumpes op til det af dækfabrikanten angivne tryk.
▼B
Tillæg 6
Fremgangsmåde ved belastnings-/hastighedsprøve
1. FORBEREDELSE AF DÆKKET
1.1. Et nyt dæk monteres på den af fabrikanten foreskrevne prøvefælg.1.2. Dækket pumpes op til det i nedenstående tabel angivne tryk:
OPPUMPNINGSTRYK UNDER AFPRØVNING
DækudførelseSymbol for hastighedskate-
goriTryk
bar kPa
KNALLERT
Standard B 2,25 225
Forstærket B 3,00 300
MOTORCYKEL
StandardF, G, J, K 2,50 250
L, M, N, P 2,50 250
Q, R, S 3,00 300
T, U, H, V(1) 3,50 350
ForstærketF, G, J, K, L, M, N, P 3,30 330
Q, R, S, T, U, H 3,90 390
MOTORCYKELBASE-
REDE4PR
F,G ,J ,K ,L ,M3,70 370
6PR 4,50 450
8PR 5,20 520
(1) For hastigheder over 240 km/h er prøvetrykket 3,20 (320 kPa).
Andre dæktyper pumpes op til det af dækfabrikanten angivne tryk.
1.3. Fabrikanten kan, med begrundelse, anmode om brug af et andet
oppumpningstryk end det under punkt 1.2 anførte. I sådanne tilfælde
skal dækket oppumpes til dette tryk (se bilag I, punkt 1.2.13).
1.4. Dæk og hjul konditioneres ved prøverummets temperatur i mindst
tre timer.
1.5. Dæktrykket justeres til det i punkt 1.2 eller 1.3 anførte.
2. UDFØRELSE AF PRØVEN
2.1. Dæk og hjul monteres på en prøveaksel og placeres hvilende mod
ydersiden af en prøverulle med jævn overflade og diameter 1,70 m
± 1 % eller 2 m ± 1 %.
2.2. Prøveakslen påføres en belastning på 65 % af:
2.2.1. den belastning, der svarer til belastningstallet for dæk i hastighedska-
tegorierne til og med »H«,
2.2.2. den belastning, der svarer til en maksimal hastighed på 240 km/h for
dæk i hastighedskategori »V« (jf. punkt 1.31.3 i bilag II),
2.2.3. den belastning, der svarer til en maksimal hastighed på 270 km/h for
dæk i hastighedskategori »W« (jf. punkt 1.31.3 i bilag II),
2.2.4. den belastning, der svarer til den maksimale hastighed, som fabri-
kanten har angivet for dæk egnede til hastigheder over 240 km/h
(resp. 270 km/h) (jf. punkt 3.2.1.1).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 35
▼B
2.2.5. For knallertdæk (hastighedskategori B) benyttes en prøvebelastning
på 65 % ved en prøverulle med diameter 1,7 m og på 67 % ved en
prøverulle med diameter 2,0 m.
2.3. Under hele prøven må dæktrykket ikke korrigeres, og prøvebelast-
ningen skal holdes konstant.
2.4. Under prøven skal temperaturen i prøvelokalet holdes mellem 20 og
30 ºC eller højere, såfremt fabrikanten indvilliger heri.
2.5. Prøven skal gennemføres uden afbrydelse efter følgende anvisninger:
2.5.1. tid til overgang fra stilstand til første prøvehastighed: 20 minutter,
2.5.2. første prøvehastighed: den for dæktypen foreskrevne maksimale
hastighed, minus 30 km/h ved en prøverulle med diameter 2 m eller
minus 40 km/h ved en prøverulle med diameter 1,7 m,
2.5.2.1. den maksimale hastighed, der skal anvendes ved en prøve nr. 2 for
dæk, som er egnede til hastigheder over 240 km/h, identificeret ved
bogstavkode »V« i dimensionsbetegnelsen (eller over 270 km/h,
identificeret ved bogstavkode »Z« i dimensionsbetegnelsen), er den
maksimale hastighed, som dækfabrikanten har angivet (se bilag I,
punkt 1.2.15),
2.5.3. forøgelse af hastigheden skal ske i trin à 10 km/h,2.5.4. prøvens varighed ved hver hastighed: 10 minutter,
2.5.5. samlet varighed af prøven: 1 time,
2.5.6. største prøvehastighed: ved en prøverulle med diamter 2 m: dækty-
pens foreskrevne maksimale hastighed; ved en prøverulle med
diameter 1,7 m: dæktypens foreskrevne maksimale hastighed minus
10 km/h,
2.5.7. for knallertdæk (hastighedskategori B) er prøvehastigheden 50 km/h;
den samlede prøvetid er 40 minutter fordelt med 10 minutter for
overgangen fra stilstand til 50 km/h og 30 minutter ved prøvehastig-
heden.
2.6. Hivs der foretages en prøve nr. 2 for at vurdere ydeevnen for dæk
egnede til hastigheder over 240 km/h, skal fremgangsmåden være
følgende:
2.6.1. 20 minutter fra stilstand til den første prøvehastighed,2.6.2. 20 minutter ved den første prøvehastighed,
2.6.3. 10 minutter for at komme op på den maksimale prøvehastighed,
2.6.4. 5 minutter ved den maksimale prøvehastighed.
3. ÆKVIVALENTE PRØVEMETODER
Anvendes der en anden prøvemetode end den i punkt 2 beskrevne,
skal det godtgøres, at den opfylder prøvens formål.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 36
▼B
Tillæg 7
Belastningsevnens variation med hastigheden
Hastighed
(km/h)Variation i belastningskapaciteten (%)
Knallert Fælgdiamenter ≤12 Fælgdiamenter ≥13
Hastighedssymbol Hastighedssymbol
B J K L J K L M N P og derover
30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30
50 0 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30 + 30
60 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23 + 23
70 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 16 + 1680 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 10 + 1490 + 5 + 5 + 7,5 + 5 + 5 + 7,5 + 7,5 + 7,5 + 12
1 0 0 0 0 +5 0 0 +5 +5 +5 +1 0
110 − 7 0 + 2,5 0 + 2,5 + 2,5 + 2,5 + 8120 − 15 − 6 0 0 0 0 + 6130 − 25 − 12 − 5 0 0 + 4
140 001997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 37
▼B
Tillæg 8
Metode til bestemmelse af dækkenes dynamiske ekspansion
1. FORMÅL OG ANVENDELSESOMRÅDE
1.1. Denne prøvemetode anvendes på motorcykeldæk af de i punkt 3.4.1
i dette tillæg anførte typer.
1.2. Dens formål er bestemmelse af dækkets maksimale ekspansion under
påvirkning af centrifugalkraften ved den tilladte maksimale
hastighed.
2. BESKRIVELSE AFPRØVEF REMGANGSMÅDEN
2.1. Prøveaksel og -fælg kontrolles for, om den tilladte afvigelse på indtil
± 0,5 mm i såvel radial retning som i sideretningen, målt ved
vulstens anlægningsflade til fælgen, er overholdt.
2.2. Opstilling til bestemmelse af dækkets omrids
Der anvendes en hvilken som helst opstilling (kamera med projekti-
onsgitter, projektører, m.v.), hvormed man tydeligt kan afgrænse det
ydre omrids af et tværsnit af dækket eller bestemme en indhyllings-
kurve i et plan, som indeholder omdrejningsaksen, og som går
gennem det punkt, hvor slidbanen har størst deformation.
Opstillingen skal give mindst mulig fortegning og medføre et
konstant (og kendt) forhold (K) mellem det iagttagne omrids og
dækkets faktiske dimensioner.
Med denne opstilling kan dækkets omrids i forhold til hjulets
omdrejningsakse bestemmes.
3. PRØVENS UDFØRELSE
3.1. Under prøven skal temperaturen i prøvelokalet holdes mellem 20 og
30 ºC eller højere, såfremt fabrikanten indvilliger heri.
3.2. Dækkene som afprøves, skal have gennemgået hastigheds-/belast-
ningsprøven efter tillæg 6 uden at have vist tegn på fejl.
3.3. Dækket skal være monteret på et hjul, hvis fælg er i overensstem-
melse med den gældende standard.
3.4. Dækkenes oppumpningstryk (prøvetrykket) skal være i overensstem-
melse med de i punkt 3.4.1 foreskrevne værdier.
3.4.1. Diagonalkrydslags- og bæltediagonaldæk.
Symbol for
hastighedskate-
goriDækudførelsePrøvetryk
bar kPa
P/Q/R/S Standard 2,50 250
T og derover Standard 2,90 290
3.5. Kombinationen dæk/hjul konditioneres ved prøverummets tempe-
ratur i mindst 3 timer.
3.6. Herefter justeres trykket til det i punkt 3.4.1 foreskrevne tryk.
3.7. Dæk/hjul-kombinationen monteres på prøveakslen, og det kontrol-
leres, at den kan dreje frit. Dækket kan bringes i rotation med en
motor, der virker på prøveakslen, eller ved tryk mod en prøverulle.
3.8. I løbet af 5 minutter accelereres hjulet uden afbrydelse op til den
maksimale hastighed, dækket må udsættes for.
3.9. Opstillingen til bestemmelse af dækkets omrids anbringes, så den
står vinkelret på slidbanens drejning for det dæk, der skal afprøves.
3.10. Det kontrolleres, at slidbanens periferihastighed er lig den maksi-
male hastighed, dækket må udsættes for, ± 2 %. Denne hastighed
holdes i mindst 5 minutter, hvorefter dækkets tværsnit i området
med størst deformation optegnes, eller det kontrolleres, at dækket
ikke rager uden for indhyllingskurven.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 38
▼B
4. BEDØMMELSE AFRESULTATERNE
4.1. Skabelonen for dæk/hjul-kombinationen skal være som vist
nedenfor:
Med reference til punkt 3.1.4 og 3.1.5 i dette bilag gælder følgende
grænseværdier for skabelonens omrids:
HastighedskategoriHdyn(mm)
Anvendelsesart:
NormaldækAnvendelsesart:
Vinterdæk og
specialdæk
P/Q/R/S H × 1,10 H × 1,15
T/U/H H × 1,13 H × 1,18
Over 210 km/h H × 1,16 —
4.1.1. Hovedmålene på indhyllingskurven skal eventuelt korrigeres, idet
der herved tages hensyn til det konstante forhold K (jf. punkt 2.2 i
dette tillæg).
4.2. Omridset af det deformerede dæk ved den maksimale hastighed, må
ikke ligge uden for skabelonens omrids i forhold til dækkets akse.
4.3. Der skal ikke udføres andre prøver på dækket.
5. ÆKVIVALENTE PRØVEMETODER
Hvis der anvendes andre metoder end den i punkt 2 omhandlede,
skal det godtgøres, at de pågældende metoder opfylder prøvens
formål.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 39
▼B
BILAG III
FORSKRIFTER FOR KØRETØJER FOR SÅ VIDT ANGÅR MONTE-
RING AF DÆK
1. GENERELT
1.1. Alle dæk, der monteres på et køretøj, også reservedæk, skal typegod-
kendes i overensstemmelse med dette direktiv, jf. dog punkt 2.
1.2. Dækmontering
1.2.1. Alle dæk på køretøjer skal være indentiske hvad angår de aspekter,
der hører ind under bilag II, punkt 1.1.5.
1.2.2. Alle dæk, som monteres på samme aksel, skal være af samme type
(se bilag II, punkt 1.1).
1.2.3. Køretøjsfabrikanten skal angive dækbetegnelse efter forskrifterne i
dette kapitel. Dette eller disse dæk, som skal produceres af dækfa-
brikanten inden for de dimensionstolerancer, der tillades i henhold
til bilag II, punkt 3.1.4, 3.1.5 og 3.3, skal kunne bevæge sig frit,
når hjulet sidder på plads. Den plads, hjulet har at dreje rundt på,
skal være så stor, at bevægelsen kan foregå uhindret ved brug af
den maksimalt tilladte dækstørrelse og ved overholdelse af de krav
til affjedring, styring og skærme, køretøjsfabrikanten har angivet.
1.3. Belastningskapacitet
1.3.1. Den største belastning som defineret i bilag II, punkt 1.31, skal
under hensyntagen til kravene i bilag II, tillæg 7, for hvert dæk, der
monteres på køretøjet, være mindst følgende:
— hvor der kun er monteret ét dæk pr. aksel: det tilladte maksimale
akseltryk,
— hvor der er monteret to enkeltdæk: halvdelen af det tilladte
maksimale akseltryk,
— hvor der er monteret et sæt tvillingdæk: 0,54 gange det tilladte
maksimale akseltryk,
— hvor der er monteret to sæt tvillingdæk: 0,27 gange det tilladte
maksimale akseltryk,
idet det tilladte maksimale akseltryk er det, som køretøjsfabrikanten
har angivet.
1.4. Hastighed, som dækket må udsættes for
1.4.1. Alle dæk, der normalt er monteret på et køretøj, skal have et symbol
for hastighedskategori (se bilag II, punkt 1.28) svarende til køretøjets
konstruktivt bestemte maksimale hastighed (som angivet af køretøjs-
fabrikanten inkl. den tilladte tolerance for kontrol med
serieproduktionens overensstemmelse) eller til forholdet mellem
belastning og hastighed (se bilag II, punkt 1.27).
1.4.2. Ovenstående specifikationer gælder ikke: for køretøjer, der normalt
er forsynet med almindelige dæk og lejlighedsvis påmonteres
vinterdæk eller universaldæk.
I dette tilfælde skal symbolet for vinterdækkenes eller universaldæk-
kenes hastighedskategori dog svare til en hastighed, der enten er
større end kørtøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed
(som angivet af køretøjsfabrikanten) eller ikke er under 130 km/h
(eller begge dele).
Hvis køretøjets konstruktivt bestemte maksimale hastighed (som
angivet af køretøjsfabrikanten) alligevel er større end den hastighed,
der svarer til symbolet for vinterdækkenes eller universaldækkenes
hastighedskategori, skal der inde i køretøjet på et sted, der er klart
synligt for føreren, anbringes et advarselsmærke med angivelse af
dækkenes maksimalhastighed.
2. SÆRLIGE TILFÆLDE
2.1. Dæk, der er typegodkendt i henhold til direktiv 92/23/EØF, kan også
monteres på motorcykler med sidevogn, trehjulede knallerter, trehju-
lede motorcykler og quadricykler.
2.2. Motorcykeldæk kan også monteres på knallerter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 40
▼B
2.3. For køretøjer med dæk, der ikke er beregnet til hverken motorcykler,
personbiler eller erhvervskøretøjer på grund af særlige anvendelses-
forhold (f.eks. dæk til landbrugsmaskiner, industritrucks eller
terrængående køretøjer), gælder kravene i bilag II ikke, hvis det
over for godkendelsesmyndigheden er godtgjort, at de påmonterede
dæk er egnede til køretøjets driftsforhold.
2.4. Dæk på knallerter med begrænset ydeevne som defineret i noten i
bilag 1 til direktiv 92/61/EØFom standardtypegodkendelse af to-
og trehjulede motordrevne køretøjer kan være af en anden type end
dem, der er omfattet af dette kapitels krav, på grund af særlige
anvendelsesforhold, hvis den myndighed, der er ansvarlig for type-
godkendelse af køretøjer, får garanti for, at de påmonterede dæk er
egnede til køretøjets anvendelsesforhold.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 41
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 42
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 43
▼B
KAPITEL 2
LYGTER OG LYSSIGNALER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Almindelige forskrifter for typegodkendelse af lygter eller lyssignaler til to- og
trehjulede motordrevne køretøjer …
Tillæg 1 Lygternes farver — Trikromatiske koordinater …
Tillæg 2 Eksempler på godkendelsesmærker …
BILAG II Forskrifter for typegodkendelse af positionslygter, baglygter, stoplygter,
retningsviserblinklygter, bagnummerpladebelysningsanordning, tågeforlygter,
tågebaglygter, baklygter og refleksanordninger til to- og trehjulede motordrevne
køretøjer …
Tillæg 1 Mindste vandrette (H) og lodrette (V) vinkler for rumlig lysfordeling …Tillæg 2 Fotometriske målinger …
Tillæg 3 Fotometriske målinger for bagnummerpladebelysningsanordningen …
Tillæg 4 Oplysningsskema …Tillæg 5 Typegodkendelsesattest …
BILAG III Forskrifter for typegodkendelse af lygter med glødelamper eller halogengløde-
lamper til nær- og/eller fjernlys (forlygter) på to- og trehjulede motordrevne
køretøjer …
BILAG III A Forlygter til knallerter …
Tillæg 1 Fotometriske prøver for forlygter med lamper af kategori S
3og S4…
Tillæg 2 Fotometriske målinger for forlygter med halogenlamper af kategori HS2…
Tillæg 3 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til knallerter …
Tillæg 4 Typegodkendelsesskema for forlygte til knallert …
BILAG III B Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med symmetrisk nærlys og med
fjernlys, med glødelamper …
Tillæg 1 Fotometriske målinger …Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion …
Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast og prøvning af lygteglas eller mate-
rialeprøver og af komplette lygter …
Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler
med symmetrisk nærlys og med fjernlys, med glødelamper …
Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med
symmetrisk nærlys og med fjernlys, med glødelamper …
BILAG III C Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med
fjernlys, med halogenglødelamper (HS
1-lamper) …
Tillæg 1 Måleskærm …Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion …
Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast. Prøvning af lygteglas eller materia-
leprøver og af komplette lygter …
Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler
med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper (HS
1-
lamper) eller glødelamper af kategori R2…
Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med asym-
metrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper (HS1-lamper) eller
glødelamper af kategori R2…
BILAG III D Forlygter til to- og trehjulede motorcykler med asymmetrisk nærlys og med
fjernlys, med halogenglødelamper bortset fra HS1-lamper …
Tillæg 1 Måleskærm …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 44
▼B
Tillæg 2 Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion …
Tillæg 3 Forskrifter for lygter med lygteglas af plast. Prøvning af lygteglas eller materia-
leprøver og af komplette lygter …
Tillæg 4 Oplysningsskema vedrørende en type forlygte til to- og trehjulede motorcykler
med asymmetrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper …
Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for forlygte til to- og trehjulede motorcykler med asym-
metrisk nærlys og med fjernlys, med halogenglødelamper …
BILAG IV Glødelamper til brug i typegodkendte lygter til knallerter og to- og trehjulede
motorcykler …
Tillæg 1-22 (Se bilag IV) …
Tillæg 23 Eksempel på godkendelsesmærke …
Tillæg 24 Glødetrådes lyscentrum og form …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 45
▼B
BILAG I
ALMINDELIGE FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF
LYGTER ELLER LYSSIGNALER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTOR-
DREVNE KØRETØJER
1. I dette kapitel forstås ved:
»Type anordning«,anordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle,
navnlig på følgende punkter:
1.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse
1.2. det optiske systems specifikationer1.3. tilstedeværelse eller udeladelse af dele, som kan ændre de optiske
egenskaber ved refleksion, refraktion eller absorption og/eller defor-
mation under anvendelsen
1.4. anvendelse til henholdsvis højrekørsel og/eller venstrekørsel
1.5. de materialer, som lygteglas og evt. coating er fremstillet af.
2. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE AFEN ANORDNING
2.1. Ansøgning om typegodkendelse af en anordning i overensstemmelse
med artikel 3 i Rådets direktiv 92/61/EØFaf 30. juni 1992 om stan-
dardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer skal
blandt andet indeholde angivelse af:
2.1.1. de(n) funktion(er), hvortil anordningen er bestemt
2.1.2. for forlygter, om de er konstrueret til venstre- og/eller højrekørsel2.1.3. for retningsvisere: kategori.2.2. For hver anordning, som ønskes typegodkendt, vedlægges ansøg-
ningen følgende:
2.2.1. tegninger i tre eksemplarer, der skal være tilstrækkelig detaljerede
til, at typen kan identificeres, og indeholde angivelse af den geome-
triske placering på køretøjet, samt af, hvilken observationsretning
der under prøverne skal danne referenceakse (i det vandrette plan:
H = 0, i det lodrette plan: V = 0), og af, hvilket punkt der skal danne
referencecentrum ved prøverne; for forlygter skal der være en snit-
tegning i lodret (aksialt) plan samt en tegning af anordningen set
forfra, efter omstændighederne med angivelse af lygteglassets riller;
af tegningerne skal endvidere fremgå, hvor der er afsat plads til
anbringelse af den påbudte godkendelsesmærkning og, i givet fald,
ekstra symboler i forhold til denne mærknings firkant
2.2.2. en kortfattet teknisk beskrivelse, navnlig med angivelse af den eller
de foreskrevne glødelampekategorier, undtagen for lygter, hvis
lyskilde ikke kan udskiftes.
2.3. Ansøgeren indleverer to prøver af den anordning, som ønskes type-
godkendt.
2.4. Til afprøvning af det plastmateriale, som forlygteglas(
1) og tågefor-
lygteglas er fremstillet af, indleveres følgende:
2.4.1. tretten lygteglas:2.4.1.1. i stedet for seks af disse lygteglas kan der indleveres seks materia-
leprøver på mindst 60 × 80 mm, der har en flad eller konveks ydre
overflade og i midten et i det væsentlige fladt område (krumnings-
radius på mindst 300 mm) på mindst 15 × 15 mm
2.4.1.2. alle disse lygteglas eller materialeprøver skal være fremstillet ved
den metode, der skal anvendes ved masseproduktion
2.4.2. en reflektor, hvorpå lygteglasset kan monteres i overensstemmelse
med fabrikantens instrukser.
2.5. For de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet
af, forelægges prøvningsrapporten for disse materialers og coatings
egenskaber, hvis de allerede er blevet prøvet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 46
(1) Forlygterne i bilag III B, III C og III D.
▼B
2.6. Den kompetente myndighed kontrollerer, at der er truffet fyldestgø-
rende foranstaltninger for at sikre en effektiv kontrol med
produktionens overensstemmelse, inden der udstedes typegodken-
delse.
3. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG
PÅSKRIFTER PÅ ANORDNINGERNE
3.1. Anordningen forsynes med følgende påskrifter, som skal være letlæ-
selige og uudslettelige:
3.1.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse
3.1.2. angivelse af den eller de foreskrevne glødelampekategorier; dette
gælder ikke for lygter, hvis lyskilde ikke kan udskiftes
3.1.3. for lygter, hvis lyskilde ikke kan udskiftes, angivelse af nominel
spænding og nominel effekt
3.1.4. typegodkendelsesmærket i overensstemmelse med bestemmelserne i
artikel 8 i direktiv 92/61/EØF. På forlygter skal dette mærke
anbringes på lygteglasset eller lygtehuset (reflektoren anses for
lygtehus). Kan lygteglasset ikke adskilles fra lygtehuset, er anbrin-
gelse på lygteglasset tilstrækkelig. Denne anbringelse angives på de
tegninger, der er omhandlet i punkt 2.2.1. Se eksempler i tillæg 2 til
dette bilag.
4. TYPEGODKENDELSE AFEN ANORDNING
4.1. Indgår der to eller flere enheder i samme anordning, kan typegod-
kendelse kun meddeles, hvis hver af disse enheder opfylder
bestemmelserne i dette kapitel.
5. MINIMUMSKRAV TIL PRODUKTIONSKONTROLPROCEDU-
RERNES OVERENSSTEMMELSE
5.1. Generelt
5.1.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt i både meka-
nisk og geometrisk henseende, hvis der ikke forekommer afvigelser
ud over uundgåelige variationer, som ligger inden for rammerne af
kravene i dette direktiv.
5.1.2. Med hensyn til fotometri anses masseproducerede anordninger for at
være i overensstemmelse med dette direktiv, hvis ingen af de målte
værdier udviser negative afgivelser på mere end 20 % fra de mini-
mumsværdier, som er foreskrevet i dette direktiv, ved prøvningen
af en tilfældigt udtaget anordnings fotometriske egenskaber, for så
vidt angår lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter med en standard-
glødelampe.
5.1.3. Hvis resultaterne af ovennævnte prøvning ikke opfylder kravene, og
det drejer sig om lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter, gentages
prøvningerne af anordningerne med en anden standardglødelampe.
5.1.4. Anordninger med tydelige mangler tages ikke i betragtning.
5.1.5. Kravene til kromaticitetskoordinaterne skal være opfyldt, hvis lyssig-
naler, forlygter eller tågeforlygter er udstyret med en glødelampe,
som er indstillet til standard A farvetemperatur.
5.2. Minimumskrav til fabrikantens overensstemmelseskontrol
For hver type anordning udfører indehaveren af godkendelsesmærket
mindst følgende prøver med passende intervaller. Prøvningerne
udføres i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv.
Hvis et udtaget prøveeksemplar ikke er i overensstemmelse med den
pågældende prøvningstype, udtages og prøves yderligere prøveek-
semplarer. Fabrikanten træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at produktionen bringes i overensstemmelse.
5.2.1. Prøvningernes art
Overensstemmelsesprøvningerne efter dette direktiv omfatter de
fotometriske og kolorimetriske egenskaber ved forlygter til to- og
trehjulede motorcykler og kontrol af den lodrette flytning af
afgrænsningslinjen under varmepåvirkning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 47
▼B
5.2.2. Prøvningsmetoderne
5.2.2.1. Prøvningerne udføres generelt i overensstemmelse med metoderne i
dette direktiv.
5.2.2.2. Ved alle overensstemmelsesprøvninger, som foretages af fabrikanten,
kan der efter tilladelse fra den kompetente myndighed, der er
ansvarlig for godkendelsesprøvningerne, benyttes ækvivalente
metoder. Fabrikanten skal godtgøre, at de anvendte metoder giver
de samme resultater som de metoder, der er foreskrevet i dette
direktiv.
5.2.2.3. Anvendelsen af punkt 5.2.2.1 og 5.2.2.2 kræver regelmæssig kalibre-
ring af prøvningsapparaturet, og det skal sammenholdes med de
målinger, der udføres af en kompetent myndighed.
5.2.2.4. I alle tilfælde anvendes de referencemetoder, som er foreskrevet i
dette direktiv, navnlig ved administrativ kontrol og prøveudtagning.
5.2.3. Prøveudtagningens art
Prøverne udtages tilfældigt af produktionen af et ensartet parti. Ved
et ensartet parti forstås en samling anordninger af samme type,
bestemt efter fabrikantens produktionsmetoder.
Vurderingen omfatter generelt serieproduktion fra særskilte
fabrikker. En fabrikant kan dog samle resultaterne for samme type
hidrørende fra flere fabrikker, som drives med samme kvalitetssy-
stem og samme kvalitetsstyring.
5.2.4. Målte og registrerede fotometriske og kolorimetriske egenskaber
Anordninger, som er udtaget med henblik på kontrol, underkastes
fotometriske målinger på de punkter, der er foreskrevet i de rele-
vante bilag, medmindre andet er fastsat. Kravene til de
trikromatiske koordinater skal være opfyldt.
5.2.5. Godkendelseskriterier
Fabrikanten er ansvarlig for, at der gennemføres en statistisk under-
søgelse af prøvningsresultaterne, og for, at der efter aftale med den
kompetente myndighed fastlægges kriterier for godkendelsen af de
pågældende produkter, for at de kan være i overensstemmelse med
de specifikationer, der er fastsat for overensstemmelseskontrol af
produktionen i bilag VI til direktiv 92/61/EØF.
Godkendelseskriterierne fastlægges således, at der i et 95 % konfi-
densinterval er en sandsynlighed på mindst 0,95 for, at den i punkt
6 foreskrevne stikprøve (første prøveudtagning) kan forløbe tilfreds-
stillende.
6. MINIMUMSKRAV TIL EN INSPEKTØRS UDTAGNING AF
PRØVEEKSEMPLARER
6.1. Generelt
6.1.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt i både meka-
nisk og geometrisk henseende, hvis der ikke forekommer afvigelser
ud over uundgåelige variationer, som ligger inden for rammerne af
kravene i dette direktiv.
6.1.2. Med hensyn til fotometri anses masseproducerede anordninger for at
være i overensstemmelse med dette direktiv, hvis ingen af de målte
værdier udviser negative afvigelser på mere end 20 % fra de mini-
mumsværdier, som er foreskrevet i dette direktiv ved prøvningen af
en tilfældigt udtaget anordnings fotometriske egenskaber, når detdrejer sig om lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter med standard-
glødelampe.
6.1.3. Kravene til de trikromatiske koordinater skal være opfyldt, hvis
lyssignaler, forlygter eller tågeforlygter er udstyret med en gløde-
lampe, som er indstillet til standard A farvetemperatur.
6.2. Første prøveudtagning
Ved første prøveudtagning udvælges fire anordninger tilfældigt. Det
første sæt på to prøveeksemplarer mærkes A og det andet sæt B.
6.2.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt under
følgende omstændigheder:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 48
▼B
6.2.1.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses over-
ensstemmelseskriterierne for at være opfyldt for masseproducerede
anordninger, hvis de negative afvigelser for anordningens målevær-
dier er:
6.2.1.1.1. prøve A
A1: én anordning 0 %
og én anordning højst 20 %
A2: begge anordninger mere end 0 %
men højst 20 %
fortsæt med prøve B
6.2.1.1.2. prøve B
B1: begge anordninger 0 %.
6.2.2. Overensstemmelseskriterierne anses for ikke for at være opfyldt
under følgende omstændigheder:
6.2.2.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses masse-
producerede anordninger for ikke at være i overensstemmelse med
dette direktiv, og fabrikanten anmodes om at bringe sin produktion
i overensstemmelse med kravene (tilpasning), hvis måleværdierne
for anordningerne afviger som følger:
6.2.2.1.1. prøve A
A3: én anordning højst 20 %
og én anordning mere end 20 %
men højst 30 %
6.2.2.1.2. prøve B
B2: for A2
én anordning mere end 0 %
men højst 20 %og én anordning højst 20 %
B3: for A2
én anordning 0 %og én anordning mere end 20 %
men højst 30 %.
6.2.3. Inddragelse af godkendelsen
Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt, og
artikel 10 i direktiv 92/61/EØFfinder anvendelse, hvis afvigelserne
for måleværdierne for anordningerne ifølge prøveudtagningsproce-
duren i figur 1 i dette bilag er:
6.2.3.1. prøve A
A4: én anordning højst 20 %
og én anordning mere end 30 %
A5: begge anordninger mere end 20 %
6.2.3.2. prøve B
B4: for A2
én anordning mere end 0 %men højst 20 %
og én anordning mere end 20 %
B5: begge anordninger mere end 20 %1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 49
▼B
B6: for A2
én anordning 0 %
og én anordning mere end 30 %.
6.3. Gentagelse af prøveudtagningen
For A3, B2 og B3 foretages inden to måneder fra meddelelsestids-
punktet en ny prøveudtagning af et tredje prøvesæt C på to
anordninger og et fjerde prøvesæt D på to særlige advarselslamper,
som udvælges fra lagre, der er fremstillet efter tilpasningen.
6.3.1. Overensstemmelseskriterierne anses for at være opfyldt under
følgende omstændigheder:
6.3.1.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses over-
ensstemmelseskriterierne for at være opfyldt for masseproducerede
anordninger, hvis måleværdierne for anordningerne afviger som
følger:
6.3.1.1.1. prøve C
C1: én anordning 0 %
og én anordning højst 20 %
C2: begge anordninger mere end 0 %
men højst 20 %
fortsæt med prøve D
6.3.1.1.2. prøve D
D1: for C2
begge anordninger 0 %.
6.3.2. Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt under
følgende omstændigheder:
6.3.2.1. efter prøveudtagningsproceduren i figur 1 i dette bilag anses masse-
producerede anordninger for ikke at være i overensstemmelse med
dette direktiv, og fabrikanten anmodes om at bringe sin produktion
i overensstemmelse med kravene (tilpasning), hvis måleværdierne
for anordningerne afviger som følger:
6.3.2.1.1. prøve D
D2: for C2
én anordning mere end 0 %men højst 20 %
og én anordning højst 20 %.
6.3.3. Inddragelse af godkendelsen
Overensstemmelseskriterierne anses for ikke at være opfyldt, og
artikel 10 i direktiv 92/61/EØFfinder anvendelse, hvis afvigelserne
fra måleværdierne for anordningerne ifølge prøveudtagningsproce-
duren i figur 1 i dette bilag er:
6.3.3.1. prøve C
C3: én anordning højst 20 %
og én anordning mere end 20 %
C4: begge anordninger mere end 20 %.
6.3.3.2. prøve D
D3: for C2
én anordning 0 eller mere end 0 %og én anordning mere end 20 %.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 50
▼B
Figur 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 51
▼B
Tillæg 1
Lygternes farver
Trikromatiske koordinater
RØD: Afgrænsning mod gul: y ≤0,335
Afgrænsning mod violet: z ≤0,008
HVID: Afgrænsning mod blå: x ≥0,310
Afgrænsning mod gul: x ≤0,500
Afgrænsning mød grøn: y ≤0,150 + 0,640 ×
Afgrænsning mod grøn: y ≤0,440
Afgrænsning mod violet: y ≥0,050 + 0,750 ×
Afgrænsning mod rød: y ≥0,382
GULLIG: Afgrænsning mod gul: y ≤0,429
Afgrænsning mod rød: y ≥0,398
Afgrænsning mod hvid: z ≤0,007
Til kontrol af ovennævnte afgrænsning kan der anvendes en lyskilde med en
farvetemperatur på 2856 ºK (lystype A defineret af Den Internationale Belys-ningskommission (CIE) kombineret med passende filtre).
Ved belysning af refleksanordningen med en lyskilde af CIE-standard-type A,
en observationsvinkel på 1/3º og en indfaldsvinkel V = H = 0º eller, hvis der
er tale om farveløs refleks, V = ± 5º og H = 0º, skal de trikromatiske koordi-
nater for det reflekterende lys ligge inden for ovennævnte grænser.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 52
▼B
Tillæg 2
Eksempler på godkendelsesmærker
Figur 1
Anordningen med det ovenfor viste godkendelsesmærke er et retningsviser-
blinklys af kategori 11, som er godkendt i Nederlandene (e 4) under nr. 00243.
De to første tal i godkendelsesnummeret angiver, at godkendelsen er udstedt i
overensstemmelse med kravene i bilag II til dette direktiv i dets oprindelige
affattelse.
I forbindelse med et retningsviserblinklys angiver pilen, at lysfordelingen er
asymmetrisk på det vandrette plan, og at de krævede fotometriske værdier er
opfyldt op til en vinkel på 80º til højre, når anordningen betragtes i den
modsatte retning af det udsendte lys. Eksemplet viser et retningsviserblinklys,
som er monteret på køretøjets højre side.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 53
▼B
Forenklet mærkning af sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyg-
gede lygter, når to eller flere lygter indgår i samme helhed
Figur 1a
(De lodrette og vandrette linjer viser skematisk lyssignalernes form. De er ikke
en del af godkendelsesmærket.)
NB:
Disse tre eksempler på godkendelsesmærker (model A, B og C) viser tre mulig-
heder for mærkning af en belysningsanordning, når to eller flere lygter indgår i
samme helhed i forbindelse med sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden
indbyggede lygter. De angiver, at anordningen er godkendt i Nederlandene (e 4)
under godkendelsesnummer 3333 og omfatter:
en refleksanordning af klasse 1, som er godkendt i overensstemmelse med
direktiv 76/757/EØFi dets oprindelige affattelse
— en rød baglygte (R), som er godkendt i overensstemmelse med bilag II til
nærværende direktiv i dets oprindelige affattelse
— en tågebaglygte (F), som er godkendt i overensstemmelse med direktiv 77/
538/EØFi dets oprindelige affattelse
— en baklygte (AR), som er godkendt i overensstemmelse med direktiv 77/539/
EØFi dets oprindelige affattelse
— en stoplygte med to lysniveauer (S), som er godkendt i overensstemmelse
med bilag II til nærværende direktiv i dets oprindelige affattelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 54
▼B
Eksempel på EF-godkendelsesmærke
Figur 1b
Figur 1c
 Figur 1d
Refleksanordningen med det ovenfor viste EF-godkendelsesmærke er en refleksanordning af klasse I,
for hvilken der i Nederlandene (4) er udstedt EF-typegodkendelse under nummer 216 i henhold til
direktiv 76/757/EØF. For refleksanordninger efter punkt 9.1 i nærværende direktivs bilag II er a
≥4 mm.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 55
▼B
Figur 2
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er godkendt i Nederlan-
dene (e 4) i henhold til bilag III A til dette direktiv i dets oprindelige affattelse
under godkendelsesnummer 00243. De første to tal i godkendelsesnummeret
angiver, at godkendelsen er udstedt i overensstemmelse med kravene i dette
direktiv i dets oprindelige affattelse.
Figur 3
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte, der opfylder
kravene i bilag III B til dette direktiv i dets oprindelige affattelse, og som kun er
konstrueret til højrekørsel.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 56
▼B
Figur 4
 Figur 5
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte, der opfylder kravene i bilag III B til dette
direktiv i dets oprindelige affattelse, og som er konstrueret:
til venstrekørsel alene til både højre- og venstrekørsel ved justering af indstil-
lingen af den optiske enhed eller køretøjets lygte
Figur 6
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte med lygte-
glas af plast, der opfylder kravene i bilag III C til dette direktiv i dets
oprindelige affattelse.
Den er konstrueret således, at nærlysglødetråden kan tændes samtidig med fjern-
lyset og/eller en anden belysningsfunktion, som den er bygget sammen med.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 57
▼B
Figur 7
 Figur 8
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte, der opfylder kravene i bilag III D til dette
direktiv i dets oprindelige affattelse.
Kun for nærlys og lygter,
som er konstrueret til venstrekørsel aleneKun for fjernlys
Figur 9
 Figur 10
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte med lygteglas af plast, der opfylder kravene i
bilag III D til dette direktiv i dets oprindelige affattelse, dog kun for så vidt angår nærlys, og lygter, som er konstru-
eret:
til både højre- og venstrekørsel til højrekørsel alene1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 58
▼B
Forenklet mærkning af sammenbyggede, kombinerede eller i hinanden indbyg-
gede lygter
Figur 11
(De lodrette og vandrette linjer viser skematisk lyssignalernes form. De er ikke
en del af godkendelsesmærket.)
NB:
De fire eksempler, som er vist ovenfor, svarer til en belysningsanordning med et
godkendelsesmærke for:
— en positionslygte fortil (A), der er godkendt i overensstemmelse med bilag II
til dette direktiv i dets oprindelige affattelse
— en forlygte (HCR) med nærlys, der er konstrueret til højre- og venstrekørsel,
og fjernlys med en maksimal lysstyrke på mellem 86.250 og 101.250 cd
(angivet ved tallet 30), der er godkendt i overensstemmelse med bilag III D
til dette direktiv i dets oprindelige affattelse, og med lygteglas af plast
— en tågeforlygte (B), der er godkendt i overensstemmelse med direktiv 76/
762/EØFi dets oprindelige affattelse, og med lygteglas af plast
— et retningsviserblinklys fortil af kategori 11, der er godkendt i overensstem-
melse med bilag II til dette direktiv i dets oprindelige affattelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 59
▼B
Figur 12
 Figur 13
Forlygten med det ovenfor viste godkendelsesmærke er en forlygte, der opfylder kravene i direktiv 76/761/EØF.
Kun for nærlys og lygter, som er konstrueret til venstre-
kørsel aleneKun for fjernlys
Figur 14
 Figur 15
Identifikation af en forlygte med lygteglas af plast, der opfylder kravene i direktiv 76/761/EØFmed hensyn til tillæg
3 til bilag III D til nærværende direktiv.
For både nærlys og fjernlys og lygter, som er konstrueret
til højrekørsel alene.Kun for nærlys og lygter, som er konstrueret til venstre-
kørsel alene.
Nærlysglødetråden må ikke tændes samtidig med fjernlysglødetråden og/eller nogen anden forlygte, som den er
bygget sammen med.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 60
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF POSITIONSLYGTER,
BAGLYGTER, STOPLYGTER, RETNINGSVISERBLINKLYGTER,
NUMMERPLADEBELYSNINGSANORDNING, TÅGEFORLYGTER,
TÅGEBAGLYGTER, BAKLYGTER OG REFLEKSANORDNINGER PÅ
TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
1. DEFINITIONER
Definitionerne i bilag I til Rådets direktiv 93/92/EØFaf 29. oktober
1993 om montering af lygter og lyssignaler på to- og trehjulede
motordrevne køretøjer finder anvendelse.
1.1. Ved »lygteglas« forstås lygtens (anordningens) yderste del, der lader
lys passere gennem lysfladen.
1.2. Ved »coating« forstås ethvert produkt, der påføres lygteglassets ydre
overflade i et eller flere lag.
1.3. Ved »anordninger af andre typer« forstås anordninger, der afviger på
væsentlige punkter, f.eks. med hensyn til:
1.3.1. fabriksmærke eller handelsbetegnelse
1.3.2. det optiske systems specifikationer1.3.3. tilstedeværelse eller udeladelse af komponenter, der kan ændre de
optiske egenskaber ved refleksion, refraktion, absorption og/eller
deformation under anvendelsen
1.3.4. glødelampetype
1.3.5. de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet af.
2. OPLYSNINGER, SOM SUPPLERER GODKENDELSESMÆRKET
FOR RETNINGSVISERBLINKLYGTE:
2.1. retningsviserblinklygter skal være påført et nummer, som angiver,
om der er tale om forreste (kategori 11) eller bageste (kategori 12)
retningsviserblinklygte; nummeret skal være anbragt nær typegod-
kendelsesmærkets firkant og modsat godkendelsesnummeret.
2.2. Retningsviserblinklygter, som til den ene side ikke har den mindste
lysstyrke indtil en vinkel H = 80º, som foreskrevet i punkt 4.7.1, skal
over firkanten med godkendelsesmærket være påført en vandret pil,
som vender til den side, hvor mindste lysstyrke efter punkt 4.7.1
opnås indtil en vinkel på mindst H = 80º.
3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
Anordningerne skal være således konstrueret og fremstillet, at de ved
normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig
fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette
bilag.
4. STYRKEN AFDET UDSENDTE LYS
I referenceaksen skal styrken af det lys, der udsendes af hver af de
to anordninger, mindst være lig minimumsværdien og højst lig
maksimumsværdien i nedenstående tabel. De angivne maksimums-
værdier må ikke overskrides i nogen retning.
min. (cd) max. (cd)
4.1. Baglygte 4 12
4.2. Positionslygte 4 604.3. Stoplygte 40 100
4.4. Retningsviserblinklygte:
4.4.1. forreste (kategori 11)
(jf. tillæg 1)90 700(
1)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 61
▼B
min. (cd) max. (cd)
4.4.2. bageste (kategori 12)
(jf. tillæg 1)50 200
(1) Gælder kun i området mellem de to lodrette linjer gennem V = 0º/H = ± 5º
og to vandrette linjer gennem V = ± 10º/H = 0º. I alle andre retninger
gælder et maksimum på 400 cd.
4.5. Uden for referenceaksen skal styrken af det udsendte lys inden for
de i diagrammerne i tillæg 1 fastsatte vinkelfelter og i hver retning
svarende til punkterne i lysfordelingsdiagrammet i tillæg 2 være
mindst lig det i punkt 4.1 til 4.4 ovenfor anførte minimum, ganget
med den procentdel, som i diagrammet er angivet for den pågæl-
dende retning.
4.6. Uanset det i punkt 4.1 ovenfor anførte er en maksimal lysstyrke på
60 cd tilladt for baglygter og stoplygter, som er indbygget i
hinanden, under et plan som hælder 5º nedefter.
4.7. Herudover gælder følgende:4.7.1. i hele det i tillæg 1 fastlagte felt skal styrken af det udsendte lys
være mindst 0,05 cd for baglygter og positionslygter, og mindst0,3 cd for stoplygter og retningsviserblinklygter
4.7.2. hvis en baglygte er sammenbygget med en stoplygte, eller de to
lygter er indbygget i hinanden, skal forholdet mellem de faktisk
målte lysstyrker af de to lygter, når disse begge er tændt, og styrken
af baglygten, når denne er tændt alene, være mindst 5:1 i de elleve
målepunkter, som er fastlagt i tillæg 2, og som befinder sig i det felt,
der afgrænses af de lodrette linjer gennem 0º V/± 10º H og de
vandrette linjer gennem ± 5ºV/0º H i lysfordelingsdiagrammet
4.7.3. forskrifterne i tillæg 2, punkt 2.2, om lokale styrkevariationer skal
være overholdt.
4.8. Lysstyrken skal måles, medens den pågældende lygte lyser konstant.
For blinklygter skal det påses, at overophedning af lygten undgås.
4.9. I tillæg 2, som der er henvist til i punkt 4.5, er angivet, hvilke
målemetoder der skal anvendes.
4.10. Bagnummerpladebelysningsanordningen skal opfylde forskrifterne i
tillæg 3.
4.11. De fotometriske værdier for lygter med flere lyskilder skal kontrol-
leres i overensstemmelse med bestemmelserne i tillæg 2.
5. PRØVNINGSBETINGELSER
5.1. Alle målinger skal udføres med en farveløs standardlampe, som skal
være af en art, der er beregnet for anordningen, og som afgiver den
for den pågældende lygte foreskrevne lysstyrke.
For lygter med lyskilder, som ikke kan udskiftes, skal alle målinger
dog foretages ved henholdsvis 6,75 V og 13,5 V.
5.2. De lodrette og vandrette kanter af lygtens lysflade skal bestemmes
og målangives i forhold til dens referencecentrum.
6. FARVEN AF DET UDSENDTE LYS
Stoplygter og baglygter skal udsende rødt lys, positionslygter skal
udsende hvidt lys, og retningsviserblinklygter skal udsende gulligt
lys.
Farven af det udsendte lys, målt ved anvendelse af en glødelampe af
den af fabrikanten angivne kategori, skal ligge inden for grænserne
af de trikromatiske koordinater, der er foreskrevet i tillægget til bilag
I, når glødelampen er tændt ved den prøvningsspænding, der er
anført i bilag IV.
For lygter med lyskilder, som ikke kan udskiftes, skal de kolorime-
triske specifikationer dog kontrolleres med lyskilderne i lygterne ved
en spænding på 6,75 V, 13,5 V eller 28,0 V.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 62
▼B
7. TÅGEFORLYGTER OG TÅGEBAGLYGTER
Forskrifterne i direktiv 76/762/EØF om tågeforlygter og i direktiv
77/537/EØFom tågebaglygter finder anvendelse.
8. BAKLYGTER
Forskrifterne i direktiv 77/539/EØF om baklygter finder anvendelse.
9. REFLEKSANORDNINGER9.1. Pedalrefleksanordninger
9.1.1. Refleksanordninger skal være udformet således, at de kan indskrives
i en firkant med et forhold mellem sidelængderne på ≤8.
9.1.2. Pedalrefleksanordningernes gullige farve skal opfylde kravene i bilag
VIII til direktiv 76/757/EØF.
9.1.3. Den reflekterende flade af hver af de fire pedalrefleksanordninger
skal være mindst 8 cm
2.
9.2. Andre refleksanordninger
Forskrifterne i direktiv 76/757/EØF om refleksanordninger finder
anvendelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 63
▼B
Tillæg 1
Mindste vandrette (H) og lodrette (V) vinkler for rumlig lysfordeling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 64
▼B
Tillæg 2
Fotometriske målinger
1. MÅLEMETODER
1.1. Ved fotometriske målinger skal forstyrrende reflekser undgås ved
passende afdækning.
1.2. Såfremt måleresultaterne anfægtes, skal målingerne udføres på en
sådan måde:
1.2.1. at måleafstanden er bestemt efter loven om omvendt proportionalitet
med afstandens kvadrat
1.2.2. at måleapparaturet er således, at modtagerens vinkelåbning, set fra
lygtens referencecentrum ligger mellem 10 bueminutter og én grad
1.2.3. at kravet om lysstyrke i en bestemt observationsretning er opfyldt i
en retning, der højst afviger en kvart grad fra observationsretningen.
2. STANDARDISERET DIAGRAM OVER RUMLIG LYSFORDE-
LING
2.1. Retningen H = 0º og V = 0º svarer til referenceaksen (på køretøjet er
retningen vandret, parallel med køretøjets midterplan i længderet-
ningen og vender den vej, der svarer til det påbudte synsfelt). Den
går gennem referencecentrum. Værdierne i diagrammet angiver
mindste lysstyrke i de forskellige retninger som % af den for hver
lygte foreskrevne minimumsstyrke i aksens retning (i retningen H
= 0º og V = 0º).
2.2. Inden for en maske af det ved gitteret i punkt 2 skematisk angivne
lysfordelingsfelt skal lysfordelingen stort set være ensartet, således at
lysstyrken i hver maske, der afgrænses af linjerne i gitteret, mindst
er lig det minimum, der er angivet i procent (eller den mindste
angivne værdi) på de af gitterets linjer, der omgiver den pågældende
retning.
3. FOTOMETRISK MÅLING AF LYGTER MED FLERE
LYSKILDER
De fotometriske værdier skal kontrolleres:
3.1. for glødelamper, som ikke kan udskiftes (faste), eller andre lyskilder:
ved den af fabrikanten foreskrevne spænding, idet den tekniske
tjeneste kan anmode fabrikanten om særlig strømforsyning til
sådanne lamper1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 65
▼B
3.2. for glødelamper, som kan udskiftes:
for masseproducerede glødelamper skal lysstyrkeværdierne ved
6,75 V, 13,5 V eller 28,0 V ligge mellem den i dette bilag angivne
maksimums- og minimumsværdi, forøget med den tilladte afvigelse
af lysstrømmen for den valgte type glødelampe, som anført i bilag
IV for serieproducerede glødelamper; der kan alternativt anvendes
en standardglødelampe i de enkelte positioner, fungerende ved refe-
rencestrømmen, idet de enkelte målinger i hver enkelt position
lægges sammen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 66
▼B
Tillæg 3
Fotometriske målinger for bagnummerpladebelysningsanordning
1. OMRÅDE, SOM SKAL VÆRE BELYST
Anordningen kan være af kategori 1 eller 2. Anordninger af kategori 1 skal
være konstrueret således, at de belyser et område på mindst 130 × 240 mm,
og anordninger af kategori 3 skal belyse et område på mindst 200 × 280 mm.
2. FARVEN AF DET UDSENDTE LYS
Farven af det lys, som lygten i anordningen udsender, skal være hvid, men
skal være så neutral, at der ikke opstår nogen synlig ændring af nummerpla-
dens farve.
3. LYSETS INDFALDSVINKEL
Fabrikanten af belysningsanordningen foreskriver, hvorledes denne anordning
skal monteres i forhold til nummerpladens plads; anordningen skal anbringes
således, at lysets indfaldsvinkel på pladens overflade intet sted på den flade,
som skal belyses, er større end 82º; denne vinkel måles ved den yderkant af
anordningens lysende flade, der er fjernest fra pladens overflade. Hvis belys-
ningsanordningen har mere end én lysende flade, gælder dette krav kun for
den del af pladen, som skal oplyses af den dertil svarende anordning.
Anordningen skal være konstrueret således, at ingen lysstråle sendes direkte
bagud, undtagen rødt lys, hvis anordningen er kombineret eller sammen-
bygget med en baglygte.
4. MÅLEMETODE
Luminanserne måles på et ark rent, hvidt trækpapir med en faktor for diffus
refleksion på mindst 70 %, af samme dimensioner som nummerpladen og
anbragt på det sted, hvor denne normalt er anbragt, samt 2 mm foran
holderen.
Luminansværdierne måles vinkelret på papirets overflade i de punkter, hvis
placering er vist i diagrammet i punkt 5; hvert punkt repræsenterer et cirkel-
rundt felt med en diameter på 25 mm.
5. FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER
Luminansen (B) skal være mindst 2 cd/m2i hvert af de nedenfor fastlagte
målepunkter.
Figur 1
Målepunkter for kategori 1
Figur 2
Målepunkter for kategori 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 67
▼B
Luminansens gradient mellem værdierne B1og B2målt i to vilkårlige punkter 1
og 2 blandt de ovenfor nævnte, må ikke være over 2 × Bo/cm, idet Boer den
mindste luminans målt i de forskellige målepunkter, dvs.
B2/C0B1
afstand i cm mellem 1 og 2/C202/C2Bo=cm1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 68
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 69
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 70
▼B
BILAG III
FORSKRIFTER FOR TYPEGODKENDELSE AF LYGTER MED
GLØDELAMPER ELLER HALOGENGLØDELAMPER TIL NÆR- OG/
ELLER FJERNLYS (FORLYGTER) PÅ TO- OG TREHJULEDE
MOTORDREVNE KØRETØJER
1. DEFINITIONER
Definitionerne i bilag I til direktiv 93/92/EØFfinder anvendelse.
1.1. Ved »lygteglas« forstås forlygtens (enhedens) yderste del, der lader
lys passere gennem lysfladen.
1.2. Ved »coating« forstås ethvert produkt, der påføres lygteglassets ydre
overflade i et eller flere lag.
1.3. Ved »forlygter af andre typer« forstås forlygter, der afviger på
væsentlige punkter, f.eks. med hensyn til:
1.3.1. handelsbetegnelse eller fabriksmærke
1.3.2. specifikationer for det optiske system
1.3.3. tilstedeværelse eller udeladelse af komponenter, der kan ændre de
optiske egenskaber ved refleksion, refraktion, absorption og/eller
deformation under anvendelsen. Montering eller fjernelse af filtre,
som er bestemt til at ændre lysets farve, men ikke dets fordeling,
udgør dog ikke en ændring af typen
1.3.4. egnethed til højre- og/eller venstrekørsel1.3.5. den type lys, der fremkaldes (nærlys og/eller fjernlys)1.3.6. den holder, hvor glødelampen (eller lamperne) af en af de relevante
kategorier, skal fastgøres
1.3.7. de materialer, som lygteglas og eventuel coating er fremstillet af.
2. FORLYGTER
Der skelnes mellem
2.1. Forlygter til knallerter
(se bilag III A)
2.1.1 med lamper med enkelt
glødetråd 15 W (kategori S
3)
2.1.2. med totrådslampe 15/15 W (kategori S4)
2.1.3. med halogenlampe med enkelt
glødetråd 15 W (kategori HS2)
2.2. Forlygter til to- og trehjulede motorcykler
(jf. bilag III B og III C)
2.2.1. med totrådslampe 25/25 W (kategori S1)
2.2.2. med totrådslampe 35/35 W (kategori S2)
2.2.3. med totrådshalogenlampe 35/35 W (kategori HS1)
2.2.4. med totrådslampe 40/45 W (kategori R2)
2.3. Forlygter til to- og trehjulede motorcykler
(jf. bilag III D — forlygter med andre halogenlamper end kategori
HS1-lamper)
2.3.1. med lamper med enkelt
glødetråd 55 W (kategori H1)
2.3.2. med lamper med enkelt
glødetråd 55 W (kategori H2)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 71
▼B
2.3.3. med lamper med enkelt
glødetråd 55 W (kategori H3)
2.3.4. med lamper med enkelt
glødetråd 60 W (kategori HB3)
2.3.5. med lamper med enkelt
glødetråd 51 W (kategori HB4)
2.3.6. med lamper med enkelt
glødetråd 55 W (kategori H7)
2.3.7. med totrådslampe 55/60 W (kategori H4)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 72
▼B
BILAG III A
FORLYGTER TIL KNALLERTER
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
1.1. Forlygter skal være således konstrueret og fremstillet, at de under
normal brug, uanset de vibrationer de kan blive udsat for, stadig
fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette
tillæg.
1.2. De dele, der er bestemt til at fastholde lampen, skal være udformet
således, at lampen selv i mørke med sikkerhed kun kan isætteskorrekt.
2. SÆRLIGE FORSKRIFTER
2.1. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal
angives tydeligt og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje under
brug.
2.2. Til kontrol af forlygtens lys benyttes en måleskærm som beskrevet i
tillæg 1 eller 2, og en standardglødelampe med glat, farveløst glas,
svarende til en af de i punkt 2.1 og i bilag III fastlagte kategorier.
Standardlamper skal være kalibreret til den referencelysstrøm, som
gælder for disse lamper efter det relevante tekniske datablad (jf.
bilag IV).
2.3. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling gennem
denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal være prak-
tisk talt vandret og så retlinjet som muligt over en vandret længde på
mindst ± 900 mm, målt i en afstand af 10 m (for halogenlamper:
længde mindst ± 2250 mm, målt i en afstand af 25 m; jf. tillæg 2).
Er forlygterne indstillet i overensstemmelse med anvisningerne i
tillæg 1, skal de opfylde de dér anførte krav.
2.4. Lysfordelingen må i sideretningen ikke frembyde uensartethed, der
kan nedsætte synligheden.
2.5. Belysningen af den i punkt 2.2 nævnte skærm måles med en
lysmåler, hvis lysfølsomme overflade skal være indeholdt i et
kvadrat med en sidelængde på 65 mm.
3. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN
FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED
KONTROL AFPRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, JF .
PUNKT 5.2.4 I BILAG I.
Målinger af fotometriske specifikationer for forlygter, der foretages
efter de almindelige regler for kontrol af produktionens overensstem-
melse, skal begrænses til punkterne HV — LH — RH — L 600 —
R 600 (jf. figuren i tillæg 1).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 73
▼B
Tillæg 1
Fotometriske prøver for forlygter med lamper af kategori S3og S4
1. Ved målingerne skal måleskærmen (jf. nedenstående figur) være
placeret 10 m foran forlygtten og vinkelret på forbindelseslinjen
mellem lampens fjernlysglødetråd og punktet HV; linjen H—H skal
være vandret.
2. FORSKRIFTER FOR NÆRLYS
2.1. I sideretningen skal forlygten være rettet således ind, at lysbundtet er
mest muligt symmetrisk om linjen V—V.
2.2. Lodret skal forlygten være indstillet således, at afgrænsningen er
100 mm over linjen H—H.
2.3. Når forlygten er indstillet efter forskrifterne i punkt 2.1 og 2.2, skal
lysstyrken være følgende:
2.3.1. på linjen H—H og derover: højst 2 lux2.3.2. på en linje 300 mm under linjen H—H og i en bredde af 900 mm på
hver side af den lodrette linje V—V: mindst 8 lux
2.3.3. på en linje 600 mm under linjen H—H og i en bredde af 900 mm på
hver siden af den lodrette linje V—V: mindst 4 lux.
3. FORSKRIFTER FOR EVENTUELT FJERNLYS
3.1. Når forlygten er indstillet efter forskrifterne i punkt 2.1 og 2.2, skal
den opfylde følgende krav til lysbundtet fra fjernlyset:
3.1.1. skæringspunktet (HV) af linjerne H—H og V—V skal være inden
for isoluxkurven for 80 % af maksimal lysstyrke
3.1.2. fjernlysets maksimale lysstyrke (E
max) må ikke være mindre end 50
lux.
3.1.3. Fra punktet HV skal lysstyrken fra fjernlyset til højre og til venstre
være mindst Emax/4 indtil en afstand på 0,90 m.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 74
▼B
MÅLESKÆRM
(mål er angivet i mm ved en afstand på 10 m)
Figur
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 75
▼B
Tillæg 2
Fotometriske målinger for forlygter med halogenlamper af kategori HS2
1. Ved målingerne skal måleskærmen (jf. nedenstående figur) være
anbragt 25 m foran forlygten, således at denne er vinkelret på linjen
mellem lampens glødetråd og punktet HV; linjen H—H skal være
vandret.
2. I sideretningen skal forlygten være rettet således ind, at lysbundtet er
symmetrisk fordelt omkring linjen V—V.
3. Lodret skal forlygten være indstillet således, at afgrænsningen er
250 mm under linjen H—H. Lygtens position skal i øvrigt være så
vandret som muligt.
4. Med forlygten indstillet efter forskrifterne i punkt 2 og 3, skal
følgende betingelser være opfyldt:
MålepunkterLysstyrke E/
Lux
Hvert punkt på og over linjen H—H ≤0,7
Hvert punkt på linjen 35 L—35 R undtagen 35 V ≥1
Punktet 35 V ≥2
Hvert punkt på linjen 25 L—25 R ≥2
Hvert punkt på linjen 15 L—15 R ≥0,5
5. Måleskærm1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 76
▼B
MÅLESKÆRM
(mål er angivet i mm ved en afstand på 25 m)
Figur
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 77
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 78
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 79
▼B
BILAG III B
FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED
SYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED GLØDELAMPER
1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG
PÅSKRIFTER PÅ SÆRLIGE ANORDNINGER
1.1. På forlygter skal påskriften »MB« (symbol for fjernlys) være anbragt
modsat godkendelsesnummeret, letlæseligt og uudsleteligt.
1.2. Alle forlygter, hvis konstruktion umuliggør samtidig tænding af
glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, med hvilken
de kan være sammenbygget, skal være mærket med en skråstreg (/)
efter symbolet (MB) for nærlys i godkendelsesmærket.
1.3. På forlygter med lygteglas af plast anbringes bogstaverne »PL« i
nærheden af det i punkt 1.1 foreskrevne symbol.
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specifikationerne i
punkt 3.
2.2. Forlygter skal være konstrueret og fremstillet således, at de ved
normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig
fungerer korrekt og bevarer de foreskrevne egenskaber.
2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de
kan indstilles på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der
gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygteen-
heder, hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt
sådanne lygter kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan
indstilles på anden måde.
Hvis forlygter, der kun er beregnet til fjernlys, og forlygter, der kun
er beregnet til nærlys, hver er forsynet med en særskilt lampe og er
sammenbygget eller indbygget i hinanden i én samlet enhed, skal
indstillingsanordningen give mulighed for korrekt indstilling af hvert
af de optiske systemer for sig.
2.2.2. Disse forskrifter gælder dog ikke forlygteenheder, på hvilke reflekto-
rerne ikke kan adskilles fra hinanden. For denne type lygteenheder
gælder forskrifterne i punkt 3.3. Frembringes hovedlyset af mere
end én lyskilde, anvendes de kombinerede funktioner ved bestem-
melsen af den maksimale lysstyrke (Emax).
2.3. De dele, der er bestemt til at fastholde glødelampen til reflektoren,
skal være udformet således, at lampen selv i mørke med sikkerhed
kun kan isættes korrekt.
2.4. Der skal udføres ekstra afprøvninger efter forskrifterne i tillæg 2 til
sikring af, at der ikke er for store variationer i lygtens fotometriske
ydelse under brug.
2.5. Er forlygternes lygteglas af plast, skal der udføres ekstra afprøv-
ninger i overensstemmelse med kravene i tillæg 3.
3. SÆRLIGE FORSKRIFTER
3.1. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal
være tydeligt angivet og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje
under brug.
3.2. Til kontrol af forlygtens lysstyrke benyttes den i tillæg 1 beskrevne
måleskærm og en standardlampe (S1og/eller S2, jf. bilag IV) med
glat, farveløst glas.
Standardlamperne skal være kalibreret til den referencelysstrøm, der
foreskrives for de pågældende lamper.
3.3. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling ved
hjælp af denne afgrænsning er praktisk mulig. Afgrænsningen skal
være så lige og vandret som muligt over en vandret længde svarende
til mindst ± 5º. Er forlygterne indstillet i overensstemmelse med
anvisningerne i tillæg 1, skal de opfylde de der anførte krav.
3.4. Lysfordelingen i sideretningen må ikke frembyde uensartethed, der
kan nedsætte synligheden.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 80
▼B
3.5. Belysningen af den i punkt 3.2 nævnte skærm skal måles med en
lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i et kvadrat med
en sidelængde på 65 mm.
4. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN
FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VEDKONTROL AFPRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, JF .
PUNKT 5.1 I BILAG I
4.1. For værdien i område III må den maksimale negative afgivelse højst
være henholdsvis:
— 0,3 lux svarende til 20 %
— 0,45 lux svarende til 30 %.
4.2. Hvis HV for fjernlys ligger inden for isoluxkurven 0,75 E
max,over-
holdes en tolerance på + 20 % for maksimumsværdierne og på
− 20 % for minimumsværdierne for de fotometriske værdier i alle
målepunkter, som er foreskrevet i punkt 4.3 og 4.4 i tillæg 1.
4.3. Afgrænsningslinjens lodrette ændring under varmepåvirkning
kontrolleres således:
En af de udtagne forlygter afprøves i overensstemmelse med punkt
2.1 i tillæg 2, efter at den tre på hinanden følgende gange har været
underkastet den cyklus, som er omhandlet i punkt 2.2.2 i tillæg 2.
Forlygten anses for at opfylde forskrifterne, hvis ∆r ikke overstiger
1,5 mrad.
Er∆r større end 1,5 mrad, men højst 2,0 mrad, afprøves endnu en
forlygte, hvorefter gennemsnittet af de registrerede absolutte værdier
ikke må overstige 1,5 mrad.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 81
▼B
Tillæg 1
Fotometriske målinger
1. Ved lygteindstillingen skal skærmen være placeret mindst 10 m foran
forlygten, idet linjen h—h er vandret. Ved måling skal lysmåleren være
placeret 25 m foran forlygten og vinkelret på linjen mellem lampens
glødetråd og punktet HV.
2. I sideretningen skal forlygten indstilles således, at fjernlysets strålebundt
er symmetrisk fordelt omkring linjen v—v.
3. Lodret skal forlygten indstilles således, at afgrænsningen af nærlysets
lysbundt er 250 mm over linjen h—h (i en afstand af 25 m).
4. Med forlygten indstillet efter punkt 2 og 3, hvilket svarer til, hvad der
gælder for fjernlys, skal følgende betingelser være opfyldt:
4.1. centrum af fjernlysets lysbundt må ikke være mere end 0,6º over eller
under linjen h—h
4.2. fjernlyset skal have maksimal styrke (Emax) i midten af det samlede lysfor-
delingsfelt og skal blive svagere til siderne
4.3. fjernlysets maksimale lysstyrke (Emax) skal være mindst 32 lux
4.4. fjernlysets lysstyrke skal opfylde følgende krav:
4.4.1. skæringspunktet HV af linjerne h—h og v—v skal være inden for isolux-
kurven for 90 % af den maksimale styrke
4.4.2. fjernlysets styrke skal være mindst 12 lux fra punktet HV indtil en
afstand fra dette på 1,125 m vandret mod højre og venstre, og mindst 3
lux indtil en afstand på 2,25 m fra punktet HV.
4.5. Nærlysets styrke skal opfylde følgende krav:
Hvert punkt på og over linjen h—h ≤0,7 lux
Hvert punkt på linjen 50 L—50 R undtagen 50 V(1) ≥1,5 lux
Punktet 50 V ≥3,0 lux
Hvert punkt på linjen 25 L—25 R ≥3,0 lux
Ethvert punkt i område IV ≥1,5 lux
(1) Styrkeforhold50 R
50 V¼mindst 0 ;25:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 82
▼B
5. SKÆRM TIL MÅLING OG LYGTEINDSTILLING
(mål i mm ved en afstand på 25 m)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 83
▼B
Tillæg 2
Prøve for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion
Overensstemmelse med dette tillægs forskrifter er ikke tilstrækkelig som
grundlag for typegodkendelse af forlygter med lygteglas af plast.
Jf. tillæg 2 til bilag III D.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 84
▼B
Tillæg 3
Forskrifter for lygter med lygteglas af plast og prøvning af lygteglas eller
materialeprøver og af komplette lygter
Jf. tillæg 3 til bilag III D.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 85
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 86
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 87
▼B
BILAG III C
FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED
ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED HALOGEN-
GLØDELAMPER(HS1-LAMPER) ELLER GLØDELAMPER AF
KATEGORI R2
1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG
PÅSKRIFTER PÅ ANORDNINGER
1.1. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene for kun én færdsels-
retning (højre- eller venstrekørsel), skal på lygteglasset være mærket
med grænserne for det område, som eventuelt kan afdækkes for at
undgå gene ved kørsel i et land med en anden færdelsretning end
den, lygten er beregnet for. En sådan afmærkning er dog ikke
nødvendig, hvis områdets afgræsning fremgår direkte af lygtens
konstruktion.
1.2. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene såvel ved højre- som
ved venstrekørsel, skal være forsynet med påskrifter, der afmærker
de to indstillinger af lygteenheden på køretøjet eller af lampen på
reflektoren; denne påskrift skal bestå af bogstaverne »R/D« for posi-
tionen svarende til højrekørsel, og bogstaverne »L/G« for positionen
svarende til venstrekørsel.
1.3. Forlygter, hvis konstruktion udelukker samtidig tænding af
glødetråden for nælys og for enhver anden lyskilde, som lygten kan
være forbundet med, skal i godkendelsesmærket være mærket med
en skråstreg (/) efter symbolet for nærlys.
1.4. Forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, skal være
påført en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den
forfra (pilen skal vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted);
pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.
1.5. Forlygter, der ved ændring af indstillingen af lygteenheden eller
lampen kan bringes til at opfylde kravene for begge færdelsesret-
ninger, skal påføres en vandret pil med spids i begge ender, den
ene mod venstre, den anden mod højre; pilen skal være placeret
under godkendelsesmærket.
1.6. Bogstaverne »MBH« på forlygter med HS1-lamper skal være
placeret modsat godkendelsesmærket.
1.7. De i ovenstående punkter nævnte mærker og symboler skal være
letlæselige og uudslettelige.
1.8. På forlygter med lygteglas af plast anbringes bogstaverne »PL« i
nærheden af de i punkt 1.2 til 1.7 foreskrevne symboler.
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specifikationerne i
punkt 3 til 5.
2.2. Forlygter skal være således konstrueret og fremstillet, at de ved
normal brug, uanset de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig
fungerer korrekt og bevarer de egenskaber, der er foreskrevet i dette
bilag.
2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de
kan indstilles på køretøjet i overensstemmelse med de regler, der
gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygter,
hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt sådanne lygter
kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan indstilles på anden
måde.
Hvis en forlygte, der fungerer som fjernlys, er sammenbygget med
en forlygte, der fungerer som nærlys, og hver lygte har en særskilt
lampe, skal indstillingsanordningen give mulighed for korrekt
indstilling af hvert af de optiske systemer for sig.
2.2.2. Disse forskrifter gælder dog ikke lygteenheder, på hvilke reflekto-
reren ikke kan adskilles fra hinanden. For sådanne lygteenheder
gælder forskrifterne i punkt 2 i dette bilag. Frembringes nærlyst af
mere end én lyskilde, anvendes de kombinerede lyskilder ved
bestemmelsen af den maksimale lysstyrke (Emax).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 88
▼B
2.3. De dele, der er bestemt til at fastholde glødelampen til reflektoren,
skal være udformet således, at lampen selv i mørke med sikkerhed
kun kan isættes korrekt.
2.4. Lygteglassets korrekte position i forhold til det optiske system skal
være tydeligt angivet og skal fastlåses, således at det ikke kan dreje
under brug.
2.5. På forlygter, der er konstrueret således, at de kan opfylde kravene til
både højre- og venstrekørsel, kan valg af færdselsretning ske ved en
første indstilling på fabrikken eller ved en senere indstilling foretaget
af brugeren. Denne første eller senere indstilling kan for eksempel
bestå i indstilling i en bestemt vinkel, enten af den optiske enhed
på køretøjet eller af lampen i forhold til de optiske enhed. Under
alle omstændigheder må der kun være mulighed for to forskellige
positioner, som skal være veldefinerede og hver svare til en bestemt
færdselsretning (højrekørsel eller venstrekørsel), og flytning til en
mellemposition skal være umulig. Når lampen kan indtage to
forskellige positioner, skal de dele, der fastholder lampen til reflek-
toren, være således konstrueret og fremstillet, at lampen i begge
positioner er fastholdt med samme præcision som den, der kræves
af forlygter, som kun er beregnet til én færdselsretning. Kontrol af
overensstemmelse sker ved visuel inspektion og, om nødvendigt,
ved en prøvemontering.
2.6. Til sikring af, at der under funktion ikke sker for stærk ændring af
den fotometriske ydelse, foretages der supplerende afprøvninger efter
forskrifterne i tillæg 2.
2.7. Er forlygtens lygteglas af plast, skal der udføres ekstra afprøvninger
i overensstemmelse med kravene i tillæg 3.
3. FORSKRIFTER FOR LYSAFGIVELSEN
3.1. Almindelige forskrifter
3.1.1. Forlygter skal være konstrueret således, at de med passende HS1-
eller R2-lamper ikke blænder, men giver såvel tilfredsstillende nærlys
som godt fjernlys.
3.1.2. Kontrol af det af forlygten frembragte lys sker ved hjælp af en
skærm, der anbringes lodret 25 m foran forlygten som vist i tillæg 1.
3.1.3. Til kontrol af forlygter benyttes en farveløs standardglødelampe til
nominel spænding 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen
over lampens poler indstilles som angivet i det følgende:
Kategori HS1Forbrug Watt Lysstrøm Lumen
Nærlys
 35 450
Fjernlys
 35 700
Kategori R2Forbrug Watt Lysstrøm Lumen
Nærlys
 40 450
Fjernlys
 45 700
Forlygten kan godkendes, hvis den opfylder forskrifterne i punkt 3
med mindst én standardlampe, som kan indleveres sammen med
forlygten.
3.1.4. De dimensioner, der er bestemmede for glødetrådenes position i
HS1- eller R2-standardlampen, er anført i bilag IV.
3.1.5. Standardglødelampens glas skal være af en form og optisk kvalitet,
som giver mindst mulig refleksion eller brydning, der kan have en
ugunstig indvirkning på lysfordelingen.
3.2. Forskrifter for nærlys
3.2.1. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at korrekt indstilling er
mulig ved hjælp af afgrænsningen. Denne afgrænsning skal være en
vandret linje i siden modsat den færdselsretning, forlygten er
beregnet til. I den anden side må afgrænsningen hverken overskride1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 89
▼B
den stiplede linje HV—H1—H4, der dannes af en ret linje HV—H1,
som danner en vinkel på 45º med vandret, og en ret linje H1—H4,
der er forskudt 1 % i forhold til den rette linje h—h, eller den rette
linje HV—H3, der danner en vinkel på 15º med vandret (se tillæg 1).
Afgrænsningslinjen må under ingen omstændigheder samtidig over-
skride linjerne HV—H2og H2—H4som en kombination af de to
førnævnte muligheder.
3.2.2. Forlygten skal være indstillet således:
3.2.2.1. for forlygter, som er konstrueret til højrekørsel, skal afgrænsningen
på venestre side af skærmen være vandret, og for forlygter konstru-
eret til venstrekørsel skal afgrænsningen på højre side af skærmen
være vandret; indstillingsskærmens bredde skal være tilstrækkelig
til, at afgrænsningslinjen kan undersøges mindst 5º på hver side af
linjen v—v
3.2.2.2. denne vandrette del af afgrænsningen skal på skærmen befinde sig
25 cm under det vandrette plan gennem forlygtens fokus (se tillæg 1)
3.2.2.3. afgrænsningens toppunkt skal ligge på linjen v—v. Såfremt lysbund-
tets afgrænsning ikke har et skarpt knæk, skal indstillingen i
sideretningen foretages således, at kravene til lysstyrke i det mindste
er opfyldt i punkterne 75 R og 50 R for højrekørsel og 75 L og 50 L
for venstrekørsel.
3.2.3. Når forlygten er indstillet på ovennævnte måde, skal den opfylde
forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3.
3.2.4. Hvis en forlygte, der er indstillet på ovennævnte måde, ikke opfylder
forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3, er det tilladt at ændre
indstillingen, dog må lysbundtets akse ikke forskydes mere end 1º
(= 44 cm) i sideretningen til højre eller venstre. Grænsen for
ændring af indstillingen 1º mod højre eller venstre er ikke uforenelig
med en lodret ændring af justeringen opefter eller nedefter. En sådan
indstilling er alene begrænset af forskrifterne i punkt 3.3. Dog må
den vandrette del af afgrænsningen ikke overskride linjen h—h. For
at lette indstillingen ved hjælp af afgrænsningen er delvis tildækning
af forlygten tilladt for at frembringe en skarpere afgrænsning.
3.2.5. Det lys, nærlyset frembringer på skærmen, skal opfylde kravene i
følgende tabel:
Punkt på indstillingsskærmKrævet
lysstyrke luxForlygte til højrekørsel Forlygte til venstrekørsel
Punkt B 50 L Punkt B 50 R ≤0,3
Punkt B 75 R Punkt B 75 L ≥6
Punkt B 50 R Punkt B 50 L ≥6
Punkt B 25 L Punkt B 25 R ≥1,5
Punkt B 25 R Punkt B 25 L ≥1,5
Ethvert punkt i område III ≤0,7
Ethvert punkt i område IV ≥2
Ethvert punkt i område I ≤20
3.2.6. I intet af områderne I, II, III eller IV må der i sideretningen fore-
komme variationer, som kan nedsætte synligheden.
3.2.7. Forlygter, som er konstrueret til såvel højrekørsel som venstrekørsel,
skal ved begge indstillingspositioner af den optiske enhed eller
lampen opfylde ovennævnte forskrifter for den færdselsretning, der
svarer til den pågældende indstilling.
3.3. Forskrifter for fjernlys
3.3.1. Måling af det af fjernlyset på skærmen frembragte lys sker ved
samme indstilling af forlygten som ved de målinger, der er beskrevet
i punkt 3.2.5 til 3.2.7.
3.3.2. Det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende
krav:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 90
▼B
3.3.2.1. Skæringspunktet HV af linjerne h—h og v—v skal ligge på isolux-
kurven for 90 % af maksimal lysstyrke. Den maksimale lysstyrke
(Emax) skal være mindst 32 lux, men højst 240 lux.
3.3.2.2. Fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal lysstyrken være
mindst 16 lux indtil en afstand på 1,125 m og mindst 4 lux indtil
en afstand på 2,25 m.
3.4. Det i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3 nævnte lys, som falder på skærmen,
skal måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt
i et kvadrat med sidelængde 65 mm.
4. STANDARDFORLYGTE
Som standardforlygte betragtes en forlygte,
4.1. der opfylder de nedenfor anførte forskrifter for godkendelse, og
4.2. hvis effektive diameter er mindst 160 mm, og4.3. som, monteret med en standardlampe, i de forskellige i punkt 3.2.5
foreskrevne punkter og områder afgiver et lys,
4.3.1. hvis styrke er mindst 90 % af maksimumsgrænserne og
4.3.2. mindst 120 % af minimumsgrænserne, således som disse er angivet i
tabellen i punkt 3.2.5.
5. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN
FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED
KONTROL AFPRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE I
HENHOLD TIL PUNKT 5.1 I BILAG I
5.1. For værdierne B 50 L (eller R) samt område III er den største tilladte
afvigelse henholdsvis
— B 50 L (eller
R):0,2 lux svarende til 20 %
0,3 lux svarende til 30 %
— Område III: 0,3 lux svarende til 20 %
0,45 lux svarende til 30 %
5.2. For nærlyset skal de foreskrevne værdier i dette direktiv være over-
holdt i punktet HV (± 0,2 lux) og med samme indstilling i mindst ét
punkt i hvert område på måleskærmen (i 25 meters afstand), som
begrænses af en cirkel med en radius på 15 cm omkring punktet B
50 L (eller R), (± 0,1 lux), 75 R (eller L), 50 R (eller L), 25 R, 25 L,
samt i hele den del af område IV, der er højst 22,5 cm over en linje
mellem 25 R og 25 L.
5.2.1. Hvis der for fjernlyset, med HV inden for isoluxkurven 0,75 E
max,
overholdes en tolerance på henholdsvis + 20 % og − 20 % for de
fotometriske maksimums- og minimumsværdier på et hvilket som
helst målepunkt, der er anført i punkt 3.2.5, lades referencemærket
ude af betragtning.
5.3. Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder
forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, idet lysbundtets akse
dog højst må forskydes 1º i sideretningen til højre eller venstre.
5.4. Forlygter med synlige defekter lades ude af betragtning.5.5. Referencemærket lades ude af betragtning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 91
▼B
Tillæg 1
Måleskærm
EUROPÆISK STANDARDLYGTELYS
Forlygte til højrekørsel(1)
(mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 92
(1) Måleskærmen for venstrekørsel er symmetrisk om linjen v—v med diagrammet i dette tillæg.
▼B
Tillæg 2
Prøvning for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion
Overensstemmelse med forskrifterne er ikke tilstrækkelig som grundlag for type-
godkendelse af forlygter med lygteglas af plast.
Jf. tillæg 2 til bilag III D.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 93
▼B
Tillæg 3
Forskrifter for lygter med lygteglas af plast og prøvning af lygteglas eller
materialeprøver og af komplette lygter
Jf. tillæg 3 til bilag III D.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 94
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 95
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 96
▼B
BILAG III D
FORLYGTER TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER MED
ASYMMETRISK NÆRLYS OG MED FJERNLYS, MED HALOGEN-
GLØDELAMPER BORTSET FRA HS1-LAMPER
1. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKNING OG
PÅSKRIFTER PÅ LYGTERNE
1.1. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene for kun én færdsels-
retning (højre- eller venstrekørsel), skal på lygteglasset være mærket
med grænserne for det område, som eventuelt kan afdækkes for at
undgå gene ved kørsel i et land med en anden færdselsretning end
den, lygten er beregnet til. En sådan afmærkning er dog ikke
nødvendig, hvis områdets afgrænsning fremgår direkte af lygtens
konstruktion.
1.2. Forlygter, der er beregnet til at opfylde kravene såvel ved højre- som
ved venstrekørsel, skal være forsynet med påskrifter, der afmærker
de to indstillinger af lygteenheden på køretøjet eller af lampen på
reflektoren; denne påskrift skal bestå af bogstaverne »R/D« for posi-
tionen svarende til højrekørsel, og bogstaverne »L/G« for positionen
svarende til venstrekørsel.
1.3. Forlygter, hvis konstruktion udelukker samtidig tænding af
glødetråden for nærlys og for enhver anden lyskilde, som lygten
kan være forbundet med, skal i godkendelsesmærket være mærket
med en skråstreg (/) efter symbolet for nærlys.
1.4. Forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, skal være
påført en vandret pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den
forfra (pilen skal vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted);
pilen skal være placeret under godkendelsesmærket.
1.5. På forlygter, der ved ændring af indstilligen af lygteenheden eller
lampen, kan bringes til at opfylde kravene for begge færdselsret-
ninger, skal anbringes en vandret pil med spids i begge ender, den
ene mod venstre, den anden mod højre; pilen skal være placeret
under godkendelsesmærket.
1.6. Følgende yderligere symbol eller symboler:
1.6.1. på forlygter, der kun opfylder kravene til venstrekørsel, en vandret
pil, der er højrevendt for en iagttager, der ser den forfra (pilen skal
vende mod den vejside, hvor færdsel finder sted)
1.6.2. på forlygter, der ved ændring af indstillingen af lygteenheden eller
glødelampen kan bringes til at opfylde kravene for begge færdsels-
retninger, en vandret pil med spids i begge ender, den ene mod
venstre, den anden mod højre
1.6.3. på forlygter, der kun opfylder dette direktivs krav for så vidt angår
nærlyset, bogstaverne »HC«
1.6.4. på forlygter, der kun opfylder dette direktivs krav for så vidt angår
fjernlyset, bogstaverne »HR«;
1.6.5. på forlygter, der opfylder dette direktivs krav for så vidt angår både
nærlyset og fjernlyset, bogstaverne »HCR«
1.6.6. på forlygter med lygteglas af plast bogstaverne »PL« i nærheden af
de i punkt 1.6.3 til 1.6.5 foreskrevne symboler.
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
2.1. Hvert undersøgt prøveeksemplar skal opfylde specificationerne i
punkt 6 til 8.
2.2. Forlygter skal være således fremstillet, at de ved normal brug, uanset
de vibrationer, de kan blive udsat for, stadig fungerer korrekt og
bevarer deres fotometriske egenskaber.
2.2.1. Forlygter skal være forsynet med en anordning, der muliggør, at de
kan indstilles på køretøjet i overenstemmelse med de regler, der
gælder herfor. Indstillingsanordningen kan udelades på forlygter,
hvor reflektor og lygteglas ikke kan adskilles, såfremt sådanne lygter
kun anvendes på køretøjer, hvor forlygterne kan indstilles på anden
måde. Hvis en forlygte, der fungerer som fjernlys, er sammenbygget
med en forlygte, der fungerer som nærlys, og hver lygte har særskilt
glødelampe, skal indstillingsanordningen give mulighed for korrekt1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 97
▼B
indstilling af hvert af de optiske systemer for sig. Disse forskrifter
gælder dog ikke for lygteenheder, på hvilke reflektorerne ikke kan
adskilles fra hinanden. For sådanne lygter gælder forskrifterne i
punkt 6.
2.3. De dele, hvormed glødelampen (-lamperne) fastholdes til reflektoren,
skal være udformet således, at lampen (lamperne) selv i mørke med
sikkerhed kun kan isættes korrekt(1)(2).
Lampefatningen skal være i overensstemmelse med målene i
følgende datablad fra CIE-publikation 61-2:
Glødelampe Fatning Datablad
H1P 14.5s 7005.46.3
H2X 5111 7005.99.2
H3PK 22s 7005.47.1
HB3P 20d 7005.31.1
HB4P 22d 7005.32.1
H7PX 26d 7005.5.1
H4P43t-38 7005.39.2
2.4. På forlygter, som er konstrueret således, at de kan opfylde kravene
til både højre- og venstrekørsel, kan valg af færdselsretning ske ved
en første indstilling på fabrikken eller ved en senere indstilling fore-
taget af brugeren. Denne første eller senere indstilling kan for
eksempel bestå i indstilling i en bestemt vinkel, enten af den optiske
enhed på køretøjet eller af glødelampen i forhold til den optiske
enhed. Under alle omstændigheder må der kun være mulighed for
to præcise positioner (en til højrekørsel og en til venstrekørsel), og
konstruktionen skal forhindre utilsigtet flytning af lygten fra den
ene position til den anden eller flytning til en mellemposition. Når
lampen kan indtage to forskellige positioner, skal de dele, der fast-
holder lampen til reflektoren, være således konstrueret og
fremstillet, at lampen i begge positioner er fastholdt med samme
præcision som den, der kræves af forlygter, som kun er beregnet til
én færdselsretning. Kontrol af overensstemmelse sker ved visuel
inspektion og, om nødvendigt, ved en prøvemontering.
2.5. Kun for forlygter med halogenlampe med enkelt glødetråd:
På forlygter, der er konstrueret til skiftevis fjernlys og nærlys, skal
en mekanisk, elektromekanisk eller anden anordning, der er
indbygget i lygten, så der kan skiftes fra det ene lys til det andet(3),
være konstrueret således,
2.5.1. at den er stærk nok til at blive aktiveret 50000 gange, uden at der
opstår skade som følge af de vibrationer, den kan blive udsat for ved
normal brug
2.5.2. at den i tilfælde af svigt automatisk indstilles på nærlys2.5.3. at der kun kan skiftes til enten nærlys eller fjernlys, så mekanismen
ikke stopper imellem de to positioner
2.5.4. at brugeren ikke med almindeligt værktøj kan ændre de bevægelige
deles form eller indstilling.
2.6. Til sikring af, at der under funktion ikke sker for stærk ændring af
den fotometriske ydelse, foretages der supplerende prøvninger efter
forskrifterne i tillæg 2.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 98
(1) Teknisk krav til glødelamper: jf. bilag IV.
(2) En forlygte anses for at opfylde kravene i dette punkt, hvis glødelampen let kan
indsættes i forlygten, og indgrebet af styrestift i kærv selv i mørke kan foretages udenretningsfejl.
(
3) Disse bestemmelser gælder ikke for betjeningsanordningen.
▼B
2.7. Er forlygtens lygteglas af plast, skal der foretages prøvninger efter
forskrifterne i tillæg 3.
3. LYSAFGIVELSE
3.1. Almindelige forskrifter
3.1.1. Forlygterne skal være konstrueret således, at de med passende H1-,
H2-, H3-, HB3-, HB4-, H7- og/eller H4-glødelamper giver tilfredsstil-
lende nærlys uden at blænde og godt fjernlys.
3.1.2. Kontrol af det af forlygten frembragte lys sker ved hjælp af en
skærm, der anbringes lodret 25 m foran forlygten vinkelret på dens
akse (se tillæg 1).
3.1.3. Til kontrol af forlygterne benyttes en standardglødelampe til nominel
spænding 12 V. Under kontrol af forlygten skal spændingen over
lampens poler indstilles som angivet i det følgende:
GlødelampeSpænding (i V)
ved måling (ca.)Lysstrøm Lumen
H112 1150
H212 1300
H312 1100
HB312 1300
HB412 825
H712 1100
H4nærlys fjernlys 12
12750
1250
Forlygten kan godkendes, hvis den opfylder de fotometriske
forskrifter med mindst én 12-volts standardglødelampe, som kan
indleveres sammen med forlygten.
3.1.4. De dimensioner, der er bestemmende for glødetrådens position i 12-
volts standardglødelampen, er anført på det relevante datablad i bilag
4.
3.1.5. Standardglødelampens glas skal være af en form og optisk kvalitet,
som ikke giver refleksion eller brydning, der kan have en ugunstig
indvirkning på lysfordelingen. Kontrol af overensstemmelse sker
ved måling af lysfordelingen, når en standardlygte monteres med
standardglødelampen.
3.2. Forskrifter for nærlys
3.2.1. Nærlyset skal være så skarpt afgrænset, at tilfredsstillende indstilling
er mulig ved hjælp af afgrænsningen. Denne afgrænsning skal være
en vandret linje i siden modsat den færdselsretning, forlygten er
beregnet til; i den anden side må afgrænsningen hverken overskride
den stiplede linje HV—H1—H4, der dannes af en ret linje HV—H1,
som danner er vinkel på 45º med vandret, og en ret linje H1—H4, der
ligger 25 cm over den rette linje h—h, eller den rette linje HV—H3,
der danner en vinkel på 15º med vandret (se tillæg 1). Afgrænsnings-
linjen må under ingen omstændigheder samtidig overskride linjerne
HV—H2og H2—H4som kombination af de to førnævnte mulig-
heder.
3.2.2. Forlygten skal være indstillet således:
3.2.2.1. for forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved højre-
kørsel: afgrænsningen på venstre side af skærmen(1) er vandret, og
for forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved
venstrekørsel: afgrænsningen på højre side af skærmen er vandret1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 99
(1) Prøveskærmens bredde skal være tilstrækkelig til, at afgrænsningslinjen kan undersøges
mindst 5º på hver side af linjen v—v.
▼B
3.2.2.2. denne vandrette del af afgrænsningen skal befinde sig 25 cm under
linjen h—h (se tillæg 1)
3.2.2.3. afgrænsningens knæk skal ligge på linjen v—v(1).
3.2.3. Når forlygten er indstillet på ovennævnte måde, og den kun ønskes
godkendt med hensyn til nærlyset(2), skal den kun opfylde forskrif-
terne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3.
3.2.4. Hvis en forlygte er indstillet på ovennævnte måde, men ikke
opfylder forskrifterne i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3, er det tilladt at
ændre indstillingen, idet dog lysbundtets akse dog højst må
forskydes 1º (= 44 cm) i sideretningen til højre eller venstre(3). For
at lette indstillingen ved hjælp af afgrænsninger er delvis tildækning
af forlygten tilladt for at frembringe en skarpere afgrænsning.
3.2.5. Det lys, nærlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende
forskrifter:
Punkt på indstillingsskærm
Krævet lysstyrke lux
Forlygte til højrekørsel Forlygte til venstrekørsel
Punkt B 50 L Punkt B 50 R ≤0,4
Punkt B 75 R Punkt B 75 L ≥12
Punkt B 75 L Punkt B 75 R ≤12
Punkt B 50 L Punkt B 50 R ≤15
Punkt B 50 R Punkt B 50 L ≥12
Punkt B 50 V Punkt B 50 V ≥6
Punkt B 25 L Punkt B 25 R ≥2
Punkt B 25 R Punkt B 25 L ≥2
Ethvert punkt i område III ≤0,7
Ethvert punkt i område IV ≥3
Ethvert punkt i område I ≤2×( E50 Reller E50 L)(1)
(1)E50 Rog E50 Ler den faktisk målte lysstyrke.
3.2.6. I intet af områderne I, II, III eller IV må der i sideretningen fore-
komme variationer, der nedsætter synligheden.
3.2.7. Lysværdierne i område A og B som anført i figur C i bilag IV skal
kontrolleres ved måling af de fotometriske værdier i punkt 1-8 i
denne figur; værdierne skal ligge inden for følgende grænser:
— 0,7 lux ≥1, 2, 3, 7 ≥0,1 lux
— 0,7 lux ≥4, 5, 6, 8 ≥0,2 lux
3.2.8. Forlygter, som er konstrueret til opfyldelse af kravene ved både
højrekørsel og venstrekørsel, skal ved begge indstillingspositioner af
den optiske enhed eller af glødelampen opfylde ovennævnte
forskrifter for den pågældende færdselsretning.
3.3. Forskrifter for fjernlys
3.3.1. For forlygter, som er konstrueret til både fjernlys og nærlys, sker
måling af det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, ved samme
indstilling af forlygten som ved målingerne beskrevet i punkt 3.2.51997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 100
(1) Når en forlygte er konstrueret til kun at opfylde dette direktivs krav for nærlysets
vedkommende, skal indstillingen i sideretningen, hvis brændpunktsaksen afviger
væsentligt fra lysbundtets almindelige retning, eller hvis lysbundtets afgrænsning,
uanset lygtetype (kun nærlys eller kombineret nærlys og fjernlys), ikke har et skarptknæk, foretages på den måde, der bedst opfylder kravene til lysstyrke i punkterne 75R og 50 R for højrekørsel, og 75 L og 50 L for venstrekørsel.
(
2) Der kan i en nærlyslygte være indbygget fjernlys, som ikke opfylder denne specifika-
tion.
(3) Grænsen for ændring af indstillingen 1º mod højre eller venstre er ikke uforenelig med
en lodret ændring af indstillingen opefter eller nedefter. En sådan indstilling er alenebegrænset af forskrifterne i punkt 3.3; dog må den vandrette del af afgrænsningenikke overskride linjen h—h (bestemmelserne i punkt 3.3 finder ikke anvendelse på
forlygter, der kun skal opfylde kravene i dette bilag for nærlysets vedkommende).
▼B
til 3.2.7. Forlygter, som kun er konstrueret til fjernlys, skal være
indstillet således, at området med maksimal lysstyrke er centreret i
skæringspunktet af linjerne h—h og v—v. En sådan forlygte skal
kun opfylde forskrifterne i punkt 3.3.
3.3.2. Det lys, fjernlyset frembringer på skærmen, skal opfylde følgende
forskrifter:
3.3.2.1. skæringspunktet HV af linjerne h—h og v—v skal ligge på isolux-
kurven for 90 % af maksimal lysstyrke. Den maksimale størrelse
(Emax) skal være mindst 48 lux, men højst 240 lux. Endvidere må
denne maksimale størrelse for kombinerede nær- og fjernlyslygter
højst være 16 gange den målte lysstyrke for nærlyset i punkt 75 R
(eller 75 L)
3.3.2.1.1. fjernlysets maksimale lysintensitet (lmax) udtrykt i tusinde candela
beregnes ved hjælp af formlen:
lmax= 0,625 Emax
3.3.2.1.2. referencemærket (l ′max) for denne maksimale intensitet, jf. punkt 1.6,
beregnes ved hjælp af formlen:
l0
max¼lmax
3¼0;208 Emax
idet denne værdi afrundes til det nærmeste af følgende tal: 7,5, 10,
12,5, 17,5, 20, 25, 27,5, 30, 37,5, 40, 45, 50.
3.3.2.2. fra punktet HV vandret mod højre og venstre skal lysstyrken være
mindst 24 lux indtil en afstand på 1,125 m og mindst 6 lux indtil
en afstand på 2,25 m.
3.4. Det i punkt 3.2.5 til 3.2.7 og 3.3 nævnte lys, som falder på skærmen,
måles med en lysmåler, hvis lysfølsomme overflade er indeholdt i et
kvadrat med sidelængde 66 mm.
4. MÅLING AFGENER
Der skal foretages måling af de gener, der forårsages af nærlyslygter.
5. STANDARDFORLYGTE
5.1. Som standardforlygte betragtes en forlygte,5.1.1. der opfylder de ovenfor anførte forskrifter for godkendelse, og5.1.2. hvis effektive diameter er mindst 160 mm, og5.1.3. som monteret med en standardglødelampe, i de forskellige i punkt
3.2.5 foreskrevne punkter og områder, afgiver et lys,
5.1.3.1. hvis styrke er højst 90 % af maksimumsgrænserne, og5.1.3.2. mindst 120 % af minimumsgrænserne, således som disse er angivet i
tabellen i punkt 3.2.5.
6. SUPPLERENDE KRAV VED UNDERSØGELSER, SOM KAN
FORETAGES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER VED
KONTROL AFPRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE I
HENHOLD TIL PUNKT 5.1 I BILAG I
6.1. For værdierne B 50 L (eller R) samt område III er den største tilladte
afvigelse henholdsvis
— B 50 L (eller
R):0,2 lux svarende til 20 %
0,3 lux svarende til 30 %
— Område III: 0,3 lux svarende til 20 %
0,45 lux svarende til 30 %
6.2. For nærlyset skal de foreskrevne værdier i dette direktiv være over-
holdt i punktet HV (± 0,2 lux) og med samme indstilling i mindst ét
punkt i hvert område på måleskærmen (i 25 meters afstand), som
begrænses af en cirkel med en radius på 15 cm omkring punktet B
50 L (eller R) (± 0,1 lux), 75 R (eller L), 50 R (eller L), 25 R, 25 L,
samt i hele den del af område IV, der er højst 22,5 cm over en linje
mellem 25 R og 25 L.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 101
▼B
6.2.1. Hvis der for fjernlyset, med HV inden for isoluxkurven 0,75 Emax,
overholdes en tolerance på henholdsvis + 20 % og − 20 % for de
fotometriske maksimums- og minimumsværdier på et hvilket som
helst målepunkt, der er anført i punkt 3.2.5, lades referencemærket
ude af betragtning.
6.3. Hvis resultaterne af de ovenfor beskrevne prøver ikke opfylder
forskrifterne, kan forlygtens indstilling ændres, idet lysbundtets akse
dog højst må forskydes 1º i sideretningen til højre eller venstre.
6.4. Forlygter med synlige defekter lades ude af betragtning.6.5. Referencemærket lades ude af betragtning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 102
▼B
Tillæg 1
Måleskærm
Europæisk standardlysbundt
A. Forlygte til højrekørsel
(mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 103
▼B
B. Forlygte til venstrekørsel
(mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 104
▼B
C. Målepunkter for lysværdier
Note:
Figur C viser målepunkterne for højrekørsel. Ved venstrekørsel flytter punkt 7
og 8 til de tilsvarende pladser på figurens højre side.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 105
▼B
Tillæg 2
Prøvning for fotometrisk stabilitet af forlygter under funktion
AFPRØVNING AF KOMPLETTE FORLYGTER
Når de fotometriske målinger er udført efter forskrifterne i dette direktiv, i
punktet svarende til Emaxfor fjernlys og i punkterne HV, 50 R og B 50 L for
nærlys (eller HV, 50 L, B 50 R for forlygter konstrueret til venstrekørsel), skal
et komplet prøveeksemplar af forlygten underkastes en prøve for fotometrisk
stabilitet under funktion. Ved »komplet forlygte« forstås selve forlygteenheden,
herunder de karrosseridele og omgivende lygter eller lyssignaler, der kan have
indflydelse på bortledningen af varme fra lygten.
1. PRØVE FOR FOTOMETRISK STABILITET
Prøven skal udføres i tør, stillestående luft ved en temperatur på
23 ºC ± 5 ºC; den komplette forlygte skal være fastgjort på en
holder, der repræsenterer den korrekte montering af lygten på køre-
tøjet.
1.1. Ren forlygte
Forlygten skal være tændt i 12 timer som angivet i punkt 1.1.1, og
den kontrolleres som foreskrevet i punkt 1.1.2.
1.1.1. Prøve
Forlygten skal være tændt i det foreskrevne tidsrum:
1.1.1.1. a) såfremt kun én lysfunktion (fjernlys eller nærlys) skal godkendes,
skal den tilsvarende glødetråd være tændt i det foreskrevne
tidsrum(1)
b) for nærlyslygte og fjernlyslygte, der er indbygget i hinanden
(lampe med to glødetråde, eller to glødelamper):
— såfremt ansøgeren angiver, at forlygten er beregnet til brug
med kun én glødetråd tændt(2), skal prøven udføres svarende
hertil, og hver af de angivne lysfunktioner skal være akti-
veret(1) i halvdelen af den tid, der er angivet i punkt 1.1
— i alle andre tilfælde(2)(1) skal forlygten underkastes følgende
cyklus i det foreskrevne tidsrum:
— 15 minutter med nærlys tændt
— 5 minutter med alle glødetråde tændt
c) for sammenbyggede lysfunktioner skal alle de individuelle funk-
tioner være tændt samtidig i det for de individuelle funktioner
foreskrevne tidsrum (a), herunder også lysfunktioner, der er
indbygget i hinanden (b), idet fabrikantens anvisninger følges.
1.1.1.2. Prøvespænding
Spændingen skal være indstillet således, at der afgives 90 % af den
maksimale effekt, som er angivet i bilag IV. Effekten skal under alle
omstændigheder stemme overens med den tilsvarende værdi for en
glødelampe med en nominel spænding på 12 V, medmindre ansø-
geren angiver, at forlygten kan anvendes med en anden spænding. I
så fald skal prøven foretages med den glødelampe, hvis effekt er den
højeste, der kan anvendes.
1.1.2. Prøvningsresultater
1.1.2.1. Visuel inspektion
Når lygten har antaget omgivelsernes temperatur, rengøres dens
lygteglas og det udvendige lygteglas (hvis der er et sådant) med en
ren, fugtig klud. Delene undersøges derefter visuelt: forvridning,
deformation, revner eller farveændringer må hverken kunne påvises
i lygteglas eller i et eventuelt udvendigt lygteglas.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 106
(1) Er den afprøvede forlygte sammenbygget med signallygter, eller er forlygten og signal-
lygterne indbygget i hinanden, skal signallygterne være tændt, så længe prøven varer.Er der tale om en retningsviserblinklygte, skal denne blinke, således at tænd/slukfor-holdet er ca. 1:1.
(
2) Lyser to eller flere glødetråde samtidig, når forlygten benyttes som blinksignal, skal
denne anvendelse ikke betragtes som normal samtidig brug af glødetrådene.
▼B
1.1.2.2. Fotometrisk undersøgelse
Med henblik på opfyldelse af forskrifterne i dette direktiv kontrol-
leres de fotometiske værdier i følgende punkter:
nærlys:
— 50 R — B 50 L — HV for forlygter konstrueret til højrekørsel
— 50 L — B 50 R — HV for forlygter konstrueret til venstrekørsel
fjernlys:
— punkt svarende til Emax.
Ny indstilling kan foretages for at tage hensyn til eventuel
varmebetinget deformation af forlygtens holder (flytning af
afgrænsningslinjen er omhandlet i punkt 2 i dette tillæg).
Der kan tillades en afvigelse mellem de fotometriske specifikati-
oner og de værdier, der er målt før prøven, på 10 % inkl.
tolerancer som følge af den fotometriske målemetode.
1.2. Snavset forlygte
Når forlygten er afprøvet som foreskrevet i punkt 1.1, klargøres den
som beskrevet i punkt 1.2.1, hvorefter den tændes i en time som
angivet i punkt 1.1.1 og kontrolleres som foreskrevet i punkt 1.1.2.
1.2.1. Klargøring af forlygten
1.2.1.1. Blanding som skal påføres
Lygten påføres en blanding bestående af 9 vægtdele kvartssand med
kornstørrelse mellem 0 og 100 µm, 1 vægtdel vegetabilsk kulstøv
med kornstørrelse mellem 0 og 100 µm, 0,2 vægtdel NaCMC(1),
og en passende mængde destilleret vand, hvis ledningsevne er under
1 mS/m med henblik på denne prøve.
Blandingen må højst opbevares i 14 dage.
1.2.1.2. Påføring af blandingen på forlygten
Blandingen påføres jævnt på hele lygtens lysflade, hvorefter man
lader den tørre. Dette gentages, indtil lysstyrken er aftaget til mellem
15 og 20 % af værdien målt i hver af følgende punkter under de i
punkt 1 beskrevne betingelser:
—Emaxi fjernlys for nær- og fjernlyslygte
—Emaxi fjernlys for separat fjernlyslygte
— 50 R og 50 V(2) for separat nærlyslygte konstrueret til højre-
kørsel
— 50 L og 50 V for separat nærlyslygte konstrueret til venstre-
kørsel.
1.2.1.3. Måleapparatur
Måleapparaturet skal svare til det, som anvendes ved typegodkendel-
sesprøver for forlygter. Til fotometrisk måling benyttes en
standardglødelampe.
2. KONTROL AF AFGRÆNSNINGSLINJENS LODRETTE FLYT-
NING UNDER VARMEPÅVIRKNING
Ved prøven kontrolleres, at afgrænsningslinjen under varmepåvirk-
ningen ikke flytter sig i lodret retning ud over en vis foreskrevet
grænse for tændt nærlys.
Når lygten har været underkastet de i punkt 1 beskrevne prøver,
udsættes den for den i punkt 2.1 beskrevne prøve, uden at afmon-
teres af sin holder eller justeres i forhold til denne.
2.1. Prøve
Prøven skal udføres i tør, stillestående luft ved en temperatur på
23 ºC ± 5 ºC.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 107
(1) NaCMC står for natriumsalt af carboxymethylcellulose, der normalt betegnes CMS. Det
NaCMC, der bruges i blandingen, skal have en substitutionsgrad (DS) på 0,6-0,7, og enviskositet på 200-300 cP for en 2 %-opløsning ved 20 ºC.
(
2) 50 V er beliggende 375 mm under HV på den lodrette linje v—v på måleskærmen, der
befinder sig i en afstand af 25 mm.
▼B
En seriefremstillet glødelampe, som har været ældet i mindst en
time, tændes i position nærlys uden afmontering fra holderen eller
indstilling i forhold til denne. (Med henblik på denne prøve skal
spændingen justeres som foreskrevet i punkt 1.1.1.2). Positionen af
afgrænsningslinjens vandrette del (mellem v—v og den lodrette linje
gennem punktet B 50 L for forlygter konstrueret til højrekørsel, og
gennem punktet B 50 R for forlygter konstrueret til venstrekørsel)
kontrolleres henholdsvis tre minutter (r3) og 60 minutter (r60), efter
at lygten er tændt.
Til måling af den ovenfor beskrevne afgrænsningslinjes flytning kan
benyttes enhver metode, der er tilstrækkelig nøjagtig og giver repro-
ducerbare resultater.
2.2. Prøvningsresultater
Resultatet udtrykt i milliradian (mrad) godtages, såfremt den nume-
riske værdi, målt på lygten, af ∆r1¼r3/C0r60 jj ;ikke overstiger
1,0 mrad ( ∆r1≤1,0 mrad).
2.2.1. Er denne værdi imidlertid over 1,0 mrad, men ikke over 1,5 mrad
(1,0 mrad < ∆r1≤1,5 mrad), skal endnu en forlygte underkastes
prøverne som foreskrevet i punkt 2.1, efter at den tre på hinanden
følgende gange har været underkastet nedenstående cyklus med
henblik på at stabilisere positionen af lygtens mekaniske fastgørings-
dele på en holder, der er repræsentativ for lygtens korrekte
montering på køretøjet.
— Nærlyset tændes i en time (med spændingen justeret som fore-
skrevet i punkt 1.1.1.2).
— Nærlyset slukkes i en time.
Den pågældende forlygtetype godtages, hvis gennemsnittet af de
absolutte værdier af ∆r1, målt på den første prøve, og ∆r11, målt
på den anden prøve, er mindre end eller lig med 1,0 mrad:
∆r1þ∆r11
2/C201;0 mrad1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 108
▼B
Tillæg 3
Forskrifter for lygter med lygteglas af plast, prøvning af lygteglas eller
materialeprøver og af komplette lygter
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
1.1. De prøveeksemplarer, der skal indleveres i medfør af punkt 2.4 i bilag
I, skal opfylde forskrifterne i punkt 2.1-2.5 i dette tillæg.
1.2. De to prøveeksemplarer af komplette lamper med lygteglas af plast, der
er indleveret i medfør af punkt 2.3 i bilag I, skal med hensyn til lygte-
glasmaterialet opfylde forskrifterne i punkt 2.6 i dette tillæg.
1.3. Prøveeksemplarerne af lygteglas af plast eller materialeprøverne tillige
med reflektoren, hvis de skal monteres med en sådan, skal underkastes
godkendelsesprøver i den kronologiske orden, der er anført i tabel A i
tillæg 3.1.
1.4. Kan fabrikanten godtgøre, at produktet allerede har gennemgået de i
punkt 2.1 til 2.5 foreskrevne prøver eller tilsvarende prøver i medfør
af andre direktiver, skal disse prøver dog ikke gentages; kun prøverne
i tabel B i tillæg 3.1 er obligatoriske.
2. PRØVER
2.1.Resistens over for temperaturudsving
2.1.1.Prøver
Tre nye prøveeksemplarer (lygteglas) underkastes fem cyklusser med
virkelige temperatur- og fugtighedsudsving (RF= relativ fugtighed)
efter følgende plan:
— 3 timer ved 40 ºC ± 2 ºC og 85 %-95 % RF
— 1 time ved 23 ºC ± 5 ºC og 60 %-75 % RF
— 15 timer ved − 30 ºC ± 2 ºC
— 1 time ved 23 ºC ± 5 ºC og 60 %-75 % RF— 3 timer ved 80 ºC ± 2 ºC
— 1 time ved 23 ºC ± 5 ºC og 60 %-75 % RF.
Inden denne prøve skal prøveeksemplarerne opbevares ved 23 ºC ± 5 ºC
og 60-75 % RFi mindst fire timer.
Note:
Perioderne med en time ved 23 ºC ± 5 ºC omfatter de overgangspe-
rioder fra en temperatur til en anden, der er nødvendige for at undgå
varmechokvirkning.
2.1.2.Fotometriske målinger
2.1.2.1. Metode
Der skal foretages fotometriske målinger på prøveeksemplarerne før og
efter prøven.
Målingerne foretages ved hjælp af en standardlampe i følgende punkter:
B 50 L og 50 R for nærlys fra en nærlyslygte eller en nær- og fjernlys-
lygte (B 50 R og 50 L for forlygter konstrueret til venstrekørsel) eller B
50 og 50 R/L for symmetrisk nærlys
E
maxrute for fjernlys fra en fjernlyslygte eller en nær- og fjernlyslygte
HV og Emaxområde D for tågeforlygte.
2.1.2.2. Resultater
Forskellen mellem de fotometriske værdier, der måles på hvert prøveek-
semplar før og efter prøven, må højst være 10 % inkl. tolerancer som
følge af den fotometriske målemetode.
2.2.Resistens over for luftformige og kemiske agenser
2.2.1.Resistens over for luftformige agenser
Tre nye prøveeksemplarer (lygteglas eller materialeprøver) skal
udsættes for bestråling fra en kilde med en spektralfordeling af energi
svarende til en sort masse ved en temperatur på mellem 5,500 og
6,000 ºK. Egnede filtre anbringes mellem kilden og prøveeksempla-1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 109
▼B
rerne, så bestrålinger med bølgelængder mindre end 295 nm og større
end 2500 nm reduceres mest muligt. Prøveeksemplarerne udsættes for
en energibestråling på 1,200 W/m2± 200 W/m2for et sådant tidsrum, at
den lysenergi, de modtager, svarer til 4,500 MJ/m2± 200 MJ/m2. Inden
for afgrænsningen skal temperaturen målt på den sorte plade, der er
anbragt på niveau med prøveeksemplarerne, være 50 ºC ± 5 ºC. For at
sikre en regelmæssig bestråling skal prøveeksemplarerne rotere om
strålekilden med en hastighed på mellem 1 og 5 omdr./min.
Prøveeksemplarerne skal oversprøjtes med destilleret vand med en
ledningsevne på under 1 mS/m ved en temperatur på 23 ºC ± 5 ºC efter
følgende cyklus:
— oversprøjtning: 5 min.
— tørring: 25 min.
2.2.2.Resistens over for kemiske agenser
Efter at den i punkt 2.2.1 beskrevne prøve og den i punkt 2.2.3.1 beskr-
evne måling er foretaget, skal de tre prøveeksemplarers ydre overflade
behandles som beskrevet i punkt 2.2.2.2 med den i punkt 2.2.2.1 defi-
nerede blanding.
2.2.2.1. Blanding som skal påføres
Blandingen skal bestå af 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % ethyl-
tetrachlorid, 12,5 % trichlorethylen og 6 % xylen (% vol.).
2.2.2.2. Påføring af blandingen
En bomuldsklud (jf. ISO 105) gennemvædes med den i punkt 2.2.2.1
definerede blanding, der inden 10 sekunder påføres prøveeksemplarets
ydre overflade i 10 min. med et tryk på 50 N/cm2svarende til en kraft
på 100 N mod en prøveflade på 14 × 14 mm.
I perioden på 10 min. skal kluden vædes med blandingen igen, således
at sammensætningen af den påførte væske til stadighed er den samme
som den foreskrevne blanding.
Under påføringen er det tilladt at justere det tryk, hvormed blandingen
påføres prøveeksemplaret, så der ikke opstår revnedannelser.
2.2.2.3. Rengøring
Efter påføringen af blandingen skal prøveeksemplarerne tørres i fri luft
og derpå vaskes med den i punkt 2.3 omhandlede opløsning (resistens
over for rensemidler) med en temperatur på 23 ºC ± 5 ºC.
Derefter skylles prøveeksemplarerne omhyggeligt med destilleret vand
på 23 ºC ± 5 ºC, der ikke indeholder mere end 0,2 % urenheder, og
aftørres til sidst med en blød klud.
2.2.3.Resultater
2.2.3.1. Efter prøven for resistens over for luftformige agenser skal prøveeksem-
plarernes ydre overflade være fri for revner, ridser, afslag af fliser og
deformation, og den gennemsnitlige variation i lysgennemstrømningen
∆t¼T2/C0T3
T2
målt på de tre prøveeksemplarer efter fremgangsmåden i tillæg 3.2 til
dette bilag må højst være 0,020 ( ∆tm≤0,020).
2.2.3.2. Efter prøven for kemisk resistens må prøveeksemplarerne ikke bære
spor af kemisk farvning, som vil kunne påvirke spredningen af
lysstrømmen, idet den gennemsnitlige variation
∆d¼T5/C0T4
T2
målt på de tre prøveeksemplarer efter fremgangsmåden i tillæg 3.2 til
dette bilag højst må være 0,020 ( ∆dm≤0,020).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 110
▼B
2.3.Resistens over for rensemidler og hydrocarboner
2.3.1.Resistens over for rensemidler
Den ydre overflade af tre prøveeksemplarer (lygteglas eller materialpr-
øver) opvarmes til 50 ºC ± 5 ºC og dyppes derefter i 5 min. i en
blanding, der holdes på 23 ºC ± 5 ºC og består af 99 dele destilleret
vand med ikke over 0,02 % urenheder og 1 del alkylarylsulfonat.
Ved afslutningen af prøven tørres prøveeksemplarerne ved 50 ºC ± 5 ºC.
Prøveeksemplarernes overflade renses med en fugtig klud.
2.3.2.Resistens over for hydrocarboner
De tre prøveeksemplarers ydre overflade gnides let i 1 min. med en
bomuldsklud, som er gennemvædet med en blanding af 70 % n-heptan
og 30 % toluen (% vol.), og tørres derefter i fri luft.
2.3.3.Resultater
Efter at de to ovennævnte prøver er udført efter hinanden, må den
gennemsnitlige variation i lysgennemstrømningen
∆t¼T2/C0T3
T2
målt på de tre prøveeksemplarer efter fremgangsmåden i tillæg 3.2 til
dette bilag højst være 0,010 ( ∆tm≤0,010).
2.4.Resistens mod mekanisk påvirkning
2.4.1.Metode
Den ydre overflade af de tre nye prøveeksemplarer (lygteglas) underka-
stes den i tillæg 3.3 beskrevne prøve for ensartet mekanisk påvirkning.
2.4.2.Resultater
Efter prøvem skal variationerne
i lysgennemstrømningen:
∆t¼T2/C0T3
T2
og i spredningen:
∆d¼T5/C0T4
T2
måles efter fremgangsmåden i tillæg 3.2 på det i punkt 2.2.4 ovenfor
angivne område. De tre prøveeksemplarers gennemsnitlige værdi skal
være:
—∆tm≤0,100
—∆dm≤0,050.
2.5.Prøve for eventuel coatings adhæsion
2.5.1.Forberedelse af prøveeksemplaret
En overflade på 20 × 20 mm af coatingen på et lygteglas ridses med et
barberblad eller en nål til et gitter af kvadrater på ca. 2 × 2 mm.
Trykket på barberbladet eller nålen skal være tilstrækkeligt til i hvert
fald at skære gennem coatingen.
2.5.2.Beskrivelse af prøven
Der bruges klæbebånd med en adhæsionskraft på 2 N/(cm bredde)
± 20 % målt under de standardbetingelser, der er angivet i tillæg 3.4.
Klæbebåndet, der skal være mindst 25 mm bredt, trykkes i mindst 5
min. mod overfladen, der er forberedt som beskrevet i punkt 2.5.1.
Enden af klæbebåndet fasttrykkes på en sådan måde, at den kraft,
hvormed det klæber til overfladen, opvejes af en kraft vinkelret på
overfladen. Klæbebåndet trækkes derefter af med en konstant hastighed
på 1,5 m/s ± 0,2 m/s.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 111
▼B
2.5.3.Resultater
Gitterområdet må ikke udvise nævneværdige tegn på skade. Der tillades
dog skader ved skæringspunkterne mellem kvadraterne eller langs snit-
kanten, såfremt det beskadigede område højst udgør 15 % af
gitterområdet.
2.6.Prøvning af den komplette forlygte med lygteglas af plast
2.6.1.Resistens mod mekanisk påvirkning af lygteglassets overflade
2.6.1.1. Prøver
Lygteglasset på lygteprøve nr. 1 underkastes prøven i punkt 2.4.1.
2.6.1.2. Resultater
Efter prøven må resultaterne af de fotometriske målinger, der er fore-
taget på forlygten i henhold til dette direktiv, højst være 30 % højere
end maksimumsværdierne i punkt B 50 L og HV og højst 10 % under
minimumsværdierne i punkt 75 R (i forbindelse med forlygter til
venstrekørsel er de relevante punkter henholdsvis B 50 R, HV og 75
L). For symmetrisk fjernlys er de relevante punkter B 50 og H.
2.6.2.Prøve for eventuel coating adhæsion
Lygteglasset på lygteprøve nr. 2 underkastes prøven i punkt 2.5.
3. KONTROL AFPRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE3.1. Med hensyn til de materialer, der anvendes ved fremstilling af lygte-
glas, anses lygterne i en serie for at opfylde forskrifterne i dette
direktiv, hvis følgende er overholdt:
3.1.1. efter prøven for kemisk resistens og prøven for resistens over for rense-
midler og hydrocarboner udviser prøveeksemplarernes ydre overflade
ingen revner, afslag af fliser eller deformation, som kan ses med det
blotte øje (se punkt 2.2.2, 2.3.1 og 2.3.2)
3.1.2. efter prøven i punkt 2.6.1.1 ligger de fotometriske værdier i målepunk-
terne i punkt 2.6.1.2 inden for de grænser, der er fastlagt for
produktionens overensstemmelse i henhold til dette direktiv.
3.2. Hvis prøveresultaterne ikke opfylder forskrifterne, skal prøverne
gentages på en anden, vilkårligt udvalgt prøve af forlygter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 112
▼B
Tillæg 3.1
Godkendelsesprøvernes kronologiske rækkefølge
A. Prøver på plast (lygteglas eller materialeprøver indleveret i medfør af punkt
1.2.4 i bilag I)
PrøverLygteglas eller materialeprøver Lygteglas
Prøvning
1234567891 0 1 1 1 2 1 3
1.1. Begrænset fotometri (punkt 2.1.2) x x x
1.1.1. Temperaturudsving (punkt 2.1.1) x x x1.2. Begrænset fotometri (punkt 2.1.2) x x x
1.2.1. Måling af lysgennemstrømning xxxxxxxxx
1.2.2. Måling af lysspredning x x x x x x1.3. Luftformige agenser (punkt 2.2.1) x x x1.3.1. Måling af lysgennemstrømning x x x1.4. Kemiske agenser (punkt 2.2.2) x x x
1.4.1. Måling af lysspredning x x x
1.5. Rensemidler (punkt 2.3.1) x x x1.6. Hydrocarboner (punkt 2.3.2) x x x1.6.1. Måling af lysgennemstrømning x x x
1.7. Mekanisk påvirkning (punkt 2.4.1) x x x
1.7.1. Måling af lysgennemstrømning x x x1.7.2. Måling af lysspredning x x x1.8. Adhæsion (punkt 2.5) x
B. Prøver på komplette forlygter (indleveret i medfør af punkt 1.2.3 i bilag I)
PrøverKomplet forlygte
Prøve nr.
12
2.1. Mekanisk påvirkning (punkt 2.6.1.1) x
2.2. Fotometri (punkt 2.6.1.2) x
2.3. Adhæsion (punkt 2.6.2) x1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 113
▼B
Tillæg 3.2
Metode til måling af lysspredning og -gennemstrømning
1. UDSTYR (se figur)
Strålen fra en kollimator K med halvværdivinkel
β
2¼17;4/C210/C04rd
begrænses af en blænde DTmed 6 mm åbning, imod hvilken prøve-
standen placeres.
En farveløs samlelinse L2korrigeret for sfæriske aberrationer
forbinder blænden DTmed modtageren R; diameteren af linsen L2skal være sådan, at den ikke afblænder det lys, der udsendes afprøveeksemplaret i en kegle med en halv topvinkel
β
2¼14º :
En ringformet blænde DDmed vinklerne
α0
2¼1º ogαmax
2¼12º
anbringes i brændpunktet af linsen L2.
Den uigennemsigtige midterste del af blænden er nødvendig for at
fjerne det direkte lys fra lyskilden. Den midterste del af blænden
skal kunne fjernes fra lysbundtet på en sådan måde, at den vender
tilbage nøjagtigt i sin oprindelige position.
Afstanden L2-DTog linsen L2's brændvidde F2(1) skal vælges således,
at billedet af DTdækker modtageren R fuldstændigt.
Sættes den oprindelige indfaldende lysstrøm til 1000 enheder, skal
den absolutte præcision af hver måling være bedre end 1 enhed.
2. MÅLINGER
Følgende målinger skal foretages:
Måling med prøveeksemplarmed midterste
del af DDRepræsenteret mængde
T1nej nej Indfaldende lysstrøm ved første
måling
T2ja
(før prøve)nej Lysstrøm udsendt af det nye
materiale i et område på 24º C
T3ja
(før prøve)nej Lysstrøm udsendt af det afprø-
vede materiale i et område på
24º C
T4ja
(før prøve)ja Lysstrøm spredt af det nye mate-
riale
T5ja
(før prøve)ja Lysstrøm spredt af det afprøvede
materiale1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 114
(1) For L2anbefales en brændvidde på ca. 80 mm.
▼B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 115
▼B
Tillæg 3.3
Sprøjteprøve
1. PRØVEUDSTYR
1.1. Sprøjtepistol
Den anvendte sprøjtepistol skal være forsynet med en dyse på
1,3 mm i diameter, der tillader en væskestrømningshastighed på
0,24 + 0,02 l/min. ved et driftstryk på 6,0 bar −0 +0,5 bar.
Under disse driftsbetingelser skal det opnåede viftemønster være
170 mm ± 50 mm i diameter på prøveoverfladen i en afstand af
380 mm ± 10 mm fra dysen.
1.2. Sprøjteblanding
Blandingen skal bestå af:
— Kvartssand med hårdhed 7 på Mohs' skala med en kornstørrelse
mellem 0 og 0,2 mm og en næsten normal fordeling med en
vinkelfaktor på 1,8 til 2
— vand af en hårdhed på 205 g/m3eller derunder for en blanding
med 25 g sand pr. liter vand.
2. PRØVE
Lygteglassets ydre overflade udsættes en eller flere gange for den
sandstråle, der frembringes som beskrevet ovenfor. Strålen rettes
næsten vinkelret på prøveoverfladen.
Resultatet kontrolleres ved hjælp af en eller flere glasprøver, der
anbringes nær prøveglassene til sammenligning. Blandingen
påsprøjtes, indtil variationen i lysspredningen på prøven eller
prøverne målt efter den i bilag 2 beskrevne metode er sådan, at
∆d¼T5/C0T4
T2¼0;0250 ± 0 ;0025 :
Der kan anvendes flere referenceprøver for at kontrollere, et hele
prøveoverfladen har fået en ensartet påvirkning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 116
▼B
Tillæg 3.4
Adhæsionsprøve for klæbebånd
1. FORMÅL
Denne metode gør det muligt under standardbetingelser at
bestemme, med hvilken lineær kraft klæbebånd klæber til en glas-
plade.
2. PRINCIP
Måling af den kraft, der er nødvendig for at løsne et klæbebånd fra
en glasplade i en vinkel på 90º.
3. LUFTBETINGELSER
Den omgivende luft skal være 23 ºC ± 5 ºC og den relative luftfug-
tighed (RH) 65 % ± 15 %.
4. PRØVESTYKKER
Inden prøvningen skal prøverullen af klæbebånd konditioneres i 24
timer under de angivne luftforhold (jf. punkt 3).
Fem prøvestykker på hver 400 mm's længde skal prøves fra hver
rulle. Før prøvestykkerne tages fra rullen, skal de første tre omgange
fjernes.
5. FREMGANGSMÅDE
Prøvninger sker under de i punkt 3 anførte luftforhold.
De fem prøvestykker tages ved at afrulle klæbebånd radialt med en
hastighed på ca. 300 mm/s, hvorefter de inden 15 sekunder påsættes
på følgende måde:
— Klæbebåndet sættes fast på glaspladen lidt efter lidt med en let
gnidende bevægelse af fingeren på langs ad båndet, uden at
presse for meget, således at der ikke forekommer luftbobler
mellem båndet og glaspladen.
— Glaspladen med det således påklæbede bånd henligger 10 min.
under de angivne luftforhold.
— Ca. 25 mm af prøvestykket løsnes fra pladen i et plan vinkelret
på prøvestykkets akse.
— Pladen fastgøres, og den frie ende af båndet bøjes tilbage til 90º.
Der trækkes på en sådan måde, at skillelinjen mellem båndet og
pladen er vinkelret på trækket og vinkelret på pladen.
— Der trækkes, så båndet løsnes med en hastighed på 300 mm/s, og
den anvendte kraft noteres.
6. RESULTATER
De fem registrerede værdier ordnes efter størrelse, og gennemsnittet
af målingen beregnes. Denne værdi udtrykkes i Newton pr. cm af
klæbebåndets bredde.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 117
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 118
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 119
▼B
BILAG IV
GLØDELAMPER TIL BRUG I TYPEGODKENDTE LYGTER TIL
KNALLERTER OG TO- OG TREHJULEDE MOTORCYKLER
Tillæg 1 Glødelamper af kategori R2
Tillæg 2 Glødelamper af kategori H1
Tillæg 3 Glødelamper af kategori H2
Tillæg 4 Glødelamper af kategori H3
Tillæg 5 Glødelamper af kategori H4
Tillæg 6 Glødelamper af kategori HS1
Tillæg 7 Glødelamper af kategori HB3
Tillæg 8 Glødelamper af kategori HB4
Tillæg 9 Glødelamper af kategori H7
Tillæg 10 Glødelamper af kategori HS2
Tillæg 11 Glødelamper af kategori S1og S2
Tillæg 12 Glødelamper af kategori S3
Tillæg 13 Glødelamper af kategori S4
Tillæg 14 Glødelamper af kategori P21W
Tillæg 15 Glødelamper af kategori P21/5W
Tillæg 16 Glødelamper af kategori R5W
Tillæg 17 Glødelamper af kategori R10WTillæg 18 Glødelamper af kategori T4W
Tillæg 19 Glødelamper af kategori C5W
Tillæg 20 Glødelamper af kategori C21WTillæg 21 Glødelamper af kategori W3W
Tillæg 22 Glødelamper af kategori W5W
Tillæg 23 Eksempel på godkendelsesmærkeTillæg 24 Glødetrådes lyscentrum og form
1. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE AFGLØDELAMPER
1.1. Ansøgningen om typegodkendelse af glødelamper indgivet i henhold
til artikel 3 i direktiv 92/61/EØFskal indeholde følgende:
1.1.1. tegninger i tre eksemplarer, der er så detaljerede, at typen kan iden-
tificeres
1.1.2. en kortfattet teknisk beskrivelse
1.1.3. fem prøver af hver farve, for hvilken der er indgivet ansøgning.1.2. Hvis en type glødelampe kun ved fabriksmærke eller handelsbeteg-
nelse adskiller sig fra en type, der allerede er godkendt, er det
tilstrækkeligt at indgive følgende:
1.2.1. en af lygtefabrikanten udfærdiget erklæring om, at den indleverede
type (bortset fra fabriksmærke eller handelsbetegnelse) er identisk
med og er fremstillet af den samme fabrikant, som har fremstillet
den allerede godkendte type, hvis godkendelseskode skal angives
1.2.2. to prøver påført det nye fabriksmærke eller den nye handelsbeteg-
nelse.
2. SUPPLERENDE FORSKRIFTER FOR MÆRKER OG
PÅSKRIFTER PÅ GLØDELAMPER
2.1. Glødelamper, for hvilke der ansøges om typegodkendelse, skal på
soklen eller pæren (i sidstnævnte tilfælde må lysstyrken ikke
nedsættes) være påført:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 120
▼B
2.1.1. ansøgerens fabriksmærke eller handelsbetegnelse
2.1.2. nominel spænding
2.1.3. den internationale betegnelse for den pågældende kategori2.1.4. nominel effekt (for hovedglødetråd/sekundær glødetråd i totråd-
slamper i nævnte rækkefølge); det er ikke nødvendigt at angive
effekten særskilt, hvis den er omfattet af den internationale beteg-
nelse for den pågældende glødelampekategori
2.1.5. et tilstrækkelig stort felt til anbringelse af godkendelsesmærket.2.2. Det i punkt 2.1.5 nævnte felt skal angives på de tegninger, der
vedlægges ansøgningen om typegodkendelse.
2.3. Der kan påføres andre angivelser end dem, der er omfattet af punkt
2.1, hvis det ikke nedsætter lysstyrken.
3. TYPEGODKENDELSE AFGLØDELAMPER
3.1. Hvis alle prøveeksemplarer af en type glødelampe, der indleveres i
henhold til punkt 1.1.3 eller 1.2.2, opfylder kravene i dette bilag,
udstedes der typegodkendelse.
3.2. Et typegodkendelsesmærke i overensstemmelse med bestemmelserne
i artikel 8 i direktiv 92/61/EØFanbringes i det felt, der er omhandlet
i punkt 2.1.5.
3.3. Tillæg 23 til dette bilag indeholder et eksempel på godkendelses-
mærket.
4. TEKNISKE KRAV
4.1. De tekniske krav er dem, der er fastsat i punkt 2.1 og 3 i FN/ECE-
regulativ nr. 37, som er konsolideret ved følgende dokument:
— revision 2 omfattende 02- og 03-serier af ændringer, corri-
gendum 2 og supplement 1—9 til 03-serier af ændringer.
5. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
5.1. Glødelamper, der er godkendt i henhold til dette bilag, skal være
fremstillet således, at de er i overensstemmelse med den godkendte
type, idet de opfylder de mærkningskrav og tekniske krav, der er
anført i punkt 2.1, 3.2 og 4 og i de relevante tillæg til dette bilag.
5.2. For at kontrollere, at kravene i punkt 5.1 er opfyldt, gennemføres der
kontrol af produktionen som fastlagt i punkt 4 og i bilag 6, 7, 8 og 9
til FN/ECE-regulativ nr. 37, som fastlagt i punkt 4.1.
5.3. Typegodkendelsen for en glødelampe i henhold til dette bilag kan
tilbagekaldes, hvis kravene i punkt 5.1 og 5.2 ikke er opfyldt, eller
hvis en glødelampe, der er påført godkendelsesmærket, ikke er i
overensstemmelse med den godkendte type.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 121
▼B
Tillæg 1
Glødelamper af kategori R2
R2/1
Tegningerne skal kun vise glødelampens vigtigste mål
Elektriske og fotometriske værdier
Serieproducerede glødelamperStandardgløde-
lampe
Nominelle
værdierVolt 6(1)1 2 (1)2 4 (1)1 2 (1)
Watt 45 40 45 40 55 50 45 40
Prøvespænding Volt 6,3 13,2 28 13,2Målværdier Watt 53
max47
max57
max51
max76
max69
max52+0%
−1 0%46±5%
Lysstrøm
lm720
min570
±15%860
min675
±15%1000
min860
±15%
Referencelysstrøm ved ca. 12 V 700 450
(1) Værdierne til venstre gælder for fjernlysglødetråden, værdierne til højre for nærlysglødetråden.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 122
(1) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og går gennem centrum af soklen, som
har en diameter på 45 mm.
(2) Det udsendte lys skal være hvidt.
(3) Nærlyset må ikke gennem refleksion fra soklen frembringe forstyrrende opadrettet lys,
når glødelampen er normalt placeret og i funktion på køretøjet.
▼B
R2/2
Lampeskålens og glødetrådenes placering og dimensioner
Tegningernes angivelser er ikke bindende med hensyn til lampeskålens og
glødetrådenes udformning1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 123
▼B
R2/3
Glødetrådenes og lampeskålens placering og dimensioner(1)
Mål i mm Tolerance
Serieproducerede glødelamperStandard-
glødelampe
6 V 12 V 24 V 12 V
a 0,60 ± 0,35 ± 0,15
b1/30,0(2)
b1/33,00,20
b1/
30,0 mv(3)± 0,35 ± 0,15
b2/30,0(2)
b2/33,00,20
b2/
30,0 mv(3)± 0,35 ± 0,15
c/30,0(2)
c/33,00,50
c/
30,0 mv(3)± 0,30 ± 0,15
e 6 V, 12 V
24 V28,5
28,8± 0,35 ± 0,15
f 6 V, 12 V
24 V1,8
2,2± 0,40 ± 0,20
g 0 ± 0,50 ± 0,30
h/30,0(2)
h/33,00
h/
30,0 mv(3)± 0,50 ± 0,30
1/2 (p—q) 0 ± 0,60 ± 0,30
lc 5,5 ± 1,50 ± 0,50
γ(4) 15º nom.
Sokkel P45t-41 i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-95-4)
(1) Lampeskålens og glødetrådenes placering og mål skal kontrolleres ved hjælp af den målemetode, der er
beskrevet i CIE-publikation 809.
(2) Skal måles i den afstand fra referenceplanet, der er angivet i mm efter skråstregen.
(3) mv = målt værdi.
(4) Vinklen γgælder kun for lampeskålens udformning og skal ikke kontrolleres på færdige glødelamper.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 124
▼B
Tillæg 2
Glødelamper af kategori H1
H1/1
(Mål i mm)
Tegningerne skal kun vise glødelampens vigtigste mål.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 125
▼B
H1/2
Mål i mm Tolerancer
Serieproduceret lampeStandard-
glødelampe6V 1 2V 2 4V
b 0,7 f
e(5)(9) 25,0 (8) ± 0,15
f(5)(9) 6 V 4,5 ± 1,0
12 V 5,0 ± 0,5 + 0,5
0
24 V 5,5 ± 1,0
g(6) 0,5 d (7) ± 0,5 d ± 0,25 d
h10(8) ± 0,20 (4)
h2(8) ± 0,25 (4)
ε 45º ± 12º ± 3º
Sokkel P14,5s i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-46-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt 6 12 24 12
Watt 55 70 55
Prøvespænding Volt 6,3 13,2 28,0Målværdier Watt max.
63max.
68max.
84max.
68 ved
13,2 V
Lysstrøm lm 1350 1550 1900±% 1 5
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter: 1150 lm ved ca. 12 V1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 126
▼B
H1/3
Bemærkninger:
(1) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og går gennem det punkt,
der bestemmes af de med (1) angivne mål.
(2) Begge tilledningselektroder skal være placeret i pæren, den længste elek-
trode over glødetråden (når lampen betragtes som på figuren). Lampens
indvendige konstruktion skal være således, at forstyrrende billeddannelse
og lysreflekser er nedsat mest muligt, for eksempel ved at den ikke-spirali-
serede del af glødetråden forsynes med kølekapper.
(3) Den cylindriske del af lampen skal over længden »f« være sådan, at det
projicerede billede af glødetråden ikke forvrænges i en sådan grad, at de
optiske resultater berøres mærkbart deraf.
(4) Excentriciteten skal kun måles vandret og lodret på glødelampen, således
som denne er vist i figuren. Måling skal ske i de punkter, hvor projektionen
af den udvendige del af de yderste vindinger nærmest ved eller længst fra
referenceplanet skærer glødetrådens akse.
(5) Synsretningen skal være vinkelret på referenceaksen og ligge i det plan, der
fastlægges af referenceaksen og centrum af soklens anden stift.
(6) Glødetrådens forsætning i forhold til lampens akse skal være 27,5 mm fra
referenceplanet.
(7) d: glødetrådens diameter.
(8) Kontrolleres med et »Box System«, blad H1/4.
(9) Ved enderne af glødetråden forstås de punkter, hvor projektionen af yder-
siden af endevindingerne nærmest eller fjernest fra referenceplanet skærer
referenceaksen, idet synsretningen er som beskrevet i fodnote 5 (særlige
instruktioner for glødetråde med dobbeltspiral er under overvejelse).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 127
▼B
H1/4
Forskrifter for skærmprojektion
Ved denne prøve bestemmes det ved kontrol af, om glødetråden er korrekt
placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om glødelampen
opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
a1a2b1b2c1c2
6V
1,4 d 1,9 d 0,256 3,5
12 V 6 4,5
24 V 7 4,5
d = glødetrådens diameter
Glødetrådens begyndelse, som defineret på blad H1/1, fodnote 2, skal være
mellem linjerne Z1og Z2.
Glødetrådens position skal kun kontrolleres i retningerne FH og FV, som vist på
blad H1/1.
Glødetrådens placering skal være helt inden for de angivne grænser.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 128
▼B
Tillæg 3
Glødelamper af kategori H2
H2/1
(Mål i mm)
Tegningerne skal kun illustrere glødelampens vigtigste mål.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 129
▼B
H2/2
Mål i mm Tolerancer
Serieproduceret glødelampeStandard-
glødelampe6V 1 2V 2 4V
e(6) 12,25 (5) ± 0,15
f(6)6 V 4,5
± 1,0 12 V
5,5± 0,50
24 V
g(1)(2) 0,5 d ± 0,5 d ± 0,25 d
h1(2)
7,1(5) ± 0,20
h2(4)(5) ± 0,25
h3(1)(2)
0,5 d(5) ± 0,20
h4(1)(4)(5) ± 0,25
Sokkel X 511 efter CIE-publ. 61 (blad 7004-99-2)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 55 70 55
Prøvespænding Volt 6,3 13,2 28,0
Målværdier Watt max.
63max.
68max.
84max.
68 ved
13,2 V
Lysstrøm lm 1300 1800 2150
±% 1 5
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter: 1300 lm ved ca. 12 V.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 130
▼B
H2/3
(1) d: glødetrådens diameter.
(2) De anførte afstande skal måles i et tværsnit vinkelret på lampens akse og
gennem den ende af glødetråden(*), som er nærmest soklen.
(3) De tre krydser på anlægsfladen angiver positionen af de tre ansatser, der
begrænser anlægsfladen på fatningen. Inden for en cirkel med diameter
3 mm centreret i disse punkter må der ikke være synlig deformation eller
mærker, der kan have indvirkning på glødelampens placering.
(4) De anførte afstande skal måles i et tværsnit vinkelret på lampens akse og
gennem den ende af glødetråden(*), som er længst fra soklen.
(5) Kontrolleres med et »Box System«, blad H2/4.
(6) Ved enderne af glødetråden forstås de punkter, hvor projektionen, set i
retning D (blad H2/1), af henholdsvis den nærmeste og fjerneste udvendige
del af endevindingerne skærer en linje, der er parallel med og har en afstand
på 7,1 mm til linjen Z—Z (særlige instruktioner for glødetråde med dobbelt-
spiral er under overvejelse).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 131
(*) Der skal måles i de punkter, hvor den udvendige del af endevindingen henholdsvis
nærmest og længst fra soklen skærer glødetrådens akse.
▼B
H2/4
Forskrifter for skærmprojektionen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er korrekt
placeret i forhold til akserne x—x, y—y og z—z(2), om en glødelampe opfylder
forskrifterne.
(Mål i mm)
Glødetrådens ende(3) nærmest soklen skal befinde sig mellem b1og b2.
Glødetråden skal være helt inden for de anførte grænser.
6V 1 2V 2 4V
a1d + 0,50 d + 1,0
a2d + 1,0
b1,b20,25
d17,1
d20,5 d − 0,35
h6 7
d = glødetrådens diameter1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 132
(1) Se blad H2/1.
(2) Soklen skal trykkes ned i disse retninger.
(3) Enden af glødetråden er defineret på blad H2/3.
▼B
Tillæg 4
Glødelamper af kategori H3
H3/1
(Mål i mm)
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 133
▼B
H3/2
Definition af centrum af ring og referenceakse (2)
Vedr. mål på glødetråd og tolerancer for standardglødelampe: se blad H3/3
(Mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 134
▼B
H3/3
Mål i mmSerieproduceret glødelampe
Standardglødelampe
6V 1 2V 2 4V
e(7) 18,0 (5) 18,0
f(7) 3,0 min 4,0 min 5,0 ± 0,50
k
(5)0 ± 0,20
h10 ± 0,15 (6)
h3
h20 ± 0,25 (6)
h4
Sokkel PK 22s i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-47-2)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 55 70 55
Prøvespænding Volt 6,3 13,2 28,0
Målværdier Watt max. 63 max. 68 max. 84 max. 68 ved 13,2 V
Lysstrøm lm 1050 1450 1750±% 1 5
Referencelysstrøm for afprøvning af forlygter: 1100 lm ved ca. 12 V1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 135
▼B
H3/4
(1) Forvrængningen af glassets nederste del må ikke være synlig i nogen retning
uden for en vinkel på højst 80º. Skjoldene må ikke give forstyrrende
reflekser. Vinklen mellem referenceaksen og planet af hvert skjold, målt
nærmest glasset, må ikke være over 90º.
(2) Den største tilladte afvigelse af centrum af ringen fra referenceaksen er
0,5 mm i retningen vinkelret på linjen Z—Z, og 0,05 mm i retningen
parallel med linjen Z—Z.
(3) Mindste højde over lyscentrum (»e«), over hvilken glasset skal være cylin-
drisk.
(4) Ingen del af fjederen eller af fatningen må have direkte anlæg mod præfo-
kusringen andre steder end uden for det med stiplede linjer viste rektangel.
(5) Disse mål kontrolleres på serieproducerede lamper med et »Box-System«
(blad H3/5).
(6) For standardglødelamper skal måling ske i de punkter, hvor projektionen af
ydersiden af de yderste vindinger skærer glødetrådens akse.
(7) Positionen af glødetrådens første og sidste vinding bestemmes som
skæringen mellem ydersiden af den første og sidste lysende vinding med et
plan parallelt med og i en afstand af 18,0 mm fra referenceplanet (supple-
rende instruktioner for glødetråde med dobbeltspiral er under overvejelse).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 136
▼B
H3/5
Forskrifter for skærmprojektionen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er
korrekt placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om en
glødelampe opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
ackg
6V
1,8 d 1,6 d 1,02,0
12 V 2,8
24 V 2,9
d = glødetrådens diameter
Glødetråden skal være helt inden for de angivne grænser.
Glødetrådens centrum skal være inden for målet k.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 137
▼B
Tillæg 5
Glødelamper af kategori H4
H4/1
(Mål i mm)
Tegningernes angivelser er ikke bindende, men har kun til formål at angive de
mål, der skal kontrolleres.
HenvisningMål Tolerance
12 V 24 V 12 V 24 V
+ 0,45
e 28,5 29,0 − 0,25 ± 0,35
p 28,95 29,25 — —
m(1) max. 60,0 —
n(1) max. 34,5 —
s(2) 45,0 —
α(3) max. 40º —1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 138
▼B
H4/2
Specifikationer
Serieproduceret glødelampe Standardglødelampe
Nominelle
værdierVolt 12 (4)2 4 (4)1 2 (4)
Watt 60 55 75 70 60 55
Prøvespænding Volt 13,2 28Målværdier Watt max.
75max.
68max.
85max.
80max. 75
v. 13,2 Vmax. 68
v. 13,2 V
Lysstrøm lm 1650 1000 1900 1200±% 1 5
Referencelysstrøm ved ca. 12 V 1250 750
Sokkel P43t-38 iflg. CIE publ. 61 (blad 7004-39-2).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 139
▼B
H4/3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 140
▼B
H4/4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 141
▼B
H4/5
SUPPLERENDE FORKLARING TIL BLAD H4/3 OG H4/4
Nedennævnte måles i tre retninger:
målene a, b1,c ,d ,e ,f ,lRog lC
målene g, h, p og q
målene b2.
Målene p og q måles i et plan parallelt med og 33 mm fra referenceplanet.
Målene b1,b2, c og h måles i planer parallelle med og 29,5 mm (30,0 mm for 24
volt typen) og 33 mm fra referenceplanet.
Målene a og g måles i planer parallelle med og 26,0 og 23,5 mm fra reference-
planet.
Bemærkning: Vedrørende målemetode: se CIE-publikation nr. 809, tillæg E.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 142
▼B
H4/6
Tabel over målene i diagrammerne på blad H4/3 og H4/4 (i mm)
Henvisning Mål Tolerancer
12 V 24 V 12 V 24 VSerieproduceret glødelampeStandardglø-
delampe
12 V 24 V 12 V
a/26(*) 0,8 ± 0,35 ± 0,2
a/23,5(*) 0,8 ± 0,60 ± 0,2
b1/29,5(*) 30,0(*) 0 ± 0,30 ± 0,35 ± 0,2
b1/33(*) b1/
29,5 mv(**)30,0 mv(**) ± 0,30 ± 0,35 ± 0,15
b2/29,5(*) 30,0(*) 0 ± 0,30 ± 0,35 ± 0,2
b2/33(*) b2/
29,5 mv(**)30,0 mv(**) ± 0,30 ± 0,35 ± 0,15
c/29,5(*) 30,0(*) 0,6 0,75 ± 0,35 ± 0,2
c/33(*) c/
29,5 mv(**)30,0 mv(**) ± 0,35 ± 0,15
d min. 0,1 — —
e(7) 28,5 29,0 + 0,35
− 0,25± 0,35 + 0,2
− 0,0
f(5)(6)(8) 1,7 2,0 + 0,50
− 0,30± 0,40 + 0,3
− 0,1
g/26(*) 0 ± 0,5 ± 0,3
g/23,5(*) 0 ± 0,7 ± 0,3
h/29,5(*) 30,0(*) 0 ± 0,5 ± 0,3
h/33(*) h/
29,5 mv(**)30,0 mv(**) ± 0,35 ± 0,2
lR(5)(8) 4,5 5,25 ± 0,8 ± 0,4
lC(5)(6) 5,5 5,25 ± 0,5 ± 0,8 ± 0,35
p/33(*) afhænger af lampeskålens
form——
q/33(*)pþq
2± 0,6 ± 0,3
(*) Skal måles i den afstand fra referenceplanet, som er angivet i mm efter skråstregen.
(**) »29,5 mv« eller »30,0 mv« angiver, at målet er taget i en afstand af henholdsvis 29,5 mm eller 30,0 mm fra
referenceplanet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 143
▼B
H4/7
(1) »m« og »n« angiver lampens største tilladte mål.
(2) Lampen skal kunne indeholdes i en cylinder med diameter »s«, som er
koncentrisk med referenceaksen, og hvis ene ende afgrænses af et plan
parallelt med og 20 mm fra referenceplanet, medens den anden ende
afgrænses af en halvkugleformet flade med radius
s
2:
(3) Glasset skal i det mindste være afblændet indtil lampens cylindriske del.
Endvidere skal afblændingen overlappe det indre skjold, når dette betragtes
i en retning vinkelret på referenceaksen. Den ved afblændingen opnåede
virkning kan også opnås på anden måde.
(4) De i venstre søjle anførte værdier gælder for fjernlyset, medens værdierne i
højre søjle gælder for nærlyset.
(5) Ved glødetrådenes endevindinger forstås de første og sidste lysende
vindinger, som i det væsentlige har den korrekte spiralvinkel. For
glødetråde med dobbeltspiral defineres vindingerne ved omkredsen af de
primære vindinger.
(6) For nærlysglødetråde skal der måles i skæringspunkterne, set i retning
, af lampeskålens sidekant med den udvendige del af endevindingerne,
som defineret i fodnote 5.
(7) »e« angiver afstanden fra referenceplanet til begyndelsen af nærlysglø-
detråden som defineret ovenfor.
(8) For fjernlysglødetråden skal der måles i skæringspunkterne, set i
retning
 , af et plan parallelt med plan HH og 0,8 mm under dette med
endevindingerne som defineret i fodnote 5.
(9) Referenceaksen er linjen vinkelret på referenceplanet gennem centrum af
cirklen med diameter »M« (se blad H4/1).
(10) Plan VV er planet vinkelret på referenceplanet gennem referenceaksen og
gennem skæringspunktet mellem cirklen med diameter »M« og reference-
stiftens akse.
(11) Plan HH er planet vinkelret på både referenceplanet og på plan VV og går
gennem referenceaksen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 144
▼B
Tillæg 6
Glødelamper af kategori HS1
HS1/1
(Mål i mm)
Tegningernes angivelser er ikke bindende, men har kun til formål at angive de
mål, der skal kontrolleres.
HenvisningMål Tolerance
6V 1 2V 6V 1 2V
o 28,5 + 0,45
− 0,25
p 28,95 —
m(1) max. 60,0 —
n(1) max. 34,5 —
s(2) 45,0 —
α(3) max. 40º —1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 145
▼B
HS1/2
Specifikationer
Serieproduceret glødelampe Standardglødelampe
Nominelle
værdierVolt 6 (4)1 2 (4)1 2 (4)
Watt 35 35 35 35 35 35
Prøvespænding Volt 6,3 13,2Målværdier Watt 35 35 35 35 35
ved 13,2 V35
ved
13,2 V
± % 5555 5 5
Lysstrøm
(lm)700 440 825 525
±% 1 5
Referencelysstrøm ved ca. 12 V (lm) 700 450
Sokkel PX43t-38 i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-34-1).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 146
▼B
HS1/3
Tabel over målene i diagrammerne på blad HS1/4 og HS1/5 (i mm)
Henvisning Mål Tolerancer
6 V1 2 V6 V1 2 VSerieproduceret lampeStandard-
lampe
6V 1 2V 1 2V
a/26(*) 0,8 ± 0,35 ± 0,2
a/25(*) 0,8 ± 0,55 ± 0,2
b1/29,5(*) 0 ± 0,35 ± 0,2
b1/33(*) b1/29,5 mv ± 0,35 ± 0,15
b2/29,5(*) 0 ± 0,35 ± 0,2
b2/33(*) b2/29,5 mv ± 0,35 ± 0,15
c/29,5(*) 0,5 ± 0,35 ± 0,2
c/31(*) c/29,5 mv ± 0,30 ± 0,15
d min. 0,1
max. 1,5——
e(7) 28,5 + 0,45
− 0,25+ 0,2
− 0,0
f(5)(6)(8) 1,7 + 0,50
− 0,30+ 0,3
− 0,1
g/25(*) 0 ± 0,5 ± 0,3g/25(*) 0 ± 0,7 ± 0,3
h/29,5(*) 0 ± 0,5 ± 0,3
h/31(*) h/29,5 ± 0,30 ± 0,2
l
R(5)(8) 3,5 4,0 ± 0,8 ± 0,4
lC(5)(6) 3,3 4,5 ± 0,8 ± 0,35
p/33(*) afhænger af skjoldets form — —
q/33(*)pþq
2± 0,6 ± 0,3
(*) Skal måles i den afstand fra referenceplanet, som er angivet i mm efter skråstregen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 147
▼B
HS1/4
Glødetrådenes placering (*)
(Mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 148
(*) Tegningens angivelser er ikke bindende med hensyn til lampeskålens udformning.
▼B
HS1/5
Lampeskålens placering (*)
(Mål i mm)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 149
(*) Tegningens angivelser er ikke bindende med hensyn til lampeskålens udformning.
▼B
HS1/6
SUPPLERENDE FORKLARING TIL BLAD HS1/4 OG HS1/5
Nedennævnte måles i tre retninger:
målene a, b1,c ,d ,e ,f ,lRog lC
målene g, h, p og q
målene b2.
Målene p og q måles i et plan parallelt med og 33 mm fra referenceplanet.
Målene b1og b2måles i planer parallelle med og 29,5 og 33 mm fra reference-
planet.
Målene a og g måles i planer parallelle med og 25 og 26 mm fra reference-
planet.
Målene c og h måles i planer parallelle med og 29,5 og 31 mm fra reference-
planet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 150
▼B
HS1/7
(1) »m« og »n« angiver lampens største tilladte mål.
(2) Lampen skal kunne indeholdes i en cylinder med diameter »s«, som er
koncentrisk med referenceaksen, og hvis ene ende afgrænses af et plan
parallelt med og 20 mm fra referenceaksen, medens den anden ende
afgrænses af en halvkugleformet flade med radius
s
2:
(3) Glasset skal i det mindste være afblændet indtil lampens cylindriske del.
Endvidere skal afblændingen dække lampeskålen, når denne betragtes i
retning vinkelret på referenceaksen. Den ved afblændingen opnående virk-
ning kan også opnås på anden måde.
(4) De i venstre søjle anførte værdier gælder for fjernlyset, medens værdierne i
højre søjle gælder for nærlyset.
(5) Ved glødetrådenes endevindinger forstås de første og sidste lysende
vindinger, som i det væsentlige har den korrekte spiralvinkel. For
glødetråde med dobbeltspiral defineres vindingerne ved omkredsen af de
primære vindinger.
(6) For nærlysglødetråde skal der måles i skæringspunkterne, set i retning
 ,
af lampeskålens kant med den udvendige del af endevindingerne, som defi-
neret i fodnote 5.
(7) »e« angiver afstanden fra referenceplanet til begyndelsen af nærlysglø-
detråden som defineret ovenfor.
(8) For fjernlysglødetråden skal der måles i skæringspunkterne, set i retning
, af et plan parallelt med plan HH og 0,8 mm under dette med endevin-
dingerne som defineret i fodnote 5.
(9) Referenceaksen er linjen vinkelret på referenceplanet gennem centrum af
cirklen med diameter »M« (se blad HS1/1).
(10) Plan VV er planet vinkelret på referenceplanet gennem referenceaksen og
gennem skæringspunktet mellem cirklen med diameter »M« og reference-
stiftens akse.
(11) Plan HH er planet vinkelret på både referenceplanet og på plan VV og går
gennem referenceaksen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 151
▼B
Tillæg 7
Glødelamper af kategori HB3
HB3/1
(Mål i mm)
Tegningerne skal kun vise glødelampens vigtigste mål1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 152
▼B
HB3/2
Mål i mm (11)Tolerancer
Serieproducerede gløde-
lamperStandardglødelampe
e(8)(4) 31,5 (7) ± 0,16
f(8)(4) 5,1 (7) ± 0,16
h1,h20(7) ± 0,15 (3)
h30(7) ± 0,08 (3)
γ1(5) 45º min. — —
γ2(5) 52º min. — —
Sokkel P 20d efter CIE publ. 61 (blad 7004-31-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt 12 12
Watt 60 60
Prøvespænding Volt 13,2 13,2
Målværdier Watt 73 max. 73 max.
Lysstrøm lm 1860±% 1 2
Referencelysstrøm for prøvning af forlygter: 1300 lm ved ca. 12 V.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 153
▼B
HB3/3
(1) Referenceplanet er det plan, hvor soklen og holderen mødes.
(2) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og koncentrisk med soklen,
der har en diameter på 17,46 mm.
(3) Excentriciteten måles kun i synsretning A og B(*) som vist i figuren på
blad HB3/1. Måling skal ske i de punkter, hvor projektionen af den udven-
dige del af de yderste vindinger nærmest ved eller længst fra
referenceplanet skærer glødetrådens akse.
(4) Synsretningen er retning B(*) som vist i figuren på blad HB3/1.
(5) Lampens periferi skal være fri for optisk forvrængning aksialt inden for
vinklerne γ1ogγ2. Dette krav gælder for hele lampens periferi inden for
vinklerne γ1ogγ2. Farven af det udsendte lys skal være hvid.
(6) Lampen og de bærende dele må ikke rage ud over indhyllingen og må ikke
være til hinder for isætning gennem åbningen. Indhyllingen er koncentrisk
med referenceaksen.
(7) Kontrolleres ved hjælp af et »Box System«, jf. blad HB3/4(*).
(8) Glødetrådens ender defineres som de punkter, hvor projektionen af den
udvendige del af de yderste vindinger skærer glødetrådens akse, når syns-
retningen er som defineret i punkt 4(*).
(9) Not er obligatorisk.
(10) Glødelampen drejes i holderen, indtil referencetappen rører holderens
kontaktplan C.
(11) Målene kontrolleres med O-ringen fjernet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 154
(*) Fabrikanterne kan vælge et andet sæt vinkelrette synsretninger. De synsretninger, som
opgives af fabrikanten, skal anvendes af prøvningslaboratoriet ved kontrol af glødetrå-
dens dimensioner og placering.
▼B
HB3/4
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er
korrekt placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om en
glødelampe opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
pqrstuv
12 V 1,3 d 1,6 d 3,0 2,9 0,9 0,4 0,7
d = er glødetrådens diameter
Glødetrådens position kontrolleres kun i retning A og B som vist på blad
HB3/1.
Glødetrådens begyndelse som defineret på blad HB3/3, note 8, skal være i
området »B« og glødetrådens slutning i området »C«.
Glødetråden skal være helt inden for de anførte grænser. For området »A«
gælder ingen krav til glødetrådens centrum.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 155
▼B
Tillæg 8
Glødelamper af kategori HB4
HB4/1
(Mål i mm)
Tegningerne skal kun vise glødelampens vigtigste mål1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 156
▼B
HB4/2
Mål i mm (12)Tolerancer
Serieproducerede gløde-
lamperStandardglødelampe
e(4)(9) 31,5 (8) ± 0,16
f(4)(9) 5,1 (8) ± 0,16
h1,h20(8) ± 0,15 (3)
h30(8) ± 0,08 (3)
g(4) 0,75 ± 0,5 ± 0,3
γ1(5) 50º min. — —
γ2(5) 52º min. — —
γ3(7) 45º ± 5º ± 5º
Sokkel P 22d efter CIE-publ. 61 (blad 7004-32-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt 12 12
Watt 51 51
Prøvespænding Volt 13,2 13,2Målværdier Watt 62 max. 62 max.
Lysstrøm lm 1095
±% 1 5
Referencelysstrøm for prøvning af forlygter: 825 lm ved ca. 12 V.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 157
▼B
HB4/3
(1) Referenceplanet er det plan, hvor soklen og holderen mødes.
(2) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og koncentrisk med soklen,
der har en diameter på 19,46 mm.
(3) Excentriciteten måles kun i synsretning A og B(*) som vist i figuren på
blad HB4/1. Måling skal ske i de punkter, hvor projektionen af den udven-
dige del af de yderste vindinger nærmest ved eller længst fra
referenceplanet skærer glødetrådens akse.
(4) Synsretningen er retning B(*) som vist i figuren på blad HB4/1.
(5) Lampens periferi skal være fri for optisk forvrængning aksialt inden for
vinklerne γ1ogγ2. Dette krav gælder for hele lampens periferi inden for
vinklerne γ1ogγ2. Farven af det udsendte lys skal være hvid.
(6) Lampen og de bærende dele må ikke rage ud over indhyllingen og må ikke
være til hinder for isætning gennem åbningen. Indhyllingen er koncentrisk
med referenceaksen.
(7) Matteringen skal mindst strække sig til vinkel γ3og mindst til den ikke-
forvrængede del af lampen, der ligger inden for vinkel γ1.
(8) Kontrolleres ved hjælp af et »Box System«, jf. blad HB4/4(*).
(9) Glødetrådens ender defineres som de punkter, hvor projektionen af den
udvendige del af de yderste vindinger skærer glødetrådens akse, når syns-
retningen er som defineret i punkt 5(*).
(10) Not er obligatorisk.
(11) Glødelampen drejes i holderen, indtil referencetappen rører holderens
kontaktplan C.
(12) Målene kontrolleres med O-ringen fjernet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 158
(*) Fabrikanterne kan vælge et andet sæt vinkelrette synsretninger. De synsretninger, som
opgives af fabrikanten, skal anvendes af prøvningslaboratoriet ved kontrol af glødetrå-
dens dimensioner og placering.
▼B
HB4/4
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det ved kontrol af, om glødetråden er korrekt
placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om en glødelampe
opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
pqrstuv
12 V 1,3 d 1,6 d 3,0 2,9 0,9 0,4 0,7
d = glødetrådens diameter
Glødetrådens position kontrolleres kun i retning A og B som vist på blad
HB4/1.
Glødetrådens begyndelse som defineret på blad HB4/3, note 9, skal være i
området »B« og glødetrådens slutning i området »C«.
Glødetråden skal være helt inden for de anførte grænser. For området »A«
gælder ingen krav til glødetrådens centrum.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 159
▼B
Tillæg 9
Glødelamper af kategori H7
H7/1
Figur 1:Hovedtegning
(Mål i mm)
Tegningerne skal kun vise glødelampens vigtigste mål1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 160
▼B
H7/2
Mærkespænding 12 V
Mål i mmTolerancer
Serieproducerede gløde-
lamperStandardglødelampe
e(7) 25,0 (8) ± 0,1
f(7) 4,1 (8) ± 0,1
g(10) 0,5 min. u.c.
h1(9)0 (8) ± 0,1
h2(9)0 (8) ± 0,15
γ1(4) 40º min. — —
γ2(4) 50º min. — —
γ3(5) 30º min. — —
Sokkel PX 26d i henhold til CIE publ. 61 (blad 7004-5-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt 12 12
Watt 55 55
Prøvespænding Volt 13,2 13,2Målværdier Watt max. 58 max. 58
Lysstrøm lm 1500
±% 1 0
Referencelysstrøm for prøvning af forlygter: 1100 lm ved ca. 12 V1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 161
▼B
H7/3
(1) Referenceplanet afgrænses af de punkter på holderens overflade, som
sokkelringens tre støtteknaster hviler på.
(2) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og går gennem skærings-
punktet for de to lodrette linjer som vist i figur 3 på blad H7/1.
(3) Lampen og de bærende dele må ikke rage ud over indhyllingen som vist i
figur 2 på blad H7/1. Indhyllingen er koncentrisk med referenceaksen.
(4) Lampen skal være fri for optisk forvrængning inden for vinklerne γ1ogγ2.
Dette krav gælder for hele lampens periferi inden for vinklerne γ1ogγ2.
(5) Matteringen skal mindst strække sig til vinkel γ3og mindst til den cylin-
driske del af lampen over hele lampetoppens periferi.
(6) Lampens indvendige konstruktion skal være således, at der kun fore-
kommer forstyrrende lys og lysreflekser over selve glødetråden betragtet
horisontalt. (Synsretning
 som vist i figur 1 på blad H7/1). Ud over
glødetrådsvindinger må der ikke befinde sig metaldele i de skraverede
områder som vist i figur 5 på blad H7/1.
(7) Glødetrådens ender defineres som de punkter, hvor projektionen af den
udvendige del af de yderste vindinger skærer glødetrådens akse ved syns-
retning
 som vist i figur 1 på blad H7/1.
(8) Kontrolleres ved hjælp af et »Box System«, jf blad H7/4.
(9) Glødetrådens forsætning i forhold til referenceaksen måles kun i synsret-
ning
 og
 som vist i figur 1 på blad H7/1. Måling skal ske i
de punkter, hvor projektionen af den udvendige del af de yderste vindinger
nærmest ved eller længst fra referenceplanet skærer glødetrådens akse.
(10) Glødetrådens forsætning i forhold til lampens akse målt i to planer parallelt
med referenceplanet, hvor projektionen af den udvendige del af de yderste
vindinger nærmest ved eller længst fra referenceplanet skærer glødetrådens
akse.
(11) Det udsendte lys skal være hvidt.
(12) Bemærkninger vedrørende glødetrådens diameter:
— Der gælder ikke på nuværende tidspunkt nogen begrænsninger, men
målet for den kommende udvikling er d max. = 1,3 mm.
— For den samme fabrikant skal den konstruktionsmæssige diameter af
standardglødelamper (målenorm) og seriefremstillede glødelamper
være den samme.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 162
▼B
H7/4
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er
korrekt placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om en
glødelampe opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
a1a2b1b2c1c2
12 V d + 0,30 d + 0,50 0,2 4,6 4,0
d = glødetrådens diameter
Glødetrådens ender som fastlagt på blad H7/3n, note (6), skal ligge mellem
linjerne Z1og Z2og mellem linjerne Z3og Z4.
Glødetrådens position kontrolleres kun i retning
 og
 som vist i
figur 1 på blad H7/1.
Glødetråden skal være helt inden for de anførte grænser.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 163
▼B
Tillæg 10
Glødelamper af kategori HS2
HS2/1
Mål i mmSerieproduceret lampe
Standardlampe
min. nom. max.
e 11,0 (3) 11,0 ± 0,15
f( 6V )(6) 1,5 2,5 3,5 2,5 ± 0,15
f (12 V) (6) 2,0 3,0 4,0
h1,h2(3) 0 ± 0,15
α(4)4 0
β(5) − 15º 90º + 15º 90º ± 5º
γ1(7) 15º 15º min.
γ2(7) 40º 40º min.
Sokkel PX 13,5s i henhold til CIE publ. 61 (blad 7004-35-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt (6) 6 12 6
Watt 15 15 151997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 164
▼B
Mål i mmSerieproduceret lampe
Standardlampe
min. nom. max.
Prøvespænding Volt 6,75 13,5
Målværdier Watt 15 15 15,0 ved 6,75 V
±% 6 6 6Lysstrøm lm 320 320± % 15 15
Referencelysstrøm: 320 lm ved ca. 6,75 V
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 165
▼B
HS2/2
(1) Referenceaksen er vinkelret på referenceplanet og går gennem det punkt,
hvor dette plan skærer sokkelringens akse.
(2) Forbeholdes.
(3) Kontrolleres ved hjælp af et »Box System«, jf. blad HS2/3.
(4) Alle dele, som kan dække for lyset eller indvirke på lysstrålen, skal ligge
inden for vinkel α.
(5) Vinkel βbetegner planets position gennem tilledningerne i forhold til refe-
rencehakket.
(6) For at forhindre, at lampen hurtigt svigter, må forsyningsspændingen ikke
overstige 8,5 V for 6 V lamper og 15 V for 12 V lamper.
(7) I området mellem vinkel γ1ogγ2's udvendige ben må lampen ikke have
nogen optisk forvrængende områder, og lampens krumning skal have en
radius på mindst 50 % af lampens faktiske diameter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 166
▼B
HS2/3
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er korrekt
placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet, om en glødelampe
opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
Set i retning A + B
a1a2b1b2c1(6 V) c1(12 V) c2
12 V d + 1,0 d + 1,4 0,25 0,25 4,0 4,5 1,75
d = glødetrådens diameter
Glødetråden skal være helt inden for de anførte grænser.Glødetrådens begyndelse skal være mellem linjerne Z
1og Z2.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 167
▼B
Tillæg 11
Glødelamper af kategori S1og S2
S1/S2/1
(Mål i mm)
Bemærk:
Plan VV indeholder referenceaksen og linjen gennem fligenes midtpunkt.
Plan HH (skjoldets normale position) er vinkelret på plan VV og indeholder
referenceaksen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 168
▼B
S1/S2/2
Glødelamper af kategori S1og S2— Dimensioner
Mål i mmSerieproducerede glødelamper (5)
Standardglødelampe
min. nom. max.
e 32,35 32,70 33,05 32,7 ± 0,15
f 1,4 1,8 2,2 1,8 ± 0,2
l 4 5,5 7 5,5 ± 0,5
c(3) 0,2 0,5 0,8 0,5 ± 0,15
b(3) − 0,15 0,2 0,55 0,2 ± 0,15
a(3) 0,25 0,6 0,95 0,6 ± 0,15
h − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2g − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2
β(
3)(4) − 2º 30 ′ 0º 2º 30 ′ 0º ± 1º
Sokkel BA 20d efter CIE-publ. 61 (blad 7004-12-5)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 169
▼B
S1/S2/3
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE SPECIFIKATIONER
Glødelampe af kategori S1
Serieproducerede glødelamper (5) Standardglødelampe
Nominelle værdier Volt 6 12 6
Watt 25 25 25 25 25 25
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 —
Målværdier Watt 25 25 25 25 25 25
ved 6,75 V
±% 5 5 5
Lysstrøm 435 315 435 315 —± % 20 20 —
Referencelysstrøm: hhv. 398 lm og 284 lm ved ca. 6 V
Glødelamper af kategori S
2
Serieproducerede glødelamper (5) Standardglødelampe
Nominelle værdier Volt 6 12 12
Watt 35 35 35 35 35 35
Prøvespænding Volt 6,3 13,5 —
Målværdier Watt 35 35 35 35 35 35
ved 13,5 V
±% 5 5 5Lysstrøm 650 465 650 465 —± % 20 20 —
Referencelysstrøm: hhv. 568 lm og 426 lm ved ca. 12 V
Bemærkninger:
(
1) Det udsendte lys skal være hvidt.
(2) Referenceplanet er vinkelret på referenceaksen og tangerer oversiden af den
4,5 mm brede flig.
(3) Målene a, b, c og βrefererer til et plan, som er parallelt med referenceplanet
og skærer lampeskålens to kanter i en afstand af e + 1,5 mm.
(4) Tilladt vinkelafvigelse af lampeskålplanets position i forhold til normalposi-
tionen.
(5) Typegodkendelseskrav. Der overvejes krav til produktionens overensstem-
melse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 170
▼B
Tillæg 12
Glødelamper af kategori S3
S3/1
(Mål i mm)
Dimensioner (mm)Serieproducerede glødelamperStandardgløde-
lampemin. nom. max.
e(2) 19,0 19,5 20,0 19,5 ± 0,25
f (6 V) 3,0 2,5 ± 0,5f (12 V) 4,0
d
1,d2(3) − 0,5 0 + 0,5 ± 0,3
Sokkel P26s efter CIE-publ. 61 (blad 7004-36-1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle værdier Volt 6 12 6
Watt 15 15
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 —
Målværdier Watt 15 15,0 ved
6,75 V
±% 6 6
Lysstrøm 240 —
± % 15 —
Referencelysstrøm: 240 lm ved ca. 6,75 V
Bemærkninger:
(1) Det udsendte lys skal være hvidt.
(2) Afstand til optisk midtpunkt.
(3) Sideafvigelse af glødetrådens akse i forhold til referenceaksen. Det er
tilstrækkeligt at kontrollere denne afvigelse i to planer, der er vinkelrette
på hinanden.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 171
▼B
Tillæg 13
Glødelamper af kategori S4
S4/1
(Mål i mm)
Plan VV indeholder referenceaksen og den linje, der går gennem fligens
centrum.
Plan HH indeholder referenceaksen og er vinkelret på plan VV.Tilstræbt position af plan SS gennem kanterne af lampeskålen parallelt med plan
HH.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 172
▼B
S4/2
Glødelampe af kategori S4til forlygte til knallert sokkel
Dimension (mm)Serieproducerede glødelamperStandardgløde-
lampemin. nom. max.
e 33,25 33,6 33,95 33,6 ± 0,15
f 1,45 1,8 2,15 1,8 ± 0,2
lC,lR2,5 3,5 4,5 3,5 ± 0,5
c(2) 0,05 0,4 0,75 0,4 ± 0,15
b(2) − 0,15 0,2 0,55 0,2 ± 0,15
a(2) 0,25 0,6 0,95 0,6 ± 0,15
h − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2g − 0,5 0 0,5 0 ± 0,2
β(
2)(5) − 2º 30 ′02 º 3 0 ′ 0±1 º
Sokkel (1) BAX 15d
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominel
spændingVolt 6 12 6
Nominel
effekt (6)Watt 15 15 15 15 15 15
Prøvespæn-
dingVolt 6,75 13,5
Måleffekt (6) Watt 15 15 15 15 15 15
(ved 6,75 V)
Tolerance ± % 6 6 6Måleffekt Lysstrøm
lm (
4)(6)180 125 190 180 125 190
min. min. max. min. min. max.
Referencelysstrøm: 240 lm (fjernlys), 160 lm (nærlys) ved ca. 6 V (4)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 173
▼B
S4/3
Bemærkninger:
(1) Sokkel i overensstemmelse med CIE-publikation nr. 61.
(2) Målene a, b, c og βrefererer til et plan, der er parallelt med referenceplanet,
og som skærer de to kanter af lampeskålen i en afstand af e + 1,5 mm.
(3) Referenceplanet er vinkelret på referenceaksen og tangerer oversiden af den
2 mm lange flig.
(4) Det udsendte lys skal være hvidt.
(5) Tilladt afvigelse af planet gennem lampeskålens kanter i forhold til den
tilstræbte position.
(6) Værdierne i kolonnen til venstre refererer til fjernlysglødetråden, og værdi-
erne i kolonnen til højre refererer til nærlysglødetråden.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 174
▼B
Tillæg 14
Glødelamper af kategori P21W
P21W/1
Mål i mmSerie Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
e 31,8(3) 31,8 ± 0,3
f 12 V 5,5 6,0 7,0 6,0 ± 0,5
6, 24 V(4) 7,0
β 75º 90º 105º 90º ± 5º
Sideafvigelse(1)(3) 0,3 max.
Sokkel BA 15s efter CIE-publ. 61 (blad 7004-11A-7)(2)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 21 21
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0
Målværdier Watt 26 25 28 25 ved
13,5 V
±% 6 6
Lysstrøm lm 460±% 1 5
Referencelysstrøm: 460 lm ved ca. 13,5 V
(1) Maksimal sideafvigelse af gløldetrådens centrum fra to på hinanden vinkelrette planer,
der begge indeholder soklens referenceakse, og hvoraf den ene indeholder fligenes
akse.
(2) Lamper med sokkel BA 15 d kan anvendes til særlige formål; de har samme dimen-
sioner.
(3) Skal kontrolleres ved hjælp af et »Box System«, blad P21W/2.
(4) Der overvejes supplerende specifikationer for 24 V lamper til stor belastning med
forskellig udformning af glødetråden.
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 175
▼B
P21W/2
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er
korrekt placeret i forhold til referenceaksen og referenceplanet og ikke
afviger mere end ± 15º fra normalen til et plan gennem centrum for holde-
fligene og referenceaksen, om en glødelampe opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
reference a b h k
mål 3,5 3,0 9,0 1,0
Prøvemetode og forskrifter
1. Lampen anbringes i en holder (fatning), der er drejelig om sin akse og
enten forsynet med en kalibreret skala eller faste anslag svarende til tole-
rancegrænserne for vinkelforskydning, dvs. ± 15º. Holderen drejes derefter
således, at glødetråden afbildes fra enden på den skærm, som billedet af
glødetråden projiceres op på. Glødetråden skal ses afbildet fra enden inden
for tolerancegrænserne for vinkelforskydning ± 15º.
2. Afbildning fra siden
Når lampen anbringes med soklen nedad og referenceaksen lodret, og
glødetråden ses fra enden, skal projektionen af glødetråden ligge fuldstæn-
digt inden for et rektangel med højde »a« og bredde »b« og med centrum i
glødetrådens teoretiske centrum.
3. Afbildning forfra
Når lampen anbringes med soklen nedad og referenceaksen lodret, således
at den ses i retning vinkelret på glødetrådens akse:
3.1. skal projektionen af glødetråden være helt inden for et rektangel med højde
»a« og bredde »b« og med centrum i glødetrådens teoretiske centrum, og
3.2. glødetrådens centrum må ikke have større afstand til referenceaksen end
»k«.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 176
▼B
Tillæg 15
Glødelamper af kategori P21/5W
P21/5W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampeStandardgløde-
lampemin. nom. max.
e 31,8(1) 31,8 ± 0,3
f 7,0(1) 7,0 − 0
−2
Sideafvigelse (1) 0,3 max.(2)
x, y (1) 2,8 ± 0,3
β 75º(1) 90º 105º(1) 90º ± 5º
Sokkel BAY15d i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-11B-5)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Normalværdier Volt 6 12 24(3)1 2
Watt 21 5 21 5 21 5 21/5
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0Målværdier Watt 26 6 25 6 28 10 25 og 6
ved 13,5 V
± % 6 10 6 10 6 10 6 og 10
Lysstrøm lm 440 35 440 35 440 40
± % 15 20 15 20 15 20
Referencelysstrøm: 440 lm og 35 lm ved ca. 13,5 V
(1) Disse mål kontrolleres ved hjælp af et »Box System« (blad P21/5W/2, P21/5W/3), baseret på ovennævnte
mål og tolerancer. x og y refererer til hovedglødetrådens (højeffekt) akse, ikke til lampens akse (P21/5W/2). Øgede krav til præcisionen af placeringen af glødetråden og af samlingen sokkel/fatning er under udar-bejdelse.
(
2) Største afvigelse i sideretningen af hovedglødetrådens (højeffekt) centrum fra to indbyrdes vinkelrette planer,
der indeholder referenceaksen, og hvoraf det ene indeholder aksen for holdefligene.
(3) 24 V glødelampen tilrådes ikke anvendt ved fremtidige installationer.
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 177
▼B
P21/5W/2
Forskrifter for projektion på skærmen
Med denne prøve bestemmes det ved at kontrollere:a) om hovedglødetråden (højeffekt) er korrekt placeret i forhold til referen-
ceaksen og referenceplanet og ikke afviger mere end ± 15º fra normalen
til et plan gennem holdefligenes centrum og referenceaksen, og
b) om den sekundære glødetråd (laveffekt) er korrekt placeret i forhold til
hovedglødetråden.
om en glødelampe opfylder forskrifterne.
Prøvemetode og forskrifter
1. Lampen anbringes i en holder (fatning), der er drejelig om sin akse og
enten forsynet med en kalibreret skala eller faste anslag svarende til tole-
rancegrænserne for vinkelforskydning, dvs. ± 15º. Holderen drejes
derefter således, at hovedglødetråden (højeffekt) afbildes fra enden på
den skærm, som billedet af glødetråden projiceres op på. Hovedglø-
detråden (højeffekt) skal ses afbildet fra enden inden for
tolerancegrænserne for vinkelforskydning (± 15º).
2. Afbildning fra siden
Når lampen anbringes med soklen nedad og referenceaksen, lodret, og
hovedglødetråden (højeffekt) ses fra enden,
2.1. skal projektionen af hovedglødetråden (højeffekt) ligge helt inden for et
rektangel med højde »a« og bredde »b« og med centrum i glødetrådens
teoretiske centrum
2.2. skal projektionen af den sekundære glødetråd (laveffekt) ligge helt:2.2.1. inden for et rektangel med bredde »c« og højde »d«, hvis centrum har
afstanden »v« til højre for og »u« over hovedglødetrådens (højeffekt)
teoretiske centrum
2.2.2. over en ret linje, der tangerer overkanten af projektionen af hovedglø-
detråden (højeffekt) og stiger fra venstre mod højre i en vinkel på 25º
2.2.3. til højre for projektionen af hovedglødetråden (højeffekt).
3. Afbildning forfra
Når lampen anbringes med soklen nedad og referenceaksen lodret,
således at den ses i retning vinkelret på hovedglødetrådens (højeffekt)
akse:
3.1. skal projektionen af hovedglødetråden (højeffekt) være helt inden for et
rektangel med højde »a« og bredde »b« og med centrum i glødetrådens
teoretiske centrum, og
3.2. må hovedglødetrådens (højeffekt) centrum ikke have større afstand til
referenceaksen end »k«
3.3. må centrum for den sekundære hovedglødetråd (laveffekt) ikke have
større afstand til referenceaksen end ± 2 mm (± 0,4 mm for standargløde-
lamper).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 178
▼B
P21/5W/3
Afbildning fra siden
(Mål i mm)
Reference a b c d u v
Mål 3,5 3,0 4,8 2,8
Afbildning forfra
Reference a h k
Mål 3,5 9,0 1,01997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 179
▼B
Tillæg 16
Glødelamper af kategori R5W
R5W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
e 17,5 19,0 20,5 19,0 ± 0,3
Sideafvigelse (2) 1,5 0,3 max.
β 60º 90º 120º 90º ± 5º
Sokkel BA 15s i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-11A-6) (1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 (3)1 2
Watt 5 5
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0Målværdier Watt 5 7 5 ved
13,5 V
± % 10 10Lysstrøm lm 50±% 2 0
Referencelysstrøm: 50 lm ved ca. 13,5 V
Det udsendte lys skal være hvidt.
(
1) Glødelamper med sokkel BA 15d kan anvendes til specielle formål; de har
samme dimensioner.
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold til de to
på hinanden vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf det
ene indeholder aksen for holdefligene.
(3) Der overvejes supplerende specifikationer for 24 V lamper til stor belastning
med forskellig udformning af glødetråden.
(4) Se tillæg 24.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 180
▼B
Tillæg 17
Glødelamper af kategori R10W
R10W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
e 17,5 19,0 20,5 19,0 ± 0,3
Sideafvigelse (2) 1,5 0,5 max.
β 60º 90º 120º 90º ± 5º
Sokkel BA 15s i henhold til CIE publ. 61 (blad 7004-11A-6) (1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 (3)1 2
Watt 10 10
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0
Målværdier Watt 10 12,5 10 ved
13,5 V
± % 10 10
Lysstrøm lm 125
±% 2 0
Referencelysstrøm: 125 lm ved ca. 13,5 V
Det udsendte lys skal være hvidt.
(1) Glødelamper med sokkel BA 15d kan anvendes til specielle formål; de har
samme dimensioner.
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold til de to
på hinanden vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf det
ene indeholder aksen for holdefligene.
(3) De overvejes supplerende specifikationer for 24 V lamper til stor belasting
med forskellig udformning af glødetråden.
(4) Se tillæg 24.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 181
▼B
Tillæg 18
Glødelamper af kategori T4W
T4W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
e 13,5 15,0 16,5 15,0 ± 0,3
Sideafvigelse (1) 1,5 0,5 max.
β 90º 90º ± 5º
Sokkel BA 9s i henhold til CIE publ. 61 (blad 7004-14-6) (3)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 4 4
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0
Målværdier Watt 4 5 4 ved
13,5 V
± % 10 10
Lysstrøm lm 35
±% 2 0
Referencelysstrøm: 35 lm ved ca. 13,5 V
(1) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold til de to
på hinanden vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf det
ene indeholder aksen for holdefligene.
(2) Se tillæg 24.
(3) Soklen må over hele sin længde ikke have fremspring eller samlinger, som
rager uden for dens største tilladte diameter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 182
▼B
Tillæg 19
Glødelamper af kategori C5W
C5W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
b(1) 34,0 35,0 36,0 35 ± 0,5
f(2)(3) 7,5(4)1 5 (5) 9 ± 1,5
Sokkel SV 8,5 i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-81-3)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 5 5
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0Målværdier Watt 5 7 5 ved
13,5 V
± % 10 10
Lysstrøm lm 45±% 2 0
Referencelysstrøm: 45 lm ved ca. 13,5 V
(1) Dette mål svarer til afstanden mellem to åbninger med diameter 3,5 m, som hver
berører en af soklerne.
(2) Glødetråden skal være indeholdt i en 19 mm lang cylinder, der er koaxial med aksen af
glødelampen og anbragt symmetrisk om lampens midtpunkt. Diameteren af dennecylinder er for 6 og 12 V lamper: d + 4 mm (for standardglødelamper: d + 2 mm) ogfor 24 V lamper: d + 5 mm, hvor »d« er den nominelle af fabrikanten angivne diameteraf glødetråden.
(
3) Afvigelsen af glødetrådens centrum fra lampens midtpunkt må ikke være over ± 2 mm
(for standardglødelamper: ± 0,5 mm) i referenceaksens retning.
(4) 4,5 mm for 6 V glødelamper.
(5) 16,5 mm for 24 V glødelamper.
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 183
▼B
Tillæg 20
Glødelamper af kategori C21W
C21W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
b(1) 40,0 41,0 42,0 41 ± 0,5
f(2) 7,5 10,5 8 ± 1
Sokkel SV 8,5 i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-81-3)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 12 12
Watt 21 21
Prøvespænding Volt 13,5
Målværdier Watt 25 25 ved
13,5 V
±% 6 6
Lysstrøm lm 460±% 1 5
Referencelysstrøm: 460 lm ved ca. 13,5 V
(1) Dette mål svarer til afstanden mellem to åbninger med diameter 3,5 mm.
(2) Glødetrådens position kontrolleres med et »Box System« (se blad C21W/2).
Det udsendte lys skal være hvidt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 184
▼B
C21W/2
Forskrifter for projektion på skærmen
Ved denne prøve bestemmes det, ved at kontrollere om glødetråden er
korrekt placeret i forhold til referenceaksen og til midtpunktet af lampens
længdeakse, om lampen opfylder forskrifterne.
(Mål i mm)
ahk
12 V 4,0 + d 14,5 2,0
d = glødetrådens nominelle diameter, angivet af producenten.
For standardglødelamper: a = 2,0 + d k = 0,5
Prøvemetode og forskrifter:
1. Lampen anbringes i en holder (fatning), der kan dreje 360º omkring refe-
renceaksen, således at den ses forfra på den skærm, som billedet af
glødetråden projiceres op på. Referenceplanet skal på skærmen falde
sammen med lampens centrum. Skærmens midterakse skal falde sammen
med lampens langsgående midterakse.
2. Set forfra.
2.1. Projektionen af glødetråden skal være helt inden for rektanglet, når lampen
drejes 360º.
2.2. Afstanden mellem glødetrådens centrum og midteraksen må ikke være
større end »k«.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 185
▼B
Tillæg 21
Glødelamper af kategori W3W
W3W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. max.
e 11,2 12,7 14,2 12,7 ± 0,3
Sideafvigelse (2) 1,5 0,5 max.
β − 15º 0º + 15º 0º ± 5º
Sokkel W 2,1 × 9,5d i henhold til CIE-publ. 61 (blad 7004-91-2) (1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 3 3
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0Målværdier Watt 3 4 3 ved
13,5 V
± % 15 15Lysstrøm lm 22±% 3 0
Referencelysstrøm: 22 lm ved ca. 13,5 V
Det udsendte lys skal være hvidt.
(
1) Denne type er patentbeskyttet. ISO/CIE-bestemmelserne gælder.
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold til to på
hinanden vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf det
ene indeholder aksen XX.
(3) Se tillæg 24.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 186
▼B
Tillæg 22
Glødelamper af kategori W5W
W5W/1
Mål i mmSerieproduceret glødelampe Standard-
gløde-
lampe min. nom. maks.
e 11,2 12,7 14,2 12,7 ± 0,3
Sideafvigelse (2) 1,5 0,5 max.
β − 15º 0º + 15º 0º ± 5º
Sokkel W 2,1 × 9,5d efter CIE-publ. 61 (blad 7004-91-2) (1)
ELEKTRISKE OG FOTOMETRISKE VÆRDIER
Nominelle
værdierVolt 6 12 24 12
Watt 5 5
Prøvespænding Volt 6,75 13,5 28,0
Målværdier Watt 5 7 5 ved
13,5 V
± % 10 10
Lysstrøm lm 50±% 2 0
Referencelysstrøm: 50 lm ved ca. 13,5 V
Det udsendte lys skal være hvidt.
(
1) Denne type er patentbeskyttet. ISO/CIE-bestemmelserne gælder.
(2) Største afvigelse i sideretningen af glødetrådens centrum i forhold til de to
på hinanden vinkelrette planer, der indeholder referenceaksen, og hvoraf det
ene indeholder aksen XX.
(3) Se tillæg 24.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 187
▼B
Tillæg 23
Eksempel på godkendelsesmærke
Ovennævnte godkendelsesmærke, der er påført en glødelampe, angiver, at
glødelampen er godkendt i Tyskland (e1) under godkendelsesnummer A3. Det
første bogstav i godkendelseskoden (0) angiver, at godkendelse er meddelt i
overensstemmelse med kravene i bilag IV til dette direktiv i dets oprindelige
affattelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 188
▼B
Tillæg 24
Glødetrådes lyscentrum og form
Medmindre andet er anført i lampens tekniske beskrivelse, gælder denne stan-
dard for bestemmelsen af forskellige glødetrådsformes lyscentrum, hvis
glødetråden er vist som et punkt i mindst én synsretning i lampens tekniske
beskrivelse.
Lyscentrets position afhænger af glødetrådens form.
Nr. Glødetrådens form Bemærkninger
1
 Når b > 1,5 h, må glødetrådens
akse ikke afvige mere end 15º
fra et plan, som er vinkelret på
referenceaksen.
2
 Gælder kun for glødetråde, som
kan indskrives i et rektangel,
hvor b > 3 h.
3
 Gælder for glødetråde, som kan
indskrives i et rektangel, hvor b
< 3 h, men hvor k < 2 h.
Siderne af det omskrevne rektangel i nr. 2 og 3 er henholdsvis parallelle med og
vinkelrette på referenceaksen.
Lyscentret er skæringspunktet for de stiplede linjer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 189
▼B
KAPITEL 3
UDRAGENDE DELE PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
LISTE OVER BILAG
BILAG I Forskrifter vedrørende udragende dele på to- og trehjulede motordrevne
køretøjer uden karrosseri …
Tillæg Prøvningsanordning og prøvningsbetingelser …
BILAG II Forskrifter vedrørende udragende dele på trehjulede motordrevne køretøjer
med karrosseri …
Tillæg Måling af fremspring og mellemrum …
BILAG III …Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj
for så vidt angår udragende dele …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så
vidt angår udragende dele …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 190
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PÅ TO- OG
TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER UDEN KARROSSERI
1. DEFINITIONER
I dette bilag forstås ved:
1.1. »Køretøjets ydre dele«, de dele af køretøjet, som i tilfælde af kollision
kan komme i berøring med ydre genstande.
1.2. »At strejfe«, at berøre på en sådan måde, at eventuelle kvæstelser som
følge deraf bliver overfladiske.
1.3. »At ramme«, at berøre på en sådan måde, at eventuelle kvæstelser som
følge deraf bliver alvorlige.
1.4. »Køretøjstype for så vidt angår udragende dele«, køretøjer, som ikke
udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til bl.a. form, stør-
relse, retning og hårdhed af køretøjets ydre dele.
1.5. »Krumningsradius«, radius »r« af den cirkelbue, der svarer nærmest til
rundingen af den pågældende del.
2. KRITERIER FOR AT SKELNE MELLEM AT STREJFE OG AT
RAMME
2.1. De dele af køretøjet, der berøres af prøvningsanordningen (jf. fig. A i
tillægget), når den føres hen langs køretøjet i overensstemmelse med
punkt 4.2, skal henføres til:
2.1.1. gruppe 1, hvis de strejfer prøvningsanordningen, eller
2.1.2. gruppe 2, hvis de rammer prøvningsanordningen.
2.1.3. For utvetydigt at kunne skelne mellem dele og komponenter af gruppe
1 og gruppe 2 skal prøvningsanordningen anvendes efter det princip,
der er vist i nedenstående figur:
3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
3.1. Uanset bestemmelserne i punkt 3.2 må der på ingen køretøjstypes ydre
forefindes udadvendende spidse eller skarpe dele eller fremspring, som
ved deres form, størrelse, retning eller hårdhed øger risikoen for, at en
person, der i forbindelse med en ulykke strejfes eller rammes af køre-
tøjet, pådrager sig kvæstelser, og for at disse kvæstelser bliver alvorlige.
3.2. Køretøjer skal konstrueres således, at de dele som andre trafikanter kan
komme i berøring med, opfylder bestemmelserne i punkt 5 og 6.
3.3. Udragende dele, som er omfattet af dette bilag, og som er fremstillet af
gummi eller blødt plast med en Shore A-hårdhed på højst 60 eller
beklædt med sådant materiale, anses for at opfylde bestemmelserne i
punkt 5 og 6.
3.4. For motorcykel med sidevogn, gælder ovennævnte bestemmelser ikke
for mellemrummet mellem motorcyklen og sidevognen.
3.5. Knallert med pedaler behøver ikke at opfylde alle kravene i dette
direktiv for så vidt angår pedalerne. Producenten skal give den1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 191
▼B
myndighed, hvortil ansøgning om typegodkendelse for så vidt angår
udragende dele indsendes, oplysning om, hvilke krav der ikke er
opfyldt, og angive, hvorledes sikkerheden er tilvejebragt.
4. PRØVNINGSMETODE4.1.Prøvningsanordning og prøvningsbetingelser
4.1.1. Prøvningsanordningen skal se ud som vist i fig. A i tillæget.4.1.2. Køretøjet skal under prøvningen holdes lodret med begge hjul på vejen
i stillingen til kørsel ligeud. Styreapparatet skal frit kunne dreje inden
for sit normale aktionsfelt.
En menneskeattrap af percentil AM 50 eller en person med tilsvarende
fysiske kendetegn anbringes i normal kørestilling på køretøjet på en
sådan måde, at styreapparatets bevægelse ikke hindres.
4.2.Fremgangsmåde ved prøvningen
Prøvningsanordningen føres langs køretøjet fra dets forende til dets
bagende, idet styreapparatet (hvis prøvnignsanordningen kan komme i
berøring med det) derved drejer ud i yderstillingen. Prøvningsanord-
ningen skal hele tiden være i berøring med køretøjet (jf. fig. B i
tillæget). Prøvningen udføres på begge sider af køretøjet.
5. KRITERIER
5.1. Kriterierne i dette punkt gælder ikke for de dele, der er omfattet af
forskrifterne i punkt 6.
5.2. Bortset fra undtagelserne i punkt 3.3 gælder følgende minimumskrite-
rier:
5.2.1. For dele i gruppe 1:5.2.1.1. udragende flader:
— hjørners krumningsradius skal være mindst 3 mm
— kanters krumningsradius skal være mindst 0,5 mm
5.2.1.2. udragende spidser:
— spidsens diameter skal være mindst 10 mm
— krumningsradius i spidsens ende skal være mindst 2 mm.
5.2.2. For dele i gruppe 2:5.2.2.1. udragende flader:
— hjørners og kanters krumningsradius skal være mindst 2 mm.
5.2.2.2. udragende spidser:
— hvis spidsens diameter er mindre end 20 mm, skal dens længde
være mindre end halvdelen af diamteren
— hvis spidsens diameter er 20 mm eller derover, skal krumningsra-
dius i spidsens ende være mindst 2 mm.
6. SÆRLIGE FORSKRIFTER
6.1. Overkanten på vindskærm eller beskyttelsesskærm skal have en krum-
ningsradius på mindst 2 mm eller være beklædt med beskyttende
materiale i overensstemmelse med punkt 3.3.
6.2. Ender og yderkanter på håndgreb til kobling og bremse skal være
nærmest kugleformede og have en krumningsradius på mindst 7 mm.
6.3. Forskærmens forkant skal have en krumningsradius på mindst 2 mm.6.4. Er der på oversiden af brændstofbeholderen anbragt påfyldningsdæksel,
som føreren kan ramme ved kollision, må dets bagkant højst rage
15 mm op over den underliggende flade; overgangen til den underlig-
gende flade skal være udlignet eller dækslets kant skal være nærmest
kugleformet. Kan kravet om 15 mm ikke opfyldes, skal der træffes
andre arrangementer, såsom en beskyttelseskant bag påfyldningsstudsen
(se også nedenstående tegning).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 192
▼B
6.5. Tændingsnøglerne skal være forsynet med beskyttelseshætte. Denne
bestemmelse gælder ikke for nøgler, der kan nedfældes eller flugter
med overfladen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 193
▼B
Tillæg
Prøvningsanordning og prøvningsbetingelser
Fig. A
Fig. B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 194
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER VEDRØRENDE UDRAGENDE DELE PÅ TREHJU-
LEDE MOTORDREVNE KØRETØJER MED KARROSSERI
GENERELT
For trehjulede motordrevne køretøjer med karrosseri, som er beregnet til person-
transport, gælder forskrifterne i direktiv 74/483/EØF(1) om udragende dele på
motordrevne køretøjer (af klasse M1).
For trehjulede motordrevne køretøjer med karrosseri, som er beregnet til vare-
transport, gælder nedenstående forskrifter.
1. ANVENDELSESOMRÅDE
1.1. Bestemmelserne i dette bilag omfatter udragende dele foran førerhusets
bagvæg på køretøjer til varetransport, dog kun dele, der rager ud i
forhold til ydersiden som defineret nedenfor. Bestemmelserne gælder
hverken for udvendige førerspejle, monteringsanordninger hertil eller
udstyr som radioantenner og bagagebærere.
1.2. Formålet er at mindske risikoen for, at en person pådrager sig
kvæstelser ved at ramme køretøjets yderside ved en kollision, og for at
disse kvæstelser bliver alvorlige.
2. DEFINITIONER
I dette bilag forstås ved:
2.1. »Yderside«, den del af køretøjet, der befinder sig foran førerhusets
bagvæg som defineret i punkt 2.4, med undtagelse af bagvæggen selv,
og som bl.a. omfatter forhjulet eller forhjulene og efter omstændighe-
derne andre dele som forskærm(e) og kofanger(e).
2.2. »Køretøjstype for så vidt angår udragende dele«, køretøjer, som ikke
udviser væsentlige indbyrdes forskelle med hensyn til form, størrelse,
retning og hårdhed af køretøjets ydre dele.
2.3. »Førerhus«, den del af karrosseriet, som er beregnet til fører og passa-
gerer; hertil medregnes dørene.
2.4. »Førerhusets bagvæg«, den bageste del af ydersiden af førerhuset.
2.5. »Referenceplan«, et vandret plan, som går gennem centrum af det
lastede køretøjs forhjul, dog højst 50 cm over vejbanen.
2.6. »Gulvlinje«, en linje, der bestemmes således: En kegle af vilkårlig
højde med lodret akse og en topvinkel på 15º føres således rundt om
det lastede køretøjs ydre form, at den berører karrosseriets yderside så
lavt som muligt. Den linje, berøringspunkterne danner, er køretøjets
gulvlinje.
Ved bestemmelse af gulvlinjen ses der bort fra udstødningsrør, hjul og
afgænsede elementer med mekanisk funktion i forbindelse med under-
vognen, såsom understøtningspunkt for donkraft, fastgørelser for
hjulophæng og fastgørelsespunkter for slæbning og transport. Udskæ-
ringer ud for hjulene tænkes udfyldt med en flade, der flugter med den
tilstødende yderside. Ved bestemmelse af gulvlinjen regnes der med
yderkanten af karrosseripladen, skærmen eller skærmene og den udad-
vendende del af kofangerens tværsnit (hvis køretøjet er forsynet med
disse dele), alt efter den pågældende køretøjstype. I de tilfælde, hvor
der er mere end ét berøringspunkt, er det det nederste af dem, der
bestemmer gulvlinjen.
2.7. »Krumningsradius«, radius af den cirkelbue, der svarer nærmest til
rundingen af den pågældende del.
2.8. »Lastet køretøj«, køretøjet lastet med den største teknisk tilladte masse
fordelt på akslerne i henhold til producentens specifikationer.
3. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
3.1. Forskrifterne i dette bilag gælder ikke for de dele af køretøjets yderside,
der, når køretøjet er ulastet, og døre, vinduer, lemme m.v. er lukket:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 195
(1) EFT nr. L 266 af 2. 10. 1974, s. 4.
▼B
3.1.1. befinder sig uden for et område, der afgrænses opadtil af et vandret
plan 2 m over vejbanen og nedadtil — efter fabrikantens valg — enten
af referenceplanet i punkt 2.5 eller af gulvlinjen i punkt 2.6,
eller
3.1.2. er således anbragt, at de ikke under statiske forhold kan berøres af en
kugle med en diameter på 100 mm.
3.1.3. Udgøres dette områdes nedre grænse af referenceplanet, tages der lige-
ledes hensyn til de dele af køretøjet, som ligger under referenceplanet
mellem to lodrette planer, hvoraf det ene berører køretøjets yderflade,
og det andet ligger parallelt med det i en afstand af 80 mm mod køre-
tøjets indre fra det punkt, hvor referenceplanet tangerer køretøjets
karrosseri.
3.2. Køretøjets yderside må ikke have udadvendende dele, der kan gribe fat
i fodgængere, cyklister eller motorcyklister.
3.3. Ingen af genstandene i punkt 4 må have nogen udadvendende spidse
eller skarpe dele eller fremspring, som ved deres form, størrelse, retning
eller hårdhed øger risikoen for, at en person, der i forbindelse med en
ulykke strejfer eller rammer køretøjets yderside, pådrager sig
kvæstelser, og for at disse kvæstelser bliver alvorlige.
3.4. Fremspring på køretøjets yderside med en Shore A-hårdhed på højst 60
kan have en krumningsradius, der er mindre end værdierne i punkt 4.
3.5. Hvis en udragende del som en undtagelse fra kravene i punkt 4 har en
krumningsradius på under 2,5 mm, skal den være dækket af en
afskærmning, der opfylder kravene i punkt 3.4.
4. SÆRLIGE FORSKRIFTER
4.1.Ornamenter, handelssymboler, bogstaver og tal i handelsmærker
4.1.1. Ornamenter, handelssymboler, bogstaver og tal i handelsmærker må
ikke have nogen krumningsradius under 2,5 mm. Dette krav gælder
ikke dele, der rager mindre end 5 mm ud fra den omgivende flade og
ikke har nogen udadvendende skarpe kanter.
4.1.2. Ornamenter, handelssymboler, bogstaver og tal i handelsmærker, der
rager mere end 10 mm ud fra den omgivende flade, skal give efter, gå
af eller bøjes til side ved påvirkning med en kraft på 10 daN på det
yderste punkt i en hvilken som helst retning omtrent parallel med den
flade, de er monteret på.
Kraften på 10 daN frembringes med et fladt stempel med en diameter
på højst 50 mm. I mangel heraf benyttes en tilsvarende metode. De
dele, der bliver tilbage, når et ornament har givet efter, er gået af eller
er bøjet til side, må ikke rage mere end 10 mm ud og må ikke have
spidse eller skarpe kanter.
4.2.Lygtekranse og »kasketskygger«
4.2.1. På lygter er »kasketskygger« og fremspringende lygtekranse tilladt, hvis
de ikke rager mere end 30 mm ud fra lygtens gennemsigtige yderflade,
og hvis de overalt har en krumningsradius på mindst 2,5 mm.
4.2.2. Lygter, der kan bortklappes, skal opfylde kravene i punkt 4.2.1, såvel i
brugsstilling som i bortklappet stilling.
4.2.3. Forskrifterne i punkt 4.2.1 gælder ikke for lygter, som er forsænket i
karrosseriet, eller som karrosseriet rager ud over, når karrosseriet
opfylder kravene i punkt 3.2.
4.3.Gitre
Gitterdele skal have en krumningsradius på
— mindst 2,5 mm, hvis afstanden mellem de tilstødende dele er større
end 40 mm
— mindst 1 mm, hvis afstanden er 25 til 40 mm— mindst 0,5 mm, hvis afstanden er mindre end 25 mm.
4.4.Forrude- og lygteviskere/-vaskere
4.4.1. Ovennævnte anordninger skal være således monteret, at viskerarmen er
dækket af en afskærmning med en krumningsradius på mindst 2,5 mm
og med et areal på mindst 150 mm
2målt på et snitplan højst 6,5 mm fra
det mest fremspringende punkt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 196
▼B
4.4.2. Dyserne på forrudevasker og lygtevasker skal have en krumningsradius
på mindst 2,5 mm. Rager de mere end 5 mm ud, skal de udadvendende
kanter være glatslebne.
4.5.Skærm (hvis en sådan er monteret)
Hvis forskærmen er den forreste del af køretøjet i forhold til førerhuset,
skal dens komponenter være således udformet, at alle stive udadven-
dende flader har en krumningsradius på mindst 5 mm.
4.6.Kofangere (hvis sådanne er monteret)
4.6.1. Forreste kofangers ender skal være bøjet ind mod karrosseriets yderside.4.6.2. Forreste kofanger skal være således udformet, at alle stive udadven-
dende flader har en krumningsradius på mindst 5 mm.
4.6.3. Udstyr som trækkroge og spil må ikke rage længere frem end kofange-
rens forreste flade. Spil kan dog rage længere frem end kofangerens
forreste flade, hvis de er dækket af en passende afskærmning med en
krumningsradius på mindst 2,5 mm, når de ikke er i brug.
4.6.4. Forskrifterne i punkt 4.6.2 gælder hverken for dele af eller i kofangeren
eller for komponenter, der indgår i kofangeren, og som har et frem-
spring på mindre end 5 mm. Kanter på anordninger med et fremspring
på mindre end 5 mm skal være glatslebne. For anordninger, der er fast-
gjort på kofangeren, og som er omfattet af andre punkter i dette bilag,
gælder de særlige forskrifter deri.
4.7.Håndtag, hængsler og trykknapper på døre, for- og bagklap og
lemme samt indstigningsgreb
4.7.1. Fremspringet må højst være 30 mm for trykknapper, 70 mm for indstig-
ningsgreb og motorhjelmshåndtag og 50 mm for de øvrige dele. De skal
have en krumningsradius på mindst 2,5 mm.
4.7.2. Hvis sidedørenes håndtag er drejehåndtag, skal de opfylde et af
følgende krav:
4.7.2.1. hvis de drejes parallelt med dørens plan, skal den åbne ende af
håndtaget vende bagud. Denne ende skal være bøjet ind mod dørens
plan bag en afskærmning eller i en fordybning;
4.7.2.2. hvis de drejes udad i en retning, der ikke er parallel med dørens plan,
skal de i lukket stilling befinde sig bag en afskærmning eller i en
fordybning. Den åbne ende skal enten vende bagud eller nedad.
Håndtag, der ikke opfylder sidstnævnte krav, kan dog godkendes, hvis:
— de er forsynet med en selvstændig tilbagetrækningsmekanisme
— de har et fremspring på højst 15 mm, i tilfælde af at tilbagetræ-
kningsmekanismen ikke virker
— de i åben stilling har en krumningsradius på mindst 2,5 mm (dette
krav behøver ikke at opfyldes, hvis fremspringet er mindre end5 mm i den mest åbne stilling; i så fald skal hjørnerne på de udad-
vendte dele være glatslebne)
— arealet af den åbne endes overflade ikke er under 150 mm
2, målt
mindre end 6,5 mm fra det mest fremspringende foranliggende
punkt.
4.8.Sidevendte luft- og regnprelplader samt tilsmudsningshindrende
luftprelplader ved vinduerne
Kanter, der kan dreje udad, skal have en krumningsradius på mindst
1 mm.
4.9.Karrosserikanter
Karrosserikanter er tilladt, såfremt de er forsynet med passende
afskærmning enten med en krumningsradius på mindst 2,5 mm eller af
et materiale, der opfylder kravene i punkt 3.4.
4.10.Hjulmøtrikker, navkapsler og beskyttelsesanordninger
4.10.1. Hjulmøtrikker, navkapsler og beskyttelsesanordninger må ikke have
nogen fremspring i form af finner.
4.10.2. Ved kørsel lige ud må, med undtagelse af dækket, ingen del af hjulet,
som befinder sig over det vandrette plan gennem omdrejningsaksen,
rage længere ud end den lodrette projektion i vandret plan af karrosse-
ripladens kant over hjulet. Det kan dog tillades, at afskærmningen på
hjulmøtrikker eller nav rager længere ud end den lodrette projektion af
nævnte kant, hvis dette er funktionsmæssigt begrundet, forudsat at over-
fladen af den udragende del har en krumningsradius på mindst 5 mm,1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 197
▼B
og at fremspringet i forhold til den lodrette projektion af karrosseripla-
dens kant ikke overstiger 30 mm.
4.10.3. Hvis møtrikker og bolte rager længere ud end projektionen af dækkets
yderside (den del af dækket, der befinder sig over et vandret plan
gennem hjulets omdrejningsakse), skal der monteres en eller flere
afskærmninger, der opfylder forskrifterne i punkt 4.10.2.
4.11.Understøtningspunkter for donkraft og udstødningsrør
4.11.1. Eventuelle understøtningspunkter for donkraft og udstødningsrør må
ikke rage længere ud end 10 mm i forhold til den lodrette projektion
af enten gulvlinjen eller skæringslinjen mellem referenceplanet og køre-
tøjets yderside.
4.11.2. Uanset disse forskrifter kan et udstødningsrør have et fremspring på
mere end 10 mm, såfremt dets kanter er således afrundet, at de har en
krumningsradius på mindst 2,5 mm.
4.12. Fremspring og afstand måles i overensstemmelse med forskrifterne i bi-
laget.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 198
▼B
Tillæg
Måling af fremspring og mellemrum
1. METODE TIL BESTEMMELSE AF, HVOR LANGT EN DEL, DER ER
MONTERET PÅ OVERFLADEN, RAGER UD
1.1. Hvor langt en del, der er monteret på en konveks plade, rager ud, kan
bestemmes enten direkte eller med henvisning til en tegning af et passende
snit af den pågældende del som monteret.
1.2. Hvis det ikke ved en simpel måling kan bestemmes, hvor langt en del, der
er monteret på en ikke konveks plade rager ud, defineres fremspringet somdet største udsving i afstanden fra centrum af en kugle med en diameter på
100 mm til pladens nominelle kontur, når kuglen førens hen over delen i
konstant berøring med denne. Der er vist et eksempel på denne metode i
figur 1.
1.3. For indstigningsgreb måles fremspringet i forhold til et plan gennem fast-
gørelsespunkterne.
Der er vist et eksempel i figur 2.
2. METODE TIL BESTEMMELSE AF, HVOR LANGT LYGTEKRANSE
OG »KASKETSKYGGER« RAGER UD
2.1. Fremspringet i forhold til lygtens ydre overflade er den vandrette afstand
mellem berøringspunkterne for en kugle med en diameter på 100 mm, jf.
figur 3.
3. METODE TIL BESTEMMELSE AFMELLEMRUM I ET GITTER
3.1. Mellemrum i et gitter bestemmes som afstanden mellem to planer, der hver
går gennem et berøringspunkt for en kugle, og som begge står vinkelret på
en linie gennem berøringspunkterne. Der er vist eksempler på anvendelse af
denne metode i figur 4 og 5.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 199
▼B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 200
▼B
BILAG III
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 201
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 202
▼B
KAPITEL 4
FØRERSPEJLE TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Definitioner …
Tillæg Fremgangsmåde ved måling af krumningsradius »r« af førerspejlets over-
flade …
BILAG II Forskrifter for konstruktion og prøvning af førerspejle med henblik på
typegodkendelse …
Tillæg 1 Metode til måling af refleksionsevne …
Tillæg 2 Påskrifter — Typegodkendelse og mærkning af førerspejle …Tillæg 3 Oplysningsskema for en type førerspejl til to- og trehjulede motordrevne
køretøjer
Tillæg 4 Typegodkendelsesattest for førerspejl til to- eller trehjulede motordrevne
køretøjer
BILAG III Forskrifter for montering af førerspejle på køretøjer …Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motordrevet køretøj
for så vidt angår montering af førerspejl(e) …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så
vidt angår montering af førerspejl(e) …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 203
▼B
BILAG I
DEFINITIONER
1. Ved »førerspejl« forstås enhver anordning, der har til formål at give klart
udsyn bagud fra førerpladsen, med undtagelse af sammensatte optiske
systemer som periskoper.
2. Ved »indvendigt førerspejl« forstås en anordning som den i punkt 1 defi-
nerede, monteret indvendigt i køretøjets eventuelle kabine.
3. Ved »udvendigt førerspejl« forstås en anordning som den i punkt 1 defi-
nerede, beregnet til montering på en del af køretøjets yderside.
4. Ved »førerspejlstype« forstås førerspejle, der ikke afviger væsentligt fra
hinanden på følgende punkter:
4.1. dimensioner og krumningsradius af spejlets reflekterende flade;
4.2. førerspejlets konstruktion, form og materialer, herunder dets fastgørelse på
køretøjet.
5. Ved »førerspejlsklasse« forstås alle førerspejle, der har visse egenskaber
eller funktioner til fælles. De klassificeres således:
klasse I: indvendige førerspejle,
klasse L: udvendige førerspejle, såkaldte »hovedspejle«.
6. Ved »r« forstås gennemsnitsværdien af overfladens krumningsradier, målt
efter den i tillæg 1, punkt 2, beskrevne metode.
7. Ved »hovedkrumningsradier i et punkt af den reflekterende overflade«
forstås værdier opnået med det i tillæg 1 beskrevne apparatur, målt på
den storcirkelbue af den reflekterende overflade, der går gennem denne
overflades centrum og ligger i et lodret plan (ri), og på den storcirkel i
det vandrette plan, der er vinkelret herpå (r ′i).
8. Ved »krumningradius i et punkt af den reflekterende overflade« forstås
det aritmetiske gennemsnit af hovedkrumningsradierne riog r′i:
rp¼riþr0
i
2
9. Ved »den reflekterende overflades centrum« forstås tyngdepunktet af den
synlige del af den reflekterende overflade.
10. Ved »krumningsradius af spejlets bestanddele« forstås radius c af den
cirkelbue, der kommer den afrundede form af den pågældende del
nærmest.
11. Ved »køretøjstype hvad angår førerspejle« forstås motordrevne køretøjer,
som ikke udviser væsentlige forskelle fra hinanden på følgende punkter:
11.1. egenskaber ved køretøjet, som kan nedsætte udsynet og have indvirkning
på monteringen af førerspejlene
11.2. placering og typer af påbudte og eventuelle tilladte førerspejle.
12. Ved »førerens synsudgangspunkter« forstås to punkter, der ligger i en
afstand af 65 mm fra hinanden og i en højde af 635 mm lodret over det
punkt R på førersædet, som er defineret i tillægget til dette bilag. Den
rette linje mellem de to punkter skal være vinkelret på køretøjets midter-
plan i længderetningen. Midten af linjestykket mellem de to
synsudgangspunkter skal ligge i det lodrette plan i længderetningen, der
går gennem førersædets midtpunkt, således som det er defineret af fabri-
kanten.
13. Ved »ambiokulart syn« forstås det samlede synsfelt, som fås ved sammen-
lægning af de monokulare felter for højre og venstre øje (se nedenstående
figur).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 204
▼B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 205
▼B
Tillæg
Fremgangsmåde ved måling af krumningsradius »r« af førerspejlets reflek-
terende overflade
1. MÅLINGER
1.1.Apparatur
Der anvendes et såkaldt sfærometer, som er beskrevet i figur 1.
1.2.Målepunkter
1.2.1. Måling af hovedkrumningsradier sker i tre punkter beliggende så nær som
muligt ved en tredjedel, halvdelen og to tredjedele af den storcirkelbue på
den reflekterende overflade, som går gennem denne overflades centrum
og ligger i et lodret plan, eller den storcirkelbue, som går gennem denne
overflades centrum og ligger i et vandret plan, såfremt sidstnævnte bue er
længere.
1.2.2. Er det på grund af den reflekterende overflades dimensioner ikke muligt
at foretage de målinger, der er beskrevet i punkt 7, kan de tekniske tjene-
ster, som varetager målingerne, dog foretage målingerne under dette
punkt i to retninger vinkelret på hinanden, der ligger så tæt som muligt
på de ovenfor foreskrevne.
2. BEREGNING AFKRUMNINGSRADIUS »r«
»r«, målt i mm, beregnes efter formlen:
r¼rp1þrp2þrp3
3
hvor
rp1= krumningsradius i første målepunkt
rp2= krumningsradius i andet målepunkt og
rp3= krumningsradius i tredje målepunkt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 206
▼B
Fig. 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 207
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR KONSTRUKTION OG PRØVNING AF FØRE-
RSPEJLE MED HENBLIK PÅ TYPEGODKENDELSE
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
1.1. Ethvert førerspejl skal være indstilleligt.1.2. Den reflekterende flades yderkant skal være anbragt i et beskyttende
hus (skål etc.), der i omkredsen i ethvert punkt på randen skal have en
»c«-værdi på mindst 2,5 mm. Såfremt den reflekterede overflade
rager uden for huset, skal krumningsradius »c« af den del af randen,
som rager uden for huset, være mindst 2,5 mm, og den reflekterende
flade skal kunne trykkes tilbage i huset under påvirkning af en kraft
på 50 N, der angriber i det punkt, der rager længst uden for huset i
vandret retning, omtrent parallelt med køretøjets midterplan i længde-
retningen.
1.3. Når førerspejlet monteres på en plan flade, skal samtlige dele af føre-
rspejlet i alle anordningens indstillinger, samt alle de dele af
anordningen, der stadig sidder fast på holderen efter udførelse af den
i punkt 4.2 beskrevne prøve, have en krumningsradius »c« på mindst
2,5 mm, såfremt de pågældende dele i statisk tilstand kan berøres af
en kugle med en diameter på henholdsvis 175 mm (for indvendige
førerspejle) og 100 mm (for udvendige førerspejle).
1.3.1. De i punkt 1.3 anførte krav til krumningsradius behøver ikke at være
opfyldt for kanter af fastgørings- eller blindhuller med en diameter
eller største diagonal på under 12 mm, forudsat at disse er stumpe.
1.4. Førerspejlets fastgøring på køretøjet skal være udformet således, at en
cylinder med en radius på 50 mm, der som akse har den eller en af de
vippe- eller rotationsakser, som anordningen drejer om i tilfælde af
stødpåvirkning, i det mindste delvis skærer den overflade, hvorpå
anordningen er monteret.
1.5. De i punkt 1.2 og 1.3 omhandlede dele af udvendige førerspejle
behøver ikke at opfylde de relevante forskrifter, såfremt de er udført
i et materiale med en Shore A-hårdhed på højst 60.
1.6. Såfremt de i punkt 1.2 og 1.3 omhandlede dele af indvendige føre-
rspejle er udført i et materiale med en Shore A-hårdhed på under 50,
er de kun omfattet af bestemmelserne i punkt 1.2 og 1.3 for så vidt
angår holderne.
2. DIMENSIONER2.1. Indvendige førerspejle (klasse I)
Den reflekterende flade skal have sådanne mål, at der deri kan
indskrives et rektangel, hvis ene side er 40 mm, og hvis anden side
er »a«, idet
a¼150 mm /C2
1
1þ1000
r
2.2. Udvendige førerspejle, såkaldte »hovedspejle« (klasse L)
2.2.1. Den reflekterende flade skal opfylde følgende krav med hensyn til
mindste mål:
2.2.1.1. dens areal skal være mindst 6900 mm2
2.2.1.2. for cirkulære spejle må diameteren ikke være under 94 mm2.2.1.3. for ikke cirkulære spejle skal der i den reflekterende flade kunne
indskrives en cirkel med en diameter på 78 mm.
2.2.2. Den reflekterende flade skal opfylde følgende krav med hensyn til
største mål:
2.2.2.1. for cirkulære spejle må diameteren ikke være over 150 mm2.2.2.2. for ikke cirkulære spejle skal den reflekterende overflade kunne
indskrives i et rektangel på 120 × 200 mm.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 208
▼B
3. REFLEKTERENDE FLADE OG REFLEKSIONSFAKTORER
3.1. Spejlets reflekterende flade skal være kuglekonveks.
3.2. »r«-værdien skal være mindst:3.2.1. 1200 mm for indvendige førerspejle (klasse I)
3.2.2. Gennemsnittet af »r«-værdien af den reflekterende flades krumnings-
radier må ikke være under 1000 mm og ikke over 1500 mm for
førerspejle af klasse L.
3.3. Den spejlende refleksionsfaktor må ikke være under 40 %, bestemt
efter metoden i tillæg 1. Har den reflekterende overflade to indstil-
linger (»dag« og »nat«), skal trafiksignalernes farver kunne
genkendes i dagstillingen. I natstillingen må den spejlende refleksi-
onsfaktor ikke være under 4 %.
3.4. Den reflekterende flade skal bevare de i punkt 3.3 foreskrevne egen-
skaber, også efter langvarig udsættelse for vejrliget under normal
brug.
4. PRØVER
4.1. Førerspejle prøves som beskrevet i punkt 4.2 og 4.3.
4.1.1. For udvendige førerspejle, hvor ingen del uanset den valgte indstilling
befinder sig mindre end 2 m over jorden ved køretøjets teknisk
tilladte totallast, behøver den i punkt 4.2 foreskrevne prøve ikke at
udføres.
Ovenstående undtagelse gælder ligeledes, når førerspejlenes monte-
ringsdele (fastgøringsplader, arme, kuglehoveder etc.) er placeret
mindre end 2 m over jorden og inden for køretøjets største bredde.
Denne bredde måles i det lodrette plan i tværretningen, der går
gennem førerspejlets laveste fastgøringsdele eller gennem et foranlig-
gende plan, hvis det medfører større største bredde.
I så fald skal der medfølge en beskrivelse, hvori det præciseres, at
førerspejlet skal monteres således, at placeringen af dets monterings-
dele er i overensstemmelse med det ovenfor beskrevne.
Når denne undtagelse udnyttes, skal armen på uudslettelig måde være
påført symbolet
, og det skal være anført på typegodkendelsesatte-
sten.
4.2. Slagprøve
4.2.1. Beskrivelse af prøveapparatet
4.2.1.1. Prøveapparatet består af et pendul, der kan svinge om to vandrette, på
hinanden vinkelrette akser, af hvilke den ene er vinkelret på det plan,
som indeholder pendulets udgangsposition.
I den ydre ende af pendulet findes en hammer i form af en hård kugle
med en diameter på 165 ± 1 mm, forsynet med en 5 mm tyk gummi-
belægning med en Shore A-hårdhed på 50.
Der skal forefindes en anordning til afmærkning af armens maksimale
udsvingsvinkel i startbanens plan.
En holder, fast monteret på pendulets stativ, tjener til fastgøring af
prøveemner under de i punkt 4.2.2.6 beskrevne anslagsforhold.
Fig. 1 viser prøveapparatets mål og konstruktionsdetaljer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 209
▼B
Fig. 1
4.2.1.2. Pendulets stødcentrum er sammenfaldende med centrum af den kugle,
der udgør hammeren. Afstanden »l« til omdrejningsaksen i startplanet
skal være 1 m ± 5 mm. Pendulets reducerede masse er mo= 6,8 ± 0,05 kg (sammenhængen mellem »mo« og pendulets totale
masse »m« og afstanden »d« fra pendulets tyngdepunkt til omdrej-
ningsaksen er givet ved forholdet
mo¼md
l).
4.2.2. Beskrivelse af prøven
4.2.2.1. Spejlet fastgøres på holderen som foreskrevet af anordningens fabri-
kant eller, efter omstændighederne, af køretøjsfabrikanten.
4.2.2.2. Indstilling af spejlet ved afprøvningen
4.2.2.2.1. Spejlet indstilles således på prøvestanden, at dets vandrette og lodrette
akser er i omtrent samme position som når spejlet monteres på et
køretøj som foreskrevet af ansøgeren.
4.2.2.2.2. Såfremt spejlet er indstilleligt i forhold til sin fod, skal afprøvnings-
stillingen være den, der er mest ugunstig for tilbagetrykning, inden
for de grænser for indstilling, der er foreskrevet af ansøgeren.
4.2.2.2.3. Såfremt spejlet er forsynet med anordning til fjernbetjening af dets
indstilling i forhold til foden, skal denne stilles således, at afstanden
mellem spejlhus og fod er kortest mulig.
4.2.2.2.4. Såfremt den reflekterende flade er bevægelig i spejlhuset, skal den
indstilles således, at dens øverste hjørne længst fra køretøjet rager
mest muligt ud i forhold til huset.
4.2.2.3. Med undtagelse af prøve 2 for indvendige førerspejle (se punkt
4.2.2.6.1) skal pendulet være i lodret stilling, og det vandrette og det
langsgående lodrette plan gennem hammerens centrum skal gå
gennem den reflekterende flades centrum, således som dette er defi-
neret i punkt 9 i bilag I. Pendulets langsgående svingningsretning
skal være parallel med køretøjets midterplan i længderetningen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 210
▼B
4.2.2.4. Når dele af spejlet under de i punkt 4.2.2.1 og 4.2.2.2 foreskrevne
indstillingsbetingelser begrænser hammerens opadgående bevægelse,
skal anslagspunktet forskydes vinkelret på den pågældende rotations-
eller svingningsakse.
Denne forskydning må ikke være større end strengt nødvendigt for
udførelse af prøven. Endvidere skal den begrænses:
— enten såleds, at kuglefladen, der begrænser hammeren, i det
mindste berører den i punkt 1.4 definerede cylinder
— eller således, at hammerens anslag sker i en afstand af mindst
10 mm fra kanten af den reflekterende flade.
4.2.2.5. Prøven består i, at hammeren falder fra en højde svarende til, at
pendulet er hævet i en vinkel på 60º fra lodret, og således at
hammeren rammer spejlet i det øjeblik, hvor pendulet har nået lodret
stilling.
4.2.2.6. Spejlene underkastes slagprøven under følgende forskellige betin-
gelser:
4.2.2.6.1. Indvendige førerspejle (klasse I)
Prøve 1: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 angivne, idet hammeren
rammer spejlet fra den reflekterende flades side.
Prøve 2: anslagspunktet er kanten af spejlets hus, idet anslaget sker i
en vinkel på 45º med den reflekterende flades plan og ligger i det
vandrette plan gennem denne flades centrum. Anslaget sker fra den
reflekterende flades side.
4.2.2.6.2. Udvendige førerspejle (klasse L)
Prøve 1: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 eller 4.2.2.4 angivne,
idet anslag sker fra den reflekterende flades side.
Prøve 2: anslagspunktet er det i punkt 4.2.2.3 eller 4.2.2.4 angivne,
idet anslag sker fra siden modsat den reflekterede flade.
4.3. Bøjeprøve på spejlets hus, monteret på armen
4.3.1. Beskrivelse af prøven
Spejlets hus anbringes vandret på en sådan måde, at de dele af
holderen, som kan indstilles, bliver holdt fast. I retningen af husets
største dimension blokeres den ende, der er nærmest fastgørings-
punktet på armens indstillelige anordning, med et 15 mm bredt stift
stop i hele husets bredde.
Ved den anden ende anbringes et stop, der er identisk med det
ovenfor beskrevne, på huset, således at den foreskrevne prøvebelast-
ning kan påføres denne ende (fig. 2).
Huset kan fastgøres i enden modsat den, hvor kraften påføres, i stedet
for at blokeres som vist i fig. 2.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 211
▼B
Fig. 2
Eksempel på apparat til bøjeprøve på førerspejle
4.3.2. Der påføres en prøvebelastning på 25 kg i et minut.
5. PRØVERESULTATER
5.1. Under de i punkt 4.2 foreskrevne prøver skal pendulet fortsætte sin
bevægelse, således at armens projektion på startplanet danner en
vinkel på mindst 20º med lodret.
Denne vinkel skal måles med en nøjagtighed på ± 1º.
5.1.1. Dette krav gælder ikke for førerspejle, som er fastgjort til vindspejlet
ved limning; disse skal, efter prøven, opfylde forskrifterne i punkt 5.2.
5.2. Såfremt der under de i punkt 4.2 foreskrevne prøver opstår brud på
holderen af førerspejle fastgjort til vindspejlet ved limning, må den
tilbageværende del ikke rage mere end 1 cm frem foran spejlets fod;
herudover skal punkt 1.3 være opfyldt efter udførelse af prøven.
5.3. Under de i punkt 4.2 og 4.3 foreskrevne prøver må der ikke opstå
brud på den reflekterende overflade. Dog kan det godkendes, at der
opstår brud på den reflekterende flade, såfremt en af følgende betin-
gelser er opfyldt:
5.3.1. brudstykkerne sidder fast i bunden af spejlets hus eller til en over-
flade, der er fast forbundet med denne; delvis løsning af glasset kan
dog tillades, forudsat at det rager mindre end 2,5 mm frem fra begge
sider af revnerne. Det kan tillades, at små splinter løsnes fra glassets
overflade i anslagspunktet
5.3.2. den reflekterende overflade skal være af splintfrit glas.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 212
▼B
Tillæg 1
Metode til måling af refleksionsevne
1. DEFINITIONER
1.1. CIE A lysstandard(1): farvemålingsstandard, der repræsenterer et sort
legeme ved T68= 2855,6 K.
1.2. CIE A standardlyskilde(1): gasfyldt wolfram-glødelampe med en farvetem-
peratur på ca. T68= 2855,6 K.
1.3. CIE 1931 standardiagttager for farvemåling(1): lysdetektor, hvis farve-
målingsegenskaber svarer til de trikrometiske spektralfordelingskompo-
nenterxðλÞ;yðλÞ;zðλÞ(se tabel).
1.4. CIE trikromatiske spektralfordelingskomponenter: trikromatiske kompo-
nenter i CIE-systemet (XYZ), monokromatiske elementer i et
isoeffektspektrum.
1.5. Fotopisk syn(1): det normale øjes syn, når det er adapteret til en luminans
på mindst nogle candela pr. kvadratmeter.
2. APPARATUR
2.1.Almindelige bestemmelser
Apparaturet skal omfatte en lyskilde, en holder til prøveemnet, en fotocelle
og en indikator (se fig. 1) samt anordninger til ophævelse af virkningen af
uvedkommende lys.
Fotocellen kan være forsynet med en Ulbrichtkugle for at lette målingen af
refleksionsfaktoren af ikke plane (konvekse) spejle (se fig. 2).
2.2.Lyskildens og fotocellens spektrale egenskaber
Lyskilden skal være en CIE A standardlyskilde forbundet med et optisk
system, der giver et næsten parallelt strålebundt. Brug af spændingsstabili-
sator anbefales for at opretholde stabil spændingstilførsel til lampen, mens
apparatet er i funktion.
Fotocellens spektralfølsomhed skal være proportional med CIE (1931) stan-
dardiagttagerens fotopiske lysstyrkefunktion (se tabel). Der kan også
anvendes enhver anden kombination af lyskilde, filter og fotocelle, som
tilsammen er ækvivalent med CIE A standardlyskilden og det fotopiske
syn. Såfremt fotocellen er forsynet med Ulbricht-kugle, skal kuglen indven-
digt være påført at lag mathvid (lysspredende) ikke-selektiv maling.
2.3.Geometriske betingelser
Det indfaldende lysbundt skal fortrinsvis danne en vinkel ( Θ)på
0,44 ±0,09 radian (25 ±5º) med normalen til prøvefladen; denne vinkel
må imidlertid aldrig overskride den øvre tolerancegrænse, dvs. 0,53 radian
eller 30º. Detektorens akse skal danne en vinkel ( Θ)lig den, det indfal-
dende lysbundt danner med den nævnte normal (se fig. 1). Ved sit indfald
til prøvefladen skal lysbundtets diameter være mindst 19 mm. Det reflekte-
rede lysbundt må ikke være bredere end fotocellens følsomme flade, må
ikke dække mindre end 50 % af denne flade og skal om muligt dække
samme del af fladen som det ved kalibrering af instrumentet anvendte
lysbundt.
Er fotocellen forsynet med Ulbricht-kugle, skal dennes diameter være
mindst 127 mm. Åbningerne i kuglen til prøveemnet og den indfaldende
lysstråle skal være tilstrækkelig store til, at den indfaldende og den reflek-
terede lysstråle kan passere helt. Fotocellen skal placeres således, at
hverken den indfaldende eller den reflekterede lysstråle falder direkte på
den.
2.4.Fotocelle/indikator-enhedens elektriske egenskaber
Den fotocelleeffekt, der registreres på indikatoren, skal være en lineær
funktion af den lysfølsomme flades lysstyrke. Der skal forefindes elektriske
og/eller optiske midler til nulstilling og kalibrering. Disse midler må1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 213
(1) Definitioner hentet fra publikationen CIE 50 (45), internationalt elektroteknisk glosa-
rium, gruppe 4, belysning.
▼B
hverken indvirke på instrumentets linearitet eller spektralegenskaber.
Nøjagtigheden af detektor/indikator-enheden skal være ± 2 % af fuldt
udslag og samtidig bedre end ± 10 % af den målte værdi efter den mindste
værdi.
2.5.Holder for prøveemnet
Indretningen skal give mulighed for placering af prøveemnet således, at
lyskildens og detektorens længdeakser krydser hinanden i den reflekterende
flades plan. Denne reflekterende flade kan befinde sig inden for prøvefører-
spejlet eller dettes to sider, alt efter om der er tale om et førerspejl med
første flade eller med anden flade eller et prismespejl af »flip«-typen.
3. FREMGANGSMÅDE
3.1.Direkte kalibrering
Ved direkte kalibrering benyttes luft som reference. Denne metode
anvendes på instrumenter, der er konstrueret således, at kalibrering er mulig
over 100 % af skalaen, idet detektoren rettes direkte ind i lysstrålens akse
(se fig. 1).
Metoden tillader, at man i visse tilfælde (f.eks. ved måling af flader med
ringe refleksionsevne) benytter et mellemliggende kalibreringspunkt
(mellem 0 og 100 % af skalaen). I så fald må der i lysvejen indskydes et
filter med neutral tæthed og kendt transmissionsfaktor, og kalibreringsan-
ordningen reguleres således, at indikatoren angiver en
transmissionsprocent, der svarer til det nævnte filter. Filteret skal være
fjernet, når målinger af refleksionsevne finder sted.
3.2.Indirekte kalibrering
Denne kalibreringsmetode benyttes til instrumenter, hvis lyskilde og
detektor befinder sig i en fast geometrisk konfiguration. Den kræver en
passende kalibreret og vedligeholdt refleksionsstandard. Denne standard
skal fortrinsvis være et plant førerspejl med refleksionsfaktor så nær som
muligt ved prøveemnernes.
3.3.Måling på plant førerspejl
Måling af refleksionsfaktor af plane førerspejle kan ske med instrumenter,
der arbejder med direkte eller indirekte kalibrering. Refleksionsfaktoren
aflæses direkte på instrumentets viserskive.
3.4.Måling på ikke plant (konvekst) førerspejl
Til måling af refleksionsfaktor af ikke plane (konvekse) førerspejle kræves
instrumenter af Ulbrichtkugletypen (se fig. 2). Hvis kuglens indikator med
et standardspejl med refleksionsfaktor E % giver neskalainddelinger, vil nxskalainddelinger med et ukendt spejl svare til en refleksionsfaktor X %givet ved:
X¼Enx
ne:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 214
▼B
Fig. 1:Oversigtsdiagram af apparatur til måling af refleksionsevne, med
angivelse af de to kalibreringsmetoder
Fig. 2: Oversigtsdiagram af apparatur til måling af refleksionsevne med
fotocelle med Ulbrichtkugle
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 215
▼B
Størrelsen af de trikromatiske spektralfordelingskomponenter CIE 1931 (1)
Denne tabel er et uddrag af CIE-publikation 50 (45) — (1970)
λ
pmxðλÞ yðλÞ zðλÞ
380 0,001 4 0,000 0 0,006 5
390 0,004 2 0,000 1 0,020 1
400 0,014 3 0,000 4 0,067 9
410 0,043 5 0,001 2 0,207 4
420 0,134 4 0,004 0 0,645 6
430 0,283 9 0,011 6 1,385 6440 0,348 3 0,023 0 1,747 1
450 0,336 2 0,038 0 1,772 1
460 0,290 8 0,060 0 1,669 2
470 0,195 4 0,091 0 1,287 6
480 0,095 6 0,139 0 0,813 0
490 0,032 0 0,208 0 0,465 2
500 0,004 9 0,323 0 0,272 0
510 0,009 3 0,503 0 0,158 2
520 0,063 3 0,710 0 0,078 2
530 0,165 5 0,862 0 0,042 2
540 0,290 4 0,954 0 0,020 3
550 0,433 4 0,995 0 0,008 7
560 0,594 5 0,995 0 0,003 9
570 0,762 1 0,952 0 0,002 1
580 0,916 3 0,870 0 0,001 7
590 1,026 3 0,757 0 0,001 1
600 1,062 2 0,631 0 0,000 8
610 1,002 6 0,503 0 0,000 3
620 0,854 4 0,381 0 0,000 2630 0,642 4 0,265 0 0,000 0
640 0,447 9 0,175 0 0,000 0
650 0,283 5 0,107 0 0,000 0
660 0,164 9 0,061 0 0,000 0
670 0,087 4 0,032 0 0,000 0
680 0,046 8 0,017 0 0,000 0
690 0,022 7 0,008 2 0,000 0
700 0,011 4 0,004 1 0,000 0
710 0,005 8 0,002 1 0,000 0
720 0,002 9 0,001 0 0,000 0
730 0,001 4 0,000 5 0,000 0
740 0,000 7 0,000 2(*) 0,000 0
750 0,000 3 0,000 1 0,000 0
760 0,000 2 0,000 1 0,000 0
770 0,000 1 0,000 0 0,000 01997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 216
(1) Tabellen er forkortet. Værdierne af xðλÞ;yðλÞogzðλÞer afrundet til fire decimaler.
▼B
λ
pmxðλÞ yðλÞ zðλÞ
780 0,000 0 0,000 0 0,000 0
(*) Ændret 1966 (fra 3 til 2).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 217
▼B
Tillæg 2
Påskrifter — Typegodkendelse og mærkning af førerspejle
1. PÅSKRIFTER
Førerspejle, der fremstilles til typegodkendelse, skal let læseligt og uudslet-
teligt være mærket med fabrikat eller handelsbetegnelse, og der skal være
tilstrækkelig plads til typegodkendelsesmærket; denne plads skal være
angivet på de tegninger, som bilægges ansøgningen om typegodkendelse.
2. TYPEGODKENDELSE
2.1. Sammen med ansøgning om typegodkendelse skal der medfølge fire føre-
rspejle: tre til prøvningerne og et, som opbevares af laboratoriet til
eventuel efterfølgende kontrol. Laboratoriet kan forlange yderligere eksem-
plarer udleveret.
2.2. Såfremt den i overensstemmelse med punkt 1 fremstillede førerspejlstype
opfylder forskrifterne i bilag II, meddeles der typegodkendelse, og der
tildeles et typegodkendelsesnummer.
2.3. Dette nummer må ikke tildeles nogen anden førerspejlstype.
3. MÆRKNING
3.1. Ethvert førerspejl, der er i overensstemmelse med en type, der er godkendt
efter dette kapitel, skal være påført typegodkendelsesmærke som beskrevet
i kapitel V i Rådets direktiv 92/61/EØFaf 30. juni 1992 om standardtype-
godkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer. Værdien »a«, der
bestemmer målene for rektanglet og for de bogstaver og tal, der indgår i
mærkningen, skal være mindst 6 mm.
3.2. Godkendelsesmærket suppleres af det ekstra symbol I eller L, der angiver
førerspejlstypens klasse. Dette symbol skal placeres i nærheden af
rektanglet, der omgiver bogstavet »c«, hvor som helst i forhold til dette.
3.3. Typegodkendelsesmærket og ekstrasymbolet skal anbringes på en af spej-
lets væsentlige bestanddele på en sådan måde, at det er uudsletteligt og let
læseligt, når spejlet er monteret på køretøjet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 218
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 219
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 220
▼B
BILAG III
FORSKRIFTER FOR MONTERING AF FØRERSPEJLE PÅ KØRE-
TØJER
1. PLACERING
1.1. Førerspejle skal være fastgjort på en sådan måde, at de fastholdes i en
stabil stilling under normale kørselsforhold for køretøjet.
1.2. For køretøjer uden karrosseri skal førerspejl(e) være således monteret
eller indstillet, at der er en afstand på mindst 280 mm fra centrum af
den reflekterende flade til køretøjets midterplan i længderetningen.
Før målingen skal styret indstilles til kørsel lige ud, og førerspejlet (-
spejlene) skal reguleres til deres normal brugsstilling.
1.3. Førerspejlene skal være placeret således, at føreren fra sit sæde ved
normal kørestilling har oversigt over kørebanen bagud og langs køre-
tøjets side (r).
1.4. De udvendige førerspejle skal være synlige gennem sideruden eller
gennem den del af forruden, som bestryges af vinduesviskerne.
1.5. Når køretøjer afprøves i chassis/førerhus tilstand, skal minimal og
maksimal karrosseribredde angives af fabrikanten og om nødvendigt
simuleres ved attrapplader under synsfeltafprøvningerne. Alle køre-
tøjs- og spejlkonfigurationer, som benyttes under afprøvningen, skal
opgives på EF-typegodkendelsesattesten for motordrevet køretøj for
så vidt angår montering af førerspejl(e) (se tillæg 2).
1.6. Det udvendige førerspejl, der er foreskrevet i førerens side, skal være
monteret således, at vinklen mellem køretøjets lodrette længdemidter-
plan og det lodrette plan, der går gennem spejlets centrum og midten
af det linjestykke på 65 mm der forbinder førerens synsudgangs-
punkter, ikke er større end 55º.
1.7. Førerspejle må ikke rage væsentlig mere uden for de ydre dele af
karrosseriet, end hvad der er nødvendigt for at opnå de synsfelter,
der er fastlagt i punkt 4.
1.8. Hvis den nedre kant af et udvendigt førerspejl er mindre end 2 meter
over jorden, når køretøjet er lastet til den maksimale tilladte total-
vægt, må dette førerspejl ikke rage mere end 0,20 m uden for
køretøjets største bredde målt uden førerspejl.
1.9. Under overholdelse af de betingelser, der er anført i punkt 1.7 og 1.8
kan de udvendige førerspejle rage ud over den tilladte maksimale
køretøjsbredde.
2. ANTAL2.1. Påbudt antal førerspejle på køretøjer uden karrosseri
KøretøjsklasseUdvendige hovedspejle
Klasse L
Knallert 1
Tohjulet motorcykel 2
Trehjulet motorcykel 21997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 221
▼B
2.2. Påbudt mindste antal førerspejle på køretøjer med karrosseri
KøretøjsklasseIndvendige føre-
rspejle
Klasse IUdvendige hovedspejle
Klasse L
Trehjulede knallerter
(herunder lette quadri-
cykler) og trehjulede
motorcykler1(1) 1 hvis der forefindes
indvendigt føre-
rspejl;
2 hvis der ikke fore-
findes indvendigt
førerspejl
(1) Indvendigt førerspejl er ikke påbudt, hvis betingelserne i punkt 4.1 om
synsfeltet ikke kan overholdes. I så fald er to udvendige førerspejle påbudt,
et på hver side af køretøjet.
2.3. Er der kun monteret ét udvendigt førerspejl, skal det være anbragt på
venstre side af køretøjet i medlemsstater med højrekørsel og på højre
side af køretøjet i medlemsstater med venstrekørsel.
2.4. Førerspejle af klasse I og III, som er typegodkendt i henhold til
bestemmelserne i direktiv 71/127/EØFom førerspejle på motorkøre-
tøjer, er også tilladt på knallerter og motorcykler.
2.5. Største antal tilladte udvendige førerspejle
2.5.1. For knallerter er det tilladt at montere et udvendigt førerspejl på den
modsatte side af den, hvor det påbudte spejl, jf. punkt 2.1, er
monteret.
2.5.2. For køretøjer med karrosseri er det tilladt at montere et udvendigt
førerspejl på den modsatte side af den, hvor det påbudte spejl, jf.
punkt 2.2, er monteret.
2.5.3. Førerspejlene i punkt 2.5.1 og 2.5.2 skal opfylde forskrifterne i dette
kapitel.
3. INDSTILLING
3.1. Førerspejle skal kunne indstilles af føreren fra dennes kørestilling. For
trehjulede køretøjer kan indstillingen foretages med lukket dør, idet
vinduet kan åbnes. Fastspænding i den ønskede stilling kan dog fore-
tages udefra.
3.2. Forskrifterne i punkt 3.1 gælder ikke førerspejle, som uden justering
kan føres tilbage i deres oprindelige stilling, efter at de er vippet
tilbage under påvirkning af et tryk.
4. SYNSFELT I FORHOLD TIL KARROSSERIET4.1. Indvendigt førerspejl
4.1.1. Indvendigt førerspejl (klasse I)
Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst et fladt, vandret
vejstykke, der ligger centreret omkring køretøjets lodrette midterplan i
længderetningen, strækker sig fra horisonten til en afstand af 60 m
bag køretøjet og har en bredde på 20 m (fig. 1).
4.2. Udvendigt førerspejl
4.2.1. Udvendige hovedspejle (klasse L og III)
4.2.1.1. Venstre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande med højre-
kørsel og højre udvendige førerspejle for køretøjer i lande med
venstrekørsel
4.2.1.1.1. Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst en 2,50 m bred
plan, vandret del af vejen, idet denne del af vejen begrænses til højre
(for køretøjer i lande med højrekørsel) eller venstre (for køretøjer i
lande med venstrekørsel) af det plan, som er parallelt med køretøjets
lodrette midterplan i længderetningen og går gennem køretøjets
yderste venstre begrænsning (for køretøjer i lande med højrekørsel)
eller yderste højre begrænsning (for køretøjer i lande ved venstre-
kørsel), og idet denne del strækker sig fra 10 m bagved førerens
synsudgangspunkter og til horisonten (figur 2).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 222
▼B
4.2.1.2. Højre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande med højre-
kørsel og venstre sides udvendige førerspejle for køretøjer i lande
med venstrekørsel
4.2.1.2.1. Synsfeltet skal være således, at føreren kan se mindst en 4 m bred
plan, vandret del af vejen, begrænset til venstre (for køretøjer i lande
med højrekørsel) eller til højre (for køretøjer i lande med venstre-
kørsel) af et plan, som er parallelt med køretøjets lodrette midterplan
i længderetningen, og som går gennem det yderste højre punkt af
køretøjet (for køretøjer i lande med højrekørsel) eller yderste venstre
punkt (for køretøjer i lande med venstrekørsel), og idet den nævnte
del strækker sig fra 20 m bag ved førerens synsudgangspunkter og
til horisonten (se figur 2).
4.3. Hindringer
4.3.1. Indvendigt førerspejl (klasse I)
4.3.1.1. En formindskele af synsfeltet som følge af tilstedeværelsen af anord-
ninger som f.eks. nakkestøtter, solskærme, bagrudeviskere og
varmelegemer er tilladt, forudsat at alle disse anordninger tilsammen
ikke dækker mere end 15 % af det foreskrevne synsfelt.
4.3.1.2. Hindringen måles med nakkestøtterne i den nederste stilling, som
deres reguleringssystem giver mulighed for, og med solskærmene
bortklappet.
4.3.2. Udvendige førerspejle (klasse L og III)
I de ovenfor beskrevne synsfelter tages der ikke hensyn til hindringer
forårsaget af karrosseriet og visse dele deraf, såsom dørhåndtag,
markeringslygter, retningsviserblinklys, yderender af kofangere bagtil
samt dele til rengøring af de reflekterende overflader, såfremt alle
disse hindringer dækker mindre end 10 % af det foreskrevne synsfelt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 223
▼B
Figur 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 224
▼B
Figur 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 225
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 226
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 227
▼B
KAPITEL 5
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING FRA TO- OG TREHJULEDE MOTOR-
KØRETØJER
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Foranstaltninger mod luftforurening fra knallerter …
Tillæg 1 Type I-prøve …
— Undertillæg 1: Kørecyklus på funktionsprøvestand (type I-prøve)
…
— Undertillæg 2: Eksempel nr. 1 på system til opsamling af udstød-
ningsgas …
— Undertillæg 3: Eksempel nr. 2 på system til opsamling af udstød-
ningsgas …
— Undertillæg 4: Fremgangsmåde ved kalibrering af funktionsprøve-
stand …
Tillæg 2 Type II-prøve …BILAG II Foranstaltninger mod luftforurening fra to- og trehjulede motorykler …
Tillæg 1 Type I-prøve …
— Undertillæg 1: Kørecyklus i funktionsprøvestand ved type I-prøve
…
— Undertillæg 2: Eksempel nr. 1 på system til opsamling af udstød-
ningsgas …
— Undertillæg 3: Eksempel nr. 2 på system til opsamling af udstød-
ningsgas …
— Undertillæg 4: Fremgangsmåde ved kalibrering af dynamometer-
bremsens optagne effekt ved kørsel på vej med to-
og trehjulede motorcykler …
Tillæg 2 Type II-prøve …BILAG III Supplerende foranstaltninger mod synlig luftforurening fra to- og trehjulede
motorkøretøjer med motor med kompressionstænding …
Tillæg 1 Afprøvning ved konstant motorhastighed med fuld gas …Tillæg 2 Afprøvning ved fri acceleration …
Tillæg 3 Grænseværdier for prøver ved fastholdt omdrejningstal …
Tillæg 4 Specifikationer for opacimetre …Tillæg 5 Montering og anvendelse af opacimeter …
BILAG IV Specifikation for referencebrændstof …
BILAG V Oplysningsskema vedrørende en type to- eller trehjulet motorkøretøj for så vidt
angår begrænsning af luftforurening …
BILAG VI Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motorkøretøj for så vidt angår
begrænsning af luftforurening …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 228
▼B
BILAG I
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING FRA KNALLERTER1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Køretøjstype med hensyn til emission af forurenende luftarter fra
motoren«, knallerter som ikke frembyder indbyrdes forskelle,
navnlig på følgende væsentlige punkter:
1.1.1. ækvivalent svingmasse, bestemt ud fra referencemassen som fastlagt
i tillæg 1, punkt 5.2
1.1.2. knallertens og motorens specifikationer, som anført i bilag V.
1.2. »Referencemasse«, den køreklare knallerts egenmasse, tillagt en
standardmasse på 75 kg. Den køreklare knallerts egenmasse er total-
vægt af knallerten, når denne er ulastet og alle dens beholdere fyldt
op til mindst 90 % af deres maksimale kapacitet.
1.3. »Forurenende luftarter«, kulilte, kulbrinter og kvælstofoxider; sidst-
nævnte udtrykt som kvælstofdioxid-ækvivalent (NO
2).
2. PRØVNINGSBESTEMMELSER
2.1. Almindelige forskrifter
De dele af køretøjet, der kan have indflydelse på emissionen af
forurenende luftarter, skal være således udformet, konstrueret og
anbragt, at køretøjet under normale kørebetingelser, uanset de vibra-
tioner det kan blive udsat for, opfylder kravene i dette bilag.
2.2. Beskrivelse af prøverne
2.2.1. Knallerten underkastes type I- og type II-prøver som beskrevet i det
følgende.
2.2.1.1. Type I-prøve (kontrol af den gennemsnitlige emission af forure-
nende luftarter i byområder med tæt trafik)
2.2.1.1.1. Knallerten anbringes i en funktionsprøvestand med bremse og
svinghjul. Der gennemføres en uafbrudt afprøvning af en varighed
på i alt 448 sek., bestående af 4 cyklusser.
Hver cyklus består af syv prøveafsnit (tomgang, acceleration,
konstant hastighed, retardation …). Under afprøvningen fortyndes
udstødningsgassen med luft, så blandingens volumenhastighed er
konstant. Af den således fortyndede gasblanding skal under prøven:
— en prøve opsamles i en sæk ved konstant volumenhastighed for
efterfølgende bestemmelse (gennemsnit for prøven) af koncen-
trationen af kulilte, uforbrændte kulbrinter og kvælstofoxider
— det totale rumfang bestemmes.
Ved prøvens afslutning bestemmes den faktisk tilbagelagte afstand
ved hjælp af omdrejningstælleren på prøvestandens ruller.
2.2.1.1.2. Afprøvningen skal gennemføres efter den i tillæg 1 beskrevne frem-
gangsmåde. Gassen opsamles og analyseres efter de anførte
metoder.
2.2.1.1.3. Prøven skal gennemføres tre gange, dog med forbehold af det i
punkt 2.2.1.1.4 anførte. Ved hver prøve skal den målte masse af
kulilte, kulbrinter og kvælstofoxider være mindre end grænseværdi-
erne i nedenstående tabel.
Typegodkendelse og produktionens overens-
stemmelse
EtaperCO
(g/km)
L1HC + NOx(g/km)
L2
24 måneder efter
vedtagelsen af dette
direktiv(1)6(1)3 (1)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 229
▼B
Typegodkendelse og produktionens overens-
stemmelse
EtaperCO
(g/km)
L1HC + NOx(g/km)
L2
36 måneder efter
iværksættelsen af den
første etape(1)1(2) 1,2
(1) For trehjulede knallerter og lette quadricykler ganges grænseværdierne
for CO og HC + NOxmed 2.
(2) For trehjulede knallerter og lette quadricykler er grænseværdien for CO
3,5 g/km.
2.2.1.1.3.1. For hvert af ovenstående forurenende stoffer må en af de tre
målinger dog overstige den anførte grænseværdi med 10 %, forudsat
at den aritmetiske middelværdi af de tre resultater er lavere end
grænseværdien. Overskrides de anførte grænseværdier for flere
forurenende stoffer, er det ligegyldigt, om dette sker ved samme
prøve eller ved forskellige prøver.
2.2.1.1.4. Antallet af prøver, der er foreskrevet i punkt 2.2.1.1.3, kan
nedsættes under nedenstående forudsætninger, idet V1betegner
resultatet af den første prøve og V2resultatet af den anden prøve
for hvert af de forurenende stoffer, der er anført i punkt 2.2.1.1.3:
2.2.1.1.4.1. er V1≤0,70L for hvert af de forurenende stoffer, kræves kun én
prøve udført
2.2.1.1.4.2. er V1≤0,85L for hvert af de forurenende stoffer, men V1> 0,70L
for mindst ét af de forurenende stoffer, kræves kun to prøver udført.
Herudover kræves, at V1+V2< 1,70 og V2<L .
2.2.1.2. Type II-prøve (kontrol af emissionen af kulilte og uforbrændte
kulbrinter i tomgang)
2.2.1.2.1. Den emitterede masse af kulilte og af uforbrændte kulbrinter måles i
tomgang i et minut.
2.2.1.2.2. Denne prøve gennemføres efter den i tillæg 2 beskrevne metode.
3. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
3.1. Ved kontrollen af produktionens overensstemmelse gælder bestem-
melserne i punkt 1 i bilag VI til Rådets direktiv 92/61/EØFaf 30.
juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motor-
drevne køretøjer.
3.1.1. Ved overensstemmelseskontrol med type I-prøven anvendes dog
følgende metode:
3.1.1.1. der udtages et køretøj fra serien, og det underkastes den prøve, der
er beskrevet i punkt 2.2.1.1. Grænseværdierne findes i tabellen i
punkt 2.2.1.1.3.
3.1.2. Hvis det køretøj, der kontrolleres, ikke opfylder betemmelserne i
punkt 3.1.1, kan producenten anmode om, at prøven udføres på enrække køretøjer fra serien, herunder det oprindeligt udtagne køretøj.
Antallet (n) af køretøjer fastsættes af producenten. På baggrund
heraf beregnes gennemsnittet (
x) af resultaterne for de kontrollerede
køretøjers emission af kulilte og den samlede emission af kulbrinter
og kvælstofoxider og køretøjernes standardafvigelse S.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 230
▼B
Produktionens overensstemmelse godkendes, hvis følgende betin-
gelse er opfyldt:
x+k·S ≤L(1)
hvorL er den i tabellen i punkt 2.2.1.1.3 anførte grænseværdi for emis-
sion af kulilte og for de samlede emissioner af kulbrinter og
kvælstofoxider;
k er den statistiske faktor, som afhænger af n og opgøres efter
nedenstående tabel:
N234567891 0
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279n1 11 21 31 41 51 61 71 81 9k 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
Hvis n≥20, er k ¼
0;860ﬃﬃﬃnp
4. GODKENDELSENS OMFANG
4.1. Køretøjstyper med en anden referencemasse
Godkendelsen kan udvides til også at omfatte køretøjstyper, der kun
adskiller sig fra den godkendte type for så vidt angår reference-
massen, såfremt referencemassen for den køretøjstype, for hvilken
der anmodes om udvidelse af godkendelsen, blot medfører anven-
delse af den opad eller nedad nærmestliggende ækvivalente
svingmasse.
4.2. Køretøjstyper med en anden totaludveksling
4.2.1. Den for en køretøjstype udstedte godkendelse kan på nedenstående
betingelser udvides til også at omfatte køretøjer, der kun adskiller
sig fra den godkendte type ved at have en anden totaludveksling.
4.2.1.1. For hver udveksling, der anvendes ved type I-prøven, skal forholdet
E¼V2/C0V1
V1
fastlægges,
idet V1og V2er hastigheden ved 1000 o/min for henholdsvis den
godkendte køretøjstype og den køretøjstype, for hvilken der
anmodes om udvidelse af godkendelsen.
4.2.2. Hvis E ≤8 % for hver udveksling, kan udvidelsen meddeles uden
gentagelse af type I-prøverne
4.2.3. Hvis E > 8 % for mindst én udveksling og E ≤13 % for alle
udvekslinger, skal type I-prøverne gentages; de kan dog gennem-
føres i et laboratorium, som fabrikanten med forbehold af de
kompetente myndigheders accept selv kan vælge. Prøvningsrap-
porten sendes til den tekniske tjeneste.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 231
(1)Xn
xi/C0x ðÞ2
S2¼i¼1
n
hvor xier et af de resultater, der er opnået for prøven n og
Xn
xi
x¼i¼1
n
▼B
4.3. Køretøjstyper med en anden referencemasse og en anden total-
udveksling
Den for en køretøjstype udstedte godkendelse kan udvides til også
at omfatte køretøjstyper, der kun adskiller sig fra den godkendte
type ved deres referencemasse og udveksling, såfremt forskrifterne
i punkt 4.1 og 4.2 er overholdt.
4.4. Trehjulede knallerter og lette quadricykler
Den for en tohjulet knallert udstedte godkendelse kan udvides til
også at omfatte trehjulede knallerter og lette quadricykler, hvis de
er udstyret med samme motor og udstødning og har samme trans-
mission, kun med en anden totaludveksling, såfremt
referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der anmodes om
udvidelse af godkendelsen, blot medfører anvendelse af den opad
eller nedad nærmestliggende ækvivalente svingmasse.
4.5. Udvidelser, der er meddelt i henhold til punkt 4.1 til 4.4, kan ikke
omfattes af yderligere udvidelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 232
▼B
Tillæg 1
Type I-prøve
(Kontrol af gennemsnitlig emission af forurenende luftarter i bykørsel med tæt
trafik)
1. INDLEDNING
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden ved gennemførelse af type I-
prøven, som er defineret i bilag I, punkt 2.2.1.1.
2. KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND MED DYNAMO-
METER
2.1. Beskrivelse af cyklus
Der skal gennemføres en kørecyklus i funktionsprøvestand, således
som angivet i nedenstående tabel, og som vist grafisk i undertillæg 1.
Kørecyklus i funktionsprøvestand
Prøveafsn.
nr.FunktionAcceleration Hastighed VarighedSamlet
varighed
(m/s2) (km/h) (s) (s)
1 Tomgang — — 8 8
2 Acceleration fuld gas 0—max
57/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150—
3 Konstant fart fuld gas max —
4 Retardation − 0,56 max—20 65
5 Konstant fart — 20 36 101
6 Retardation − 0,93 20—0 6 107
7 Tomgang — — 5 112
2.2. Almindelige forskrifter for gennemførelse af kørecyklus
Om nødvendigt gennemføres nogle indledende foreløbige cyklusser
for at bestemme den bedste måde at betjene speederen på, samt, om
fornødent, gearkassen og bremserne.
2.3. Brug af gearkassen
Gearkassen skal benyttes efter producentens anvisninger. Findes
sådanne ikke, skal følgende retningslinjer overholdes:
2.3.1. Manuel gearkasse
Ved en konstant hastighed på 20 km/h skal motorens omdrejningstal
så vidt muligt være mellem 50 og 90 % af det omdrejningstal, som
svarer til største effekt. Er dette muligt i to eller flere forskellige
gear, skal afprøvningen gennemføres i det højest mulige gear.
Under acceleration vælges det gear, som tillader størst acceleration.
Der skiftes til et højere gear, senest når motorens omdrejningstal har
nået 110 % af det omdrejningstal, som svarer til største effekt. Under
retardation skiftes til lavere gear, før motoren begynder at vibrere, og
senest når omdrejningstallet er aftaget til 30 % af det, som svarer til
største effekt. Under retardation må 1. gear ikke benyttes.
2.3.2. Automatisk gearkasse og momentomformer
Ved prøvningen skal indstillingen »drive« benyttes.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 233
▼B
2.4. Tolerancer
2.4.1. En afvigelse på ± 1 km/h fra den teoretiske hastighed kan tillades.
Ved overgang mellem to prøveafsnit tillades større hastighedsafvi-
gelser end de foreskrevne, såfremt varigheden af afvigelserne i det
enkelte tilfælde ikke overstiger 0,5 s.
Sker knallertens retardation hurtigere end foreskrevet uden brug af
bremserne, skal anvisningerne i punkt 6.2.6.3 følges.
2.4.2. En tolerance på 0,5 s over eller under den teoretiske varighed kan
tillades.
2.4.3. Tolerancerne for hastighed og tid skal kombineres som angivet i
undertillæg 1.
3. KNALLERT OG BRÆNDSTOF3.1. Afprøvningsknallerten
3.1.1. Knallerten skal fremstå i god mekanisk stand; den skal være tilkørt og
have kørt mindst 250 km inden prøvningen.
3.1.2. Udstødningssystemet må ikke have utætheder, som kan nedsætte den
opsamlede gasmængde; denne mængde skal være hele den mængde,
motoren afgiver.
3.1.3. Indsugningssystemets tæthed kan kontrolleres for at sikre, at karbure-
ringen ikke påvirkes af falsk luft.
3.1.4. Knallertens motor og betjeningsanordninger skal være indstillet efter
producentens forskrifter. Dette gælder navnlig tomgangsindstilling
(tomgangshastighed og udstødningens kulilteprocent), automatisk
chokerspjæld og system for rensning af udstødningsgassen.
3.1.5. Laboratoriet kan kontrollere, om knallertens ydeevne er i overens-
stemmelse med producentens specifikationer, om den er normalt
køredygtig, og navnlig om motoren kan kold- og varmstarte og kan
stå i tomgang uden at gå i stå.
3.2. Brændstof
Ved prøvningen skal et referencebrændstof anvendes, som overholder
specifikationerne i bilag IV. Sker motorens smøring gennem brænd-
stofblandingen, skal brændstoffet tilsættes den af producenten
foreskrevne mængde og kvalitet olie.
4. PRØVNINGSUDSTYR4.1. Funktionsprøvestand
Prøvestandens hovedspecifikationer skal være som følger:
— belastningskurve: prøvestanden skal, med en tolerance på ± 15 %,
fra en begyndelseshastigheden på 12 km/h kunne simulere moto-
rens effekt ved kørsel på vandret vej med en vindhastighed
omtrent lig nul.
Hvis ikke, skal den af dynamometerbremsen optagne effekt og
prøvestandens indre friktion (P
A) udgøre:
ved hastigheden 0 < V ≤12 km/h:
0≤PA≤kV123+5%k V123+5%PV50(1)
ved hastigheden V > 12 km/h:
PA=k V3±5%k V3±5%PV50(1)
(1) For en enkelt rulle med en diameter på 400 mm.
uden at være negativ; (kalibreringsmetoden skal være den i under-
tillæg 4 angivne)
— grundlæggende svingmasse: 100 kg— tillægsmasser(
1): 10 kg ad gangen1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 234
(1) Tillægsmasserne kan eventuelt erstattes af elektronisk udstyr, hvis det godtgøres, at det
giver samme resultat.
▼B
— rullen skal være forsynet med en omdrejningstæller som kan
nulstilles, og med hvilken den faktisk tilbagelagte afstand kan
måles.
4.2. Udstyr til opsamling af gassen
Anordningen til opsamling af gas skal omfatte nedenstående kompo-
nenter (se undertillæg 2 og 3):
4.2.1. en anordning som opsamler al den under prøvningen afgivne udstød-
ningsgas, samtidig med at der opretholdes atmosfæretryk ved
afgangen fra knallertens udstødningsrør
4.2.2. et tilslutningsrør, som forbinder anordningen til gasopsamling med
anordningen til udtagning af gasprøver. Tilslutningsrøret og opsam-
lingssystemet skal være af rustfrit stål eller et andet materiale, som
ikke ændrer sammensætningen af den opsamlede gas og er
modstandsdygtigt over for gassens temperatur
4.2.3. en anordning til indsugning af fortyndet gas. Denne anordning skal
sikre, at den indsugede mængde er konstant og tilstrækkelig stor til,
at al udstødningsgassen indsuges
4.2.4. en sonde, der er fastgjort udvendigt på anordningen til gasopsamling;
sonden skal ved hjælp af en pumpe, et filter og et flowmeter med
konstant volumenhastighed udtage en prøve af fortyndingsluften
under hele prøvningen
4.2.5. en sonde rettet mod den fortyndede gasstrøm: sonden skal, om
nødvendigt ved hjælp af et filter, et flowmeter og en pumpe, med
konstant volumenhastighed udtage en prøve under prøvningen. Den
minimale gasstrøm i ovennævnte prøveudtagningssystemer skal være
mindst 150 l/h
4.2.6. trevejshaner på ovennævnte prøveudtagningskredse, med hvilke
prøveudtagningsstrømmen enten kan ledes til atmosfæren eller til de
respektive opsamlingssække under prøvningen
4.2.7. tætte sække til opsamling af fortyndingsluft og fortyndet udstød-
ningsgas. Sækkene skal være upåvirkelige af de opsamlede gasser og
tilstrækkelig store til, at den normale prøveudtagningsstrøm ikke
afbrydes. Sækkene skal have automatisk lukning og skal hurtigt kunne
tilsluttes tætsluttende, dels til prøveudtagningssystemet, dels til analy-
sekredsen efter afprøvningen
4.2.8. der skal være mulighed for måling af det samlede gasvolumen, som
gennemstrømmer opsamlingsanordningen under prøvningen.
4.3. Analyseudstyr
4.3.1. Prøveudtagningssonden kan bestå af et prøveudtagningsrør, som
udmunder i opsamlingssækkene, eller et rør til tømning af disse
sække. Sonden skal være af rustfrit stål eller et andet materiale, som
ikke ændrer gassens sammensætning. Sonden og dens forbindelse med
analyseapparatet skal have omgivelsernes temperatur.
4.3.2. Analyseudstyret skal være af følgende type:
— ikke-dispersivt udstyr med infrarød absorption til kuliltebestem-
melse
— flammeioniserings-detektor til kulbrintebestemmelse— kemoluminiscensudstyr til kvælstofoxidbestemmelse.
4.4. Nøjagtighed af apparater og målinger
4.4.1. Da bremsen kalibreres ved en særskilt prøve (punkt 5.1), er det ikke
nødvendigt at angive funktionsprøvestandens nøjagtighed. Den totale
svingmasse af de roterende dele, herunder ruller og bremse (punkt
4.1), skal måles med en nøjagtighed på ± 5 kg.
4.4.2. Knallertens tilbagelagte afstand bestemmes efter det af rullen
gennemløbne antal omdrejninger; denne bestemmelse skal foretages
med en nøjagtighed på ± 10 m.
4.4.3. Knallertens hastighed bestemmes på grundlag af rullens rotationsha-
stighed; denne bestemmelse skal ske med en nøjagtighed på ± 1 km/
h ved hastigheder over 10 km/h.
4.4.4. Omgivelsernes temperatur skal måles med en nøjagtighed på ± 2 ºC.4.4.5. Atmosfæretrykket skal måles med en nøjagtighed på ± 0,2 kPa.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 235
▼B
4.4.6. Den omgivende lufts relative fugtighed skal måles med en nøjag-
tighed på ± 5 %.
4.4.7. Koncentrationen af forurenende luftarter skal bestemmes med en
nøjagtighed på ± 3 % uden hensyntagen til nøjagtigheden af prøveud-
tagningssystemet. Analysekredsens totale reaktionstid skal være under
1 min.
4.4.8. Gaskoncentrationen i kalibreringsgasser må ikke afvige mere end
± 2 % fra referenceværdien for hver af gasserne. For kulilte- og kvæl-
stofoxidmåling anvendes kvælstof til fortynding; for kulbrinter
(propan) anvendes luft til fortynding.
4.4.9. Køleluftens hastighed skal måles med en nøjagtighed på ± 5 km/h.
4.4.10. Der tillades en tolerance for varigheden af prøveudtagningen og
prøveafsnittene på ± 1 sek. De nævnte tider skal måles med en nøjag-
tighed på 0,1 s.
4.4.11. Totalt volumen af den fortyndede gas skal måles med en nøjagtighed
på ± 3 %.
4.4.12. Hastigheden af den totale gasstrøm og af prøveudtagningsstrømmene
må ikke udvise større variationer end ± 5 %.
5. FORBEREDELSE AF PRØVNINGEN5.1. Indstilling af bremsen
Bremsen indstilles således, at knallertens hastighed i prøvestanden
med fuld gas er lig knallertens tophastighed på vej med en tolerance
på ± 1 km/h. Denne tophastighed må ikke afvige mere end ± 2 km/h
fra den nominelle tophastighed, som er angivet af producenten. Er
knallerten forsynet med en anordning til regulering af den maksimale
hastighed på vej, skal der tages hensyn til denne anordning.
Bremsen kan indstilles ved brug af andre metoder, hvis producenten
godtgør, at det giver samme resultat.
5.2. Afpasning af de ækvivalente svingmasser efter knallertens trans-
latorisk bevægede masse
Svinghjulet(-ene) indstilles således, at den totale svingmasse svarer til
knallertens referencemasse, i overensstemmelse med grænserne i
nedenstående tabel:
Knallertens referencemasse
RM (kg)Ækvivalent svingmasse
(kg)
RM≤105 100
105 < RM ≤115 110
115 < RM ≤125 120
125 < RM ≤135 130
135 < RM ≤145 140
145 < RM ≤165 150
165 < RM ≤185 170
185 < RM ≤205 190
205 < RM ≤225 210
225 < RM ≤245 230
245 < RM ≤270 260
270 < RM ≤300 280
300 < RM ≤330 310
330 < RM ≤360 340
360 < RM ≤395 380
395 < RM ≤435 410
435 < RM ≤475 —1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 236
▼B
5.3. Køling af knallerten
5.3.1. Under hele prøvningen anbringes en hjælpeblæser foran knallerten,
således at en køleluftstrøm rettes mod motoren. Køleluftens strøm-
ningshastighed skal være 25 ± 5 km/h. Blæserens afgangsåbning skal
have et tværsnitsareal på mindst 0,2 m2, dens plan skal være vinkelret
på knallertens længdeakse, og den skal være placeret mellem 30 og
45 cm foran dens forhjul. Et apparat til måling af køleluftens lineære
hastighed anbringes midt i luftstrømmen 20 cm fra blæserens
afgangsåbning. Køleluftens hastighed skal så vidt muligt holdes
konstant over hele afgangsåbningens tværsnit.
5.3.2. Køling af knallerten kan også sikres på følgende måde: en luftstrøm
af varierende hastighed rettes mod knallerten. Blæseren reguleres
således, at når knallertens funktionshastighed er mellem 10 og 45 km/
h, er luftens afgangshastighed ved blæseren lig rullens ækvivalente
hastighed ± 5 km/h. Når rullens ækvivalente hastighed er under
10 km/h, kan køleluftens hastighed være nul. Blæserens afgangsåb-
ning skal have et tværsnitsareal på mindst 0,2 m2, og dens underkant
skal være mellem 15 og 20 cm over jorden. Åbningens plan skal være
vinkelret på knallertens længdeakse og skal være placeret mellem 30
og 45 cm foran dens forhjul.
5.4. Klargøring af knallerten
5.4.1. Umiddelbart inden den første prøve opvarmes knallertens motor ved
gennemførelse af fire på hinanden følgende testcyklusser, hver af en
varighed på 112 sek.
5.4.2. Dæktrykket skal være det af producenten anbefalede til normal kørsel
på vej. Er rullens diameter under 500 mm, kan dæktrykket dog øges
med 30 til 50 %.
5.4.3. Belastning af det drivende hjul: belastningen af det drivende hjul må
højst afvige ± 3 kg fra belastningen ved normal kørsel på vej med en
fører, som vejer 75 kg ± 5 kg, og som sidder opret på knallerten.
5.5. Kontrol af modtryk
5.5.1. Ved de indledende prøver skal det kontrolleres, at det af prøveudtag-
ningsapparaturet forårsagede modtryk ikke medfører afvigelser fra
atmosfæretrykket på mere end ± 0,75 kPa.
5.6. Indstilling af analyseapparaturet
5.6.1. Kalibrering af analyseapparaterne
Ved hjælp af flowmeteret og reguleringshanen på hver flaske, sendes
en mængde gas med et for apparatets funktion passende tryk ind i
analyseapparatet. Apparatet indstilles således, at det stabiliserer sig
på den værdi, som er anført på flasken med kalibreringsgas. Apparatet
indstilles ved hjælp af den mest koncentrerede kalibreringsgas, hvor-
efter dets kalibreringskurve optegnes ved hjælp af de forskellige
flasker med kalibreringsgas, som anvendes.
5.6.2. Apparaturets samlede reaktionstid
Den mest koncentrerede gas tilføres prøveudtagningssonden. Det
kontrolleres, at apparatet inden for et minut viser den angivne værdi,
der svarer til maksimalt udslag. Hvis denne værdi ikke nås, kontrol-
leres hele analysekredsen for utætheder.
6. FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING I PRØVESTAND
6.1. Særlige bestemmelser for gennemførelse af kørecyklus
6.1.1. Temperaturen i det lokale, hvor prøvestanden er opstillet, skal være
mellem 20 og 30 ºC under hele prøvningen.
6.1.2. Knallerten skal stå så vandret som muligt for at undgå en unormal
fordeling af brændstof eller motorolie.
6.1.3. Under prøvningen skal hastigheden optegnes som funktion af tiden,
således at korrektheden af de gennemførte cyklusser kan kontrolleres.
6.2. Start af motoren
6.2.1. Efter de indledende operationer på gasprøveudtagnings-, fortyndings-,
analyse- og måleapparaturet (se punkt 7.1), startes motoren ved brug1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 237
▼B
af de anordninger, som forefindes dertil: choker, startanordning osv.,
idet producentens anvisninger følges.
6.2.2. Samtidig med påbegyndelse af den første kørecyklus påbegyndes
prøveudtagning og måling af gennemstrømningen i sugeanordningen.
6.2.3. Tomgang
6.2.3.1. Manuel gearkasse
For at tillade normal acceleration indrykkes knallertens 1. gear, og der
kobles ud i 5 sekunder, før accelerationsfasen, som følger efter den
pågældende tomgangsperiode, påbegyndes.
6.2.3.2. Automatisk gearkasse og momentomformer
Gearvælgeren føres i position ved prøvens begyndelse. Har vælgeren
en position for henholdsvis by- og landevejskørsel, benyttes positi-
onen svarende til landevejskørsel.
6.2.4. Acceleration
Ved afslutningen af hver tomgangsperiode accelereres ved fuld
gasgivning, om nødvendigt ved brug af gearkassen, således at maksi-
malhastigheden nås hurtigst muligt.
6.2.5. Konstant hastighed
Prøveafsnittet med konstant maksimumshastighed gennemføres ved,
at der gives fuld gas indtil det efterfølgende prøveafsnit med retarda-
tion. I prøveafsnittet med konstant hastighed på 20 km/h skalspeederen så vidt muligt fastholdes i samme stilling.
6.2.6. Retardation
6.2.6.1. Alle retardationer foretages ved, at der lukkes fuldstændigt for gassen,
mens motoren forbliver tilkoblet. Ved 10 km/h frakobles motoren
manuelt, uden at gearskiftet røres.
6.2.6.2. Sker retardationen langsommere end fastlagt for den pågældende
køremåde, benyttes knallertens bremser, for at den foreskrevne cyklus
kan overholdes.
6.2.6.3. Sker retardationen hurtigere end fastlagt for den pågældende
køremåde, tilvejebringes overensstemmelse med den teoretiske cyklus
ved at indlægge en periode med tomgang i tilslutning til det følgende
prøveafsnit med tomgang. I så fald gælder punkt 2.4.3 ikke.
6.2.6.4. Ved slutningen af den anden retardationsperiode (standsning af knal-
lerten på rullen) sættes gearskiftet i frigear, og motoren tilkobles.
7. FREMGANGSMÅDE VED PRØVEUDTAGNING OG ANALYSE7.1. Prøveudtagning
7.1.1. Udtagning af gasprøver begynder, så snart prøvningen begynder som
nævnt i punkt 6.2.2.
7.1.2. Sækkene lukkes hermetisk, så snart de er fyldt.
7.1.3. Ved afslutningen af den sidste cyklus lukkes systemet til opsamling af
fortyndet udstødningsgas og af fortyndingsluft, og den af motoren
frembragte gas suges ud i atmosfæren.
7.2. Analyse
7.2.1. Gassen i hver sæk analyseres snarest og i alle tilfælde senest 20
minutter efter, at opfyldning af sækkene er begyndt.
7.2.2. Bliver sonden ikke i sækkene til stadighed, skal indtrængen af luft i
sækkene ved indføring af sonden og udslip af gas ved udtagning af
sonden undgås.
7.2.3. Analyseapparatet skal vise en stabil værdi inden for et minut efter, at
det er tilsluttet sækken.
7.2.4. Koncentrationerne af HC, CO og NO
xi prøverne med fortyndet
udstødningsgas og i sækkene med indsamlet fortyndingsluft
bestemmes på grundlag af de af apparatet viste eller optegnede
værdier, idet de pågældende kalibreringskurver benyttes.
7.2.5. Som gasindhold af hver af de forurenende gasser i den analyserede
gasblanding regnes den værdi, der aflæses, efter at måleapparatet har
stabiliseret sig.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 238
▼B
8. BESTEMMELSE AFMÆNGDEN AFEMITTEREDE F ORURE-
NENDE LUFTARTER
8.1. Massen af kulilte, der emitteres under prøvningen, bestemmes ved
hjælp af formlen:
COM¼1
S/C1V/C1dCO/C1COc
106
hvor:
8.1.1. COMer massen af kulilte, der er emitteret under prøvningen, i g/km
8.1.2. S er den faktisk tilbagelagte afstand beregnet som det totale antal
omdrejninger, aflæst på omdrejningstælleren, ganget med rullens
omkreds. Distancen måles i km
8.1.3. dCOer massefylden af kulilte ved 0 ºC og 101,33 kPa (= 1,250 kg/m3)
8.1.4. COcer den volumetriske koncentration i ppm af kulilte i den fortyn-
dede gas, korrigeret for indholdet af forurenende stoffer i
fortyndingsluften:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.1.4.1. COeer kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndet gas
opsamlet i sæk Sa
8.1.4.2. COder kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndingsluft
opsamlet i sæk Sb
8.1.4.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 8.4
8.1.5. V er det totale volumen, udtrykt i m3/prøvning, af den fortyndede gas,
henført til standardbetingelserne 0 ºC (273 ºK) og 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101 ;33/C1Tpþ273 ðÞ
hvor:
8.1.5.1. Vo er det af pumpen P1transporterede gasvolumen pr. omdrejning,
udtrykt i m3/omdr.; dette volumen afhænger af trykforskellen mellem
pumpens suge- og trykside
8.1.5.2. N er det antal omdrejninger, pumpen har gennemløbet under afprøv-
ningens fire prøveafsnit
8.1.5.3. Pa er atmosfæretrykket i kPa8.1.5.4. Pi er gennemsnitsstørrelsen af undertrykket i indgangstværsnittet af
pumpen P
1i kPa
8.1.5.5. Tp er temperaturen af den fortyndede gas, målt i indgangstværsnittet
af pumpen P1, under udførelsen af de fire prøveafsnit.
8.2. Massen af uforbrændte kulbrinter, der emitteres fra knallertens
udstødning under prøvningen, beregnes således:
HCM¼1
S/C1V/C1dHC/C1HCc
106
hvor:
8.2.1. HCMer massen af kulbrinter, der er emitteret under prøvningen, i g/
km
8.2.2. S er den tilbagelagte afstand som defineret i punkt 8.1.2
8.2.3. dHCer massefylden af kulbrinter ved 0 ºC og 101,33 kPa (ved et
middelforhold kul/brint på 1:1,85) (= 0,619 kg/m3)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 239
▼B
8.2.4. HCcer koncentrationen af de fortyndede gasser, udtrykt som ppm
kulstofækvivalenter (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3),
korrigeret for fortyndingsluft:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.2.4.1. HCeer kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndet gas opsamlet i
sæk Sa, udtrykt som ppm kulstofækvivalenter
8.2.4.2. HCder kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndingsluft opsamlet i
sæk Sb, udtrykt som ppm kulstofækvivalenter
8.2.4.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 8.4
8.2.5. V er totalvolumen (se punkt 8.1.5).
8.3. Massen af kvælstofoxider, der emitteres fra knallertens udstødning
under prøvningen, beregnes ved hjælp af formlen:
NOXM¼1
S/C1V/C1dNO2/C1NOxc/C1Kh
106
hvor:
8.3.1. NOXMer massen af kvælstofoxider, der er emitteret under prøvningen,
i g/km
8.3.2. S er den afstand, der er defineret i punkt 8.1.2
8.3.3. dNO2er massefylden af kvælstofoxiderne i udstødningsgassen, udtrykt
som kvælstofdioxid-ækvivalenter, ved 0 ºC og 101,33 kPa (= 2,05 kg/
m3)
8.3.4. NOxcer koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i den fortyndede gas,
korrigeret for fortyndingsluft:
NOxc¼NOxe/C0NOxd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.3.4.1. NOxeer koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af fortyn-
dede gasser, opsamlet i sæk Sa
8.3.4.2. NOxder koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af fortyn-
dingsluft, opsamlet i sæk Sb
8.3.4.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 8.4
8.3.5. Kh er korrektionsfaktoren for luftfugtighed:
Kh¼1
1/C00;0329 H /C010;7 ðÞ
hvor:
8.3.5.1. H er den absolutte fugtighed i g vand pr. kg tør luft:
H¼6;2111 /C1U/C1Pd
Pa/C0PdU
100g=kgðÞ
hvor:
8.3.5.1.1. U er fugtighedsprocenten8.3.5.1.2. Pd er mættet vanddampstryk ved afprøvningstemperaturen, i kPa8.3.5.1.3. Pa er atmosfæretrykket i kPa.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 240
▼B
8.4. DFer følgende koefficient:
DF¼14;5
CO2þ0;5C O þHC
hvor:
8.4.1. CO, CO2og HC er koncentrationerne af kulilte, kultveilte og
kulbrinter i prøven af fortyndet gas i sæk Sa, udtrykt i procent.
9. FREMSTILLING AF RESULTATERNE
Resultaterne udtrykkes i g/km:HC i g/km = masse HC /S
CO i g/km = masse CO /S
NO
xi g/km = masse NOx/S
hvor:
masse HC: er defineret i punkt 8.2
masse CO: er defineret i punkt 8.1masse NO
x: er defineret i punkt 8.3
S: er knallertens effektive kørte distance under afprøvningen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 241
▼B
Undertillæg 1
Kørecyklus på funktionsprøvestand (type I-prøve)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 242
▼B
Undertillæg 2
Eksempel nr. 1 på system til opsamling af udstødningsgas
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 243
▼B
Undertillæg 3
Eksempel nr. 2 på system til opsamling af udstødningsgas
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 244
▼B
Undertillæg 4
Fremgangsmåde ved kalibrering af funktionsprøvestand
1. EMNE
Dette undertillæg beskriver fremgangsmåden ved kontrol af, at kurven for
den af rullerne optagne effekt svarer til kravene i punkt 4.1 i tillæg 1.
Den målte optagne effekt omfatter dels effekt optaget ved friktion, dels
effekt optaget af bremsen, men ikke det effekttab, som skyldes gnidning
mellem dæk og rulle.
2. METODENS PRINCIP
Den optagne effekt beregnes ved måling af rullens retardationstid. Anord-
ningens kinetiske energi optages af bremsen og af friktionen i
rullemekanismen. Metoden tager ikke hensyn til de variationer i rullens
indre friktion, som skyldes knallertens vægt.
3. FREMGANGSMÅDE
3.1. Systemet tilkobles for simulering af svingmasse svarende til knallertens
masse.
3.2. Bremsen indstilles som anført i tillæg 1, punkt 5.1.3.3. Rullen trækkes med hastigheden v + 10 km/h.
3.4. Rullens fremdriftssystem frakobles, så rullen kan retardere frit.
3.5. Tiden der går, til rullens hastighed er aftaget fra v + 0,1 v til v − 0,1 v,
noteres.
3.6. Den optagne effekt beregnes ved hjælp af formlen:
P
A¼0;2/C2Mv2
t/C210/C03
hvor:
PA: er den af prøvestanden optagne effekt i kW
M: er den ækvivalente svingmasse i kgv: er afprøvningshastigheden i punkt 3.3 i m/st: erdentid isekunder,det tager rullenshastighed at aftage frav+0,1v
til v − 0,1 v.
3.7. 3.3 til 3.6 gentages, således at området fra 10 til 50 km/h dækkes i trin på
10 km/h.
3.8. Der optegnes en kurve, der viser den optagne effekt som funktion af hastig-
heden.
3.9. Det kontrolleres, at denne kurve ligger inden for den i punkt 4.1 i tillæg 1
anførte tolerance.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 245
▼B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 246
▼B
Tillæg 2
Type II-prøve
(Måling af emissionen af kulilte og kulbrinter i tomgang)
1. INDLEDNING
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden ved gennemførelse af type II-
prøven, som er defineret i bilag I, punkt 2.2.1.2.
2. PRØVNINGSBETINGELSER
2.1. Der skal anvendes det i tillæg 1, punkt 3.2, angivne brændstof.2.2. Vedrørende brug af smøremiddel henvises ligeledes til anvisningerne i
tillæg 1, punkt 3.2.
2.3. Massen af emissioner af kulilte og kulbrinter bestemmes umiddelbart
efter type I-prøven, som er beskrevet i tillæg 1, punkt 2.1, så snart
værdierne har stabiliseret sig, med motoren i tomgang.
2.4. For knallerter med manuel gearkasse gennemføres prøvningen i frigear
mod motoren tilkoblet.
2.5. For knallerter med automatisk gearkasse gennemføres prøvningen med
motoren tilkoblet, men det drivende hjul skal være blokeret.
2.6. Under prøvningen skal motorens tomgangshastighed være den af produ-
centen foreskrevne.
3. PRØVEUDTAGNING OG ANALYSE AFUDSTØDNINGSGASSEN
3.1. Magnetventilerne stilles i positionen svarende til direkte analyse af den
fortyndede udstødningsgas og fortyndingsluften.
3.2. Analyseapparatet skal have indstillet sig på en stabil værdi inden for et
minut efter tilslutning af sonden.
3.3. Koncentrationerne af HC og CO i prøverne med fortyndet udstød-
ningsgas og med fortyndingsluft bestemmes på grundlag af de af
apparatet viste eller optegnede værdier, idet de pågældende kalibre-
ringskurver benyttes.
3.4. Som gasindhold af hver af de forurenende gasser i den analyserede
gasblanding regnes den værdi, der aflæses, efter at måleapparatet har
stabiliseret sig.
4. BESTEMMELSE AFMÆNGDEN AFEMITTEREDE F ORURE-
NENDE LUFTARTER
4.1. Massen af kulilte, der emitteres under prøvningen, bestemmes ved
hjælp af formlen:
CO
M¼V/C1dCO/C1COc
106
hvor:
4.1.1. COMer mængen af kulilte, der er emitteret under prøvningen, i g/min.
4.1.2. dCOer massefylden af kulilte ved 0 ºC og 101,33 kPa (= 1,250 kg/m3)
4.1.3. COcer den volumetriske koncentration i ppm af kulilte i den fortyndede
gas, korrigeret for indholdet af forurenende stoffer i fortyndingsluften:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
4.1.3.1. COeer kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndet gas
4.1.3.2. COder kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndingsluft
4.1.3.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 4.31997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 247
▼B
4.1.4. V er det totale volumen, udtrykt i m3/min, af den fortyndede gas,
henført til standardbetingelserne 0 ºC (273 ºK) og 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101 ;33/C1Tpþ273 ðÞ
hvor:
4.1.4.1. Vo er det af pumpen P1transporterede gasvolumen pr. omdrejning,
udtrykt i m3/omdr.; dette volumen afhænger af trykforskellen mellem
pumpens suge- og trykside
4.1.4.2. N er det antal omdrejninger, pumpen P1har gennemløbet under
tomgangsprøven, divideret med tiden i minutter
4.1.4.3. Pa er atmosfæretrykket i kPa
4.1.4.4. Pi er gennemsnitsværdien af undertrykket i indgangstværsnittet af
pumpen P1i kPa
4.1.4.5. Tp er temperaturen af den fortyndede gas, målt i indgangstværsnittet af
pumpen P1
4.2. Massen af uforbrændte kulbrinter, der emitteres fra knallertens udstød-
ning under prøvningen beregnes således:
HCM¼1
V/C1dHC/C1HCc
106
hvor:
4.2.1. HCMer massen af kulbrinter, der er emitteret under prøvningen, i g/
min.
4.2.2. dHCer massefylden af kulbrinterne ved 0 ºC og 101,33 kPa (ved et
middelforhold kul/brint på 1:1,85) (= 0,619 kg/m3)
4.2.3. HCcer koncentrationen af de fortyndede gasser udtrykt som ppm
kulstofækvivalent (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3), korri-
geret for fortyndingsluft:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
4.2.3.1. HCeer kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndet gas, udtrykt som
ppm kulstofækvivalent
4.2.3.2. HCder kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndingsluft, udtrykt
som ppm kulstofækvivalent
4.2.3.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 4.3
4.2.4. V er det totale volumen (se punkt 4.1.4).4.3. DFer følgende koefficient:
DF¼
14;5
CO2þ0;5C O þHC
hvor:
4.3.1. CO, CO2og HC er koncentrationerne af kulilte, kultveilte og kulbrinter
i prøven af fortyndet gas, udtrykt i procent.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 248
▼B
BILAG II
FORANSTALTNINGER MOD LUFTFORURENING FRA TO- OG
TREHJULEDE MOTORCYKLER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Køretøjstype med hensyn til emission af forurenende luftarter fra
motoren«, to- og trehjulede motorcykler som ikke frembyder
væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:
1.1.1. ækvivalent svingmasse, bestemt ud fra referencemassen som fastlagt
i tillæg 1, punkt 5.2
1.1.2. køretøjets og motorens specifikationer, som anført i bilag V.1.2. »Referencemasse«, det køreklare køretøjs egenmasse, tillagt en stan-
dardmasse på 75 kg. Det køreklare køretøjs egenmasse er
totalmassen af det ulastede køretøj med alle beholdere fyldt op til
mindst 90 % af deres maksimale kapacitet.
1.3. »Krumtaphus«, hulrum eller beholdere, dels i motoren, dels udenfor
denne, som er forbundet med bundkarret gennem indvendige eller
udvendige forbindelser, hvorigennem gas og dampe kan cirkulere.
1.4. »Forurenende luftarter«, udstødningsgassens indhold af kulilte og
kvælstofoxider, sidstnævnte udtrykt som kvælstofdioxid (NO
2)-
ækvivalent, samt kulbrinter svarende til bruttoformlen:
—C1H1,85for benzin
—C1H1,86for diesel.
1.5. »Manipulationsanordning«, enhver anordning, som måler, registrerer
eller reagerer på driftsvariabler (f.eks. køretøjets hastighed, moto-
rens omdrejningstal, det gear, der køres i, temperaturen,
indsugningstryk eller enhver anden parameter) med henblik på at
aktivere, modulere, forsinke eller deaktivere driften af en del af
emissionskontrolsystemet, og som derved reducerer dets effektivitet
under betingelser, som man med rimelighed kan forvente at komme
ud for under køretøjets normale drifts- og brugsforhold, medmindre
anvendelsen af en sådan anordning i stort omfang er medtaget i den
anvendte prøvning med henblik på emissionstypegodkendelse.
1.6. »Irrationel emissionskontrolstrategi«, enhver strategi eller foranstalt-
ning, som resulterer i en nedsættelse af effektiviteten af
emissionskontrolsystemet under normal kørsel til under det niveau,
der forventes ved den anvendte emissionsprøvning.
2. PRØVNINGSBESTEMMELSER
2.1. Almindelige forskrifter
De dele af køretøjet, der kan have indfyldelse på emissionen af
forurenende luftarter, skal være således udformet, konstrueret og
anbragt, at køretøjet under normale kørebetingelser, uanset de vibra-
tioner det kan blive udsat for, opfylder kravene i dette bilag.
2.2. Beskrivelse af prøverne
2.2.1. Køretøjet underkastes, afhængigt af kategori og som angivet i det
følgende, type I- og type II-prøver som beskrevet i det følgende.
2.2.1.1. Type I-prøve (kontrol af den gennemsnitlige udstødningsemission i
byområder med tæt trafik).
2.2.1.1.1. Prøven gennemføres efter den i tillæg 1 beskrevne fremgangsmåde.
De gasformige forureninger opsamles og analyseres efter de anførte
metoder.
2.2.1.1.2. Figur I.2.2 er et rutediagram for type I-prøven.2.2.1.1.3. Køretøjet anbringes på en rullestand, der er udstyret med midler til
belastnings- og inertisimulering.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 249
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
2.2.1.1.4. Under prøvningen bliver udstødningsgassen fortyndet, og der
opsamles en proportional prøve i en eller flere sække. Køretøjets
udstødningsgas fortyndes, der udtages prøver, som analyseres efter
den nedenfor beskrevne metode, og det samlede volumen af den
fortyndede udstødningsgas måles.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 250
▼M1
Figur I.2.2.
Rutediagram for type I-prøve
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 251
2.2.1.1.5. Med forbehold af kravene i punkt 2.2.1.1.6 gentages prøvningen tre gange. De resulterende masser af gasformige emissioner, som er opnået ved hver prøvning, skal være under de grænser,
der er angivet i nedenstående tabel (række A for 2003 og række B for 2006):
KlasseMasse af kulilte (CO) Masse af kulbrinter (HC) Masse af kvælstofoxider (NOX)
L1(g/km)L2(g/km)L3(g/km)
Grænseværdier for motorcykler (tohjulede) med henblik på typegodkendelse og produktionens overensstemmelse
A (2003) I (< 150 cc) 5,5 1,2 0,3
II (≥150 cc) 5,5 1,0 0,3
B (2006) I (< 150 cc)
(UDC kold)(1)2,0 0,8 0,15
II (≥150 cc)
(UDC + EUDC kold)(2)2,0 0,3 0,15
Grænseværdier for trehjulede motorcykler og quadricykler med henblik på typegodkendelse og produktionens overensstemmelse (styret tænding)
A (2003) Alle 7,0 1,5 0,4
Grænseværdier for trehjulede motorcykler og quadricykler med henblik på typegodkendelse og produktionens overensstemmelse (kompressionstændi ng)
A (2003) Alle 2,0 1,0 0,65
(1) (*) Testcyklus: ECE R40-cyklus (med emissioner målt for alle 6 køremåder — prøveudtagning starter ved T = 0).
(2) (*) Testcyklus: ECE R40 + EUDC (emissioner målt for alle køremåder — prøveudtagning starter ved T = 0), med en maksimumshastighed på 120 km/h.
(*) De nødvendige tekniske ændringer af bilag I og af kapitel 5, bilag II, tillæg 1 og 4, i dette direktiv vedtages senest den 1. oktober 2002 efter den pro cedure, der anvendes af Udvalget for Tilpasning til den
Tekniske Udvikling af Direktiverne om Fjernelse af Tekniske Hindringer for Handelen med Motorkøretøjer, i henhold til artikel 13 i Rådets direktiv 7 0/156/EØFaf 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlems-
staternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1).▼M11997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 252
▼M1
2.2.1.1.5.1. Uanset kravene i punkt 2.2.1.1.5 kan en af de tre målte resulterende
masser for hvert forurenende stof eller hver kombination af forure-
nende stoffer overstige den foreskrevne grænse med højst 10 %,
forudsat at den aritmetiske middelværdi af de tre resultater er under
den foreskrevne grænse. Når de foreskrevne grænser overstiges for
flere end ét forurenende stof, er det uden betydning, om dette finder
sted ved samme prøvning eller ved forskellige prøvninger.
2.2.1.1.5.2. Ved prøvning af overensstemmelse med grænseværdierne i række B
for 2006 for tohjulede motorkøretøjer med en tilladt maksimalha-
stighed på 110 km/h begrænses maksimalhastigheden i prøvecyklus
uden for bymæssig bebyggelse til 90 km/h.
2.2.1.1.6. Det antal prøvninger, der er foreskrevet i punkt 2.2.1.1.5, nedsættes
under nedenstående forhold, hvor V1er resultatet af den første prøv-
ning og V2resultatet af den anden prøvning for hvert forurenende
stof.
2.2.1.1.6.1. Er det opnåede resultat for hvert forurenende stof mindre end eller
lig med 0,70 L (dvs. V1≤0,70 L), udføres kun én prøvning.
2.2.1.1.6.2. Er betingelsen i punkt 2.2.1.1.6.1 ikke opfyldt, udføres kun to prøv-
ninger, såfremt følgende krav er opfyldt for hvert forurenende stof:
V1≤0,85 L og V1+V2≤1,70 L og V2≤L.
2.2.1.2. Type II-prøve (måling af kulilte ved tomgangshastighed) og emis-
sionsdata, som kræves til teknisk kontrol.
2.2.1.2.1. Dette krav gælder for køretøjer med motor med styret tænding, for
hvilke der søges godkendelse efter dette direktiv.
2.2.1.2.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med tillæg 2 (type II-prøve) i
normal tomgang:
— registreres kulilteindholdet (v/v) af de afgivne udstødningsgasser
— skal motorhastigheden under prøvningen registreres, herunder
eventuelle tolerancer.
2.2.1.2.3. Ved afprøvning med »høj tomgangshastighed« (dvs. > 2000 min-1):
— registreres kulilteindholdet (v/v) af de afgivne udstødningsgasser
— skal motorhastigheden under prøvningen registreres, herunder
eventuelle tolerancer.
2.2.1.2.4. Motorolietemperaturen på prøvningstidspunktet måles og registreres.2.2.1.2.5. De registrerede data indføres i de pågældende afsnit af det doku-
ment, som er omhandlet i bilag VII til direktiv 92/61/EØF.
2.3. Brug af en manipulationsanordning og/eller en irrationel emissions-
kontrolstrategi er forbudt.
2.3.1. Motorstyringsanordninger, -funktioner, -systemer eller -foranstalt-
ninger kan installeres i et køretøj, forudsat:
— at de kun aktiveres med henblik på beskyttelse, koldstart eller
opvarmning af motoren, eller
— at de kun aktiveres med henblik på operationel sikkerhed eller
nøddriftsstrategier.
2.3.2. Brug af motorstyringsanordninger, -funktioner, -systemer eller
-foranstaltninger, der medfører brug af en motorstyringsstrategi, der
er ændret eller modificeret i forhold til den, der normalt anvendes
under den relevante emissionsprøvning, kan tillades, hvis det under
opfyldelse af kravene i punkt 2.3.3 fuldt ud påvises, at foranstalt-
ningen ikke mindsker effektiviteten af det emissionsbegrænsende
udstyr. I alle andre tilfælde vil sådanne anordninger blive betragtet
som en manipulationsanordning.
2.3.3. Fabrikanten skal levere en dokumentationspakke, der giver adgang
til udstyrets grundlæggende design og de metoder, med hvilke
output-variablerne kontrolleres, hvad enten denne kontrol er direkte
eller indirekte.
a) Den formelle dokumentationspakke, der skal indleveres til den
tekniske tjeneste samtidig med indgivelse af ansøgningen om
typegodkendelse, skal indeholde en komplet beskrivelse af
udstyret. Denne dokumentation kan være kortfattet, forudsat at1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 253
▼M1
det klart fremgår, at enhver form for output tilladt af en matrix
inden for de individuelle inputenheders område er identificeret.
Dokumentationen skal også indeholde en begrundelse for brugen
af enhver form for anordning, funktion, system eller foranstalt-
ning til motorstyring samt indeholde yderligere materiale og
testdata, der påviser virkningen på udstødningen af enhver
sådan form for anordning, der installeres i køretøjet. Disse oplys-
ninger skal indgå som bilag til den i bilag V krævede
dokumentation.
b) Yderligere materiale, der viser de parametre, som ændres af en
eventuel anordning, funktion, system eller foranstaltning til
motorstyring, samt beskriver grænseforholdene, under hvilke
sådanne aktiveres. Det yderligere materiale skal omfatte en
beskrivelse af brændstofkontrolsystemets logik, indstillingsstrate-
gier og omkoblingspunkter for alle driftsformer. Disse
oplysninger behandles strengt fortroligt og forbliver i fabrikan-
tens besiddelse, men skal være tilgængelige i forbindelse med
typegodkendelsen.
3. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
3.1. Ved kontrollen af produktionens overensstemmelse gælder bestem-
melserne i stk. 1 i bilag VI til direktiv 92/61/EØF.
3.1.1. Et køretøj udtages af produktionen og underkastes den i punkt
2.2.1.1 beskrevne prøve. Som grænseværdier for kontrol af produk-
tionens overensstemmelse anvendes dem, der er angivet i tabellen i
punkt 2.2.1.1.5.
►M13.1.2.◄Hvis det køretøj, der kontrolleres, afgiver større mængder
kulilte, kulbrinter eller kvælstofoxid end angivet i ►M1tabellen i
punkt 2.2.1.1.5 ◄, kan producenten anmode om, at prøven udføres
på en række køretøjer fra serien, herunder det oprindeligt udtagne
køretøj. Antallet (n) af køretøjer fastsættes af producenten. På
baggrund heraf beregnes gennemsnittet x af resultaterne for de
kontrollerede køretøjer for de enkelte luftarter og køretøjernes stan-
dardafvigelse S(1). Produktionens overensstemmelse godkendes,
hvis følgende betingelse er opfyldt:
x+k·S ≤L(1)
hvor:L er de grænseværdier for de forskellige forurenende luftarter, der i
►
M1tabellen i punkt 2.2.1.1.5 ◄, er anført under overskriften
»produktionens overensstemmelse«
k er den statistiske faktor, som afhænger af n og opgøres efter
nedenstående tabel:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 254
(1)Xn
xi/C0x ðÞ2
S2¼i¼1
n
hvor xier et af de resultater, der er opnået for prøven n og
Xn
xi
x¼i¼1
n▼B
▼M1
▼B
▼B
n234567891 0
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279
n1 11 21 31 41 51 61 71 81 9k 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
hvis n > 20, er
k¼
0;860ﬃﬃﬃnp
4. GODKENDELSENS OMFANG
4.1. Køretøjstyper med en anden referencemasse
Godkendelsen kan udvides til også at omfatte køretøjstyper, der kun
adskiller sig fra den godkendte type for så vidt angår reference-
massen, såfremt referencemassen for den køretøjstype, for hvilken
der anmodes om udvidelse af godkendelsen, blot medfører anven-
delse af den opad eller nedad nærmestliggende ækvivalente
svingmasse.
4.2. Køretøjstyper med en anden totaludveksling
4.2.1. Den for en køretøjstype udstedte godkendelse kan på nedenstående
betingelser udvides til også at omfatte køretøjer, der kun adskiller
sig fra den godkendte type ved at have en anden totaludveksling.
4.2.1.1. For hver udveksling, der anvendes ved type I-prøven, skal forholdet
E¼V2/C0V1
V1
fastlægges,
idet V1og V2er hastigheden ved 1000 o/min for henholdsvis den
godkendte køretøjstype og den køretøjstype, for hvilken der
anmodes om udvidelse af godkendelsen.
4.2.2. Hvis E ≤8 % for hver udveksling, kan udvidelsen meddeles uden
gentagelse af type I-prøverne.
4.2.3. Hvis E > 8 % for mindst en udveksling, og E ≤13 % for alle
udvekslinger, skal type I-prøverne gentages; de kan dog gennem-
føres i et laboratorium, som fabrikanten med forbehold af de
kompetente myndigheders accept selv kan vælge. Prøvningsrap-
porten sendes til den tekniske tjeneste.
4.3. Køretøjstyper med en anden referencemasse og en anden total-
udveksling
Den for en køretøjstype udstedte godkendelse kan udvides til også
at omfatte køretøjstyper, der kun adskiller sig fra den godkendte
type ved deres referencemasse og udveksling, såfremt forskrifterne
i punkt 4.1 og 4.2 er overholdt.
4.4. Trehjulede motorcykler og quadricykler, bortset fra lette
quadricykler
Den for en tohjulet knallert udstedte godkendelse kan udvides til
også at omfatte trehjulede motorcykler og quadricykler, bortset fra
lette quadricykler, hvis de er udstyret med samme motor og udstød-
ning og har samme transmission, kun med en anden totaludveksling,
såfremt referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der
anmodes om udvidelse af godkendelsen, blot medfører anvendelse
af den opad eller nedad nærmestliggende ækvivalente svingmasse.
4.5. Indskrænkning
Udvidelser, der er meddelt i henhold til punkt 4.1 til 4.4, kan ikke
omfattes af yderligere udvidelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 255
▼B
Tillæg 1
Type I-prøve
(Kontrol af gennemsnitlig emission af forurenende luftarter i bykørsel med tæt
trafik)
1. INDLEDNING
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden ved gennemførelse af type I-
prøven, som er defineret i bilag I punkt 2.2.1.1.
1.1. Den to- eller trehjulede motorcykel anbringes i en funktionsprøve-
stand med bremse og svinghjul. Der gennemføres en uafbrudt
afprøvning bestående af fire cyklusser med en samlet varighed på 13
minutter. Hver cyklus består af 15 prøveafsnit (tomgang, acceleration,
konstant hastighed, retardation osv). Under afprøvningen opsamles
prøver med konstant volumenhastighed for efterfølgende bestemmelse
(gennemsnit for prøven) af koncentrationen af kulilte, uforbrændte
kulbrinter, kvælstofoxider og kultveilte.
2. KØRECYKLUS I FUNKTIONSPRØVESTAND MED DYNAMO-
METER
2.1. Beskrivelse af cyklus
Der skal gennemføres en kørecyklus i funktionsprøvestand, således
som angivet i nedenstående tabel, og som vist grafisk i undertillæg 1.
2.2. Almindelige forskrifter for gennemførelse af kørecyklus
Om nødvendigt gennemføres nogle indledende foreløbige cyklusser
for at bestemme den bedste måde at betjene speeder og bremse på,
således at det bliver muligt at gennemføre en cyklus, der ikke afviger
mere end tilladt fra den foreskrevne.
2.3. Brug af gearkassen
2.3.1. Brugen af gearkassen fastlægges på følgende måde:
2.3.1.1. ved konstant hastighed skal motorens omdrejningstal så vidt muligt
være mellem 50 % og 90 % af det omdrejningstal, som svarer til
største effekt. Er dette muligt i to eller flere forskellige gear, skal
afprøvningen gennemføres i det højest mulige gear
2.3.1.2. under acceleration vælges det gear som tillader størst acceleration.
Der skiftes til et højere gear, senest når motorens omdrejningstal har
nået 110 % af det omdrejningstal, som svarer til største effekt. Hvis
en to- eller trehjulet motorcykel når en hastighed på 20 km/h i 1.
gear, eller 35 km/h i 2. gear, skiftes til næstfølgende højere gear ved
denne hastighed.
I disse tilfælde tillades ikke yderligere gearskift til højere gear. Hvis
gearskift i accelerationsfasen finder sted ved de nævnte fastlagte
hastigheder, skal det efterfølgende prøveafsnit med konstant hastighed
gennemføres i det gear, som er indrykket, når køretøjet påbegynder
prøveafsnittet med konstant hastighed, uanset motorens omdrej-
ningstal
2.3.1.3. under retardation skiftes til lavere gear, lige inden motoren når
tomgangsomdrejningstallet, dog senest når omdrejningstallet er aftaget
til 30 % af omdrejningstallet svarende til største effekt. 1. gear må
ikke benyttes under retardation.
2.3.2. På to- og trehjulede motorcykler med automatisk gearkasse skal det
højeste gear (»drive«) benyttes. Speederen skal betjenes således, at
der opnås så konstante accelerationer som muligt, således at gear-
kassen kan indrykke de forskellige gear i normal rækkefølge. De i
punkt 2.4 anførte tolerancer gælder.
2.4. Tolerancer
2.4.1. En afvigelse på ± 1 km/h fra den teoretiske hastighed kan tillades i
alle prøveafsnit. Ved overgang mellem to prøveafsnit tillades større
hastighedsafvigelser end de foreskrevne, såfremt varigheden af afvi-
gelserne i det enkelte tilfælde ikke overstiger 0,5 s; dog gælder i alle
tilfælde bestemmelserne i punkt 6.5.2 og 6.6.3.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 256
▼B
2.4.2. En tolerance på 0,5 s over eller under den teoretiske varighed kan
tillades.
2.4.3. Tolerancerne for hastighed og tid skal kombineres som angivet i
undertillæg 1.
2.4.4. Den tilbagelagte afstand under cyklussen skal måles med en nøjag-
tighed på ± 2 %.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 257
Kørecyklus i funktionsprøvestand med dynamometer
Nr. Funktion Prøveafsn. nr.Acceleration
(m/sek2)Hastighed
(km/h)Varighed af de enkelte
Samlet varighed
(s)Fremgangsmåde ved manuel
gearkasse funktioner
(s)prøveafsn.
(s)
1 Tomgang 1 11 11 11 6 s PM/5 s K(1)
2 Acceleration 2 1,04 0—15 4 4 15
I henhold til punkt 2.3/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1503 Konstant hastighed 3 15 8 8 23
4 Retardation
4/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,69 15—10 2
5/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15025
5 Retardation, motor frakobl. − 0,92 10—0 3 28 K
6 Tomgang 5 21 21 49 16 s PM/5 s K
7 Acceleration 6 0,74 0—32 12 12 61
I henhold til punkt 2.3/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C1508 Konstant hastighed 7 32 24 24 85
9 Retardation
8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,75 32—10 8
11/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15093
10 Retardation, motor frakobl. − 0,92 10—0 3 96 K
11 Tomgang 9 21 21 117 16 s PM/5 s K
12 Acceleration 10 0,53 0—50 26 26 143
13 Konstant hastighed 11 50 12 12 155
I henhold til punkt 2.3./C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15014 Retardation 12 − 0,52 50—35 8 8 163
15 Konstant hastighed 13 35 13 13 176
16 Retardation
14/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150− 0,68 35—10 9
12/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150185 K
17 Retardation, motor frakobl. − 0,92 10—0 3 188
18 Tomgang 15 7 7 195 7 s PM
(1) PM: frigear, motor tilkoblet
K: motor frakoblet.▼B1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 258
▼B
3. TO- ELLER TREHJULET MOTORCYKEL OG BRÆNDSTOF
3.1. To- eller trehjulet motorcykel, som afprøves
3.1.1. Den to- eller trehjulede motorcykel fremstilles i god mekanisk stand;
den skal være tilkørt og have kørt mindst 1000 km inden prøvningen.
Laboratoriet kan afgøre, om et køretøj, som har kørt mindre end
1000 km inden prøvningen, kan accepteres.
3.1.2. Udstødningssystemet må ikke have utætheder, som kan nedsætte den
opsamlede gasmængde; denne mængde skal være hele den mængde,
motoren afgiver.
3.1.3. Indsugningssystemets tæthed kan kontrolleres for at sikre, at karbure-
ringen ikke påvirkes af falsk luft.
3.1.4. Den to- eller trehjulede motorcykels betjeningsorganer skal være
indstillet efter producentens forskrifter.
3.1.5. Laboratoriet kan kontrollere, om den to- eller trehjulede motorcykels
ydeevne er i overensstemmelse med producentens specifikationer, om
den er normalt køredygtig, og navnlig om motoren kan starte ved
kold- og varmstart.
3.2. Brændstof
Ved prøvningen skal anvendes et referencebrændstof, som angivet i
bilag IV. Sker motorens smøring gennem brændstofblandingen, skal
brændstoffet tilsættes den af producenten foreskrevne mængde og
kvalitet olie.
4. PRØVNINGSUDSTYR
4.1. Funktionsprøvestand
Prøvestandens hovedspecifikationer skal være som følger:
en rulle til hvert drivende hjul:
— rullens diameter ≥400 mm
— belastningskurve: prøvestanden skal, med en tolerance på ± 15 %,
fra en begyndelseshastighed på 12 km/h kunne simulere motorens
effekt ved kørsel på vandret vej med en vindhastighed omtrent lig
nul. Den af bremsen optagne effekt og prøvestandens indre frik-
tion skal beregnes enten efter bestemmelserne i punkt 11 i
undertillæg 4 eller efter følgende formel:
KV3±5%a fKV3±5%a fPV50
— tillægsmasser: 10 kg ad gangen(1).
4.1.1. Den faktisk tilbagelagte afstand skal måles med en omdrejningstæller,
som drives af rullen, der driver bremse og svinghjul.
4.2. Udstyr til prøveudtagning af gassen for rumfangsmåling
4.2.1. I undertillæg 2 og 3 er vist et principskema for udstyr til indsamling,
fortynding og rumfangsmåling af udstødningsgassen under afprøv-
ningen.
4.2.2. Afprøvningsudstyret beskrives i de efterfølgende punkter. For hver
komponent angives den forkortelse, som anvendes på skitserne i
undertillæg 2 og 3. Afprøvningsmyndigheden kan tillade, at andet
udstyr benyttes, hvis det giver samme resultater.
4.2.2.1. En anordning, som opsamler al den under prøvningen afgivne udstød-
ningsgas; sædvanligvis er den af en åben type, som opretholder
atmosfæretryk ved afgangen fra udstødningsrøret. Et lukket system
kan dog accepteres, forudsat at kravene til modtryk er overholdt
(med ± 1,25 kPa). Gasopsamlingen skal ske, uden at der ved prøv-
ningstemperaturen forekommer kondensation, som mærkbart kan
ændre arten af udstødningsgassen.
4.2.2.2. Et tilslutningsrør (Tu), som forbinder anordningen til gasopsamling
med anordningen til udtagning af gasprøver. Tilslutningsrøret og1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 259
(1) Tillægsmasserne kan eventuelt erstattes af elektronisk udstyr, hvis det godtgøres, at det
giver samme resultater.▼M1
▼B
▼B
opsamlingssystemet skal være af rustfrit stål eller et andet materiale,
som ikke ændrer sammensætningen af den opsamlede gas og er
modstandsdygtigt over for gassens temperatur.
4.2.2.3. En varmeveksler (Sc), der er i stand til at begrænse temperaturvaria-
tionen af den fortyndede gas ved pumpeindgangen til ± 5 ºC under
hele prøvningen. Denne varmeveksler skal være udstyret med et
forvarmningssystem, der er i stand til varme den op til arbejdstempe-
ratur (med en tolerance på ± 5 ºC), før prøvningen påbegyndes.
4.2.2.4. En fortrængningspumpe (P1), der indsuger den fortyndede gas og
trækkes af en motor, som kan arbejde ved flere strengt fastholdte
hastigheder. Pumpeydelsen skal være tilstrækkelig til at sikre, at al
udstødningsgas opsamles. En forsnævringsring med kritisk strømning
kan også anvendes.
4.2.2.5. En anordning, der er i stand til konstant at registrere temperaturen af
den fortyndede gas, der tilføres pumpen.
4.2.2.6. En sonde, (S3) fastgjort udvendigt på anordningen til gasopsamling;
sonden skal ved hjælp af en pumpe, et filter og et flowmeter med
konstant volumenhastighed udtage en prøve af fortyndingsluften
under hele prøvningen.
4.2.2.7. En sonde (S2) rettet mod den fortyndede gasstrøm, og placeret før
fortrængningspumpen; sonden skal, om nødvendigt ved hjælp af et
filter, et flowmeter og en pumpe, med konstant volumenhastighed
udtage en prøve af den fortyndede gasblanding under prøvningen.
Gasstrømmen i ovennævnte prøveudtagningssystemer skal være
mindst 150 l/h.
4.2.2.8. To filtre (F2og F3), placeret henholdsvis efter sonde S2og sonde S3;
filtrene skal opsamle partikler i prøveudtagningsstrømmen, som
tilføres opsamlingssækkene. Der skal drages særlig omsorg for, at
filtrene ikke ændrer koncentrationen af gaskomponenterne i prøverne.
4.2.2.9. To pumper (P2og P3), som udtager prøver ved hjælp af henholdsvis
sonde S2og sonde S3, og som fylder sækkene Saog Sb.
4.2.2.10. To håndventiler (V2og V3), der er anbragt i serie med henholdsvis
pumpe P2og pumpe P3, og med hvilke den prøvemængde, der
opsamles i sækkene, kan reguleres.
4.2.2.11. To flowmetre (R2og R3), anbragt i serie i linjerne sonde — filter —
pumpe — ventil — sæk (S2—F2—P2—V2—Sa), på hvilke
gasprøvens øjeblikkelige strømningshastighed kan aflæses direkte.
4.2.2.12. Tætte sække til opsamling af fortyndingsluft og fortyndet udstød-
ningsgas; de skal være tætsluttende og tilstrækkelig store til, at den
normale prøveudtagningsstrøm ikke afbrydes. Sækkene skal have
automatisk lukning og skal hurtigt kunne tilsluttes tætsluttende, dels
til prøveudtagningssystemet, dels til analyseapparaturet efter afprøv-
ningen.
4.2.2.13. To differenstrykmanometre (g1og g2), placeret:
g1: før pumpen P1til bestemmelse af undertrykket af blandingen
udstødningsgas/fortyndingsluft i forhold til atmosfæren.
g2: før og efter pumpen P1, til bestemmelse af den trykforøgelse, der
er påført gasstrømmen.
4.2.2.14. En omdrejningstæller (CT) på fortrængningspumpen P1.
4.2.2.15. Trevejshaner på ovennævnte prøveudtagningskredse, med hvilke
prøveudtagningsstrømmen kan ledes enten til atmosfæren eller til de
respektive opsamlingssække under hele prøvningen. Ventilerne skal
være hurtigtvirkende. De skal være fremstillet af materialer, som
ikke fremkalder ændringer i gassens sammensætning; deres gennem-
løbstværsnit og form skal være således, at fyldningstabet nedsættes
til det teknisk mindst mulige.
4.3. Analyseudstyr
4.3.1. Bestemmelse af kulbrintekoncentrationen
4.3.1.1. Koncentrationen af uforbrændte kulbrinter i de prøver, der under
prøvningen er opsamlet i sækkene Saog Sb, bestemmes med et apparat
med flammeioniseringsdetektor.
4.3.2. Bestemmelse af koncentrationen af CO og CO21997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 260
▼B
4.3.2.1. Koncentrationerne af kulilte, CO, og kultveilte, CO2, i de prøver, der
under prøvningen er opsamlet i sækkene Saog Sb, bestemmes ved
ikke-dispers infrarød absorption.
4.3.3. Bestemmelse af koncentrationerne af NOx
4.3.3.1. Koncentrationen af kvælstofoxider, NOxi de prøver, der under prøv-
ningen er opsamlet i sækkene Saog Sb, bestemmes ved
kemiluminiscens.
4.4. Apparaternes nøjagtighed
4.4.1. Da bremsen kalibreres ved en særskilt prøve, er det ikke nødvendigt
at angive rulleprøvestandens nøjagtighed. Den totale svingmasse af de
roterende dele, herunder ruller og bremse (punkt 5.2), skal måles med
en nøjagtighed på ± 2 %.
4.4.2. Den to- eller trehjulede motorcykels hastighed bestemmes på
grundlag på rotationshastigheden af rullerne, der er tilsluttet bremsen
og svinghjulet; denne bestemmelse skal ske med en nøjagtighed på
± 1 km/h ved hastigheder over 10 km/h.
4.4.3. Den temperatur, der er nævnt i punkt 4.2.2.5, skal måles med en
nøjagtighed på ± 1 ºC. Den temperatur, der er nævnt i punkt 6.1.1,
skal måles med en nøjagtighed på ± 2 ºC.
4.4.4. Atmosfæretrykket skal måles med en nøjagtighed på ± 0,133 kPa.
4.4.5. Undertrykket af den fortyndede gasblanding, som tilføres pumpen P1,
(se punkt 4.2.2.13) skal måles i forhold til atmosfæretrykket med en
nøjagtighed på ± 0,4 kPa. Forskellen mellem trykket af den fortyn-
dede gas i tværsnittet før og efter pumpen P1(se punkt 4.3.3.13) skal
måles med en nøjagtighed på ± 0,4 kPa.
4.4.6. Det samlede rumfang af blandingen af udstødningsgas og fortyndings-
luft skal bestemmes med en nøjagtighed på ± 2 %; bestemmelsen sker
på grundlag af det af pumpen pr. hele omdrejning fortrængte volumen
(målt ved lavest mulige pumpehastighed) og det totale antal
pumpeomdrejninger under forsøget, registreret af omdrejningstælleren
CT.
4.4.7. Det anvendte apparaturs måleområde skal kunne opfylde den nøjag-
tighed, som kræves ved koncentrationsbestemmelse for de forskellige
stoffer, med en tolerance på ± 3 %; der tages ikke hensyn til nøjagtig-
heden af koncentrationen af kalibreringsgasserne.
Flammeioniseringsdetektoren, som benyttes til bestemmelse af
kulbrinteindholdet, skal kunne nå 90 % af fuldt udslag på mindre
end et sekund.
4.4.8. Kalibreringsgassernes koncentration må ikke afvige mere end ± 2 %
fra referenceværdien for hver af dem. Gasserne skal fremstilles ved
fortynding med kvælstof.
5. FORBEREDELSE AF AFPRØVNINGEN
5.1. Indstilling af bremsen
5.1.1. Bremsen indstilles således, at dens ydelse svarer til, at den to- eller
trehjulede motorcykel kører med en konstant hastighed på mellem 45
og 55 km/h på vandret, tør vej.
5.1.2. Indstilling af bremsen foretages således:5.1.2.1. Der monteres et indstilleligt stop på brændstofforsyningen, således at
maksimumshastigheden begrænses til 45-55 km/h. Den to- eller
trehjulede motorcykels hastighed måles ved hjælp af en nøjagtig
omdrejningsmåler eller ved måling af tiden over en given afstand på
vandret, tør vej, som gennemkøres i begge retninger, mens stoppet er
i anvendelse.
Målingerne skal gentages mindst tre gange i begge retninger over
mindst 200 m samt tilstrækkelig længde til acceleration. Gennemsnits-
hastigheden bestemmes.
5.1.2.2. Også andre systemer til måling af den nødvendige effekt til fremdrift
af køretøjet (f.eks. måling af drejningsmoment på transmissionen,
måling af retardation) kan anvendes.
5.1.2.3. Den to- eller trehjulede motorcykel anbringes derefter på funktions-
prøvestanden, og bremsen indstilles således, at der opnås samme
hastighed som ved kørsel på vej (det førnævnte stop på brændstoftil-1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 261
▼B
førslen skal anvendes, og samme gear skal være indrykket). Denne
indstilling af bremsen anvendes under hele afprøvningen. Efter
indstilling af bremsen fjernes stoppet på brændstoftilførslen.
5.1.2.4. En betingelse for indstilling af bremsen ved afprøvning af køretøjet på
vej på den beskrevne måde er, at forskellen mellem vejen og prøvelo-
kalet ikke overstiger ± 1,33 kPa i atmosfæretryk og ± 8 ºC i
lufttemperatur.
5.1.3. Kan ovennævnte metode ikke anvendes, skal prøvestanden indstilles
efter angivelserne i tabellen i punkt 5.2. Tabellen angiver effekten
som funktion af referencemassen ved en hastighed på 50 km/h. Denne
effekt er bestemt efter den i undertillæg 4 angivne metode.
5.2. Tilpasning af ækvivalent svingmasse efter den to- eller trehjulede
motorcykels translatorisk bevægede masse.
Svinghjulets masse tilpasses således, at der opnås en total svingmasse,
hvis størrelse er bestemt efter referencemassen, således som angivet i
følgende tabel:
Referencemassen RM
(kg)Ækvivalent svingmasse
(i kg)Optaget effekt
(i kW)
RM≤105 100 0,88
105 < RM ≤115 110 0,90
115 < RM ≤125 120 0,91
125 < RM ≤135 130 0,93
135 < RM ≤150 140 0,94
150 < RM ≤165 150 0,96
165 < RM ≤185 170 0,99
185 < RM ≤205 190 1,02
205 < RM ≤225 210 1,05
225 < RM ≤245 230 1,09
245 < RM ≤270 260 1,14
270 < RM ≤300 280 1,17
300 < RM ≤330 310 1,21
330 < RM ≤360 340 1,26
360 < RM ≤395 380 1,33
395 < RM ≤435 410 1,37
435 < RM ≤480 450 1,44
480 < RM ≤540 510 1,50
540 < RM ≤600 570 1,56
600 < RM ≤650 620 1,61
650 < RM ≤710 680 1,67
710 < RM ≤770 740 1,74
770 < RM ≤820 800 1,81
820 < RM ≤880 850 1,89
880 < RM ≤940 910 1,99
940 < RM ≤990 960 2,05
990 < RM ≤1050 1020 2,11
1050 < RM ≤1110 1080 2,18
1110 < RM ≤1160 1130 2,24
1160 < RM ≤1220 1190 2,30
1220 < RM ≤1280 1250 2,37
1280 < RM ≤1330 1300 2,42
1330 < RM ≤1390 1360 2,49
1390 < RM ≤1450 1420 2,54
1450 < RM ≤1500 1470 2,571997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 262
▼B
Referencemassen RM
(kg)Ækvivalent svingmasse
(i kg)Optaget effekt
(i kW)
1500 < RM ≤1560 1530 2,62
1560 < RM ≤1620 1590 2,67
1620 < RM ≤1670 1640 2,72
1670 < RM ≤1730 1700 2,77
1730 < RM ≤1790 1760 2,83
1790 < RM ≤1870 1810 2,88
1870 < RM ≤1980 1930 2,97
1980 < RM ≤2100 2040 3,06
2100 < RM ≤2210 2150 3,13
2210 < RM ≤2320 2270 3,20
2320 < RM ≤2440 2380 3,34
2440 < RM 2490 3,48
5.3. Forberedelse af den to- eller trehjulede motorcykel
5.3.1. Før afprøvningen skal køretøjet være anbragt i et rum med en relativ
konstant temperatur på mellem 20 og 30 ºC. Denne temperaturtilpas-
ning skal vare så længe, at motoroliens og eventuel kølevæskes
temperatur ikke afviger mere en ± 2 ºK fra rumtemperaturen.
►M1Inden opsamlingen af udstødningsgassen påbegyndes, gennem-
føres to komplette tilpasningscyklusser. ◄
5.3.2. Dæktrykket skal være det af producenten angivne for udførelse af den
indledende vejprøve til indstilling af bremsen. Er rullernes diameter
under 500 mm, skal dæktrykket dog øges med 30 til 50 %.
5.3.3. Belastningen af det drivende hjul skal være den samme, som når den
to- eller trehjulede motorcykel benyttes til normal kørsel med en
fører, som vejer 75 kg.
5.4. Indstilling af analyseapparaturet
5.4.1. Kalibrering af analyseapparaterne
Ved hjælp af flowmeteret og reguleringshanen på hver flaske sendes
en til apparatets funktion passende mængde gas ved et passende tryk
ind i analyseapparatet. Apparatet indstilles således, at det stabiliserer
sig på den værdi, der er anført på flasken med kalibreringsgas. Med
udgangspunkt i denne indstilling, der foretages med gassen med den
største koncentration, optegnes kurven over apparatafvigelsen som
funktion af koncentrationen af de forskellige kalibreringsgasser, som
anvendes. Til flammeioniseringsdetektoren, som skal kalibreres regel-
mæssigt og mindst en gang om måneden, skal anvendes en blanding
af luft og propan (eller hexan) med nominel kulbrintekoncentration
svarende til 50 % og 90 % af fuld skalavisning. Til ikke-dispers
indfrarød absorptionsanalysator, som skal kalibreres med samme
intervaller, anvendes kvælstof blandet med henholdsvis CO og CO2i
nominelle koncentrationer svarende til 10 %, 40 %, 60 %, 85 % og
90 % af fuld skalavisning. Til kalibrering af kemiluminiscensudstyret
til NOx-analyse skal anvendes blandinger af kvælstofoxid (N2O) i
kvælstof i nominelle koncentrationer svarende til 50 % og 90 % af
fuld skalavisning. Til kontrolkalibrering, der skal foretages før hver
prøverække, skal til alle tre typer analyseapparater anvendes gasser
med koncentration svarende til 80 % af fuld skala. Der kan anvendes
en fortyndingsanordning, der fortynder kalibreringsgassen fra 100 %
til den ønskede koncentration.
6. FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING I PRØVESTAND
6.1. Særlige bestemmelser for gennemførelsen af kørecyklus
6.1.1. Temperaturen i det lokale, hvor prøvestanden er opstillet, skal under
hele prøvningen være mellem 20 og 30 ºC, og så nær som muligt ved
temperaturen i det rum, hvor klargøring af køretøjet fandt sted.
6.1.2. Den to- eller trehjulede motorcykel skal under prøvningen stå næsten
vandret for at undgå en unormal brændstoffordeling.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 263
▼M1
6.1.3. Inden den første tilpasningscyklus indledes, rettes en luftstrøm af vari-
abel styrke mod den to- eller trehjulede motorcykel. Derefter
gennemføres to komplette cyklusser, hvorunder der ikke opsamles
udstødningsgas. Køleluften styres af rullernes hastighed, således at
der i området 10 km/h til 50 km/h opnås en lineær strømningsha-
stighed af afgangsluften, som er lig rullens relative hastighed med en
tolerance på 10 %. Når rullens hastighed er under 10 km/h, kan køle-
luftens hastighed være nul. Køleluftblæserens afgangstværsnit og
anbringelse skal være i overensstemmelse med følgende angivelser:
i) areal: mindst 0,4 m2
ii) højde fra gulv til underkant: mellem 0,15 og 0,20 m
iii) afstand til forenden af køretøjet: mellem 0,3 og 0,45 m.
6.1.4. Under prøvningen optegnes en kurve, som viser hastigheden som
funktion af tiden, således at gyldigheden af de gennemførte cyklusser
kan bedømmes.
6.1.5. Temperaturen af kølevand og olie i krumtaphus kan registreres.
6.2. Start af motoren
6.2.1. Efter de indledende operationer på gasprøveudtagnings-, fortyndings-,
analyse- og måleapparaturet (se punkt 7.1) startes motoren ved brug
af de anordninger, som forefindes dertil: choker, startanordning osv.,
idet producentens anvisninger følges.
6.2.2. Den første prøvecyklus begynder samtidig med, at indsamlingen af
gasprøver og målingen af pumpens omdrejninger begynder.
6.3. Brug af manuel choker
Chokeren skal sættes ud af funktion hurtigst muligt, og i princippet
før accelerationen fra 0 til 50 km/h. Overholdes dette ikke, skal tids-punktet for chokerfunktionens ophør angives. Chokeren skal være
indstillet efter producentens anvisninger.
6.4. Tomgang
6.4.1. Manuel gearkasse
6.4.1.1. I tomgangsperioden skal motoren være tilkoblet og gearkassen i
frigear.
6.4.1.2. For at tillade acceleration efter den normale cyklus, kobles der ud, og
1. gear indrykkes, 5 sekunder før accelerationen, som følger efter den
pågældende tomgangsperiode, påbegyndes.
6.4.1.3. Den første tomgangsperiode ved begyndelsen af cyklussen består af 5
sekunders tomgang med gearkassen i frigear og motoren tilkoblet,
samt 5 sekunder med 1. gear indrykket og motoren udkoblet.
6.4.1.4. De mellemliggende tomgangsperioder i hver cyklus skal bestå af 16
sekunder i frigear og 5 sekunder i 1. gear med motoren udkoblet.
6.4.1.5. Den sidste tomgangsperiode i cyklussen skal have en varighed på 7
sekunder i frigear med motoren tilkoblet.
6.4.2. Halvautomatisk gearkasse: Producentens anvisninger for bykørsel
følges. Findes sådanne ikke, følges forskrifterne for manuel gearkasse.
6.4.3. Automatisk gearkasse: Gearvælgeren betjenes ikke under afprøv-
ningen, medmindre dette kræves efter producentens anvisninger. I så
fald følges forskrifterne for manuel gearkasse.
6.5. Acceleration
6.5.1. Accelerationen skal være så konstant som muligt, så længe denne
køremåde varer.
6.5.2. Hvis den to- eller trehjulede motorcykel ikke er i stand til at gennem-
føre accelerationsfaserne inden for de foreskrevne perioder, skal der
gives fuld gas, indtil man når den hastighed, som foreskrives for den
pågældende cyklus, hvorefter cyklussen fortsættes på normal måde.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 264
▼B
▼M1
▼B
▼B
6.6. Retardation
6.6.1. Alle retardationer foretages ved, at der lukkes fuldstændigt for gassen,
mens motoren forbliver tilkoblet. Ved 10 km/h frakobles motoren
manuelt, uden at gearskiftet røres.
6.6.2. Sker retardationen langsommere end foreskrevet for den pågældende
køremåde, benyttes køretøjets bremser, for at den foreskrevne cyklus
kan overholdes.
6.6.3. Sker retardationen hurtigere end foreskrevet for den pågældende
køremåde, tilvejebringes overensstemmelse med den teoretiske cyklus
ved at indlægge en periode med konstant hastighed eller tomgang i
tilslutning til det følgende prøveafsnit med konstant hastighed eller
tomgang. I så fald gælder punkt 2.4.3 ikke.
6.6.4. Ved afslutningen af retardationsperioden (standsning af køretøjet på
rullen) sættes gearskiftet i frigear, og motoren tilkobles.
6.7. Konstant hastighed
6.7.1. Man skal undgå at pumpe med gasspjældet eller lukke dette ved over-
gang fra acceleration til den efterfølgende periode med konstant
hastighed.
6.7.2. I perioderne med konstant fart skal speederen fastholdes i en bestemt
stilling.
7. FREMGANGSMÅDE VED PRØVEUDTAGNING, ANALYSE OG
RUMFANGSMÅLING AF DE EMITTEREDE GASSER
7.1. Operationer som skal udføres før start af den to- eller trehjulede
motorcykel
7.1.1. Sækkene Saog Sbtil indsamling af kalibreringsprøver tømmes og
lukkes.
7.1.2. Den roterende fortrængningspumpe P1startes, men omdrejningstæl-
leren tilsluttes ikke.
7.1.3. Pumperne P2og P3til prøveudtagning startes, idet trevejshanerne
stilles således, at gasserne ledes til atmosfæren; gennemstrømningen
reguleres ved hjælp af ventilerne V2og V3.
7.1.4. Skriverne for temperaturen T og for trykmålerne g1og g2startes.
7.1.5. Omdrejningstælleren CT samt rullens omdrejningstæller nulstilles.7.2. Påbegyndelse af prøveudtagning og rumfangsmåling
7.2.1. Efter to tilpasningscyklusser (begyndelsestidspunkt for første cyklus)
udføres operationerne i punkt 7.2.2 til 7.2.5 samtidig.
7.2.2. Trevejshanerne stilles om, således at gasprøverne fra sonderne S
2og
S3konstant opsamles i sækkene Saog Sbi stedet for at ledes til atmo-
sfæren.
7.2.3. Prøvens begyndelsestidspunkt anføres på kurvebladene for de analoge
skrivere, der er tilsluttet detektorerne for temperatur T og for diffe-
renstryk g1og g2.
7.2.4. Omdrejningstælleren CT for pumpen P2startes.
7.2.5. Køleluftblæseren, der er omhandlet i punkt 6.1.3, og som retter en
luftstrøm mod den to- eller trehjulede motorcykel, startes.
7.3. Afslutning af prøveudtagning og rumfangsmåling
7.3.1. Ved afslutningen af den fjerde prøvecyklus udføres operationerne i
nedenstående punkt 7.3.2 til 7.3.5 nøjagtig samtidigt.
7.3.2. Trevejshanerne stilles om, så sækkene Saog Sblukkes, og prøverne,
som af pumperne P2og P3indsuges fra sonderne S2og S3, ledes til
atmosfæren.
7.3.3. Prøvens afslutning markeres på kurvebladene for skriverne (punkt
7.2.3).
7.3.4. Omdrejningstælleren CT for pumpen P1standses.
7.3.5. Køleluftblæseren, der er omhandlet i punkt 6.1.3, og som retter en
luftstrøm mod den to- eller trehjulede motorcykel, standses.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 265
▼M1
▼B
▼M1
7.4. Analyse
7.4.1. Analysen af gassen i sækken påbegyndes hurtigst muligt og ikke
senere end 20 minutter efter testcyklussens afslutning.
7.4.2. Inden analyse af hver prøve skal det analyseområde, som skal
anvendes til det pågældende forurenende stof, nulstilles med den
korrekte nulstillingsgas.
7.4.3. Analysatorerne indstilles derefter i henhold til kalibreringskurverne
ved hjælp af kalibreringsgasser med en nominel koncentration på 70-
100 % af måleområdet.
7.4.4. Derefter kontrolleres analysatorernes nulstilling igen. Hvis aflæs-
ningen afviger mere end 2 % af måleområdet fra den, der blev
indstillet på i punkt 7.4.2, gentages proceduren.
7.4.5. Derefter analyseres prøverne.
7.4.6. Efter analysen gentages kontrollen af nulpunkt og kalibreringspunkter
med brug af de samme gasser. Afviger resultaterne af disse genta-
gelser højst 2 % fra resultaterne i punkt 7.4.3, anses analysen for
acceptabel.
7.4.7. I alle punkter i dette afsnit skal flowhastighed og tryk af de forskel-
lige gasser være de samme som dem, der er anvendt ved kalibrering
af analysatorerne.
7.4.8. Som den målte koncentrationen i gasserne af hvert forurenende stof
anses den, som aflæses efter stabilisering på måleapparatet.
7.5. Måling af tilbagelagt afstand
Den faktisk tilbagelagte afstand beregnes ved at gange det omdrej-
ningstal, der aflæses på omdrejningstælleren (punkt 4.1.1), med
rullens omkreds. Distancen udtrykkes i km.
8. BESTEMMELSE AFDEN EMITTEREDE MÆNGDE F ORURE-
NENDE LUFTARTER
8.1. Massen af kulilte, der emitteres under prøvningen, bestemmes ved
hjælp af formlen:
COM¼1
S/C1V/C1dCO/C1COc
106
hvor:
8.1.1. COMer mængden af kulilte, der er emitteret under prøvningen, i g/km
8.1.2. S er den i punkt 7.5 definerede distance8.1.3. d
COer massefylden af kulilte ved 0 ºC og 101,33 kPa, (= 1,250 kg/m3)
8.1.4. COcer den volumetriske koncentration i ppm af kulilte i den fortyn-
dede gas, korrigeret for indholdet af forurenende stoffer i
fortyndingsluften:
COc¼COe/C0COd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.1.4.1. COeer kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndet gas
opsamlet i sæk Sa
8.1.4.2. COder kuliltekoncentrationen i ppm i prøven af fortyndingsluft
opsamlet i sækken Sb
8.1.4.3. DFer den koefficient, som er defineret i punkt 8.4
8.1.5. V er det totale volumen, udtrykt i m3/prøvning, af den fortyndede gas,
henført til standardbetingelserne 0 ºC (273 ºK) og 101,33 kPa:
V¼Vo/C1NP a /C0Pi ðÞ /C1 273
101 ;33/C1Tpþ273 ðÞ
hvor:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 266
▼B
▼B
8.1.5.1. Voer det af pumpen P1transporterede gasvolumen pr. omdrejning,
udtrykt i m3/omdr.; dette volumen afhænger af trykforskellen mellem
pumpens suge- og trykside
8.1.5.2. N er det antal omdrejninger, pumpen har gennemført under afprøvnin-
gens fire prøvecyklusser
8.1.5.3. Paer atmosfæretrykket i kPa
8.1.5.4. Pier gennemsnitsværdien af undertrykket i indgangstværsnittet af
pumpen P1i kPa
8.1.5.5. Tp er temperaturen af den fortyndede gas, målt i indgangstværsnittet
af pumpen P1, under gennemførelsen af de fire prøvecyklusser
8.2. Massen af uforbrændte kulbrinter, der emitteres fra den to- eller
trehjulede motorcykels udstødning under prøvningen, beregnes
således:
HCM¼1
S/C1V/C1dHC/C1HCc
106
hvor:
8.2.1. HCMer massen af kulbrinter, der er emitteret under prøvningen, i g/
km
8.2.2. S er den tilbagelagte afstand defineret i punkt 8.1.28.2.3. d
HCer massefylden af kulbrinter ved 0 ºC og 101,33 kPa (ved et
middelforhold kul/brint på 1:1.85) (= 0,619 kg/m3)
8.2.4. HCcer koncentrationen af de fortyndede gasser udtrykt som ppm
kulstofækvivalent (f.eks. propankoncentrationen ganget med 3), korri-
geret for fortyndingsluft:
HCc¼HCe/C0HCd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.2.4.1. HCeer kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndet gas opsamlet i
sæk Sa, udtrykt som ppm kulstofækvivalent
8.2.4.2. HCder kulbrintekoncentrationen i prøven af fortyndingsluft opsamlet i
sæk Sb, udtrykt som ppm kulstofækvivalent
8.2.4.3. DFer den koefficient, der er defineret i punkt 8.48.2.5. V er det totale volumen (se punkt 8.1.5)
8.3. Massen af kvælstofoxider, der emitteres fra den to- eller trehjulede
motorcykels udstødning under prøvningen, beregnes ved hjælp af
formlen:
NO
xM¼1
S/C1V/C1dNO2/C1NOxc/C1Kh
106
hvor:
8.3.1. NOxMer mængden af kvælstofoxider, der er emitteret under prøv-
ningen, i g/km
8.3.2. S er den afstand, der er defineret i punkt 8.1.28.3.3. d
NO2er massefylden af kvælstofoxider i udstødningsgassen, beregnet
som kvælstofdioxidækvivalent, ved 0 ºC og 101,33 kPa (= 2,05 kg/
m3)
8.3.4. NOxcer koncentrationen i ppm af kvælstofoxid i den fortyndede gas,
korrigeret for fortyndingsluft:
NOxc¼NOxe/C0NOxd1/C01
DF/C18/C19
hvor:
8.3.4.1. NOxeer koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af fortyndet
gas opsamlet i sæk Sa1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 267
▼B
8.3.4.2. NOxder koncentrationen i ppm af kvælstofoxider i prøven af fortyn-
dingsluft opsamlet i sæk Sb
8.3.4.3. DFer den koefficient, der er defineret i punkt 8.4
8.3.5. Kh er korrektionsfaktoren for luftfugtighed:
Kh¼1
1/C00;0329 H /C010;7 ðÞ
hvor:
8.3.5.1. H er den absolutte fugtighed i g vand pr. kg tør luft
H¼6;2111 /C1U/C1Pd
Pa/C0PdU
100g=kgðÞ
hvor:
8.3.5.1.1. U er fugtighedsprocenten8.3.5.1.2. Pd er mættet vanddampstryk ved prøvningstemperaturen, i kPa
8.3.5.1.3. Pa er atmosfæretrykket i kPa
8.4. DFer følgende koefficient:
DF¼
14;5
CO2þ0;5C O þHC
hvor:
8.4.1. CO, CO2og HC er koncentrationerne af kulilte, kultveilte og
kulbrinter i prøven af fortyndet gas i sæk Saudtrykt i procent.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 268
▼B
Undertillæg 1
Kørecyklus i funktionsprøvestand ved type I-prøve
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 269
▼B
Undertillæg 2
Eksempel nr. 1 på system til opsamling af udstødningsgas
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 270
▼B
Undertillæg 3
Eksempel nr. 2 på system til opsamling af udstødningsgas
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 271
▼B
Undertillæg 4
Fremgangsmåde ved kalibrering af dynamometerbremsens optagne effekt
ved kørsel på vej med to- og trehjulede motorcykler
Dette undertillæg beskriver den metode, som skal anvendes til ved hjælp af en
funktionsprøvestand at måle den effekt, der optages ved kørsel på vej.
Den optagne effekt ved kørsel på vej omfatter effekt optaget ved friktion og
effekt optaget af bremsen. Prøvestandens hastighed øges, til den er over de ved
afprøvningerne anvendte hastigheder. Derefter frakobles anordningen til frem-
drift af prøvestanden, og rullens (rullernes) hastighed aftager.
Den kinetiske energi optages af bremsen samt af den indre friktion i prøve-
standen. Metoden tager ikke hensyn til ændringer i rullernes friktion, som
skyldes køretøjets roterende masse. For prøvestande med to ruller kan der ses
bort fra tidsforskellen mellem standsning af de to ruller.
Fremgangsmåden er følgende:
1. Rullens drejningshastighed måles, hvis dette ikke allerede er sket. Hertil kan
anvendes et ekstra målehjul, en omdrejningsmåler eller en anden metode.
2. Køretøjet anbringes på prøvestanden. En anden metode til at trække prøve-
standen kan også anvendes.
3. Man tilkobler svinghjul eller eventuelt et andet system for simulering af
inerti, som sædvanligvis anvendes i den pågældende prøvestand, svarende
til køretøjets vægtkategori.
4. Prøvestanden bringes op på en hastighed på 50 km/h.5. Den optagne effekt noteres.
6. Prøvestanden bringes op på en hastighed på 60 km/h.
7. Systemet til fremdrift af rullerne frakobles.8. Den tid, det tager rullernes hastighed at aftage fra 55 km/h til 45 km/h,
noteres.
9. Bremsen indstilles til et andet niveau.
10. Punkt 4 til 9 gentages, indtil hele det anvendte område for effektforbrug på
vej er dækket.
11. Den optagne effekt beregnes ved hjælp af formlen:
P
d¼M1V2
1/C0V2
2/C0/C1
2000 t¼0;03858 M 1
t
hvor:
Pd: effekt i kW
M1: ækvivalent svingmasse i kg
V1: begyndelseshastighed i m/s (55 km/h = 15,28 m/s)
V2: sluthastighed i m/s (45 km/h = 12,50 m/s)
t: den tid, det tager rullernes hastighed at aftage fra 55 km/h til 45 km/
h.
12. Diagram, som viser prøvestandens optagne effekt som funktion af den
angivne effekt ved hastigheden V på 50 km/h anført i punkt 4 ovenfor.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 272
▼B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 273
▼B
Tillæg 2
Type II-prøve
(Kontrol af emission af kulilte i tomgang)
1. INDLEDNING
I dette tillæg beskrives fremgangsmåden ved gennemførelse af type II-
prøven, som er defineret i bilag II, punkt 2.2.1.2.
2. MÅLEBETINGELSER
2.1. Som brændstof anvendes det i bilag IV angivne referencebrændstof.
2.2. Type II-prøven i punkt 2.2.1.2 i bilag II skal foretages umiddelbart efter
type I-prøven med motoren i normal tomgang og høj tomgangshastighed.
2.3. For to- og trehjulede motorcykler med manuelt eller halvautomatisk gear-
skifte foretages prøvningen i frigear med motoren tilkoblet.
2.4. For to- og trehjulede motorcykler med automatisk transmission foretages
prøvningen med gearvælgeren i position »nul« eller »parkering«.
3. UDTAGNING AFGASPRØVER
3.1. Køretøjets udstødningsrør skal forsynes med et tilstrækkeligt tætsluttende
forlængerrør, således at prøvesonden kan føres mindst 60 cm ind, uden at
der opstår et modtryk på mere end 1,25 kPa, og uden at køretøjets funktion
påvirkes derved. Forlængerrøret skal være således udformet, at udstød-
ningsgassen ikke i nævneværdig grad fortyndes med luft ved sonden. Har
køretøjet flere udstødningsrør, skal disse enten tilsluttes et fælles rør, eller
kulilteindholdet skal måles i hvert af rørene; i sidstnævnte tilfælde regnes
den aritmetiske middelværdi af målingerne for måleresultatet.
3.2. Koncentrationerne af CO (CCO)o ga fC O2(CCO2) bestemmes ved aflæsning
af måleinstrumentet eller kurvebladet, samt benyttelse af de pågældende
kalibreringskurver.
3.3. For totaktsmotorer er det korrigerede kulilteindhold givet ved:
CCOcorr :¼CCO10
CCOþCCO2% vol : ðÞ
3.4. For firetaktsmotorer er det korrigerede kulilteindhold givet ved:
CCOcorr :¼CCO15
CCOþCCO2% vol : ðÞ
3.5. Er summen af de målte procenter (CCO+CCO2) 10 eller derover for totakts-
motorer, henholdsvis 15 eller derover for firetaktsmotorer, er det ikke
nødvendigt at korrigere det målte kulilteindhold (punkt 3.2) med formlerne
i punkt 3.3 eller 3.4.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 274
▼M1
▼B
▼B
BILAG III
FORANSTALTNINGER MOD SYNLIG LUFTFORURENING FRA TO-
OG TREHJULEDE MOTORKØRETØJER MED MOTOR MED
KOMPRESSIONSTÆNDING
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Køretøjstype«, motorkøretøjer som ikke frembyder væsentlige
indbyrdes forskelle, navnlig med hensyn til køretøjets og motorens
specifikationer som defineret i bilag V.
2. PRØVNINGSBESTEMMELSER2.1.Almindelige forskrifter
De dele af køretøjet, der kan have indflydelse på emissionen af forure-
nende luftarter, skal være således udformet, konstrueret og anbragt, at
køretøjet under normale kørebetingelser, uanset de vibrationer, det kan
blive udsat for, opfylder kravene i dette bilag.
2.2.Forskrifter vedrørende koldstartanordning
2.2.1. Koldstartanordningen skal være konstrueret og udført således, at den
ikke kan tilsluttes eller forblive tilsluttet, når motoren fungerer normalt.
2.2.2. Bestemmelserne i punkt 2.2.1 gælder ikke, hvis mindst én af neden-
stående betingelser er opfyldt:
2.2.2.1. Lysabsorptionskoefficienten for motorens udstødningsgas under benyt-
telse af koldstartanordning ved konstant omdrejningstal, målt på den i
tillæg 1 beskrevne måde, ligger inden for de grænser, der er fastsat i
tillæg 3.
2.2.2.2. Vedholdende brug af koldstartanordningen medfører standsning af
motoren inden for et rimeligt tidsrum.
2.3.Forskrifter for emission af synlig forurening
2.3.1. For køretøjstypen, som ønskes typegodkendt, skal emissionen af synlig
forurening måles ved brug af de to metoder, der er beskrevet i tillæg 1
og 2; de omhandler afprøvning ved henholdsvis konstant motorha-
stighed og fri acceleration.
2.3.2. Emissionen af synlig forurening, målt efter de i tillæg 1 beskrevne
metoder, må ikke overstige de i tillæg 3 angivne grænser.
2.3.3. For motorer med turbolader må absorptionskoefficienten, målt ved
acceleration i frigear, ikke overstige grænsen fastsat i tillæg 3 ved
angiven gennemstrømning, dvs. den maksimale absorptionskoefficient
ved konstant omdrejningstal, med et tillæg på 0,5 m
−1.
2.3.4. Anvendelse af tilsvarende måleapparater er tilladt. Anvendes andet
måleapparatur end det i tillæg 4 beskrevne, skal det godtgøres, at det
giver samme resultater.
3. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
3.1. Ved kontrollen af produktionens overensstemmelse gælder bestemmel-
serne i punkt 1 i bilag VI til direktiv 92/61/EØF.
3.2. For at verificere overensstemmelse om foreskrevet i punkt 3.1 udtages
der et køretøj fra serieproduktionen.
3.3. Køretøjets overensstemmelse med den godkendte type verificeres på
basis af beskrivelsen i godkendelsesattesten. Der skal endvidere udføres
prøvninger på følgende vilkår:
3.3.1. Et køretøj, der ikke er tilkørt, skal afprøves med fri acceleration som
foreskrevet i tillæg 2.
Køretøjet anses for at være i overensstemmelse med den godkendte
type, hvis absorptionskoefficienten ikke overstiger den korrigerede
værdi for absorptionskoefficienten i godkendelsesattesten med mere
end 0,5 m−1. På fabrikantens anmodning kan der i stedet for reference-
brændstof anvendes brændstof, som er i handelen. I tvivlstilfælde skal
referencebrændstof anvendes.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 275
▼B
3.3.2. Overstiger resultatet af afprøvningen som omhandlet i punkt 3.3.1
værdien i godkendelsesattesten med mere end 0,5 m−1, skal køretøjets
motor afprøves ved fuld gas og fastholdt omdrejningstal, som fore-
skrevet i tillæg 1. Niveauerne for de synlige emissioner må ikke
overstige de grænseværdier, der er foreskrevet i tillæg 3.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 276
▼B
Tillæg 1
Afprøvning ved konstant motorhastighed med fuld gas
1. INDLEDNING
1.1. Dette tillæg beskriver fremgangsmåden ved bestemmelse af synlige
forurenende stoffer ved forskellige omdrejningshastigheder med fuld gas.
1.2. Afprøvningen kan udføres enten på en motor eller på et køretøj.
2. MÅLINGSPRINCIP
2.1. Opaciteten af motorens udstødningsgas, når den arbejder med fuld gas og
fastholdt omdrejningstal, måles.
2.2. Der udføres mindst seks målinger, fordelt i området mellem det nomi-
nelle maksimale omdrejningstal og det nominelle minimale
omdrejningstal. Målepunkterne skal omfatte de nævnte yderpunkter af
intervallet; ét målepunkt skal være det omdrejningstal, hvor motoren
udvikler størst effekt, medens et andet skal være det omdrejningstal,
hvor den udvikler størst drejningsmoment.
3. AFPRØVNINGSBETINGELSER
3.1.Motorkøretøj
3.1.1. Motoren eller køretøjet skal fremstilles i god mekanisk stand. Motoren
skal være tilkørt.
3.1.2. Motoren skal afprøves ved brug af det i bilag V anførte udstyr.3.1.3. Gælder prøvningen en motor, skal måling af dens effekt foretages i over-
ensstemmelse med særdirektivet om maksimaleffekt, dog med de i punkt
3.1.4 anførte tolerancer. Gælder prøvningen et køretøj, skal det kontrol-
leres, at den gennemstrømmede brændstofmængde ikke er mindre end
specificeret af producenten.
3.1.4. For motorens effekt, målt i prøvebænk ved fastholdt omdrejningstal og
med fuld gas, kan følgende tolerancer godkendes i forhold til det af
producenten angivne:
— maksimal effekt: ± 2 %
— øvrige målepunkter: + 6 %/− 2 %
3.1.5. Der må ikke være åbninger i udstødningssystemet, som kan medføre, at
motorens udstødningsgas fortyndes. Har motoren flere udstødningsrør,
skal de samles til en enkelt afgang, hvori opaciteten skal måles.
3.1.6. Motoren skal være i normal driftsmæssig stand som foreskrevet af produ-
centen. Navnlig skal kølevand og olie have normal temperatur som
angivet af producenten.
3.2.Brændstof
Ved afprøvningen skal anvendes et referencedieselbrændstof, som over-
holder specifikationerne i bilag IV.
3.3.Prøvelaboratorium
3.3.1. Den absolutte temperatur T, udtrykt i K, af den af motoren indsugede
luft(
1) skal måles højst 15 cm før luftfilteret eller, hvis der ikke er noget
luftfilter, 15 cm før luftindtaget. Atmosfæretrykket for tør luft ps, udtrykt
i kPa, skal ligeledes måles, og atmosfærefaktoren fa bestemmes i over-
ensstemmelse med følgende:
fa¼99
ps/C18/C190;65
/C1T
298/C18/C190;5
hvor:
ps = pb−p µ
pb= lufttryk1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 277
(1) Prøven kan udføres i et airconditioneret rum, hvor klimaet kan reguleres.
▼B
pµ = vanddamptryk
3.3.2. For at afprøvningen kan anerkendes som gyldig, skal parameteren fa
være: 0,98 < fa < 1,02.
3.4.Apparatur til prøveudtagning og måling
Koefficienten for udstødningssystemets lysabsorption skal måles med et
opacimeter, som tilfredsstiller kravene i tillæg 4 og monteres i overens-
stemmelse med tillæg 5.
4. EVALUERING AF LYSABSORPTIONSKOEFFICIENTEN
4.1. For hvert omdrejningstal, ved hvilket absorptionskoefficienten måles som
anført i punkt 2.2, beregnes den nominelle gasstrøm efter følgende
formler:
— for totaktsmotorer: G ¼Vn
60— for firetaktsmotorer: G ¼Vn
120
hvor:
G = nominel gasstrøm i liter pr. sekund (l/s)
V = motorens slagvolumen i liter (l)
n = omdrejningshastighed i o/min.
4.2. Falder den nominelle gasstrøm ikke sammen med nogen af værdierne i
tabellen i tillæg 4, skal grænseværdien findes ved proportional interpola-
tion mellem tabellens værdier.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 278
▼B
Tillæg 2
Prøvning ved fri acceleration
1. PRØVNINGSBETINGELSER
1.1. Ved prøvningen kan motoren være anbragt i en prøvebænk, eller den kan
være monteret på køretøjet.
1.1.1. Foretages prøvningen i en prøvebænk, skal prøvningen ske snarest efter
kontrollen af opaciteten ved fastholdt omdrejningstal og med fuld gas.Navnlig skal kølevand og olie have den af producenten angivne tempe-
ratur.
1.1.2. Når prøvningen udføres på et stillestående køretøj, skal motoren forinden
være bragt i sin normale driftstilstand ved kørsel på vej eller ved en
dynamisk prøvning. Målingen skal foretages snarest muligt efter denne
opvarmningsperiode.
1.2. Forbrændingskammeret må ikke være afkølet eller tilsodet gennem lang-
varig tomgang før prøvningen.
1.3. Prøvningsbetingelserne i tillæg 1, punkt 3.1, 3.2 og 3.3, gælder.
1.4. Til prøveudtagning og analyse anvendes det i tillæg 1, punkt 3.4, anførte
udstyr.
2. FREMGANGSMÅDE VED PRØVNINGEN
2.1. Foretages prøvningen i en prøvebænk, skal motoren frakobles bremsen,
idet denne erstattes enten af de roterende dele, som trækkes, når gear-
kassen er i frigear, eller af en svingmasse, der er ækvivalent med disse
dele.
2.2. Når prøvningen udføres på køretøjet, skal gearskiftet være i frigear og
motoren tilkoblet.
2.3. Med motoren i tomgang aktiveres gashåndtaget hurtigt, men ikke vold-
somt, således at der opnås maksimal ydelse fra accelerationspumpen.
Denne position fastholdes, indtil motoren når sit maksimale omdrej-
ningstal, og regulatoren træder i funktion. Så snart dette omdrejningstal
nås, lukkes for gassen, indtil motoren har nået tomgangshastighed, og
opacimeterets visning svarer dertil.
2.4. Den i punkt 2.3 beskrevne operation gentages mindst seks gange for at
fjerne sod fra udstødningssystemet og, om nødvendigt, nulstille måleap-
paratet. Den maksimale opacitet, der er aflæst ved hver acceleration,
noteres, indtil stabile værdier opnås. Der tages ikke hensyn til værdier,
som aflæses i tomgangsperioden efter hver accelerationsfase. Aflæsningen
anses for stabil, når fire på hinanden følgende aflæsninger indbyrdes ikke
afviger mere end 0,25 m
−1og ikke danner en aftagende række. Absorpti-
onskoefficienten XMer det aritmetiske gennemsnit af de fire aflæsninger.
2.5. For motorer med trykladning gælder, efter det enkelte tilfælde, følgende
særlige bestemmelser:
2.5.1. for motorer med trykladning ved kompressor, som drives af en koblings-
anordning eller mekanisk af motoren med mulighed for frakobling, skal
der udføres to komplette målecyklusser med indledende acceleration,
idet kompressoren tilkobles under den ene cyklus og frakobles under
den anden. Som resultat regnes den højeste af de to målte værdier
2.5.2. har motoren flere udstødningsrør, skal rørene samles i ét rør, der sikrer
tilstrækkelig blanding af gassen og slutter i en enkelt åbning. Dog kan
prøverne ved fri acceleration udføres på hvert udstødningsrør; i så fald
skal det aritmetiske gennemsnit af værdierne aflæst ved hvert udstød-
ningsrør benyttes til korrektion af absorptionskoefficienten, idet prøven
kun anses for gyldig, hvis de aflæste værdier indbyrdes ikke afviger
mere end 0,15 m−1.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 279
▼B
3. BEREGNING AF DEN KORRIGEREDE ABSORPTIONSKOEFFI-
CIENT
Disse regler gælder, hvis absorptionskoefficienten ved fastholdt omdrej-
ningstal faktisk er blevet bestemt på den samme afledte motortype.
3.1.Symboler
XM= værdien af absorptionskoefficienten ved acceleration i frigear,
målt som foreskrevet i punkt 2.4
XL= den korrigerede absorptionskoefficient ved fri acceleration
SM= den af de målte værdier af absorptionskoefficienten ved fastholdt
omdrejningstal (jf. tillæg 1, punkt 2.1), som ligger nærmest den
foreskrevne grænseværdi, svarende til samme nominelle
gennemstrømning
SL= værdien af den absorptionskoefficient, der er fastlagt i tillæg 1,
punkt 4.2, for den nominelle gennemstrømning, som svarer til
det målepunkt, der gav værdien SM.
3.2. Da absorptionskoefficienten måles i m−1, er den korrigerede værdi XLgivet ved det mindste af følgende to udtryk:
XL¼SL/C1XM
SM
eller
XL=XM+ 0,51997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 280
▼B
Tillæg 3
Grænseværdier for prøver ved fastholdt omdrejningstal
Nominel gennemstrømning G
(l/s)Absorptionskoefficient k
(m−1)
< 42 2,26
45 2,19
50 2,08
55 1,985
60 1,90
65 1,84
70 1,775
75 1,72
80 1,665
85 1,62
90 1,575
95 1,535
100 1,495
105 1,465
110 1,425
115 1,395
120 1,37
125 1,345
130 1,32
135 1,30
140 1,27
145 1,25
150 1,225
155 1,205
160 1,19
165 1,17
170 1,155
175 1,14
180 1,125
185 1,11
190 1,095
195 1,08
> 200 1,065
Bemærk: Skønt ovenstående værdier er afrundet til nærmeste 0,01 eller 0,005, betyder dette ikke, at
målingerne kræves udført med denne nøjagtighed.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 281
▼B
Tillæg 4
Specifikationer for opacimetre
1. ANVENDELSESOMRÅDE
Dette tillæg fastlægger kravene til opacimetre, som anvendes i de prøv-
ninger, der er beskrevet i tillæg 1 og 2.
2. GRUNDLÆGGENDE KRAV TIL OPACIMETRE
2.1. Gassen, som skal undersøges, skal opbevares i et kammer med ikke-
reflekterende indvendig overflade.
2.2. Den effektive gennemlysningslængde bestemmes under hensyn til mulig
indflydelse af anordningerne til beskyttelse af lyskilden og af foto-
cellen. Gennemlysningslængden skal være angivet på apparatet.
2.3. Opacimeteret skal have to måleskalaer; den ene skal som måleenhed
have absolut lysabsorption fra 0 til
 (m−1), den anden med lineær
inddeling fra 0 til 100; begge skalaer skal have yderpunkterne 0 (ingen
absorption) og maksimum (fuldstændig absorption).
3. FREMSTILLINGSSPECIFIKATIONER3.1.Almindelige forskrifter
Opacimeteret skal være udformet således, at røgkammeret ved konstant
omdrejningstal fyldes med røg af ensartet opacitet.
3.2.Røgkammeret og opacimeterets hus
3.2.1. Tilgangen af falsk lys til fotocellen som følge af indvendige reflekser
eller spredning skal være nedbragt til et minimum (f.eks. ved en matsort
indvendig overfladebehandling eller ved passende udformning).
3.2.2. De optiske egenskaber skal være således, at den kombinerede effekt af
spredning og refleksion ikke overstiger én enhed på den lineære skala,
når røgkammeret er fyldt med røg med en absorptionskoefficient på
omkring 1,7 m
−1.
3.3.Lyskilde
Lyskilden skal være en glødelampe med farvetemperatur mellem 2800
og 3250 K.
3.4.Detektor
3.4.1. Detektoren skal være en fotocelle, hvis spektrale responskurve skal
svare til det menneskelige farvesyn (størst følsomhed i området 550/
570 nm, mindre end 4 % af denne største følsomhed under 430 nm og
over 680 nm).
3.4.2. Den elektriske målekreds skal være opbygget således, at afgangssignalet
fra fotocellen er en lineær funktion af styrken af det modtagne lys inden
for fotocellens arbejdstemperatur.
3.5.Måleskala
3.5.1. Lysets absorptionskoefficient k beregnes efter formlen
Ø=Øo·e−KL,
hvor L er lysets effektive gennemstrømningslængde gennem gasprøven,
Øoer strømmen af indgående lys, og Ø er strømmen af udgående lys.
Når den effektive gennemlysningslængde L ikke direkte kan bestemmes
ud fra opacimeterets geometriske udformning, skal den effektive længde
L bestemmes:
— enten efter den i punkt 4 beskrevne metode
— eller ved sammenligning med en type opacimeter, hvis effektive
længde er velkendt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 282
▼B
3.5.2. Forholdet mellem den lineære skala, fra 0 til 100 og absorptionskoeffi-
cienten k er givet ved formlen:
k¼/C01
Lloge1/C0N
100/C18/C19
hvor N er aflæsningen på den lineære skala, og k er den tilsvarende
størrelse af absorptionskoefficienten.
3.5.3. Opacimeterets skala skal muliggøre aflæsning af en absorptionskoeffi-
cient på 1,7 m−1med en nøjagtighed på 0,025 m−1.
3.6.Justering og kontrol af måleapparatet
3.6.1. Fotocellens og skalaviserens elektriske kreds skal give mulighed for
nulstilling af viseren, enten ved gennemlysning af kammeret, når dette
er luftfyldt, eller ved gennemlysning af et kammer med identiske egen-
skaber.
3.6.2. Med slukket lampe og afbrudt eller kortsluttet målekreds skal der på
skalaen med absorptionskoefficienter aflæses ∞; når målekredsen
genetableres, skal der stadig aflæses ∞.
3.6.3. En foreløbig kontrol kan udføres ved, at der i røgkammeret anbringes et
filter som repræsenterer en gas med kendt absorptionskoefficient k på
mellem 1,6 m−1og 1,8m−1, målt som anført i punkt 3.5.1. Størrelsen af
k skal være kendt med en nøjagtighed på 0,025 m−1. Det kontrolleres, at
denne størrelse ikke afviger mere end 0,05 m−1fra aflæsningen, når
filteret er ført ind mellem lyskilden og fotocellen.
3.7.Opacimeterets reaktion
3.7.1. Målekredsens reaktionstid skal være 0,9 til 1,1 sekund. Ved reaktions-
tiden forstås den tid, det tager viseren at nå 90 % af fuldt skalaudslag,
når fotocellens lys afskærmes fuldstændigt ved hjælp af en skærm, der
er ført ind i kammeret.
3.7.2. Målekredsen skal være dæmpet således, at det initiale oversving ved en
pludselig ændring af indgangssignalet (f.eks. kontrolfilteret) højst udgør
4 % af den stabile visning i den lineære skalas enheder.
3.7.3. Ved opacimeterets reaktionstid som følge af fysiske forhold i målekam-
meret forstås tiden til fuldstændig fyldning af målekammeret, fra gassen
begynder at strømme ind i apparatet. Denne tid må ikke overstige 0,4
sekund.
3.7.4. Disse bestemmelser gælder ikke for opacimetre, som anvendes til
måling af opaciteten ved fri acceleration.
3.8.Gasprøvens og skylleluftens tryk
3.8.1. Udstødningsgassens tryk i målekammeret må ikke afvige mere end
0,75 kPa fra atmosfæretrykket.
3.8.2. Trykvariationerne for gasprøve og skylleluft må ikke medføre større
ændring af absorptionskoefficienten end 0,05 m−1for en gasprøve med
absorptionskoefficient 1,7 m−1.
3.8.3. Opacimeteret skal være forsynet med passende udstyr til måling af
trykket i målekammeret.
3.8.4. Grænserne for tilladelige trykvariationer for gasprøve og skylleluft i
målekammeret skal angives af apparatets producent.
3.9.Gasprøvens temperatur
3.9.1. Under måling skal gastemperaturen i hele målekammeret være mellem
70 ºC og en af opacimeterets producent angiven maksimaltemperatur;
aflæsningen inden for dette temperaturområde må ikke variere mere
end 0,1 m−1, når kammeret er fyldt med en gas med absorptionskoeffi-
cienten 1,7 m−1.
3.9.2. Opacimeteret skal være forsynet med passende anordninger til måling
af temperaturen i målekammeret.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 283
▼B
4. OPACIMETERETS EFFEKTIVE LÆNGDE »L«
4.1.Almindelige forskrifter
4.1.1. I nogle typer opacimetre har gassen mellem lyskilde og fotocelle eller
mellem de transparente dele, der beskytter lyskilde og fotocelle, ikke
konstant opacitet. I sådanne tilfælde er den effektive længde L længden
af en gassøjle med samme lysabsorption som den, der iagttages, når
gassen normalt gennemstrømmer opacimeteret.
4.1.2. Den effektive gennemlysningslængde fås ved sammenholdning af det
normalt fungerende opacimeters aflæsning N med aflæsningen No, idet
Noer den aflæsning, som fås, når opacimeteret ændres således, at
gassen gennemlyses over en veldefineret længde Lo.
4.1.3. De sammenlignende aflæsninger skal foretages hurtigt efter hinanden til
bestemmelse af nulpunktskorrektionen.
4.2.Bestemmelse af L
4.2.1. Prøvegassen skal være udstødningsgas med konstant opacitet eller en
absorberende gas med densitet i omtrent samme størrelsesorden som
udstødningsgassen.
4.2.2. Der fastlægges nøjagtigt en søjle Loaf opacimeteret, som kan fyldes
homogent med gasprøve, og hvis grundflader er omtrent vinkelrette på
lysets retning. Længden Loskal omtrent svare til opacimeterets formo-
dede effektive længde.
4.2.3. Gennemsnitstemperaturen af gasprøven i målekammeret måles.4.2.4. Om nødvendigt kan en kompakt ekspansionsbeholder af tilstrækkelig
størrelse til at dæmpe pulsationerne indskydes i prøveudtagningsrøret
så nær sonden som muligt. Der kan også monteres en køleanordning.
Anvendelse af ekspansionsbeholder og køling må ikke påvirke gassens
sammensætning utilbørligt.
4.2.5. Bestemmelse af den effektive længde foretages ved, at en gasprøve
skiftevis sendes gennem det normalt virkende opacimeter og gennem
samme apparat, der er ændret som anført i punkt 4.1.2.
4.2.5.1. Opacimeterets visning skal registreres kontinuerligt under prøven med
en skriver, hvis reaktionstid skal være så nær opacimeterets som muligt.
4.2.5.2. For det normalt fungerende opacimeter benævnes aflæsningen på den
lineære skala N, og aflæsningen af gassens gennemsnitstemperatur i
grader Kelvin benævnes T.
4.2.5.3. For opacimeteret med gassøjlen af kendt længde L
o, benævnes aflæs-
ningen på den lineære skala No, og gassens gennemsnitstemperatur i
grader Kelvin benævnes To.
4.2.6. Den effektive længde er
L¼LoT
Tolog 1 /C0N
100/C18/C19
log 1 /C0No
10/C18/C19
4.2.7. Prøvningen gentages med mindst fire prøvegasser, som giver aflæs-
ninger jævnt fordelt mellem 20 og 80 på den lineære skala.
4.2.8. Opacimeterets effektive længde L er den aritmetiske middelværdi af
den effektive længde for hver prøvegas, beregnet efter punkt 4.2.6.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 284
▼B
Tillæg 5
Montering og anvendelse af opacimeter
1. ANVENDELSESOMRÅDE
Dette tillæg beskriver montering og anvendelse af opacimetre, som er
beregnet til anvendelse i de prøver, der er beskrevet i tillæg 1 og 2.
2. DELSTRØMS-OPACIMETRE
2.1.Montering med henblik på prøver ved fastholdt omdrejningstal
2.1.1. Forholdet mellem tværsnitsarealet af sonden og af udstødningsrøret skal
være mindst 0,05. Modtrykket, målt i udstødningsrøret ved sondens
åbning, må ikke overstige 0,75 kPa.
2.1.2. Sonden er et rør, hvis åbne ende vender fremand i udstødningsrøret eller
dettes eventuelle forlængelse. Sonden placeres i et tværsnit af røret, hvor
røgfordelingen er omtrent ensartet. For at opnå dette, skal sonden
anbringes så langt tilbage i udstødningsrøret som muligt, eller om
nødvendigt i et forlængerrør, således at sonden er placeret i et punkt,
hvor der er en lige rørlængde på mindst 6 rørdiametre oven for sonden
og mindst 3 rørdiametre neden for sonden. Anvendes forlængerrør, må
der ikke kunne trænge luft ind ved samlingen.
2.1.3. Trykket i udstødningsrøret og trykfaldet i prøveudtagningsrøret skal være
således, at sonden modtager en prøve, der tilnærmelsesvis svarer til, hvad
der ville opnås ved isokinetisk prøveudtagning.
2.1.4. Om nødvendigt kan en kompakt ekspansionsbeholder af tilstrækkelig
størrelse til at dæmpe pulsationerne indskydes i prøveudtagningsrøret så
nær sonden som muligt. Der kan også monteres en køleanordning.
Anvendelse af ekspansionsbeholder og køling må ikke påvirke gassens
sammensætning utilbørligt.
2.1.5. En klapventil eller et andet middel til forøgelse af prøveudtagningstrykket
kan anbringes i udstødningsrøret mindst 3 rørdiametre neden for prøveud-
tagningssonden.
2.1.6. Rørene mellem sonde, køleanordning, ekspansionsbeholder (om nødven-
digt) og opacimeter skal være så korte som muligt, samtidig med at
kravene til tryk og temperatur i tillæg 4, punkt 3.8 og 3.9, er opfyldt.
Rørene skal skråne opad fra prøveudtagningsstedet til opacimeteret og
skal være uden skarpe bøjninger, som kan medføre sodansamlinger. Har
opacimeteret ikke omløbsventil, placeres en sådan på tilløbssiden.
2.1.7. Under prøvningen skal det kontrolleres, at forskrifterne i tillæg 4, punkt
3.8, vedrørende målekammerets tryk og i punkt 3.9 vedrørende målekam-
merets temperatur overholdes.
2.2. Montering med henblik på prøver ved fri acceleration
2.2.1. Forholdet mellem tværsnitsarealet af sonden og af udstødningsrøret skal
være mindst 0,05. Modtrykket, målt i udstødningsrøret ved sondens
åbning, må ikke overstige 0,75 kPa.
2.2.2. Sonden er et rør, hvis åbne ende vender fremad i udstødningsrøret eller
dettes eventuelle forlængelse. Sonden placeres i et tværsnit af røret, hvor
røgfordelingen er omtrent ensartet. For at opnå dette, skal sonden
anbringes så langt tilbage i udstødningsrøret som muligt, eller om
nødvendigt i et forlængerrør, således at sondens ende er placeret i et
punkt, hvor der er en lige rørlængde på mindst 6 rørdiametre oven for
sonden og mindst 3 rørdiametre neden for sonden. Anvendes forlænge-
rrør, må der ikke kunne trænge luft ind ved samlingen.
2.2.3. Prøveudtagningssystemet skal være udformet således, at gasprøvens tryk
ved opacimeteret ved alle motorhastigheder ligger inden for de i tillæg 4,
punkt 3.8.2, fastsatte grænser. Dette kan kontrolleres ved, at gasprøvens
tryk noteres i tomgang og ved maksimalhastighed ubelastet. Afhængigt
af opacimeterets specifikationer, kan trykket i gasprøven kontrolleres
enten ved en fast krave eller ved en klapventil i udstødningsrør eller
forlængerrør. Uanset den anvendte metode må modtrykket, målt i udstød-
ningsrøret ved sondens åbning, ikke overstige 0,75 kPa.
2.2.4. Opacimeterets rørforbindelser skal være så korte som muligt. Røret skal
skråne opad fra prøveudtagningsstedet til opacimeteret og skal være
uden skarpe bøjninger, som kan medføre sodansamlinger. En omløb-1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 285
▼B
sventil kan være placeret foran opacimeteret, således at apparatet kan
afspærres fra udstødningsgassen, undtagen ved måling.
3. FULDSTRØMS-OPACIMETER
Ved prøvning ved fastholdt omdrejningstal og ved fri acceleration gælder
følgende som de eneste forskrifter:
3.1. Rørforbindelserne mellem udstødningsrør og opacimeter må ikke give
mulighed for indtrængen af luft udefra.
3.2. Opacimeterets rørforbindelser skal, ligesom for delstrøms-opacimetre,
være så korte som muligt. Røret skal skråne opad fra udstødningsrøret
til opacimeteret og skal være uden skarpe bøjninger, som kan medføre
sodansamlinger. En omløbsventil kan være placeret foran opacimeteret,
således at apparatet kan afspærres fra udstødningsgassen, undtagen ved
måling.
3.3. En køleanordning, placeret oven for opacimeteret, kan ligeledes være
nødvendig.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 286
▼M1
BILAG IV
SPECIFIKATIONER FOR REFERENCEBRÆNDSTOFFET (BENZIN)
Det anvendte referencebrændstof er det, der er beskrevet i bilag IX, afsnit 1, til
direktiv 70/220/EØF.
SPECIFIKATIONER FOR REFERENCEBRÆNDSTOFFET (DIESEL)
Det anvendte referencebrændstof er det, der er beskrevet i bilag IX, afsnit 2, til
direktiv 70/220/EØF.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 287
▼B
BILAG V
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 288
▼B
BILAG VI
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 289
▼B
KAPITEL 6
BRÆNDSTOFBEHOLDERE TIL TO- OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
LISTE OVER BILAG
BILAG I Konstruktionsforskrifter …
Tillæg 1 Prøveudstyr …Tillæg 2 Oplysningsskema vedrørende en type brændstofbeholder til to- eller
trehjulet motordrevet køretøj …
Tillæg 3 Typegodkendelsesattest for en type brændstofbeholder til et to- eller
trehjulet motordrevet køretøj …
BILAG II Monteringsforskrifter for brændstofbeholdere og brændstofledninger på to-
og trehjulede motordrevne køretøjer …
Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende montering af brændstofbeholder(e) på en
type to- eller trehjulet motordrevet køretøj …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så
vidt angår montering af brændstofbeholder(e) …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 290
▼B
BILAG I
KONSTRUKTIONSFORSKRIFTER
1. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
1.0. I dette kapitel forstås ved »type brændstofbeholder«, brændstofbeholdere,
der er fremstillet af den samme fabrikant, og som ikke afviger væsentligt
fra hinanden med hensyn til udformning, konstruktion og materialer.
1.1. Brændstofbeholdere skal være fremstillet af materialer, hvis termiske,
mekaniske og kemiske egenskaber til stadighed er velegnede til den
anvendelse, de er bestemt for.
1.2. Brændstofbeholdere og de tilstødende dele skal være konstrueret således,
at der ikke kan dannes statisk elektricitet, som kan forårsage gnistdan-
nelse mellem brændstofbeholderen og køretøjets stel, hvorved benzin/
luftblandingen vil kunne antændes.
1.3. Brændstofbeholdere skal være således udført, at de er modstandsdygtige
over for korrosion. De skal opfylde en lækageprøvning ved et tryk, der
er det dobbelte af det normale arbejdstryk (relativt), dog mindst 130 kPa
absolut. Overtryk og tryk over normalt arbejdstryk skal automatisk
udlignes med passende anordninger (udluftningshul, sikkerhedsventil,
e.l.). Udluftningshuller skal være således udformet, at der ikke er risiko
for antændelse. Brændstoffet må ikke kunne løbe ud gennem dækslet
eller gennem de anordninger, der tjener til udligning af overtryk, selv
hvis beholderen vendes helt om; udsivning accepteres dog, hvis den ikke
overstiger 30 g/min.
2. PRØVNING
Brændstofbeholdere af ikke-metalliske materialer skal underkastes neden-
stående prøver, som udføres i den anførte rækkefølge:
2.1.Permeabilitetsprøve
2.1.1.Prøvningsmetode
Brændstofbeholderen skal afprøves ved en temperatur på 313 K ± 2 K.
Til prøven skal anvendes det referencebrændstof, der er specificeret i
kapitel 5 vedrørende foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af to-
og trehjulede motordrevne køretøjer.
Brændstofbeholderen skal være fyldt op med prøvebrændstof til 50 % af
det nominelle volumen og henstå ventileret ved en rumtemperatur på
313 K ± 2 K, indtil der opnås et konstant vægttab. Denne periode skal
være på mindst 4 uger (forudgående henståen). Brændstofbeholderen
tømmes og fyldes derefter igen op til 50 % af sit nominelle volumen
med prøvebrændstoffet.
Brændstofbeholderen skal derefter henstå under de nævnte ventilationsbe-
tingelser ved en temperatur på 313 K ± 2 K, indtil dens indvendige
temperatur svarer til prøvningstemperaturen. Derefter lukkes brændstofbe-
holderen. Den under prøven opståede trykstigning i beholderen kan
udlignes. Ved prøven bestemmes vægttabet som følge af diffusion
gennem 8 uger. Under prøven må det gennemsnitlige tab pr. døgn maksi-
malt udgøre 20 g. Er diffusionstabet større, skal brændstoftabet endvidere
bestemmes ved en prøvningstemperatur på 296 K ± 2 K, idet alle øvrige
betingelser er uændrede (forudgående henståen ved 313 K ± 2 K). Under
disse prøvningsbetingelser må tabet ikke være over 10 g pr. døgn.
Såfremt der under prøven foretages udligning af det indvendige tryk,
hvilket skal anføres i prøverapporten, skal brændstoftabet som følge af
denne trykudligning tages i betragtning, når diffusionstabet beregnes.
2.2.Slagprøve
2.2.1.Prøvningsmetode
Brændstofbeholderen fyldes op til det nominelle volumen med en 50 %
blanding af vand og ethylenglycol eller anden kølevæske, som ikke
angriber brændstofbeholderens materiale, og hvis frysepunkt er lavere
end 243 K ± 2 K.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 291
▼B
Temperaturen af blandingen i brændstofbeholderen skal under prøven
være 253 K ± 5 K. Den nødvendige køling skal ske ved en passende
rumtemperatur. Brændstofbeholderen kan også påfyldes en i forvejen
tilstrækkelig afkølet væske, forudsat at brændstofbeholderen henstår i
mindst en time ved prøvningstemperaturen.
Til prøvningen skal anvendes et pendul. Pendulloddet skal have form af
en pyramide, hvis sideflader er ligesidede trekanter, og hvis hjørner og
kanter har en krumningsradius på 3,0 mm. Ved en masse på 15 kg skal
pendulets energi være mindst 30,0 J.
De punkter på brændstofbeholderen, som skal prøves, skal være dem, der
betragtes som udsat for risiko som følge af brændstofbeholderens monte-
ring og dens placering på køretøjet. Et enkelt slag i et af disse punkter må
ikke fremkalde utæthed.
2.3.Mekanisk styrke
2.3.1.Prøvningsmetode
Brændstofbeholderen fyldes op til sin nominelle kapacitet med vand ved
326 K ± 2 K som prøvevæske. Det relative indvendige tryk skal være
mindst 30 kPa. Er brændstofbeholderen konstrueret til et relativt indven-
digt tryk på over 15 kPa, skal der påføres et tryk på det dobbelte af det
relative arbejdstryk, som beholderen er konstrueret til. Brændstofbehol-
deren skal være lukket i 5 timer.
Eventuel opstået deformation må ikke have indvirkning på brændstofbe-
holderens funktionsdygtighed (f.eks. må der ikke forekomme lækage).
Ved bedømmelse af beholderens deformation skal der tages hensyn til
monteringsforholdene.
2.4.Prøve for bestandighed over for brændstoffet
2.4.1.Prøvningsmetode
Til trækprøven udtages seks prøveemner af omtrent samme tykkelse fra
beholderens flade sider. Emnernes trækstyrke og elasticitetsgrænse
bestemmes ved 296 K ± 2 K ved en trækhastighed på 50 mm/min. De
målte værdier sammenholdes med trækstyrke og elasticitetsgrænse målt
på tilsvarende måde på en brændstofbeholder, der har henstået som
ovenfor angivet. For at materialet kan godkendes, må forskellen i træk-
styrke ikke være over 25 %.
2.5.Prøve for brandbestandighed
2.5.1.Prøvningsmetode
Beholdermaterialerne må ikke brænde med større flammeudbredelsesha-
stighed end 0,64 mm/s, målt efter den i tillæg 1 angivne metode.
2.6.Prøve for varmebestandighed
2.6.1.Prøvningsmetode
Brændstofbeholderen fyldes op til 50 % af sin nominelle kapacitet med
vand ved 293 K ± 2 K og må efter at have været anbragt i 1 time ved
en rumtemperatur på 343 K ± 2 K ikke udvise blivende deformation eller
lækager. Efter udførelse af prøven skal brændstofbeholderen stadig være
fuldt funktionsegnet. I prøveopstillingen skal der være taget hensyn tilmonteringsforholdene.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 292
▼B
Tillæg 1
1. PRØVEUDSTYR
1.1.Prøvekammer
Lukket stinkskab med varmebestandig inspektionsrude, hvorigennem
prøvens forløb kan iagttages. Det vil i visse tilfælde være hensigtsmæssigt
at opsætte et spejl, gennem hvilket prøvens bagside kan iagttages.
Udsugningen fra skabet standses under prøven og igangsættes straks efter
prøven, for at eventuelle giftige forbrændingsgasser kan fjernes.
Prøven kan også udføres i en metalkasse anbragt i stinkskabet, idet man
da lader ventilationen være i gang under prøven.
Kassen skal være forsynet med ventilationshuller på under- og oversiden.
Hullerne skal give tilstrækkelig lufttilførsel til forbrændingen, men må
ikke udsætte prøven for en luftstrøm under forbrændingen.
1.2.Stativ
Et laboratoriestativ med to klemmer, som ved hjælp af drejeled kan
indstilles i alle retninger.
1.3.Brænder
Bunsen- eller Tirrillbrænder, med 10 mm dyse og gastilførsel.Dysen må ikke være påsat ekstraudstyr.
1.4.Trådvæv
Maskevidde 20. Størrelse 100 × 100 mm.
1.5.Stopur
Kronometer eller lignende, med inddeling i sekunder eller mindre.
1.6.Vandfyldt kar
1.7.Lineal
Inddelt i millimeter.
2. PRØVEEMNE
2.1. Mindst 10 prøveemner, længde 125 ± 5 mm, bredde 12,5 ± 0,2 mm, som
udskæres direkte af en repræsentativ brændstofbeholder.
Hvis brændstofbeholderens form ikke tillader dette, skal en del af behol-
deren formes til en enkelt plade af 3 mm tykkelse og af tilstrækkeligt
areal til udtagelse af de nødvendige prøveemner.
2.2. Prøveemnerne skal normalt afprøves, således som de forefindes ved type-
godkendelsen, medmindre andet er angivet.
2.3. Hvert prøveemne mærkes med to streger i en afstand af henholdsvis 25
og 100 mm fra enden af prøven.
2.4. Kanterne af prøveemnerne skal være jævne. Kanter fremkommet ved
afskæring afslibes, så de bliver glatte.
3. PRØVNINGSMETODE
3.1. Prøveemnet fastgøres til stativet med en eller flere klemmer i enden
nærmest 100 mm mærket, således at prøveemnets længdeakse er vandret,
og tværaksen danner en vinkel på 45º med vandret. En skærm af metal-
trådvæv (ca. 100 × 100 mm) fastgøres og anbringes vandret ca. 10 mm
under kanten af prøven, således at enden af prøveemnet rager ca. 13 mm
frem foran kanten af trådvævet (se fig. 1). Før hver prøve skal alle belæg-
ninger på trådvævet afbrændes, hvis trådvævet ikke udskiftes.
Et kar med vand skal anbringes således på bordet med stinkskabet, at det
kan opfange alle gløder, der falder ned under prøven.
3.2. Brænderens luftindtag indstilles således, at flammen er blå og ca. 25 mm
høj.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 293
▼B
3.3. Brænderen anbringes således, at flammen rører enden af prøveemnet som
angivet i fig. 1, og samtidig startes stopuret.
Flammen holdes i berøring med prøveemnet i ca. 30 sekunder. Hvis
prøveemnet bliver deformeret, smelter eller trækker sig tilbage fra
flammen, flyttes denne, så den til stadighed er i berøring med
prøveemnet.
Større deformation af prøveemnet kan betyde, at prøveresultatet bliver
ubrugeligt. Flammen tages væk efter 30 sekunder, eller når flamme-
fronten når 25 mm mærket. Såfremt dette mærke nås inden 30 sekunder,
flyttes brænderen til en afstand af mindst 45 mm fra prøveemnet og stink-
skabet.
3.4. På stopuret aflæses tiden, når flammefronten når 25 mm mærket. Denne
tid benævnes t1.
3.5. Stopuret standses, når forbrændingen (med eller uden flamme) standser
eller har nået mærket, der angiver afstanden 100 mm fra den frie ende.
3.6. Stopuret aflæses, og resultatet noteres som tiden t, i sekunder.3.7. Såfremt forbrændingen ikke når 100 mm mærket, måles den uforbrændte
længde af prøveemnet langs dettes underkant fra 100 mm mærket,
afrundet til hele mm.
Forbrændt længde er lig 100 mm minus uforbrændt længde, i mm.
3.8. Er prøveemnet brændt længere end til 100 mm mærket, er forbrændin-
gshastigheden:
75
t/C0t1im m =s
3.9. Prøven gentages (punkt 3.1 til 3.8), indtil tre prøveemner er brændt til
100 mm mærket eller længere, eller indtil 10 prøveemner er afprøvet.
Såfremt ét prøveemne ud af 10 brænder til 100 mm mærket eller længere,
gentages prøven (3.1 til 3.8) på 10 nye prøveemner.
4. FREMSTILLING AF RESULTATERNE
4.1. Hvis to prøveemner eller flere er brændt til 100 mm mærket, skal som
gennemsnitlig forbrændingshastighed (mm/s) regnes gennemsnittet af
alle prøver, på hvilke forbrændingen har nået mærket.
4.2. Den gennemsnitlige forbrændingstid og den forbrændte længde skal
angives, såfremt ingen prøve ud af 10 eller højst én ud af 20 er brændt
indtil 100 mm mærket.
4.2.1. Gennemsnitlig forbrændingstid (GFT) i sekunder:
GFT ¼Xn
i¼1/C1ti/C030 ðÞ
n
hvor n er antallet af prøve emner
afrundet til nærmeste hele multiplum af 5 sekunder; således angives
»mindre end 5 sekunder«, såfremt forbrændingen varer mindre end 3
sekunder, efter at flammen er ført væk.
Størrelsen af GFT må under ingen omstændigheder angives som nul.
4.2.2. Gennemsnitlig forbrændt længde (GFL):
GFL ¼Xn
i¼1/C1100/C0uforbrændt længde i ðÞ
n
hvor n er antallet af prøver
afrundet til nærmeste hele multiplum af 5 mm; således skal angives
»mindre end 5 mm«, såfremt længden af det forbrændte område er
mindre end 3 mm.
Størrelsen af GFL må under ingen omstændigheder angives som nul.
For ét prøveemne, der er brændt til stregen, regnes den forbrændte
længde til 100 mm.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 294
▼B
4.3. De fuldstændige prøveresultater skal indeholde følgende oplysninger:
4.3.1. Identifikation af prøveemnet, herunder hvordan dette er fremstillet og
opbevaret.
4.3.2. Prøveemnets gennemsnitstykkelse, angivet med nøjagtigheden ± 1 %.
4.3.3. Antal prøveemner, som er undersøgt.4.3.4. Spredningen på de målte forbrændingstider.4.3.5. Sprednignen på de målte forbrændte længder.
4.3.6. Er en prøve ikke brændt hen til mærket som følge af, at materiale er
dryppet, løbet eller faldet af under forbrændingen, angives dette.
4.3.7. Hvis en prøve genantændes af brændende materiale på metaltrådvævet,
angives dette.
Figur 1
Prøveopstilling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 295
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 296
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 297
▼B
BILAG II
MONTERINGSFORSKRIFTER FOR BRÆNDSTOFBEHOLDERE OG
BRÆNDSTOFLEDNINGER PÅ TO- OG TREHJULEDE MOTOR-
DREVNE KØRETØJER
1. BRÆNDSTOFBEHOLDER
Fastgørelsessystemet for brændstofbeholdere skal være således konstrueret,
udført og monteret, at det opfylder sin funktion tilfredsstillende under alle
kørselsforhold.
2. BRÆNDSTOFLEDNINGER
Brændstofledninger skal være passende beskyttet af en del af stellet eller
karosseriet, således at de ikke kan blive ramt af genstande på jorden. Dette
krav behøver ikke at være opfyldt, hvis den pågældende ledning under køre-
tøjet er længere væk fra jorden end den del af stellet eller karosseriet, der
befinder sig umiddelbart foran ledningen.
Brændstofledninger skal være således konstrueret, udført og monteret, at de
kan modstå korroderende påvirkninger indefra og udefra. Vride- og bøjebe-
vægelser samt vibrationer fra køretøjet, dets motor og transmission må ikke
udsætte brændstofledningerne for slid eller unormale påvirkninger.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 298
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 299
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 300
▼B
KAPITEL 7
FORANSTALTNINGER MOD ULOVLIGE INDGREB PÅ TOHJULEDE KNALLERTER OG
MOTORCYKLER1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 301
▼B
BILAG
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Foranstaltninger mod ulovlige indgreb på tohjulede knallerter og
motorcykler«, samtlige tekniske forskrifter og specifikationer, som
har til formål så vidt muligt at hindre ulovlige ændringer, der kan
påvirke sikkerheden og miljøet, f.eks. ved at køretøjets præstationer
øges.
1.2. »Køretøjets præstationer«, for knallerters vedkommende den maksi-
male hastighed; for motorcyklers vedkommende motorens effekt.
1.3. »Køretøjsklasse«, en af følgende underklasser, som køretøjerne
opdeles i:
1.3.1. klasse A, knallerter1.3.2. klasse B, motorcykler med et slagvolumen på højst 125 cm
3og en
effekt på højst 11 kW
1.3.3. klasse C, motorcyker med en effekt på højst 25 kW og et effekt/
masse-forhold på højst 0,16 kW/kg; masse i køreklar stand som
defineret i punkt 2 i note d) i bilag II til direktiv 92/61/EØF
1.3.4. klasse D, motorcykler som ikke falder ind under klasse B eller C.1.4. »Ulovlig ændring«, en ændring, der ikke er tilladt efter bestemmel-
serne i dette kapitel.
1.5. »Ombytning af dele«, ombytning af ikke-identiske dele med
hinanden.
1.6. »Indsugningskanal«, indsugningsport og indsugningsmanifold
tilsammen.
1.7. »Indsugningsport«, åbning for indsugning af luft i cylinder,
topstykke eller krumtaphus.
1.8. »Indsugningsmanifold«, den del, der forbinder karburator eller det
system, der styrer lufttilførselen, med cylinder, topstykke eller
krumtaphus.
1.9. »Indsugningssystem«, indsugningskanal og indsugningslyddæmper
tilsammen.
1.10. »Udstødningssystem«, under ét udstødningsrør, ekspansion og
lyddæmper, som er nødvendig for at dæmpe motorstøjen.
1.11. »Specialværktøj«, værktøj, som køretøjets fabrikant udelukkende
stiller til rådighed for autoriserede forhandlere, og som ikke er
almindeligt tilgængeligt.
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
2.1. Ombytning af ikke-identiske dele mellem typegodkendte køretøjer:2.1.1. For køretøjer af klasse A og B er ombytning af følgende kompo-
nenter, enkeltvis eller samlet:
a) for totaktsmotorer: cylinder/stempel-enheden, karburator,
indsugningsmanifold og udstødningssystem
b) for firetaktsmotorer: topstykke, knastaksel, cylinder/stempel-
enheden, karburator, indsugningsmanifold og udstødningssystem
mellem det pågældende køretøj og et andet køretøj fra samme
producent ikke tilladt, hvis den konstruktivt bestemte maksimale
hastighed for køretøjer af klasse A derved øges med mere end
5 km/h, og hvis effekten for køretøjer af klasse B øges med mere
end 10 %. Hverken den konstruktivt bestemte maksimale hastighed
eller den maksimale nettomotoreffekt for den pågældende klasse
må overskrides i noget tilfælde.
Navnlig er den konstruktivt bestemte maksimale hastighed 25 km/h
for knallerter med begrænset ydeevne, jf noten til bilag I i direktiv
92/61/EØF.
2.1.1.1. For køretøjer af klasse B, hvor der i henhold til artikel 2 i Rådets
direktiv 92/61/EØF, findes versioner, der afviger med hensyn til
maksimal hastighed eller maksimal nettomotoreffekt på grund af
strengere supplerende normer, som nogle medlemsstater kræver i1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 302
▼B
henhold til artikel 3, stk. 5, i Rådets direktiv 91/439/EØFaf 29. juli
1991 om kørekort(1), finder kravene i punkt 2.1.1, litra a) og b),
ikke anvendelse for ombytning af komponenter, medmindre dette
bevirker, at køretøjets motoreffekt overstiger 11 kW.
2.1.2. I spørgsmål om, hvorvidt komponenter kan ombyttes, påhviler det
fabrikanten at sørge for, at de ansvarlige myndigheder får sådanne
oplysninger og eventuelt køretøjer til rådighed, at de kan kontrol-
lere, at forskrifterne i dette punkt er opfyldt.
2.2. Fabrikanten skal erklære, at en motorcykels maksimale effekt ikke
kan øges med mere end 10 %, at en knallerts maksimale hastighed
ikke kan øges med mere end 5 km/h, og at hverken den konstruk-
tivt bestemte maksimale hastighed eller den maksimale nettoeffekt
for den pågældende klasse kan overskrides, ved ændring af:
tænding (fortænding etc.) eller brændstoftilførsel.
2.3. Alle motorcykler af klasse B skal opfylde forskrifterne i punkt
2.3.1, 2.3.2 eller 2.3.3 og i punkt 2.3.4 og 2.3.5.
2.3.1. Der skal i indsugningskanalen permanent være fastgjort en bøsning.
Er bøsningen anbragt i indsugningsmanifolden, skal denne være
fastgjort på motorblokken med selvdestruerende bolte eller bolte,
som kun kan aftages med specialværktøj.
Bøsningen skal have en hårdhed på mindst 60 RC. I indsnævringen
må den højst være 4 mm tyk.
Ved forsøg på at fjerne eller ændre på bøsningen skal bøsningen og
den del, den er fastgjort i, ødelægges, eller motoren skal blive udeaf stand til at fungere, indtil den igen er sat i korrekt stand.
På bøsningens overflade eller i nærheden af den skal der være en
læselig mærkning med køretøjets klasse(r) som defineret i punkt
1.3.
2.3.2. Hver indsugningsmanifold skal være fastgjort med selvdestruerende
bolte eller bolte, som kun kan aftages med specialværktøj. I mani-
foldene skal der være en indsnævring, der er markeret på ydersiden,
og på dette sted må manifolden højst have en godstykkelse på
4 mm, dog 5 mm, hvis det består af et bøjeligt materiale som
f.eks. gummi.
Ved forsøg på at ændre på manifoldens indsnævring skal mani-
folden ødelægges, eller motoren skal blive ude af stand til at
fungere, indtil den igen er sat i korrekt stand.
Manifolden skal være læseligt mærket med køretøjets klasse(r) som
defineret i punkt 1.3.
2.3.3. I den del af indsugningskanalen, der befinder sig i topstykket, skal
der være en indsnævring. I hele indsugningsportens længde må der
ikke findes noget snævrere tværsnit (bortset fra ventilsæderne).
Ved forsøg på et ændre på indsugningskanalens indsnævring skal
kanalen ødelægges, eller motoren skal blive ude af stand til at
fungere, indtil den igen er sat i korrekt stand.
Topstykket skal være læseligt mærket med køretøjets klasse som
defineret i punkt 1.3.
2.3.4. Indsnævringen som omhandlet i punkt 2.3.1, 2.3.2 og 2.3.3 har
forskellig diameter afhængigt af, hvilken motorcykel der er tale om.
2.3.5. Producenten skal oplyse diameteren af indsnævringen og godtgøre
over for den ansvarlige myndighed, at denne indsnævring er
bestemmende for luftens passage, og at der ikke findes nogen
anden indsnævring, der kan ændres på en sådan måde, at køretøjets
præstationer øges med mere end 10 %.
Fire år efter direktivets ikrafttræden fastslås den maksimale nomi-
nelle indsnævringsdiameter for de forskellige motorcykeltyper
efter den i artikel 6 omhandlede procedure på grundlag af de af
producenten oplyste indsnævringsdiametre.
2.4. Hvis luftfiltret fjernes, må det for en knallert ikke medføre en større
forøgelse af den konstruktivt bestemte maksimale hastighed end
10 %.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 303
(1) EFT nr. L 237 af 24. 8. 1991, s. 1.
▼B
3. SÆRLIGE FORSKRIFTER FOR KØRETØJER AF KLASSE A
OG B
Specifikationerne i denne del er kun bindende i tilfælde, hvor de,
enkeltvis eller samlet, er nødvendige for at forhindre indgreb, der
fører til, at den konstruktivt bestemte maksimale hastighed for
køretøjer af klasse A derved forøges med mere end 5 km/h, eller
at effekten for køretøjer af klasse B forøges med mere end 10 %.
Hverken den konstruktivt bestemte maksimale hastighed eller den
maksimale nettoeffekt for den pågældende klasse må overskrides i
noget tilfælde.
3.1. Toppakning: Tykkelsen af en eventuel toppakning må efter monte-
ring ikke være større end:
— 1,3 mm for knallerter
— 1,6 mm for motorcykler.
3.2. Pakning mellem cylinder og krumptaphus (totaktsmotor):
Tykkelsen af en eventuel pakning mellem cylinder og krumtaphus
må ikke være større med 0,5 mm efter montering.
3.3. Stempel (totaktsmotor): Stemplet må i topstillingen ikke dække for
nogen del af indsugningsåbningen. For køretøjer med indsugnings-
system med lamelventil(er) gælder denne forskrift ikke for den del
af overførselskanalen, der er fælles med indsugningsåbningen.
3.4. På totaktsmotorer må motorens effekt ikke kunne forøges ved at
dreje stemplet 180º.
3.5. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 2.3 må der ikke fore-
findes kunstige hindringer for passagen i udstødningssystemet.
I denne forbindelse anses ventilstyr i en firetaktsmotor ikke for en
kunstig hindring.
3.6. Dele af udstødningssystemet inden i lyddæmperen (lyddæmperne),
som er bestemmende for udstødningsrørets effektive længde, skal
være således fastgjort til lyddæmperen, at de ikke kan fjernes.
3.7. Enhver form for begrænsning (f.eks. mekanisk, elektrisk eller
konstruktionsmæssig) af fuld belastning af motoren (f.eks. stop for
gasspjæld eller gashåndtag) er forbudt.
3.8. Er et køretøj af klasse A udstyret med elektrisk/elektronisk hastig-
hedsbegrænsning, skal køretøjsproducenten fremlægge sådanne
oplysninger og dokumentation for den tjeneste, der foretager prøv-
ningen, at det godtgøres, at ændring eller udkobling af
anordningerne eller af de elektriske tilslutninger ikke øger knaller-
tens maksimale hastighed med mere end 10 %.
Elektrisk/elektronisk system til afbrydelse og/eller kortslutning af
tændingen er ikke tilladt, hvis det medfører en forøgelse af brænd-
stofforbruget eller af emissionen af uforbrændte kulbrinter.
Elektrisk/elektronisk system til ændring af tændingsforstillingen
skal være således konstrueret, at motorens effekt målt med systemet
i funktion ikke adskiller sig mere end 10 % fra den effekt, der
måles med systemet udkoblet og tændingsforstillingen indstillet til
kørsel med størst mulig hastighed på vej.
Kørsel med størst mulig hastighed på vej opnås ved en tændings-
forstilling på ± 5º i forhold til den værdi, der giver maksimal
effekt.
3.9. På motorer med lamelventil skal denne være fastgjort med selvde-
struerende bolte, således at basisdelen ikke kan benyttes igen, eller
med bolte, som kun kan aftages med specialværktøj.
3.10. Forskrifter for identifikation af et køretøjs motortype
3.10.1. Mærkning af originale dele og komponenter
3.10.1.1. De nedenfor opregnede dele og komponenter skal være holdbart og
uudsletteligt mærket med det eller de kodenumre og symboler, som
producenten af køretøjet eller af de pågældende dele eller kompo-
nenter benytter til identifikation af dem. Mærkningen kan have
form af en etiket, forudsat at den vil være læselig ved normal
brug, og at den ikke kan fjernes uden at blive ødelagt.
Normalt skal denne mærkning være synlig, uden at den pågældende
del eller en anden køretøjsdel behøver at afmonteres. Hindrer
karrosseriet eller en anden køretøjsdel, at mærkningen kan ses,
skal køretøjsproducenten give de ansvarlige myndigheder anvis-1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 304
▼B
ninger på, hvordan de pågældende karrosseridele åbnes eller
afmonteres.
3.10.1.2. Bogstaver, tal og symboler skal være mindst 2,5 mm høje og letlæ-
selige. For mindstehøjden af mærkningen på de i punkt 3.10.1.3.7
og 3.10.1.3.8 beskrevne dele gælder dog bestemmelserne i kapitel
9 analogt.
3.10.1.3. De i punkt 3.10.1.1 omhandlede dele og komponenter er følgende:3.10.1.3.1. indsugningslyddæmper (luftfilter)
3.10.1.3.2. karburator eller tilsvarende
3.10.1.3.3. indsugningsmanifold (hvis den ikke er udført i ét med karburator,
cylinder eller krumtaphus)
3.10.1.3.4. cylinder
3.10.1.3.5. topstykke3.10.1.3.6. krumptaphus
3.10.1.3.7. udstødningsrør (hvis adskilt fra lyddæmper)
3.10.1.3.8. lyddæmper(e)3.10.1.3.9. den drivende del af transmissionen (forreste kædehjul eller skive)
3.10.1.3.10. den drevne del af transmissionen (bageste kædehjul eller skive)
3.10.1.3.11. elektriske/elektroniske anordninger til styring af motoren (tænding,
indsprøjtning, mv.) og samtlige kredsløbskort hertil, hvis anord-
ningen kan åbnes
3.10.1.3.12. indsnævring (bøsning eller lignende).
3.10.2. Indgrebskontrolskilt
3.10.2.1. På hvert køretøj skal et skilt med mindstemålene 60 mm × 40 mm
være fastgjort på varig og holdbar måde (eventuelt ved påklæbning,
men i så fald således, at det ikke kan fjernes uden at blive ødelagt)
på et lettilgængeligt sted.
Herpå skal producenten anføre:
3.10.2.1.1. sit navn eller fabriksmærke
3.10.2.1.2. bogstavkoden for køretøjets klasse
3.10.2.1.3. for den drivende og den drevne del af transmissionen antallet af
tænder for kædehjul og diameteren i mm for skiver
3.10.2.1.4. det eller de kodenumre eller symboler, der benyttes til identifika-
tion af de dele og komponenter, der er mærket i overensstemmelse
med punkt 3.10.1.
3.10.2.2. Bogstaver, tal og symboler skal være mindst 2,5 mm høje og letlæ-
selige. I figur 1 er der vist en skematisk tegning af, hvilke dele og
komponenter der svarer til hvilke kodenumre eller symboler.
3.10.3. Mærkning af ikke-originale dele og komponenter
3.10.3.1. Hvis komponenter, der er godkendt til samme køretøj efter forskrif-
terne i dette kapitel, er varianter af de komponenter, der er opregnet
i punkt 3.10.1.3, og sælges af køretøjsproducenten, skal disse andre
varianters kodenumre eller symboler fremgå enten af kontrolskiltet
eller af en selvklæbende etiket (som skal være læselig ved normal
brug, og som ikke må kunne fjernes uden at blive ødelagt), som
skal leveres sammen med komponenten til anbringelse ved siden
af kontrolskiltet.
3.10.3.2. For så vidt angår ikke-originale reservelyddæmpere skal tekniske
enheders kodenumre eller symboler fremgå af en selvklæbende
etiket (som skal være læselig ved normal brug, og som ikke må
kunne fjernes uden at blive ødelagt), som skal leveres sammen
med komponenten til anbringelse ved siden af kontrolskiltet.
3.10.3.3. Når ikke-originale dele eller komponenter i henhold til punkt
3.10.3.1 og 3.10.3.2 skal mærkes, skal mærkningerne opfylde
bestemmelserne i punkt 3.10.1.1 til 3.10.2.2.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 305
▼B
Figur 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 306
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 307
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 308
▼B
KAPITEL 8
ELEKTROMAGNETISK KOMPATIBILITET FOR TO- OG TREHJULEDE MOTOR-
DREVNE KØRETØJER OG UAFHÆNGIGE TEKNISKE ELEKTRISKE ELLER
ELEKTRONISKE ENHEDER
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Krav til køretøjerne og de uafhængige tekniske elektriske eller elektroniske
enheder
BILAG II Metode til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling fra køretøjer …
BILAG III Metode til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling fra køretøjer …BILAG IV Metode til kontrol af køretøjers elektromagnetiske immunitet …BILAG V Metode til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling fra separate
tekniske elektroniske/elektriske enheder …
BILAG VI Metode til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling fra separat
teknisk elektronisk/elektrisk enhed …
BILAG VII Metoder til kontrol af separate tekniske elektroniske/elektriske enheders
elektromagnetiske immunitet …
BILAG VIII Model for oplysningsskema (tillæg 1) og typegodkendelsesattest (tillæg 2)
…
BILAG IX Model for oplysningsskema (tillæg 1) og typegodkendelsesattest (tillæg 2)
for en type af separat teknisk enhed …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 309
▼B
BILAG I
KRAV TIL KØRETØJERNE OG DE UAFHÆNGIGE TEKNISKE ELEK-
TRISKE OG ELEKTRONISKE ENHEDER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Elektromagnetisk kompatibilitet«, et køretøjs eller et elektronisk/elek-
trisk systems evne til at fungere tilfredsstillende i sine
elektromagnetiske omgivelser uden at påføre disse omgivelser uaccep-
table elektromagnetiske forstyrrelser.
Komplekse komponenter (elektromotorer, termostater, elektroniske kort,
mv.), som sælges direkte til den endelige forbruger og ikke udeluk-
kende er beregnet for to- og trehjulede motordrevne køretøjer, skal
opfylde bestemmelserne i dette direktiv eller bestemmelserne i Rådets
direktiv 89/336/EØFaf 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet.
1.2. »Elektromagnetisk forstyrrelse«, ethvert elektromagnetisk fænomen,
som kan nedsætte et køretøjs eller et elektronisk/elektrisk systems funk-
tionsevne. Elektromagnetisk støj, uønskede signaler eller enhver
ændring af selve forplantningsmediet betragtes som elektromagnetiske
forstyrrelser.
1.3. »Elektromagnetisk immunitet«, et køretøjs eller et elektronisk/elektrisk
systems evne til at arbejde i nærvær af nærmere angivne elektromagne-
tiske forstyrrelser uden nedsættelse af funktionsevnen.
1.4. »Elektromagnetiske omgivelser«, samtlige elektromagnetiske fæno-
mener, som er til stede i en given situation.
1.5. »Referencegrænse«, det niveau, som både typegodkendelse af et køretøj
og kontrol af produktionens overensstemmelse refererer til.
1.6. »Referenceantenne«, en halvbølgedipol med udlignet resonans afstemt
efter den målte frekvens.
1.7. »Bredbåndsemission«, emission med båndbredde større end en given
modtagers eller et givet måleapparats.
1.8. »Smalbåndsemission«, emission med båndbredde mindre end en given
modtagers eller et givet måleapparats.
1.9. »Uafhængig teknisk elektrisk eller elektronisk enhed«, elektronisk og/
eller elektrisk komponent eller enhed af komponenter, herunder alle
tilhørende elektriske forbindelser og kabler, som er beregnet til monte-
ring i et køretøj for at udfylde en eller flere nærmere angivne
funktioner.
1.10. »Prøvning af separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed«, prøve udført
på en eller flere givne separate tekniske elektroniske/elektriske enheder.
1.11. »Køretøjstype for så vidt angår elektromagnetisk kompatibilitet«, køre-
tøjer, som ikke afviger væsentligt fra hinanden på bl.a. følgende
punkter:
1.11.1. arrangement af elektroniske og/eller elektriske komponenter1.11.2. motorens omfang, placering og ydre form samt placeringen af eventu-
elle højspændingskabler
1.11.3. materialer anvendt til køretøjets stel og karrosseri (f.eks. stel eller
karrosseri af glasfiber, aluminium eller stål).
1.12. »Type af separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed for så vidt angår
elektromagnetisk kompatibilitet«, separate tekniske elektroniske/elek-
triske enheder, som ikke afviger fra hinanden på væsentlige punkter,
som:
1.12.1. den funktion, som den pågældende enhed udfylder
1.12.2. arrangement af elektroniske og/eller elektriske komponenter.
1.13. »Direkte styring af køretøjet«, styring af køretøjet ved, at føreren
direkte påvirker styreapparat, bremser og gashåndtag/speeder.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 310
▼B
2. ANSØGNING OM TYPEGODKENDELSE
2.1. Ansøgning om typegodkendelse af et køretøj for så vidt angår elektro-
magnetisk kompatibilitet skal, ud over de i bilag VIII, tillæg 1, krævede
oplysninger, indeholde følgende:
2.1.1. En fortegnelse over samtlige specifikke kombinationer af elektroniske/
elektriske systemer eller separate tekniske elektroniske/elektriske
enheder, samt hvilken køretøjstype og hvilke versioner og varianter
heraf der søges typegodkendt. Elektroniske/elektriske systemer og sepa-
rate tekniske elektroniske elektriske enheder betegnes som specifikke,
hvis de kan afgive nævneværdig bred- eller smalbåndsstråling, og/eller
påvirke førerens direkte styring af køretøjet (jf. punkt 5.4.2.2).
2.1.2. Et eksemplar af en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, som ved
den pågældende kompatibilitetsprøve er repræsentativ for de forskellige
kombinationer af elektriske/elektroniske systemer, som er beregnet til
serieproduktion.
2.2. Ansøgning om typegodkendelse af en separat teknisk enhed for så vidt
angår elektromagnetisk kompatibilitet skal, ud over de i bilag IX, tillæg
1, krævede oplysninger, indeholde følgende:
2.2.1. dokumentation af systemets tekniske specifikationer2.2.2. et eksemplar af en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, der er
repræsentativ for typen. Den ansvarlige myndighed kan om nødvendigt
forlange endnu et eksemplar.
3. MÆRKNING
3.1. Med undtagelse af alle andre kabler end tændingskabler skal alle sepa-
rate tekniske elektroniske/elektriske enheder være forsynet med:
3.1.1. mærke eller navn på fabrikanten af enhederne og disses komponenter;
3.1.2. handelsbetegnelse
3.2. Denne mærkning skal være uudslettelig og letlæselig.
4. TYPEGODKENDELSE AFET KØRETØJ
4.1. Er det afprøvede køretøj i overensstemmelse med forskrifterne i dette
kapitel, meddeles typegodkendelse, som er gyldig for alle de kombina-
tioner, der er nævnt i fortegnelsen i punkt 2.1.1.
4.2. Dog kan den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for typegodkendelses-
prøvningen, se bort fra den i punkt 5.4 omhandlede immunitetsprøve
for køretøjer, der er udstyret med elektriske eller elektroniske anord-
ninger, hvis eventuelle svigt ikke forringer sikkerheden ved bremsning,
lys- og lydsignaler eller direkte styring af køretøjet. En sådan undta-
gelse skal udtrykkelig være nævnt i prøverapporten med begrundelse.
4.3.Typegodkendelse af køretøjet
For typegodkendelse af et køretøj foreligger der følgende muligheder:
4.3.1.Typegodkendelse af et komplet anlæg på køretøjet
Der kan direkte udstedes typegodkendelse af et komplet anlæg på køre-
tøjet, hvis resultatet af prøvningen efter punkt 5 ligger inden for
grænserne heri. Vælger køretøjsfabrikanten denne mulighed, kræves
der ingen prøvning af den separate tekniske elektroniske/elektriske
enhed.
4.3.2.Typegodkendelse af en køretøjstype på grundlag af uafhængig prøvning
af separate tekniske elektroniske/elektriske enheder
Køretøjsfabrikanten kan opnå typegodkendelse af køretøjet, hvis han
over for den ansvarlige myndighed kan godtgøre, at alle relevante sepa-
rate tekniske elektroniske/elektriske enheder (jf. punkt 2.1.1) hver for
sig har opnået typegodkendelse efter forskrifterne i dette kapitel, og at
de er monteret som foreskrevet heri.
4.4.Typegodkendelse af en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed
Der kan meddeles typegodkendelse af en separat teknisk elektronisk/
elektrisk enhed, hvis resultatet af prøvningen efter punkt 5 ligger inden
for grænserne heri. Typegodkendelsen kan efter fabrikantens ønske
blive gyldig for montering i alle køretøjstyper eller en bestemt type.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 311
▼B
5. KRAV
5.1.Almindelige krav
Køretøjer og separate tekniske elektroniske/elektriske enheder skal være
således konstrueret og udført, at de ved normal anvendelse opfylder de i
dette kapitel stillede krav.
Målemetoderne i bilag IV og VII til kontrol af køretøjernes og de sepa-
rate tekniske elektroniske/elektriske enheders elektromagnetiske
immunitet kræves dog først anvendt tre år efter, at bestemmelserne i
dette kapitel er trådt i kraft.
5.2.Krav til bredbåndsstråling fra køretøjerne
5.2.1.Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som den undersøgte køretøjstype frem-
bringer, måles efter metoden i bilag II.
5.2.2.Referencegrænser for bredbåndsstråling fra køretøjet
5.2.2.1. Ved måling efter metoden i bilag II og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen 34 dB (µV/m)
i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-85 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-
400 MHz. Som anført i tillæg 1 stiger grænsen for frekvenser over
75 MHz lineært med frekvensen. I frekvensbåndet 400-1000 MHz er
grænsen konstant 45 dB (µV/m).
5.2.2.2. Ved måling efter metoden i bilag II og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strålingsreferencegrænsen 44 dB ((µV/m)i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 44-55 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-
400 MHz. Som anført i tillæg 2 stiger grænsen for frekvenser over
75 MHz lineært med frekvensen. I frekvensbåndet 400-1000 MHz er
grænsen konstant 55 dB (µV/m).
5.2.2.3. For den undersøgte køretøjstype skal de målte værdier, angivet i dB
(µV/m), være mindst 2,0 dB under referencegrænsen.
5.3.Krav til smalbåndsstråling fra køretøjerne
5.3.1.Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som det undersøgte køretøj frem-
bringer, måles efter metoden i bilag III.
5.3.2.Referencegrænser for smalbåndsstråling fra køretøjet
5.3.2.1. Ved måling efter metoden i bilag III og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 10,0 ± 0,2 m er strålingsreferencegrænsen 24 dB (µV/m)
i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 24-35 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-
400 MHz. Som anført i tillæg 3 stiger grænsen for frekvenser over
75 MHz lineært med frekvensen. I frekvensbåndet 400-1000 MHz er
grænsen konstant 35 dB (µV/m).
5.3.2.2. Ved måling efter metoden i bilag III og med en afstand mellem køretøj
og antenne på 3,0 ± 0,05 m er strålingsreferencegrænsen 34 dB (µV/m)
i frekvensbåndet 30-75 MHz, og 34-45 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-
400 MHz. Som anført i tillæg 4 stiger grænsen for frekvenser over
75 MHz med logaritmen til frekvensen. I frekvensbåndet 400-
1000 MHz er grænsen konstant 45 dB (µV/m).
5.3.2.3. For den undersøgte køretøjstype skal de målte værdier, angivet i dB
(µV/m), være mindst 2,0 dB under referencegrænsen.
5.4.Krav til køretøjets immunitet over for elektromagnetisk stråling
5.4.1.Målemetode
Køretøjstypens elektromagnetiske immunitet prøves efter metoden i
bilag IV.
5.4.2.Referencegrænser for køretøjets immunitet
5.4.2.1. Ved måling efter metoden i bilag IV er referencegrænsen for feltstyrken
24 V/m effektiv i over 90 % af frekvensbåndet 20-1000 MHz og 20 V/
m effektiv værdi i hele frekvensbåndet 20-1000 MHz.
5.4.2.2. Det for køretøjstypen repræsentative prøveeksemplar må ikke udvise
nogen forringelse af den direkte styring af køretøjet, som vil kunne
bemærkes af føreren eller af nogen anden trafikant, når køretøjet1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 312
▼B
befinder sig i den i bilag IV, punkt 4, specificerede tilstand og udsættes
for en feltstyrke, som udtrykt i V/m er 25 % over referencegrænsen.
5.5.Krav til bredbåndsstråling fra separate tekniske elektroniske/elek-
triske enheder
5.5.1.Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som den separate tekniske elektroniske/
elektriske enhed, der undersøges, frembringer, måles efter metoden i
bilag V.
5.5.2.Referencegrænser for bredbåndsstråling fra separat teknisk elektronisk/
elektrisk enhed
5.5.2.1. Ved måling efter metoden i bilag V er strålingsreferencegrænsen 64-
54 dB (µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet grænsen falder lineært
med frekvensen, og 54-65 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz,
idet grænsen stiger lineært med frekvensen, som anført i tillæg 5. I
frekvensbåndet 400-1000 MHz, er grænsen konstant 65 dB (µV/m).
5.5.2.2. For den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, der undersøges,
skal de målte værdier, angivet i dB (µV/m), være mindst 2,0 dB under
referencegrænsen.
5.6.Krav til smalbåndsstråling fra separate tekniske elektroniske/elek-
triske enheder
5.6.1.Målemetode
Den elektromagnetiske stråling, som frembringes af den separate
tekniske elektroniske/elektriske enhed, der undersøges, måles efter
metoden i bilag VI.
5.6.2.Referencegrænser for smalbåndsstråling fra separat teknisk elektronisk/
elektrisk enhed
5.6.2.1. Ved måling efter metoden i bilag VI er strålingsreferencegrænsen 54-
44 dB (µV/m) i frekvensbåndet 30-75 MHz, idet grænsen falder lineært
med frekvensen, og 44-55 dB (µV/m) i frekvensbåndet 75-400 MHz,
idet grænsen stiger lineært med frekvensen, som anført i tillæg 6. I
frekvensbåndet 400-1000 MHz er grænsen konstant 55 dB (µV/m).
5.6.2.2. For den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, der undersøges,
skal de målte værdier, angivet i dB (µV/m) være mindst 2,0 dB under
referencegrænsen.
5.7.Krav til den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds elek-
tromagnetiske immunitet
5.7.1.Målemetode
Den til prøvning indsendte separate tekniske elektroniske/elektriske
enheds elektromagnetiske immunitet prøves efter metoden i bilag VII.
5.7.2.Referencegrænser for den separate tekniske elektroniske/elektriske
enheds immunitet
5.7.2.1. Ved måling efter metoden i bilag VII er referenceniveauerne ved immu-
nitetskontrol 48 V/M efter 150 mm-striplinemetoden; 12 V/m efter
800 mm-striplinemetoden; 60 V/m efter TEM-cellemetoden; 48 mA
efter strømtangsmetoden; og 24 V/m efter frifeltmetoden.
5.7.2.2. Det for den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed repræsenta-
tive prøveeksemplar må ikke udvise nogen fejlfunktion, som vil kunne
forårsage nogen forringelse af den direkte styring af køretøjet, som vil
kunne bemærkes af føreren eller af nogen anden trafikant, når køretøjet
befinder sig i den i bilag IV, punkt 4, specificerede tilstand og udsættes
for en feltstyrke eller en strømstyrke, som udtrykt i passende lineære
enheder er 25 % over referencegrænsen.
6. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
6.1. De nødvendige foranstaltninger med henblik på produktionens overens-
stemmelse træffes i medfør af bestemmelserne i artikel 4 i direktiv 92/
61/EØF.
6.2. Produktionens overensstemmelse med hensyn til køretøjets, komponen-
tens eller den separate tekniske enheds elektromagnetiske kompatibilitet
skal kontrolleres på grundlag af de oplysninger, der er indeholdt i type-
godkendelsesattesten eller attesterne i henholdsvis bilag VIII og/eller IX
til dette direktiv.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 313
▼B
6.3. Anser myndigheden ikke fabrikantens undersøgelsesprocedure for at
være tilfredsstillende, anvendes nr. 1.2.2 og 1.2.3 i bilag VI til direktiv
92/61/EØFsamt nedenstående nr. 6.3.1 og 6.3.2.
6.3.1. Ved overensstemmelseskontrol af et køretøj, en komponent eller teknisk
elektronisk/elektrisk enhed anses produktionen for at være i overens-
stemmelse med kravene i dette direktiv med hensyn til emission af
bredbånds- og smalbåndsstråling, hvis de målte værdier ikke er mere
end 2 db (25 %) over de fastsatte referencegrænser i (henholdsvis)
nr. 5.2.2.1, 5.2.2.2, 5.3.2.1 og 5.3.2.2.
6.3.2. Ved overensstemmelseskontrol af et køretøj, en komponent eller teknisk
elektronisk/elektrisk enhed, anses produktionen for værende i overens-
stemmelse med kravene i dette direktiv med hensyn til immunitet over
for elektromagnetisk stråling, hvis køretøjet, komponenten eller den
teknisk elektronisk/elektriske enhed ikke udviser nogen forringelse af
den direkte styring, som vil kunne bemærkes af føreren eller af nogen
anden trafikant, når køretøjet befinder sig i den i bilag IV, punkt 4,
specificerede tilstand og udsættes for en feltstyrke, som udtrykt i V/m
er mindst 80 % af de i nr. 5.4.2.1 i bilaget anførte referencegrænser.
7. UNDTAGELSER
7.1. Køretøjer med kompressionstænding skal anses for at være i overens-
stemmelse med kravene i punkt 5.2.2.
7.2. Et køretøj eller en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, der ikke
omfatter en elektronisk oscillator med arbedjsfrekvens over 9 kHz, skal
anses for at være i overensstemmelse med kravene i bilag III, punkt
5.3.2.
7.3. Køretøjer, der ikke er udstyret med nogen følsomme elektroniske
anordninger, fritages for prøvning efter bilag IV.
7.4. Immunitetsprøvning af separate tekniske elektroniske/elektriske
enheder, der ikke anses for væsentlige for den direkte styring af køre-
tøjet, er ikke obligatorisk.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 314
▼B
Tillæg 1
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.2.2.11997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 315
▼B
Tillæg 2
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.2.2.21997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 316
▼B
Tillæg 3
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.3.2.11997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 317
▼B
Tillæg 4
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.3.2.21997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 318
▼B
Tillæg 5
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.5.2.11997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 319
▼B
Tillæg 6
Frekvens, MHz — logaritmisk skala
Se punkt 5.6.2.11997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 320
▼B
BILAG II
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBÅNDS-
STRÅLING FRA KØRETØJER
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1.Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave,
fra den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling benyttes der en quasi-
peak detektor.
1.2.Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af bredbåndsemission fra gnisttændingssy-
stemer og elektromotorer i kontinuerligt drevne systemer (f.eks.
traktionsmotor, motorer i varme- og afdugningsanlæg og brændstof-
pumper). Fabrikanten og den tekniske tjeneste aftaler indbyrdes en
afstand fra referenceantennen til køretøjet på 10 eller 3 meter. I begge
tilfælde skal forskrifterne i punkt 3 være opfyldt.
2. MÅLERESULTATER
Måleresultaterne udtrykkes i dB (µV/m) for båndbredder på 120 kHz.
Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz) lidt fra 120 kHz,
henføres de aflæste værdier i µV/m til en båndbredde på 120 kHz ved
addition af værdien af 20 log (120/B); B skal være mindre end 120 kHz.
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Målepladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være fri
for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en cirkel med
radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem køretøjet og
antennen (se fig. 1 i tillæg 1). I stedet kan som måleplads benyttes et
område, som opfylder de i tillæg 1, fig. 2, anførte betingelser.
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleappara-
turet er placeret, skal være anbragt på målepladsen inden for det i
tillæg 1, fig. 1, angivne område. Hvis målepladsen opfylder de i tillæg
1, fig. 2, anførte betingelser, skal måleapparaturet være placeret uden
for det i denne figur angivne område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at
der er overensstemmelse mellem dette anlæg og en åben måleplads i
henseende til elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption.
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i tillæg 1, fig. 1
og 2, bortset fra bestemmelsen om køretøjets afstand til antennen og
dennes højde.
3.4. For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke,
som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstøj måles før og efter
selve prøvningen. Det skal sikres, at ingen emission fra køretøjet kan
påvirke målingerne nævneværdigt (f.eks. ved at køretøjets tændings-
nøgle tages ud eller batteriet afbrydes, når køretøjet er fjernet fra
målepladsen). Ved begge målinger skal baggrundsstøj eller baggrunds-
signaler, eller stråling fra omgivelserne være mindst 10 dB under de i
henholdsvis punkt 5.2.2.1 og 5.2.2.2 i bilag I anførte grænser, bortset
fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4. KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1.Motor
Motoren skal have normal driftstemperatur, og en eventuel gearkasse
skal være i frigear. Kan dette af praktiske grunde ikke lade sig gøre,
skal fabrikanten og den tekniske tjeneste i fællesskab finde frem til
alternative løsninger. Man skal sikre sig, at gearskiftemekanismen ikke
influerer på den elektromagnetiske stråling fra køretøjet. Ved hver
måling skal motoren bringes til at gå på følgende måde:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 321
▼B
Motortype Målemetode
Gnisttænding Quais-peak måling
Encylindret 2500 o/min ± 10 %
Flercylindret 1500 o/min ± 10 %
Elektromotor ¾af omdrejningstallet ved
maksimal effekt (angivet af fabri-
kanten)
4.2.Udstyr, som betjenes af føreren
Det af føreren betjente udstyr er baseret på kontinuerlig drift (inkl.
komponenter som blæsermotorer for varme- og luftkonditionerings-
anlæg, men ekskl. motorer for sædeindstilling og rudevasker) og skal
være i drift således, at det optager maksimal strømstyrke.
4.3. Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være en
tørvejrsperiode på mindst ti minutter.
4.4. Føreren skal sidde i førersædet, såfremt det efter den tekniske tjenestes
skøn udgør den mest ugunstige situation.
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AFANTENNEN5.1.Antennetype
Der kan benyttes en lineært polariseret antenne af vilkårlig type,
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2.Måleafstand og -højde
5.2.1.Målehøjde
5.2.1.1. Prøve i 10 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,00 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Prøve i 3 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.3. Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.2.Måleafstand
5.2.2.1. Prøve i 10 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets ydre
overflade skal være 10,0 ± 0,2 m.
5.2.2.2. Prøve i 3 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets ydre
overflade skal være 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og det undersøgte køretøj.
5.3.Antennens placering i forhold til køretøjet
Antennen skal placeres på først den ene, derefter den anden side af
køretøjet, parallelt med køretøjets midterplan i længderetningen og ud
for motorens midtpunkt (jf. tillæg 1, fig. 3).
5.4.Antennens retning
Der måles i hvert målepunkt, først med antennen i lodret, dernæst i
vandret polarisation. (jf. tillæg 1, fig. 3).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 322
▼B
5.5.Målinger
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende
frekvens.
6. FREKVENSER6.1.Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Et køretøj anses for at
være i overensstemmelse med de fastsatte grænser i hele frekvens-
området, hvis det overholder de fastsatte grænser ved følgende elleve
frekvenser: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz.
Hvis grænsen overskrides under prøvningen, skal det kontrolleres, at
denne overskridelse skyldes køretøjet og ikke stråling fra omgivelserne.
6.2.Tolerancer
Enkeltfrekvens
(MHz)Tolerance
(MHz)
45, 65, 90, 150, 180 og 220 ± 5
300, 450, 600, 750 og 900 ± 20
Tolerancerne på ovennævnte frekvenser har til formål at undgå interfe-
rens med udsendelser på eller nær de nominelle frekvenser under
målingen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 323
▼B
Tillæg 1
Figur 1
Måleplads
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 324
▼B
Figur 2
Måleplads
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 325
▼B
Figur 3
Antennens placering i forhold til køretøjet
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 326
▼B
BILAG III
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBÅNDS-
STRÅLING FRA KØRETØJER
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1.Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave,
fra den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling af elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en
middelværdidetektor.
1.2.Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af smalbåndsemission som den, der kan
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer eller andre smal-
båndsstøjkilder.
Fabrikanten og den tekniske tjeneste aftaler indbyrdes en afstand fra
referenceantennen til køretøjet på 10 eller 3 meter. I begge tilfælde
skal forskrifterne i punkt 3 være opfyldt. Indledningsvis (de første 2-3
minutter) kan der, efter at polarisering af antennen er valgt, foretages en
gennemsøgning af frekvensområdet i punkt 6.1 med en spektralanaly-
sator eller automatisk modtager til påvisning af frekvenser med
maksimal emission. Dette kan være til hjælp ved valg af, ved hvilken
frekvens i de enkelte bånd måling skal ske (se punkt 6).
2. MÅLERESULTATER
Måleresultaterne udtrykkes i dB (µV/m).
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Målepladsen skal være vandret og uden forhindringer, og skal være fri
for overflader med elektromagnetisk refleksion inden for en cirkel med
radius mindst 30 m, målt fra et punkt midt mellem køretøjet og
antennen (se fig. 1 i bilag II, tillæg 1). I stedet kan som måleplads
benyttes et område, som opfylder de i bilag II, tillæg 1, fig. 2, anførte
betingelser.
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleappara-
turet er placeret, skal være anbragt på målepladsen inden for det i
bilag II, tillæg 1, fig. 1, angivne område. Hvis målepladsen opfylder
de i bilag II, tillæg 1, fig. 2, anførte betingelser, skal måleapparaturet
være placeret uden for det i denne figur angivne område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres at der
er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads, i henseende til
elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption.
Sådanne anlæg er ikke underkastet dimensionskravene i bilag II, tillæg
1, fig. 1 og 2, bortset fra bestemmelsen om køretøjets afstand til
antennen og dennes højde.
3.4. For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke,
som kan påvirke målingerne, skal der foretages kontrol før og efter
selve prøvningen. Det skal sikres, at ingen emission fra køretøjet kan
påvirke målingerne nævneværdigt (f.eks. ved at køretøjets tændings-
nøgle tages ud eller batteriet afbrydes, når køretøjet er fjernet fra
målepladsen). Ved begge målinger skal baggrundsstøj eller baggrunds-
støjsignaler være mindst 10 dB under de i henholdsvis punkt 5.3.2.1 og
5.3.2.2 i bilag I anførte grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsen-
delser.
4. KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1. Køretøjets elektroniske systemer skal være i normal driftstilstand, og
køretøjet skal holde stille.
4.2. Tændingen skal være tilsluttet. Motoren må ikke være i gang.4.3. Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være en
tørvejsperiode på mindst ti minutter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 327
▼B
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AFANTENNEN
5.1.Antennetype
Der kan benyttes en lineært polariseret antenne af vilkårlig type,
forudsat at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2.Måleafstand og -højde
5.2.1.Højde
5.2.1.1. Prøve i 10 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 3,00 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Prøve i 3 m afstand
Antennens fasemidtpunkt skal være 1,80 ± 0,05 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.3. Ingen af antennens indstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.
5.2.2.Måleafstand
5.2.2.1. Prøve i 10 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets ydre
overflade skal være 10,0 m ± 0,2 m.
5.2.2.2. Prøve i 3 m afstand
Den vandrette afstand fra antennens fasemidtpunkt til køretøjets ydre
overflade skal være 3,0 ± 0,05 m.
5.2.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og det undersøgte køretøj.
5.3.Antennens placering i forhold til køretøjet
Antennen skal placeres på først den ene, derefter den anden side af
køretøjet, parallelt med køretøjets midterplan i længderetningen og ud
for motorens midtpunkt (jf. bilag II, tillæg 1, fig. 3).
5.4.Antennens retning
Der måles i hvert målepunkt med antennen placeret dels i lodret, dels i
vandret polarisation. (jf. bilag II, tillæg 1, fig. 3).
5.5.Målinger
Den største af de fire måleværdier fra punkt 5.3 og 5.4 for hver
frekvens betragtes som den karakteristiske værdi for den pågældende
frekvens.
6. FREKVENSER
6.1.Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Dette frekvensområde
opdeles i elleve frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en måling
ved en højeste målefrekvens til kontrol af, at emissionen ligger inden
for de fastsatte grænser. Et køretøj anses for at være i overensstemmelse
med de fastsatte grænser i hele frekvensområdet, hvis det overholder de
fastsatte grænser i hvert af følgende elleve frekvensbånd: 30-45, 45-80,
80-130, 130-170, 170-225, 225-300, 300-400, 400-525, 525-700, 700-
850 og 850-1000 MHz.
6.2. Hvis man under første prøve efter den i punkt 1.2 beskrevne metode
konstaterer, at smalbåndsemissionen i blot ét af de i punkt 6.1 angivne
bånd er mindst 10 dB lavere end referencegrænsen anses køretøjet for
at opfylde dette bilags krav for det pågældende frekvensområde og
behøver således ikke gennemgå en fuldstændig prøvning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 328
▼B
BILAG IV
METODE TIL KONTROL AF KØRETØJERS ELEKTROMAGNETISKE
IMMUNITET
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1.Prøvemetode
Prøven har til formål at påvise, at køretøjet ikke er følsomt over for
noget, der kan påvirke den direkte styring. Køretøjet udsættes for elek-
tromagnetiske felter som beskrevet i dette bilag og iagttages under
prøvningen.
2. MÅLERESULTATER
Feltstyrker skal angives i V/m.
3. PRØVNINGSBETINGELSER
Prøveapparaturet skal kunne frembringe de nødvendige feltstyrker ved
de i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende (nationale)
lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske signaler. Udstyr til
styring og iagttagelse må ikke påvirkes af strålingsfelterne; i modsat
fald er prøverne ugyldige.
4. KØRETØJETS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1. Køretøjets masse skal være som i køreklar stand.4.1.1. Motoren skal drive de trækkende hjul med en konstant hastighed, som i
forvejen er fastsat af den tekniske tjeneste med køretøjsfabrikantens
samtykke. Køretøjet skal være anbragt i en passende belastet dynamo-
meterprøvestand, eller, hvis en sådan ikke er til rådighed, hvile på
elektromagnetisk afskærmede akselstøtter lavest muligt over jorden.
4.1.2. Nærlyset skal være tændt.
4.1.3. Venstre eller højre retningsviserblink skal være i funktion.4.1.4. Alle øvrige systemer skal være i køretøjets normale driftstilstand.
4.1.5. Køretøjet må ikke være elektrisk forbundet med hverken jorden eller
udstyret, medmindre dette foreskrives efter punkt 4.1.1 eller 4.2.
Hjulenes berøring med jorden anses ikke for elektrisk forbindelse.
4.2. Forefindes der separate tekniske elektroniske/elektriske enheder, som
indgår i den direkte styring af køretøjet, men som ikke er i funktion
under de i punkt 4.1.1 beskrevne omstændigheder, kan den tekniske
tjeneste foretage en særskilt prøvning af de pågældende enheder under
betingelser, som fastlægges med køretøjsfabrikantens samtykke.
4.3. Medens prøvningen af køretøjet står på, må kun benyttes udstyr, som
ikke medfører forstyrrelser (jf. punkt 8).
4.4. Normalt skal køretøjet vende med fronten mod antennen.
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AFF ELTGENERATOREN
5.1.Feltgeneratorens type
5.1.1. Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet fore-
skrevne feltstyrke (jf. punkt 5.4) ved de pågældende frekvenser.
5.1.2. Feltgeneratoren skal enten være en antenne eller en transmissionslinje.
5.1.3. Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, at det
frembragte felt er polariseret såvel i vandret som i lodret retning i 20-
1000 MHz-båndet.
5.2.Målehøjde og -afstand
5.2.1.Målehøjde
5.2.1.1. Antennens fasemidtpunkt skal være mindst 1,5 m over det plan, hvorpå
køretøjet er anbragt.
5.2.1.2. Ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end 0,25 m
fra det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 329
▼B
5.2.2.Måleafstand
5.2.2.1. Der opnås større ensartethed i feltet, når feltgeneratoren er placeret så
langt som muligt fra køretøjet. Afstanden skal være mellem 1 og 5 m.
5.2.2.2. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende dele
ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absor-
berer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende
anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale
mellem feltgeneratoren og det undersøgte køretøj.
5.3.Feltgeneratorens placering i forhold til køretøjet
5.3.1. Feltgeneratoren skal placeres i køretøjets midterplan i længderetningen.5.3.2. Ingen del af transmissionslinjen, bortset fra det plan, som køretøjet
befinder sig på, må være mindre end 0,5 m fra nogen del af køretøjet.
5.3.3. Enhver feltgenerator, placeret oven over køretøjet, skal dække mindst
75 % af dettes længde.
5.4.Referencepunkt
5.4.1. Referencepunktet er det, hvori feltstyrken måles; det fastlægges således:5.4.1.1. Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller mindst
1 m fra transmissionslinjens udstrålende dele i lodret retning.
5.4.1.2. I køretøjets midterplan i længderetningen.5.4.1.3. I en højde af 1,0 ± 0,05 m over det plan, hvorpå køretøjet er anbragt.5.4.1.4. Enten
1,0 ± 0,2 m bag forhjulets lodrette akse (punkt C i tillæg 1), for trehju-
lede motorcyklers vedkommende
eller:0,2 ± 0,2 m bag forhjulets lodrette akse (punkt D i tillæg 2), for tohju-
lede motorcyklers vedkommende.
5.5. Hvis den tekniske tjeneste vælger at udsætte den bageste del af køre-
tøjet for stråling, anvendes det i punkt 5.4 fastlagte referencepunkt.
Køretøjet anbringes dernæst med forenden i retning modsat antennen,
som om det var drejet 180º i et vandret plan. Afstanden fra antennen
til den nærmeste del af køretøjets ydre overflade skal stadig være den
samme (jf. tillæg 3).
6. FREMGANGSMÅDE VED PRØVNINGEN6.1.Frekvensområde, prøvens varighed, polarisering
Køretøjet udsættes for elektromagnetisk stråling i frekvensområdet
mellem 20 og 1000 MHz.
6.1.1. Prøvningen udføres ved følgende 12 frekvenser: 27, 45, 65, 90, 150,
180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz ± 10 % i 2 s ± 10 % ved
hver frekvens.
6.1.2. For hver frekvens aftaler fabrikanten og den tekniske tjeneste, hvilken
af de i punkt 5.1.3 beskrevne polarisationsmåder der skal anvendes.
6.1.3. Alle andre prøveparametre er de i dette bilag fastsatte.
6.2.Prøve til påvisning af forringelse af den direkte styring
6.2.1. Et køretøj anses for at opfylde kravene til immunitet, hvis der under
prøvning efter forskrifterne i dette bilag ikke optræder unormale
ændringer i hastigheden af de drivende hjul, ikke er tegn på en sådan
nedsættelse af funktioner, at det kan medføre misforståelser hos andre
trafikanter, og ikke optræder andre fænomener, som kan medføre forrin-
gelse af den direkte styring af køretøjet.
6.2.2. Til iagttagelse af køretøjet må kun det i punkt 8 beskrevne over-
vågningsudstyr benyttes.
6.2.3. Tilfredsstiller et køretøj ikke de i punkt 6.2 beskrevne prøver, skal det
kontrolleres, at de pågældende tilfælde af svigt er opstået under normale
betingelser og ikke skyldes ukontrollerede felter.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 330
▼B
7. FREMBRINGELSE AF DEN FORESKREVNE FELTSTYRKE
7.1.Prøvemetode
7.1.1. Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte substitu-
tionsmetode.
7.1.2.Substitutionsmetoden
For hver af de krævede prøvningsfrekvenser indstilles feltgeneratoren
på en HF-effekt, der frembringer den krævede prøvningsfeltstyrke i
referencepunktet på målepladsen, når køretøjet ikke er til stede. Denne
HF-effekt samt alle andre dertil hørende indstillinger på HF-generatoren
indføres i prøvningsrapporten (kalibreringskurve). Disse optegnelser i
rapporten anvendes til typegodkendelsen. Hvis der er sket ændringer af
målepladsudstyret, skal substitutionsmetodeprøvningen gentages.
7.1.3. Køretøjet føres derefter ind på målepladsen og anbringes efter bestem-
melserne i punkt 5. Feltgeneratoren bringes derefter til at arbejde med
den effekt, der er bestemt i punkt 7.1.2, for hver af de i punkt 6.1.1
angivne frekvenser.
7.1.4. Uanset hvilken parameter der er valgt til frembringelse af det krævede
felt efter punkt 7.1.2, skal samme parameter benyttes til hele prøv-
ningen, således at den ønskede feltstyrke reproduceres.
7.1.5. Der skal ved prøven anvendes samme feltgenerator og samme placering
af udstyret som ved udførelse af processen i punkt 7.1.2.
7.1.6.Feltstyrkemåler
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens kalibre-
ringsfase skal enten anvendes en kompakt isotrop feltstyrkemålesonde
eller en kalibreret modtageantenne.
7.1.7. Under kalibreringsfasen skal feltstyrkemåleren anbringes med fasemi-
dtpunktet i referencepunktet.
7.1.8. Anvendes en kalibreret modtageantenne som feltstyrkemåler, aflæses
der i tre indbyrdes ortogonale retninger, og den tilsvarende isotrope
værdi af disse målinger anses for at være feltstyrkens størrelse.
7.1.9. For at tage hensyn til køretøjets geometriske form skal der fastlægges
flere referencepunkter for det pågældende prøveanlæg.
7.2.Feltets udbredelse
7.2.1. I kalibreringsfasen (inden køretøjet føres ind på målepladsen) må felt-
styrken ikke være under 50 % af den nominelle feltstyrke følgende
steder:
i) for alle feltstyrkegeneratorer, 1,0 ± 0,02 m på hver side af referen-
cepunktet på en linje gennem dette punkt vinkelret på køretøjets
midterplan i længderetningen.
ii) for en transmissionslinje, 1,50 ± 0,02 m på en vandret linje gennem
referencepunktet i køretøjets midterplan i længderetningen.
7.3.Egenskaber ved det genererede prøvesignal
7.3.1.Maksimum af den modulerede prøvefeltstyrke
Maksimum af den modulerede prøvefeltstyrke skal svare til maksimum
af den ikke modulerede prøvefeltstyrke, hvis styrke i V/m effektiv er
foreskrevet i nr. 5.4.2 i bilag I.
7.3.2.Prøvesignalets kurveform
Prøvesignalet skal være en sinusbølge med radiofrekvens, amplitudemo-
duleret med en sinusbølge på 1 kHz med en modulationsgrad m på
0,8 ± 0,04.
7.3.3.Modulationsgrad
Modulationsgrad m defineres således:
m¼maksimal indhyllingskurveværdi /C0minimal indhyllingskurveværdi
maksimal indhyllingskurveværdi þminimal indhyllingskurveværdi
Indhyllingskurven viser den modulerede bærebølges ydre grænser i
oscillografisk repræsentation.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 331
▼B
8. UDSTYR TIL OVERVÅGNING
8.1. Til overvågning af køretøjets ydre og af passagerkabine og til bestem-
melse af, om kravene i punkt 6.2 er opfyldt, benyttes et eller flere
videokameraer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 332
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 333
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 334
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 335
▼B
BILAG V
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK BREDBÅNDS-
STRÅLING FRA SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEK-
TRISKE ENHEDER
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1.Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling af elektromagnetisk bredbåndsstråling benyttes der en quasi-
peak detektor.
1.2.Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af bredbåndsstøjemission fra gnistændings-
systemer og elektromotorer i kontinuerligt drevne systemer (f.eks.
traktionsmotor, motorer i varme- og afdugningsanlæg og brændstof-
pumper).
2. MÅLERESULTATER
Måleresultaterne udtrykkes i dB (µV/m) for båndbredder på 120 kHz.
Afviger måleapparatets faktiske båndbredde B (i kHz) lidt fra 120 kHz,
henføres de aflæste værdier i µV/m til en båndbredde på 120 kHz ved
addition af værdien af 20 log (120/B); B skal være mindre end 120 kHz.
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR) (jf. figur 1
i tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleapparaturet
er placeret, skal befinde sig uden for det i figur 1 i tillæg 1 viste område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at der
er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads i henseende til
elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. Et lukket anlæg har
den fordel, at prøvningen kan udføres uafhængigt af vejrforholdene, at
der er et kontrolleret miljø, og at målingernes repeterbarhed er bedre
som følge af de mere stabile elektriske forhold. Sådanne anlæg er ikke
underkastet dimensionskravene i figur 1 i tillæg 1, bortset fra bestem-
melsen om den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds afstand
til antennen og dennes højde.
3.4. For at sikre, at der ikke er støj eller fremmede signaler af en styrke, som
kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles før og efter selve
prøvningen. Ved begge målinger skal støj eller fremmedsignaler være
mindst 10 dB under de i bilag I, punkt 5.2.2.1, anførte grænser, bortset
fra tilladt udstråling af bredbåndsstøj.
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE
ENHEDS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i normal
driftstilstand.
4.2. Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være en
tørvejrsperiode på mindst 10 minutter.
4.3. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm over
en stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske elektro-
niske/elektriske enhed er beregnet til at være elektrisk forbundet til
køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på stelpladen og være
elektrisk forbundet dertil.
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade. Pladens mindste
dimensioner afhænger af, hvor stor den separate tekniske elektroniske/
elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være så stor, at enhedens
komponenter og ledninger kan være på den. Stelpladen forbindes til jord.
Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m over jorden parallelt hermed.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 336
▼B
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være driftsklar
og forskriftsmæssigt tilsluttet. Strømforsyningsledninger anbringes paral-
lelt med og højst 100 mm fra den af stelpladens kanter, der er nærmest
antennen.
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forbindes til jord
efter fabrikantens anvisninger. Der tillades ingen andre forbindelser til
jord.
Afstanden mellem den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og
alle andre elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset
fra den stelplade, som den undersøgte enhed befinder sig på) skal være
mindst 1,0 m.
4.4. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med strøm
fra et 50 µH,/150 Ωkunstigt net, som forbindes elektrisk til stelpladen.
Spændingen skal ligge inden for ± 10 % af enhedens nomimelle drifts-
spænding. Spændigspulsationer (ripple) målt ved et særligt udtag på
strømkilden, må højst være 1,5 % af den separate tekniske enheds
nomimelle driftsspænding.
4.5. Hvis den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed består af flere
komponenter, forbindes de bedst med de ledninger, der er beregnet til
anvendelse i køretøjet. De anvendte ledningssæt skal i så høj grad som
muligt imitere brugen i praksis og skal helst forbindes med virkelige
belastninger og enheder. Skulle drift i overensstemmelse med bestemmel-
serne nødvendiggøre anvendelsen af andet udstyr, der ikke skal indgå i
målingen, skal der i det samlede resultat tages hensyn til dettes andel i
det målte tab af stråling.
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AFANTENNEN
5.1.Antennetype
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, forudsat
at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2.Måleafstand og -højde
5.2.1.Målehøjde
Antennes fasemidtpunkt skal være 0,5 ± 0,05 m over stelpladen.
5.2.2.Måleafstand
Den vandrette afstand mellem antennes fasemidtpunkt og stelpladens kant
skal være 1,0 ± 0,05 m. Ingen af antennes dele må befinde sig mindre
end 0,5 m fra stelpladens kant.
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på stelpladen
og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne ligger langs
med.
5.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens indstrålende dele ikke
befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absorberer
radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs
væg. Der må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem
modtageantennen og den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed,
der undersøges.
5.3.Antennens retning
Der måles i hvert enkelt målepunkt, først med antennen i vandret,
dernæst i lodret polarisation.
5.4.Målinger
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver frekvens betragtes
som den karakteristiske værdi for den pågældende frekvens.
6. FREKVENSER
6.1.Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. En separat teknisk elek-
tronisk/elektrisk enhed anses for at være i overensstemmelse med de
fastsatte grænser i hele frekvensområdet, hvis den overholder de fastsatte
grænser ved følgende elleve frekvenser: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300,
450, 600, 750 og 900 MHz. Hvis grænsen overskrides under prøvningen,1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 337
▼B
skal det kontrolleres, at denne overskridelse skyldes den separate tekniske
elektroniske/elektriske enhed og ikke stråling fra omgivelserne.
6.2.Tolerancer
Enkeltfrekvens
(MHz)Tolerance
(MHz)
45, 65, 90, 150, 180 og 220 ± 5
300, 450, 600, 750 og 900 ± 20
Tolerancerne på ovennævnte frekvenser har til formål at indgå interferens
med udsendelser på eller nær de nominelle frekvenser under målingen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 338
▼B
Tillæg 1
Figur 1
Afgrænsning af målepladsen
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 339
▼B
BILAG VI
METODE TIL MÅLING AF ELEKTROMAGNETISK SMALBÅNDS-
STRÅLING FRA SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEK-
TRISKE ENHEDER
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1.Måleapparatur
Måleapparaturet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR).
Til måling at elektromagnetisk smalbåndsstråling benyttes der en middel-
værdidetektor.
1.2.Prøvemetode
Prøven er beregnet til måling af smalbåndsstøjemission som den, der kan
udsendes af mikroprocessorbaserede systemer eller andre smalbåndsstøj-
kilder. Indledningsvis (de første 2-3 minutter) kan der, efter at
polarisering af antennen er valgt, foretages en gennemsøgning af
frekvensområdet i punkt 6.1 med en spektrumanalysator eller automatisk
modtager til påvisning af frekvenser med maksimal emission. Dette kan
være til hjælp ved valg af, ved hvilke frekvenser i de enkelte bånd måling
skal ske (se punkt 6).
2. MÅLERESULTATER
Måleresultaterne udtrykkes i dB (µV/m).
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Prøveområdet skal opfylde kravene i publikation nr. 16, 2. udgave, fra
den internationale specialkomité på radiostøjområdet (CISPR) (jf. figur 1
i bilag V, tillæg 1).
3.2. Såvel måleapparatur som prøvekabine eller køretøj, hvori måleapparaturet
er placeret, skal befinde sig uden for det i figur 1 i bilag V, tillæg 1, viste
område.
3.3. Til prøverne kan benyttes et lukket anlæg, hvis det kan godtgøres, at der
er korrelation mellem dette anlæg og en åben måleplads i henseende til
elektromagnetisk strålings udbredelse og absorption. Et lukket anlæg har
den fordel, at prøvningen kan udføres uafhængigt af vejrforholdene, at
der er et kontrolleret miljø, og at målingernes repeterbarhed er bedre
som følge af de mere stabile elektriske forhold. Sådanne anlæg er ikke
underkastet dimensionskravene i figur 1 i bilag V, tillæg 1, bortset fra
bestemmelsen om den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds
afstand til antennen og dennes højde.
3.4. For at sikre, at der ikke er baggrundsstøj eller udefra kommende signaler
af en styrke, som kan påvirke målingerne, skal baggrundsstrålingen måles
før og efter selve prøvningen. Ved begge målinger skal baggrundsstøj
eller udefra kommende signaler være mindst 10 dB under de i bilag I,
punkt 5.6.2.1, anførte grænser, bortset fra tilladte smalbåndsudsendelser.
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE
ENHEDS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i normal
driftsstilstand.
4.2. Prøven må ikke finde sted i regnvejr, og der skal forudgående være en
tørvejrsperiode på mindst 10 minutter.
4.3. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm over
en stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske elektro-
niske/elektriske enhed er beregnet til at være elektrisk forbundet til
køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på stelpladen og være
elektrisk forbundet dertil.
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade. Pladens mindste
dimensioner afhænger af, hvor stor den separate tekniske elektroniske/
elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være så stor, at enhedens
komponenter og ledninger kan være på den. Stelpladen forbindes til jord.
Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m over jorden parallelt hermed.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 340
▼B
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være driftsklar
og forskriftsmæssigt tilsluttet. Strømforsyningsledninger anbringes paral-
lelt med og højst 100 mm fra den af stelpladens kanter, der er nærmest
antennen.
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forbindes til jord
efter fabrikantens anvisninger. Der tillades ingen andre forbindelser til
jord.
Afstanden mellem den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og
alle andre elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset
fra den stelplade, som den undersøgte enhed befinder sig på) skal være
mindst 1,0 m.
4.4. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med strøm
fra et 50 µH kunstigt net, som forbindes elektrisk til stelpladen. Spæn-
dingen skal ligge inden for ± 10 % af enhedens nomimelle
driftsspænding. Spændingspulsationer (ripple) målt ved et særligt udtag
på strømkilden, må højst være 1,5 % af den separate tekniske enheds
nomimelle driftsspænding.
4.5. Hvis den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed består af flere
komponenter, forbindes de bedst med hinanden med de ledninger, der er
beregnet til anvendelse i køretøjet. De anvendte ledningssæt skal i så høj
grad som muligt imitere brugen i praksis og skal helst forbindes med
virkelige belastninger og enheder. Skulle drift i overensstemmelse med
bestemmelserne nødvendiggøre anvendelsen af andet udstyr, der ikke
skal indgå i målingen, skal der i det samlede resultat tages hensyn til
dettes andel i det målte tab af stråling.
5. TYPE, PLACERING OG RETNING AFANTENNEN
5.1.Antennetype
Der kan benyttes en lineart polariseret antenne af vilkårlig type, forudsat
at denne kan normaliseres med en referenceantenne.
5.2.Måleafstand og -højde
5.2.1.Målehøjde
Antennens fasemidtpunkt skal være 0,5 ± 0,05 m over stelpladen.
5.2.2.Måleafstand
Den vandrette afstand mellem antennens fasemidtpunkt og stelpladens
kant skal være 1,00 ± 0,05 m. Ingen af antennens dele må befinde sig
mindre end 0,5 m fra stelpladens kant.
Antennen placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på stelpladen
og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne ligger langs
med.
5.2.3. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må antennens dele ikke befinde sig
mindre end 0,5 m fra nogen type materiale, der absorberer radiofre-
kvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det pågældende anlægs væg. Der
må ikke befinde sig noget absorberende materiale mellem modtagean-
tennen og den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, der
undersøges.
5.3.Antennens retning
Der måles i hvert enkelt målepunkt, først med antennen i vandret,
dernæst i lodret polarisation.
5.4.Målinger
Den største af de to måleværdier fra punkt 5.3 for hver frekvens betragtes
som den karakteristiske værdi for den pågældende frekvens.
6. FREKVENSER
6.1.Målinger
Måling sker i frekvensområdet 30 til 1000 MHz. Dette frekvensområde
opdeles i elleve frekvensbånd, og i hvert bånd foretages der en måling
ved den højeste målefrekvens til kontrol af, at strålingsemissionen ligger
inden for de fastsatte grænser. En separat teknisk elektronisk/elektrisk
enhed anses for at være i overensstemmelse med de fastsatte grænser i1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 341
▼B
hele frekvensområdet, hvis den overholder de fastsatte grænser i hvert af
følgende elleve frekvensbånd: 30-45, 45-80, 80-130, 130-170, 170-225,
225-300, 300-400, 400-525, 525-700, 700-850 og 850-1000 MHz.
6.2. Hvis man under første prøve efter den i punkt 1.2 beskrevne metode
konstaterer, at smalbåndsstøjemissionen i blot ét af de i punkt 6.1 angivne
bånd er mindst 10 dB lavere end referencegrænsen, anses den separate
tekniske elektroniske/elektriske enhed for at opfylde dette bilags krav for
det pågældende frekvensområde og behøver således ikke gennemgå en
fuldstændig prøvning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 342
▼B
BILAG VII
METODER TIL KONTROL AF SEPARATE TEKNISKE ELEKTRO-
NISKE/ELEKTRISKE ENHEDERS ELEKTROMAGNETISKE IMMU-
NITET
1. ALMINDELIGE FORHOLD
1.1. Prøvemetode
Separate tekniske elektroniske/elektriske enheder skal i frekvens-
området fra 20 til 1000 MHz opfylde kravene i en af følgende
metoder, som fabrikanten kan vælge imellem:
— 150 mm stripline-prøve, jf. figur 1 i tillæg 1
— 800 mm stripline-prøve, jf. figur 2 og 3 i tillæg 1— prøve med strømindkobling, jf. figur 1 og 2 i tillæg 2— TEM-celleprøve, jf. figur 1 i tillæg 3— prøvning i frit felt, jf. figur 1 i tillæg 4.
Anmærkning: For at undgå udstråling af elektromagnetiske felter
under prøvningen skal den altid udføres i et afskærmet
område.
2. MÅLERESULTATER
Feltstyrker skal angives i V/m og indkoblet strøm i mA for alle de i
dette bilag beskrevne prøver.
3. PRØVNINGSBETINGELSER
3.1. Prøveapparaturet skal kunne frembringe det nødvendige signal ved
de i dette bilag fastsatte frekvenser og opfylde gældende (nationale)
lovbestemmelser om emission af elektromagnetiske signaler.
3.2. Udstyr til styring og iagttagelse må ikke påvirkes af strålingsfelterne;
i modsat fald er prøverne ugyldige.
4. DEN SEPARATE TEKNISKE ELEKTRONISKE/ELEKTRISKE
ENHEDS TILSTAND UNDER PRØVNINGEN
4.1. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed skal være i
normal driftstilstand. Den skal være anbragt som anført i dette bilag,
medmindre der under den enkelte prøvningsmetode er anført andet.
4.2. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og tilhørende
ledningsbundt anbringes på isolerende understøtning 50 ± 10 mm
over en stelplade. Hvis imidlertid en del af den separate tekniske
elektroniske/elektriske enhed er beregnet til at være elektrisk
forbundet til køretøjets metalkarrosseri, skal denne del hvile på stel-
pladen og være elektrisk forbundet dertil.
Stelpladen består af en mindst 0,25 mm tyk metalplade, undtagen
hivs prøvningen foregår i en TEM-celle. Pladens mindste dimensi-
oner afhænger af, hvor stor den separate tekniske elektroniske/
elektriske enhed er, men pladen skal i hvert fald være så stor, at
enhedens komponenter og ledninger kun være på den. Stelpladen
forbindes til jord. Den skal være anbragt 1,0 ± 0,1 m over jorden
parallelt hermed.
Undtagen hvis der benyttes en TEM-celle, skal afstanden mellem
den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed og alle andre
elektriske ledere, såsom væggene i et afskærmet rum, (bortset fra
den stelplade, som den undersøgte enhed befinder sig på) være
mindst 1,0 m.
4.3. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed forsynes med
strøm fra et 50 µH kunstigt netværk, som forbindes elektrisk til stel-
pladen. Strømforsyningens spænding skal holdes konstant. Den
konstante spænding i strømforsyningen må højst afvige ± 10 % af
den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds nominelle drifts-
pænding fra den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds
nominelle driftspænding. Den ved strømforsyningens kontroludtag
målte ripple i ledningsnettets spænding må højst være 1,5 % af den
separate tekniske elektroniske/elektriske enheds nominelle driftspæn-
ding.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 343
▼B
4.4. Under kalibreringen skal alt andet udstyr, som kræves til drift af den
separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, være installeret. Det
skal under kalibreringen befinde sig mindst 1 m fra referencepunktet.
4.5. For at sikre reproducerbare resultater skal signalgeneratorens indstil-
ling og placering være den samme som ved den tilsvarende
kalibrering (punkt 7.2, 8.2 og 10.3).
5. MÅLEFREKVENSER OG PRØVNINGENS VARIGHED
5.1. Måling sker i frekvensområdet fra 20 til 1000 MHz.
5.2. Prøvningen udføres ved følgende 12 frekvenser: 27, 45, 65, 90, 150,
180, 220, 300, 450, 600, 750 og 900 MHz ± 10 % i 2 s ± 10 % ved
hver frekvens.
6. PRØVEBETINGELSER
6.1. Maksimum af den modulerede prøvefeltstyrke
Maksimum af den modulerede prøvefeltstyrke skal svare til
maksimum af den ikke modulerede prøvefeltstyrke, hvis styrke i V/
m effektiv er fastsat i nr. 5.7.2 i bilag I til dette kapitel.
6.2. Prøvesignalets kurveform
Prøvesignalet skal være en sinusbølge med radiofrekvens, amplitude-
moduleret med en sinusbølge på 1 kHz med en modulationsgrad m
på 0,8 ± 0,04.
6.3. Modulationsgrad
Modulationsgraden m defineres således:
m¼maksimal indhyllingskurveværdi /C0minimal indhyllingskurveværdi
maksimal indhyllingskurveværdi þminimal indhyllingskurveværdi
Indhyllingskurven viser den modulerede bærebølges ydre grænser i
oscillografisk repræsentation.
7. STRIPLINE-PRØVE7.1. Prøvemetode
Prøven består i, at de ledninger, der forbinder komponenterne i en
separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, udsættes for felter af en
bestemt styrke.
Der genereres et homogent felt mellem en aktiv leder (stripline'en )
og en stelplade (den ledende overflade på arbejdsbordet), hvori en
del af ledningerne kan anbringes.
7.2. Måling af feltstyrken i stripline-kredsløbet
For hver af de krævede prøvningsfrekvenser tilføres striplinen først
så meget HF-effekt, at den nødvendige prøvningsfeltstyrke opnås på
prøvestedet uden den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed.
Denne HF-effekt samt alle andre dertil hørende indstillinger på HF-
generatoren indføres i prøvningsrapporten (kalibreringskurve).
Disse optegnelser i rapporten anvendes til typegodkendelsen. Hvis
der er sket ændringer af målepladsudstyret, skal kalibreringen af stri-
plinen gentages.
7.3. Anbringelse af den separate tekniske elektroniske/elektriske
enhed
7.3.1. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds styreenhed(er)
anbringes på stelpladen uden for stripline'en, idet en af dens kanter
er parallel med stripline'en, idet en af dens kanter er parallel med
stripline'ens aktive leder. Afstanden til en linje i stelpladens plan
direkte under den aktive leders kant skal være 200 ± 10 mm.
Afstanden mellem enhver periferienhed, der benyttes til måling, og
den aktive leders nærmeste kant skal være mindst 200 mm.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 344
▼B
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds ledninger skal
anbringes vandret mellem den aktive leder og stelpladen.
7.3.1.1. De ledninger, der anbringes under stripline'en, og som også sørger
for strømforsyning til den elektroniske styreenhed, skal være mindst
1,5 m lange, undtagen hvis længden i køretøjet er mindre end 1,5 m.
I sidstnævnte tilfælde skal ledningerne have samme længde som den
længste ledning i køretøjsinstallationen. Eventuelle forgreninger skal
anbringes vinkelret på længdeaksen.
7.3.1.2. Alternativt 1 den samlede længde af ledningerne inklusive den
længste forgrening være 1,5 m.
8. ALTERNATIV 800 mm STRIPLINE-PRØVNING8.1. Prøvernes metode
Striplinen består af to parallelle metalplader med en indbyrdes
afstand på 800 mm. Det undersøgte udstyr anbringes midt mellem
pladerne og udsættes for et elektromagnetisk felt (jf. tillæg 1, figur
3 og 4).
Med denne metode kan man foretage prøvning af fuldstændige elek-
troniske systemer inklusive sensorer og aktuatorer, styreenhed og
ledningsføring. Den er egnet til apparatur med en største dimensionpå højst ⅓af afstanden mellem pladerne.
8.2. Placering af striplinen
Striplinen skal være anbragt i et afskærmet rum (så emission af
stråling undgås) mindst 2 m fra vægge og eventuelle metalover-
flader, så elektromagnetisk refleksion undgås. Der kan benyttesradiostrålingsabsorberende materialer til dæmpning af sådan reflek-
sion. Striplinen anbringes mindst 0,4 m over gulvet på en ikke-
ledende understøtning.
8.3. Kalibrering af striplinen
Der anbringes en feltmålesonde i rummet mellem de parallelle
plader inden for dets midterste tredjedel i vandret, lodret og tvær-
gående retning, idet det objekt, der skal undersøges, ikke er til
stede. Tilknyttet måleudstyr anbringes uden for det afskærmede rum.
For hver af de ønskede frekvenser tilføres striplinekredsløbet en
effekt, der frembringer den ønskede feltstyrke ved antennen. Dette
effektniveau eller en anden parameter, der hænger direkte sammen
med feltstyrken, benyttes til godkendelsesprøverne, medmindre der
er sket ændringer i apparatur eller udstyr, som nødvendiggør en
gentagelse af procduren.
8.4. Anbringelse af den elektriske/elektroniske enhed
Hovedstyreenheden anbringes i rummet mellem de parallelle plader
inden for dets midterste tredjedel i vandret, lodret og tværgående
retning. Den skal hvile på en understøtning af ikke-ledende mate-
riale.
8.5. Vigtigste ledninger og føler/aktuatorledninger
De vigtigste ledninger og eventuelle føler/aktuatorledninger føres
lodret op fra styreenheden til den øverste stålplade (dette medvirker
til at opnå stærkest mulig kobling til det elektromagnetiske felt).
Derefter føres de langs pladens underside til en af dens frie kanter,
rundt om kanten og langs pladens overside til forbindelsen til stri-
pline-strømforsyningen. Derfra føres ledningerne til hjælpeudstyret,
der er anbragt uden for det elektromagnetiske felts indflydelse
f.eks. på gulvet i det afskærmede rum, 1 m fra striplinen i dennes
længdeakse.
9. PRØVE MED STRØMINDKOBLING9.1. Prøvemetode
Denne immunitetsprøve består i, at der direkte frembringes strømme
i ledningsforbindelserne ved hjælp af en strømindkoblingsanordning,
der består af en tang, som den separate tekniske elektroniske/elek-
triske enheds tilslutningsledninger passerer igennem. Immunitets-
prøven udføres ved, at de inducerede signalers frekvens varieres.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 345
▼B
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed kan enten anbr-
ings på en stelplade som beskrevet i punkt 4.2 eller i et køretøj i
overensstemmelse med dettes konstruktionsforskrifter.
9.2. Kalibrering af strømindkoblingstangen
Strømindkoblingstangen anbringes i en kalibreringsopstilling som
den, der er vist i figur 2 i tillæg 2. Prøvefrekvensområdet køres
gennem trin for trin. Den HF-effekt, der tilføres strømindkobling-
stangen, forøges for hver prøvefrekvens, indtil den i den omsluttede
prøveledning inducerede strøm når den i bilag I foreskrevne værdi.
Den dertil krævede HF-effekt indføres i prøvningsrapporten (kalibre-
ringskurve). Denne fremgangsmåde anvendes til at fastlægge den
nødvendige HF-effekt fra feltgeneratoren for den i en kalibreret
strømkreds til prøvningsformål inducerede forstyrrende strøm. Under
immunitetsprøvningen af den separate tekniske elektroniske/elek-
triske enhed tilføres hele tiden afhængig af frekvensen den HF-
effekt til strømindkoblingstangen, som er fremgået af kalibreringen.
9.3. Anbringelse af den separate tekniske elektroniske/elektriske
enhed
Hvis enheden monteres på en stelplade som angivet i punkt 4.2, skal
alle ledninger termineres så realistisk som muligt og helst forbindes
til virkelige belastninger og aktuatorer.
Både for enheder, der er monteret på stelpladen, og for enheder, der
er monteret i et køretøj, anbringes strømindkoblingstangen successivt
rundt om hver enkelt tilslutningsledning i en afstand af 100 ± 10 mm
fra den enkelte konnektor til styreenheden, instrumentmoduler og
aktive sensorer, som vist i figur 1 i tillæg 2.
9.4. Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring
For en separat teknisk elektronisk/elektrisk enhed, der er fastgjort til
stelpladen som angivet i punkt 4.2, forbindes den elektroniske
hovedstyreenhed med et kabel til et kunstigt net. Kablet placeres
100 ± 10 mm fra stelpladens kant og parallelt hermed.
Kablet består af den ledning, der forsyner den elektroniske
styreenhed med strøm fra køretøjets batteri, og en eventuel retur-
strømsledning, hvis en sådan benyttes i køretøjet.
Afstanden fra den elektroniske styreenhed til strømforsyningen er
længden af det kabel, der i køretøjet benyttes til at forbinde den
elektroniske styreenhed met batteriet, hvis denne er kendt, dog højst
1,5 ± 0,1 m. Hvis køretøjskablet benyttes, skal alle dets forgreninger
befinde sig på stelpladen og være rettet vinkelret bort fra dettes kant.
I andre tilfælde skal forgreninger fra den separate tekniske elektro-
niske/elektriske enheds ledninger findes ved det kunstige net.
10. TEM-CELLEMETODE
10.1. Prøvemetode
TEM-cellen (TEM = Transverse Eelctromagnetic Mode) skaber et
homogent felt mellem en indre leder (skillevæg) og huset (stelplade).
Den benyttes til prøvning af separate tekniske elektroniske/elektriske
enheder.
10.2. Måling af feltstyrken i en TEM-celle
Feltstyrkemåleren placeres i den øverste halvdel af TEM-cellen, hvor
styreenheden (-enhederne) kun har ringe indflydelse på det felt, der
skal måles på. Målerens udgangssignal er et udtryk for feltstyrken.
Alternativt kan det elektriske felt bestemmes ved følgende formel:
E¼ﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃﬃ
P/C2Z ðÞp
d
hvor
E = feltstyrken af det elektroniske felt (V/m)
P = cellens tilførte effekt (W)Z = cellens impedans (50 Ω)
d = afstanden (i m) mellem den øverste væg og skillevæggen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 346
▼B
10.3. TEM-cellens dimensioner
Den separate tekniske elektroniske/elektriske enheds højde må af
hensyn til feltets homogenitet i TEM-cellen og målingernes reprodu-
cerbarhed ikke være større end en tredjedel af cellens indvendige
højde.
10.4. Ledninger til strømforsyning, signaltransmission og styring
TEM-cellen fastgøres på en monteringsplade, der har en koaksial
bøsning og forbindes med kortest mulige ledninger til en konnektor
med tilstrækkelig mange ben. Ledninger til strømforsyning og
signaltransmission fra konnektoren på cellens væg skal forbindes
direkte til den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed.
Eksterne komponenter, såsom sensorer, strømforsyning og styreo-
rganer, forbindes
i) via en afskærmet ydre enhed
ii) via køretøjet i nærheden af TEM-cellen
iii) direkte til den afskærmede tilslutningstavle.
Forbindelser fra TEM-cellen til ydre enheder og køretøj skal ske ved
hjælp af afskærmede kabler.
11. PRØVE I FRIT FELT
11.1. Metoden består i prøvning af en separat teknisk elektronisk/elektrisk
enhed, mens den udstættes for elektromagnetisk stråling.
11.2. Type, placering og retning af feltgeneratoren11.2.1. Feltgeneratorens type
11.2.1.1. Feltgeneratoren skal kunne frembringe den i referencepunktet fore-
skrevne feltstyrke ved de pågældende frekvenser.
11.2.1.2. Feltgeneratoren kan indeholde en eller flere antenner eller en
pladeantenne.
11.2.1.3. Konstruktion og retning af enhver feltgenerator skal være således, at
det frembragte felt er polariseret såvel i vandret som i lodret retning
i 20-1000 MHz-båndet.
11.2.2. Målehøjde og -afstand11.2.2.1. Målehøjde
11.2.2.1.1. Ingen af antennernes fasemidtpunkt må befinde sig mindre end 0,5 m
over det plan, hvorpå den separate tekniske elektroniske/elektriske
enhed er anbragt.
11.2.2.1.2. Ingen af antennens udstrålende dele må befinde sig mindre end
0,25 m over det plan, hvorpå den separate tekniske elektroniske/
elektriske enhed er anbragt.
11.2.2.2. Måleafstand11.2.2.2.1. Der opnås en større homogenitet i feltet, når feltgeneratoren opstilles
så langt som teknisk muligt fra den separate elektroniske/elektriske
enhed. Afstanden skal være mellem 1 og 5 m.
11.2.2.2.2. Hvis prøven udføres i et lukket anlæg, som er elektromagnetisk
afskærmet mod radiofrekvenser, må feltgeneratorens udstrålende
dele ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra nogen type materiale,
der absorberer radiofrekvenser, og ikke mindre end 1,5 m fra det
pågældende anlægs væg. Der må ikke befinde sig noget absorbe-
rende materiale mellem feltgeneratoren og den undersøgte separate
tekniske elektroniske/elektriske enhed.
11.2.3. Feltgeneratorens placering i forhold til den separate tekniske elektro-
niske/elektriske enhed
11.2.3.1. Feltgeneratoren må ikke befinde sig mindre end 0,5 m fra stelpla-
dens kant.
11.2.3.2. Feltgeneratorens fasemindtpunkt skal befinde sig i et plan,
i) som er vinkelret på stelpladen,
ii) som er vinkelret på den af stelpladens kanter, som størstedelen
af ledningerne ligger langs med, og
iii) som skærer stelpladens kant ud for midten af førnævnte
ledninger.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 347
▼B
Feltgeneratoren placeres parallelt med et plan, som er vinkelret på
stelpladen og går gennem den kant, som størstedelen af ledningerne
ligger langs med.
11.2.3.3. Enhver feltgenerator, der er placeret over stelpladen eller den sepa-
rate tekniske elektroniske/elektriske enhed, skal dække hele enheden.
11.2.4. Referencepunkt
11.2.4.1. Referencepunktet er det punkt, hvori feltstyrken måles; det fast-
lægges således:
11.2.4.1.1. Mindst 2 m fra antennens fasemidtpunkt i vandret retning, eller
mindst 1 m fra pladeantennens udstrålende dele i lodret retning.
11.2.4.1.2. I et plan,
i) som er vinkelret på stelpladen,
ii) som er vinkelret på den af stilpladens kanter, som størstedelen af
ledningerne ligger langs med, og
iii) som skærer stelpladens kant ud for midten af førnævnte
ledninger.
11.2.4.1.3. Referencepunktet ligger på midtpunktet af de ledninger, der ligger
langs den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen, og
100 ± 10 mm herover.
11.3. Frembringelse af den foreskrevne feltstyrke
11.3.1. Prøvemetode
11.3.1.1. Til frembringelse af det foreskrevne felt benyttes den såkaldte
substitutionsmetode.
11.3.1.2. Substitutionsmetoden
For hver af de krævede prøvningsfrekvenser indstiles feltgeneratoren
på en HF-effekt, der frembringer den krævede prøvningsfeltstyrke i
referencepunktet på målepladsen, når den separate tekniske elektro-
niske/elektriske enhed ikke er til stede. Denne HF-effekt samt alle
andre dertil hørende indstillinger på HF-generatoren indføres i prøv-
ningsrapporten (kalibreringskurve). Disse optegnelser i rapporten
anvendes til typegodkendelsen. Hvis der er sket ændringer af
målepladsustyret, skal substitutionsmetodeprøvningen gentages.
11.3.1.3. Den separate tekniske elektroniske/elektriske enhed, hvori der kan
indgå endnu en stelplade, anbringes derefter i prøveanlægget efter
bestemmelserne i punkt 11.2. Hvis der indgår en ekstra stelplade,
skal den befinde sig 5 mm eller mindre fra prøvebænkens stelplade
og være elektrisk forbundet dermed. Feltgeneratoren bringes derefter
til at arbejde med den effekt, der er bestemt i punkt 11.3.1.2, for
hver af de i punkt 5.2 angivne frekvenser.
11.3.1.4. Under kalibreringen skal alt andet apparatur befinde sig mindst 1 m
fra referencepunktet.
11.3.1.5. Uanset hvilken parameter der er valgt til frembringelse af det
krævede felt efter punkt 11.3.1.2, skal samme parameter benyttes til
hele prøvningen, således at den ønskede feltstyrke reproduceres.
11.3.1.6. Feltstyrkemåler
Til bestemmelse af feltstyrken under substitutionsmetodens kalibre-
ringsfase anvendes en kompakt isotrop feltstyrkemålesonde.
11.3.1.7. Under kalibreringsfasen skal feltstyrkemåleren anbringes med fase-
midtpunktet i referencepunktet.
11.3.2. Feltets udbredelse
11.3.2.1. I kalibreringsfasen (inden den separate tekniske elektroniske/elek-
triske enhed føres ind på målepladsen) må feltstyrken ikke være
under 50 % af den nominelle feltstyrke 1,00 ± 0,05 m på hver side
af referencepunktet på en linje gennem dette punkt, som er parallel
med den af stelpladens kanter, der er nærmest antennen.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 348
▼B
Tillæg 1
Figur 1
Stripline-prøve
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 349
▼B
Figur 2
800 mm stripline-prøve
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 350
▼B
Figur 3
800 mm stripline dimensioner
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 351
▼B
Tillæg 2
Figur 1
Prøve med strømindkobling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 352
▼B
Figur 2
Kalibreringskredsløb for strømindkoblingstangen kalibreringsopstilling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 353
▼B
Tillæg 3
Figur 1
Prøve i TEM-celle
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 354
▼B
Tillæg 4
Figur 1
Prøvning i frit felt
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 355
▼B
BILAG VIII
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 356
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 357
▼B
BILAG IX
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 358
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 359
▼B
KAPITEL 9
TILLADT STØJNIVEAU FOR OG UDSTØDNINGSSYSTEMER TIL TO- OG TREHJULEDE
MOTORDREVNE KØRETØJER
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Grænseværdier for støj i dB (A) og ikrafttrædelsesdatoer for typegodken-
delse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer for så vidt angår tilladt
støjniveau …
BILAG II Forskrifter for tohjulede knallerter …
1. Definitioner …
2. Typegodkendelse af en tohjulet knallert for så vidt angår støjniveau og
originalt udstødningssystem som teknisk enhed …
3. Typegodkendelse af et ikke-originalt udstødningssystem og kompo-
nenter dertil, betragtet som teknisk enhed, til en type tohjulet knallert
…
Tillæg 1 A Oplysningsskema vedrørende en type tohjulet knallert for så vidt angår
tilladt støjniveau og originalt udstødningssystem …
Tillæg 1 B Typegodkendelsesattest for tohjulet knallert for så vidt angår tilladt støjni-
veau og originalt udstødningssystem …
Tillæg 2 A Oplysningsskema vedrørende et ikke-originalt udstødningssystem eller
komponenter dertil, betragtet som teknisk enhed, til en type tohjulet knal-
lert …
Tillæg 2 B Typegodkendelsesattest for ikke-originalt udstødningssystem til en type
tohjulet knallert
BILAG III Forskrifter for tohjulede motorcykler …
1. Definitioner …
2. Typegodkendelse af en tohjulet motorcykel for så vidt angår støjniveau
og originalt udstødningssystem som teknisk enhed …
3. Typegodkendelse af et ikke-originalt udstødningssystem og kompo-
nenter dertil, betragtet som teknisk enhed til en type tohjulet motor-
cykel …
Tillæg 1 A Oplysningsskema vedrørende en type motorcykel for så vidt angår tilladt
støjniveau og originalt udstødningssystem …
Tillæg 1 B Typegodkendelsesattest for motorcykel for så vidt angår tilladt støjniveau
og originalt udstødningssystem …
Tillæg 2 A Oplysningsskema for et ikke-originalt udstødningssystem eller kompo-
nenter dertil, betragtet som teknisk enhed, til en type tohjulet motorcykel
…
Tillæg 2 B Typegodkendelsesattest for ikke-originalt udstødningssystem til en type
motorcykel
BILAG IV Forskrifter for trehjulede knallerter og motorcykler …
1. Definitioner …
2. Typegodkendelse af en trehjulet knallert- eller motorcykel for så vidt
angår støjniveau og originalt udstødningssystem som teknisk enhed …
3. Typegodkendelse som teknisk enhed af et ikke-originalt udstødningssy-
stem og komponenter dertil til en type trehjulet knallert eller motor-
cykel …
Tillæg 1 A Oplysningsskema vedrørende en type trehjulet knallert- eller motorcykel
for så vidt angår tilladt støjniveau og originalt udstødningssystem …
Tillæg 1 B Typegodkendelsesattest for trehjulet knallert- eller motorcykel for så vidt
angår tilladt støjniveau og originalt udstødningssystem …
Tillæg 2 A Oplysningsskema vedrørende et ikke-originalt udstødningssystem eller
komponenter dertil, betragtet som teknisk enhed, til en type trehjulet knal-
lert eller motorcykel …
Tillæg 2 B Typegodkendelsesattest for ikke-originalt udstødningssystem til en type
trehjulet knallert eller motorcykel …
BILAG V Forskrifter vedrørende produktionens overensstemmelse …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 360
▼B
BILAG VI Bestemmelser om mærkning …
BILAG VII Specifikationer for prøvestrækningen …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 361
▼B
BILAG I
GRÆNSEVÆRDIER FOR STØJ I dB (A) OG IKRAFTTRÆDELSESDA-
TOER FOR TYPEGODKENDELSE AF TO- OG TREHJULEDE
MOTORDREVNE KØRETØJER FOR SÅ VIDT ANGÅR TILLADT
STØJNIVEAU
KøretøjerGrænseværdier for støj gældende fra 24
måneder efter datoen for vedtagelsen af
dette direktiv
1. Tohjulede knallerter
≤25 km/h 66
> 25 km/h 71Trehjulede knallerter 76
2. Motorcykler
≤80 cm
375
>8 0≤175 cm377
> 175 cm380
3. Trehjulede motorcykler 801997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 362
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE KNALLERTER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Type tohjulet knallert for så vidt angår støjniveau og udstødnings-
system«, tohjulede knallerter, der ikke frembyder indbyrdes
forskelle, navnlig på følgende væsentlige punkter:
1.1.1. motortype (to- eller firetaktsmotor, stempelmotor eller drejestempel-
motor, cylinderantal og slagvolumen, antal og type af karburatorer
eller benzinindsprøjtningssystemer, ventilarrangement samt
maksimal nettoeffekt og tilsvarende omdrejningstal).
For drejestempelmotorer defineres slagvolumen som det dobbelte af
kammerets volumen
1.1.2. transmission, herunder antallet af gear og deres udvekslingsforhold1.1.3. antal, type og anbringelse af udstødningssystemer.1.2. »Udstødningssystemer« eller »lyddæmper«, et komplet sæt kompo-
nenter, der er nødvendige for at dæmpe støjen fra knallertens motor
og udstødning.
1.2.1. »Originalt udstødningssystem eller lyddæmper«, system af den type,
der er monteret på køretøjet ved typegodkendelsen eller udvidelsen
af denne. Det kan være fabriksmonteret eller en reservedel.
1.2.2. »Ikke-uoriginalt udstødningssystem eller lyddæmper«, system af en
anden type end den, der er monteret på køretøjet ved typegodken-
delsen eller udvidelsen af denne. Det kan kun være en reservedel.
1.3. »Udstødningssystemer af forskellig type«, systemer, som indbyrdes
frembyder væsentlige forskelle på et af følgende punkter:
1.3.1. systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige fabriks-
eller handelsmærker
1.3.2. systemer, hvori en komponent adskiller sig med hensyn til mate-
riale, form eller størrelse
1.3.3. systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter andre prin-
cipper
1.3.4. systemer, hvis komponenter er kombineret anderledes.
1.4. »Komponent af et udstødningssystem«, en af de enkeltkomponenter,
der tilsammen udgør udstødningssystem (f.eks. rør og rørforbin-
delser og selve lyddæmperen) og et eventuelt indsugningssystem
(luftfilter).
Er motoren udstyret med et indsugningssystem (luftfilter og/eller
indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for overholdelse af
grænseværdierne for støj, skal dette system betragtes som en
komponent, der har samme betydning som det egentlige udstød-
ningssystem.
2. TYPEGODKENDELSE AFEN TOHJULET KNALLERT F OR SÅ
VIDT ANGÅR STØJNIVEAU OG ORIGINALT UDSTØDNINGS-
SYSTEM SOM TEKNISK ENHED
2.1. Støj fra den tohjulede knallert under kørsel (målebetingelser og -
metode ved kontrol af køretøjet ved typegodkendelsen)
2.1.1. Grænseværdier: se bilag I.
2.1.2. Måleapparater
2.1.2.1. Støjmålinger
Støjmåleren er et præcisionsinstrument svarende til den model, der
er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmålere), 2. udgave,
fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC). Målin-
gerne foretages med frekvensvægtning A og tidsvægtning Fsom
beskrevet i nævnte meddelelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 363
▼B
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i overensstem-
melse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en egnet lydkilde
(f.eks. pistonfon).
2.1.2.2. Måling af omdrejningstal og hastighed
Motorens omdrejningstal og knallertens hastighed på målebanen
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3 %.
2.1.3. Måleforskrifter
2.1.3.1. Knallertens tilstand
Vægten af knallertens fører og prøvningsudstyret på knallerten må
tilsammen ikke overstige 90 kg og ikke være mindre end 70 kg.
Der anbringes om nødvendigt lodder på knallerten, så minimums-
vægten nås.
Knallerten skal under målingerne være i køreklar stand (dvs.
medføre kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul
og fører).
Inden målingen bringes motoren op på den normale driftstempe-
ratur.
Er knallerten udstyret med automatisk styret ventilator, må der ikke
foretages indgreb i dennes funktion under støjmålingen. For knal-
lerter med mere end ét drivhjul benyttes kun den transmission, der
er beregnet til amindelig kørsel på vej. En eventuel sidevogn afmon-
teres før prøvningen.
2.1.3.2. Målepladsen
Målepladsen skal bestå af en accelerationsbane i midten, omgivet af
et praktisk taget plant prøvningsareal. Accelerationsbanen skal være
plan; kørebanen skal være tør og af en sådan beskaffenhed, at rulle-
støjen er ringe.
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 dB's
nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på accelerations-
banen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være opfyldt, når
der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning af betydning
såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden for en afstand af
50 m fra accelerationsbanens midtpunkt. Målepladsens kørebanebe-
lægning skal opfylde kravene i bilag VII.
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, der skal foretage
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke
måleapparatets udslag på nogen måde.
2.1.3.3. Diverse
Målingerne må ikke foretages i dårligt vejr. Det skal sikres, at resul-
taterne ikke er påvirket af kastevinde.
Støjen fra andre støjkilder end det køretøj, som prøves, inklusive
støj fremkaldt af vinden, skal være mindst 10 dB (A) lavere end
støjen fra køretøjet. Anvendes vindskærm, skal dennes indflydelse
på mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik tages i betragt-
ning.
Er forskellen mellem baggrundsstøjen og den målte støj mellem 10
og 16 dB (A), skal der ved beregningen af prøvningsresultatet
fratrækkes en korrektion, der afhænger af udslaget på lydtryk-
måleren, jf. nedenstående diagram1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 364
▼B
2.1.4. Målemetode
2.1.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (dB
(A)) måles under knallertens forbikørsel mellem linjen A—A ′og
B—B′(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en
spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau. Der
foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet.
2.1.4.2. Mikrofonens placering
Mikrofonen anbringes 7,5 m ± 0,2 m fra banens referencelinje
C—C′(figur 1) og 1,2 m ± 0,1 m over jorden.
2.1.4.3. Kørselsforskrifter
Køretøjet fremføres til linjen A—A ′med konstant hastighed i over-
ensstemmelse med bestemmelserne i punkt ►C22.1.4.3.1 eller
2.1.4.3.2 ◄. Når køretøjets forende passerer linjen A—A ′, drejes
gashåndtaget i bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne stil-
ling, indtil køretøjets bagende passerer linjen B—B ′. Gashåndtaget
drejes da så hurtigt som muligt tilbage til tomgangsstillingen.
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på accelerati-
onsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt falder sammen
med linjen C—C ′.
2.1.4.3.1. Udgangshastighed
Knallerten fremføres mod linjen A—A ′med sin største hastighed,
dog højst 30 km/h.
2.1.4.3.2. Valg af gear
— Er knallerten forsynet med manuel gearkasse, vælges det højeste
gear, hvormed køretøjet kan fremføres over linjen A—A ′ved et
omdrejningstal på mindst det halve af omdrejningstallet ved
maksimal effekt.
— Er knallerten forsynet med automatisk transmission, fremføres
den med den i punkt 2.1.4.3.1 anførte hastighed.
2.1.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.1.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle de
omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for målere-
sultaterne.
2.1.5.2. De aflæste måleresultater rundes op eller ned til nærmeste hele
decibel.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 365
▼B
Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet ned,
er det mellem 5 og 9, rundes det op.
Med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument
anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger fore-
taget på samme side af motorcyklen, som ikke afviger mere end
2 dB (A) fra hinanden.
2.1.5.3. Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er
fundet under punkt 2.1.5.2 med fradrag af 1 dB (A) som kompensa-
tion for måleunøjagtigheden.
2.1.5.4. Hvis ►C2gennemsnittet af ◄de fire måleresultater ikke er større
end det højeste tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede
køretøj tilhører, anses kravene i punkt 2.1.1 for opfyldt.
Denne gennemsnitsværdi udgør prøvningsresultatet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 366
▼B
Figur 1
Kørselsmåling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 367
▼B
Figur 2
Standmåling
2.2. Støj fra stillestående knallert (målebetingelser og -metode ved
kontrol af køretøjet i brug)
2.2.1. Lydtrykniveau i nærheden af knallerten
For at lette kontrollen med knallerter i brug foretages desuden
måling af lydtrykket i nærheden af udstødningssystemets (lyddæm-
perens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og måleresultatet
anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes med henblik på
udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument.
2.2.2. Måleinstrumenter
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmåler, jf. punkt
2.1.2.1.
2.2.3. Måleforskrifter
2.2.3.1. Køretøjets tilstand
Inden målingen bringes motoren op på den normale driftstempe-
ratur. Er knallerten udstyret med automatisk styret ventilator, må
der ikke foretages indgreb i dennes funktion under støjmålingen.
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Hvor der ikke
er mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade driv-
hjulet dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af
støtteben.
2.2.3.2. Måleplads (figur 2)
Som måleplads kan anvendes et område, hvor der ikke er forstyr-
rende støj af betydning. Er plant areal med belægning af beton,
asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende materiale er
særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus tillades ikke. På
måleområdet skal der kunne afmærkes et rektangel, hvis sider
befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets konturer (bortset fra
styret), og hvori der ikke befinder sig nogen større genstande eller
personer ud over køretøjets fører og operatøren.
Køretøjet anbringes i feltet på en sådan måde, at mikrofonen er
mindst 1 m fra en eventuel fortovskant.
2.2.3.3. Diverse
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst
10 dB (A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. Mikro-
fonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at der
tages hensyn til dennes indflydelse på mikrofonens følsomhed.
2.2.4. Målemetode
2.2.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau udtrykkes i A-vægtet decibel (dB (A)), og
måles i det i punkt 2.2.4.3 foreskrevne tidsrum.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 368
▼B
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt.
2.2.4.2. Mikrofonens placering (figur 2)
Mikrofonen anbringes i samme højde over jorden som udstødnings-
rørets munding, dog mindst 0,2 m over jorden. Mikrofonen
anbringes 0,5 m fra udstødningsrørets munding pegende i retning
heraf. Den retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal
være vandret og danne en vinkel på 45º ± 10º med det lodrette plan
for udstødningsrørets retning.
Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra styret)
bliver størst mulig.
Er der to eller flere udstødningsrør med en indbyrdes centerafstand
på mindre end 0,3 m, rettes mikrofonen mod den udstødningsåb-
ning, der er nærmest ved køretøjets kontur (bortset fra styret),
subsidiært den udstødningsåbning, der har den største højde over
jorden. Er der flere udstødningsåbninger med en indbyrdes afstand
på over 0,3 m, foretages der særskilt måling ved hver åbning, og
det højeste niveau registreres.
2.2.4.3. Driftsforskrifter
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til:
—S
2;hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut
—3S
4;hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder,
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1 A omhandlede omdrej-
ningstal.
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget
hurtigt tilbage til tomgangsstillingen. Støjniveauet måles i et
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem.
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat.
2.2.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.2.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendige
oplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra den stille-stående knallert er målt.
2.2.5.2. Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på
måleapparatet.
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger,
som ikke afviger mere end 2 dB (A) fra hinanden.
2.2.5.3. Den højeste af disse tre målinger udgør prøvningsresultatet.
2.3. Originalt udstødningssystem (lyddæmper)
2.3.1. Forskrifter for lyddæmpere, der indeholder absorberende fibermate-
riale.
2.3.1.1. Absorberende fibermateriale skal være asbestfri og må kun
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede
anordninger sikres, at det forbliver på plads i hele den tid, lyddæm-
peren er i brug, og såfremt kravene i punkt 2.3.1.2, 2.3.1.3 og
2.3.1.4 er opfyldt.
2.3.1.2. Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.1.1, efter at fibermate-
rialet er fjernet.
2.3.1.3. Det absorberende fibermateriale må ikke anbringes i dele af
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal
opfylde følgende betingelser:
2.3.1.3.1. Materialet konditioneres i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 ºC i
4 timer, uden at fibrenes gennemsnitslængde, diameter og densitet
reduceres.
2.3.1.3.2. Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 ºC i 1
time skal mindst 98 % af materialet tilbageholdes på en sigte med
en nominel maskevidde på 250 µm, som opfylder ISO-standard
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med
ISO-standard 2599.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 369
▼B
2.3.1.3.3. Materialets vægttab må ikke overstige 10,5 % efter neddypning i 24
timer ved 90 ± 5 ºC i et syntetisk kondensat med følgende sammen-
sætning:
— 1 N brombrintesyre (HBr): 10 ml
— 1 N svovlsyre (H2SO4): 10 ml
— destilleret vand indtil 1000 ml.
NB:Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres i 1 time
ved 105 ºC før vejning.
2.3.1.4. Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2.1
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder:
2.3.1.4.1. Konditionering ved kontinuerlig kørsel på vej
2.3.1.4.1.1. Under konditioneringen gennemkøres en strækning på mindst
2000 km.
2.3.1.4.1.2. 50 % ± 10 % af denne konditionering består af bykørsel, mens
resten består af kørsel over lange strækninger; kontinuerlig kørsel
på vej kan erstattes af en tilsvarende konditionering på prøvebane.
2.3.1.4.1.3. Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst seks gange.
2.3.1.4.1.4. Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst ti standsninger
af en varighed på mindst tre timer, således at virkningerne af afkø-
ling og kondensering reproduceres.
2.3.1.4.2. Konditionering ved tryksvingninger
2.3.1.4.2.1. Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet
eller motoren.
I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I det
andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk.
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i figur 3,
forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet udstyr,
der giver tilsvarende resultater, kan godkendes.
2.3.1.4.2.2. Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af udstødningsgas
skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved hjælp af en hurtig-
tvirkende ventil.
2.3.1.4.2.3. Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35-0,40 bar. Hvis
denne værdi ikke kan nås som følge af motorens beskaffenhed, skal
ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90 % af den
maksimale værdi, der måles, lige før motoren går i stå. Ventilen
skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10 % fra det stabilise-
rede modtryk med åben ventil.
2.3.1.4.2.4. Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne i
punkt 2.3.1.4.2.3 overholdes.
2.3.1.4.2.5. Motorens omdrejningstal skal være 75 % af det omdrejningstal (S),
hvor motoren afgiver sin maksimale effekt.
2.3.1.4.2.6. Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50 % af den effekt,
der måles med fuld gas ved 75 % af motoromdrejningstallet (S).
2.3.1.4.2.7. Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen.
2.3.1.4.2.8. Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når afkølingsperioder
er nødvendige, kan de indlægges efter hver time.
2.3.1.4.3. Konditionering på prøvebænk
2.3.1.4.3.1. Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ for
den type, der anvendes på den knallert, systemet er konstrueret til.
Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk.
2.3.1.4.3.2. Konditioneringen består af 3 prøvecyklusser.2.3.1.4.3.3. Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og konden-
sation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en
stilstandsperiode på mindst seks timer.
2.3.1.4.3.4. Hver cyklus på prøvebænken består af seks faser. Motorens drifts-
betingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed fremgår af
nedenstående skema:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 370
▼B
Fase ArbejdsbetingelserDen enkelte
fases varighed
(minutter)
1 Tomgang 6
2 25 % belastning ved 75 % af S 40
3 50 % belastning ved 75 % af S 40
4 100 % belastning ved 75 % af
S30
5 50 % belastning ved 100 % af
S12
6 25 % belastning ved 100 % af
S22
Varighed i alt: 2 timer
30 min.
2.3.1.4.3.5. Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den temperatur,
der måles, når køretøjet kører med 75 % af S i højeste gear. Hastig-
heden og/eller omdrejningstallet bestemmes med en nøjagtighed på
±3% .
Figur 3
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 371
▼B
2.3.2. Tegninger og påskrifter
2.3.2.1. Der skal vedlægges en tegning samt en målsat tværsnittegning af
udstødningssystemet som bilag til det i tillæg 1A omhandlede doku-
ment.
2.3.2.2. Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med mærket »e«
efterfulgt af angivelsen af typegodkendelseslandet. Dette mærke
skal være letlæseligt og holdbart og også være synligt i den fore-
skrevne monteringsstilling.
2.3.2.3. Emballagen til originale reservedele til udstødningssystemer skal
være forsynet med påskriften »original reservedel« og letlæselig
mærke- og typereference integreret i e-mærket med angivelse af op-
rindelseslandet.
2.3.3. Indsugningsstøjdæmper
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller støj-
dæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan overholdes,
anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og kravene i punkt
2.3 gælder også for dem.
3. TYPEGODKENDELSE SOM TEKNISK ENHED AFET IKKE-
ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM OG KOMPONENTER
DERTIL TIL EN TYPE TOHJULET KNALLERT
Dette punkt omhandler typegodkendelse som teknisk enhed af
udstødningssystemer og komponenter dertil, som er bestemt til
anvendelse som ikke-original reservedel på en eller flere bestemte
typer knallert.
3.1. Definition
3.1.1. Ved »ikke-originalt reserveudstødningssystem og komponenter
dertil« forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede
udstødningssystemer, som er bestemt til at anvendes på en knallert
i stedet for den type, der er monteret ved udstedelsen af det i tillæg
1B omhandlede dokument.
3.2. Ansøgning om typegodkendelse
3.2.1. Ansøgning om typegodkendelse som teknisk enhed af reserveud-
stødningssystemer og komponenter hertil indgives af fabrikanten
eller dennes repræsentant.
3.2.2. For hver type reserveudstødningssystem og komponent dertil, som
der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen ledsages af
nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplysninger:
3.2.2.1. — de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for den
eller de knallerttyper, som udstødningssystemet eller kompo-
nenten er beregnet til.
— Betegnelser for motortypen og knallerttypen skal være anført i
form af numre og symboler
3.2.2.2. — beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af hver
enkelt komponents relative placering samt monteringsvejledning
3.2.2.3. — tegninger af alle komponenter, så de er lette at finde frem til,
med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det skal af
tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten at anbringe
det obligatoriske typegodkendelsesmærke.
3.2.3. Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes anmodning fremlægge:
3.2.3.1. — to eksemplarer af det system, som der ansøges om typegodken-
delse af
3.2.3.2. — et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var
monteret på knallerten ved udstedelsen af det i tillæg 1B
omhandlede dokument
3.2.3.3. — en knallert, der er repræsentativ for den type, hvorpå reserveud-
stødningssystemet skal monteres, og som er i en sådan tilstand,
at den, når den er udstyret med et udstødningssystem af samme
type som det originale, opfylder kravene i et af følgende under-
punkter:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 372
▼B
3.2.3.3.1. hvis den i punkt 3.2.3.3 omhandlede knallert er af en type, som er
typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel,
— må den ved prøvning under kørsel ikke overskride grænsevær-
dien i punkt 2.1.1 med mere end 1 dB (A)
— må den ved standprøvning ikke overskride den værdi, der blev
målt ved knallertens typegodkendelse, og som er anført på fabri-
kantens typeskilt, med mere end 3 dB (A)
3.2.3.3.2. hvis den i punkt 3.2.3.3 omhandlede knallert ikke er af en type, som
er typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel, må den ikke
overskride den grænseværdi, der gjaldt for den pågældende knallert-
type ved ibrugtagningen, med mere end 1 dB (A)
3.2.3.4. — en særskilt motor, der er identisk med den ovenfor nævnte knal-
lerts motor, hvis de kompetente myndigheder anser det for
nødvendigt.
3.3. Mærker og påskrifter
3.3.1. Ikke-originale udstødningssystemer og komponenter dertil skal
mærkes i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag VI.
3.4. Typegodkendelse
3.4.1. Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede prøvning
udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer til
eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret anbringes
firkanten med bogstavet »e« efterfulgt af det tal eller de bogstaver,
der kendetegner den medlemsstat, som har udstedt eller afslået type-
godkendelse. Et udstødningssystem, som er typegodkendt, anses for
at opfylde kravene i kapitel 7.
3.5. Specifikationer
3.5.1. Generelle specifikationer
Lyddæmperen skal være således konstrueret, fremstillet og
monteret:
3.5.1.1. — at knallerten ved normal brug, uanset de vibrationer, den kan
blive udsat for, opfylder kravene i dette kapitel
3.5.1.2. — at den er rimelig modstandsdygtig over for den korrosion, den
udsættes for, knallertens anvendelse taget i betragtning
3.5.1.3. — at den frie højde over jorden bestemt af den originale
lyddæmper og under hensyntagen til knallertens eventuelle
hældning ikke bliver reduceret
3.5.1.4. — at der ikke forekommer unormal høj temperatur på overfladen
3.5.1.5. — at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter
3.5.1.6. — at der er tilstrækkelig plads til støddæmperne og fjedrene3.5.1.7. — at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger3.5.1.8. — at dens modstandsdygtighed over for slag er forenelig med klart
definerede monterings- og vedligeholdelsesforskrifter.
3.5.2. Specifikationer vedrørende støjniveauet
3.5.2.1. Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemer eller
komponenter dertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet i
punkt 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 og 2.1.5.
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten dertil monteret
på den i punkt 3.2.3.3 omhandlede knallert skal støjniveauet opfylde
følgende krav:
3.5.2.1.1. det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning
overstige de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem.
3.5.3. Kontrol af knallertens præstationer
3.5.3.1. Knallerten skal med reservelyddæmperen yde samme præstationer
som med den originale lyddæmper eller en komponent dertil.
3.5.3.2. Reservelyddæmperen sammenlignes med en ligeledes ny original
lyddæmper, idet de monteres efter hinanden på den i punkt 3.2.3.3
omhandlede knallert.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 373
▼B
3.5.3.3. Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles med
reservelyddæmperen, må ikke afvige mere end ± 5 % fra den
maksimale nettoeffekt og den hastighed, der måles under samme
forhold med det originale udstødningssystem.
3.5.4. Supplerende bestemmelser vedrørende lyddæmpere indeholdende
fibermateriale, betragtet som selvstændig teknisk enhed.
Ved fremstilling af sådanne lyddæmpere må der kan anvendes fiber-
materiale, hvis kravene i punkt 2.3.1 overholdes.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 374
▼B
Tillæg 1A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 375
▼B
Tillæg 1B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 376
▼B
Tillæg 2A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 377
▼B
Tillæg 2B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 378
▼B
BILAG III
FORSKRIFTER FOR TOHJULEDE MOTORCYKLER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Motorcykeltype for så vidt angår støjniveau og udstødningssy-
stem«, motorcykler, som ikke frembyder væsentlige indbyrdes
forskelle, navnlig på følgende punkter:
1.1.1. motortype (to- eller firetaktsmotor, stempelmotor eller drejestem-
pelmotor, cylinderantal og slagvolumen, antal og type af
karburatorer eller benzinindsprøjtningssystemer, ventilarrangement
samt maksimal nettoeffekt og tilsvarende omdrejningstal).
For drejestempelmotorer defineres slagvolumen som det dobbelte
af kammerets volumen
1.1.2. transmission, herunder antallet af gear og deres udvekslingsfor-
hold
1.1.3. antal, type og anbringelse af udstødningssystemer.
1.2. »Udstødningssystem« eller »lyddæmper«, et komplet sæt kompo-
nenter, der er nødvendige for at dæmpe støjen fra motorcyklens
motor og udstødning.
1.2.1. »Originalt udstødningssystemer eller lyddæmper«, system af den
type, der er monteret på køretøjet ved typegodkendelsen eller
udvidelsen af denne. Det kan være fabriksmonteret eller en reser-
vedel.
1.2.2. »Ikke-originalt udstødningssystem eller lyddæmper«, system af en
anden type end den, der er monteret på køretøjet ved typegodken-
delsen eller udvidelsen af denne. Det kan kun være en reservedel.
1.3. »Udstødningssystemer af forskellig type«, systemer, som
indbyrdes frembyder væsentlige forskelle på et af følgende
punkter:
1.3.1. systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige fabriks-
eller handelsmærker
1.3.2. systemer, hvori en komponent adskiller sig med hensyn til mate-
riale, form eller størrelse
1.3.3. systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter andre prin-
cipper
1.3.4. systemer, hvis komponenter er kombineret anderledes.
1.4. »Komponent af et udstødningssystem«, en af de enkeltkompo-
nenter, der tilsammen udgør udstødningssystemet (f.eks. rør og
rørforbindelser og selve lyddæmperen) og et eventuelt indsug-
ningssystem (luftfilter).
Er motoren udstyret med et indsugningssystem (luftfilter og/eller
indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for overholdelse af
grænseværdierne for støj, skal dette system betragtes som en
komponent, der har samme betydning som det egentlige udstød-
ningssystem.
2. TYPEGODKENDELSE AFEN TOHJULET MOTORCYKEL
FOR SÅ VIDT ANGÅR STØJNIVEAU OG ORIGINALT
UDSTØDNINGSSYSTEM SOM TEKNISK ENHED
2.1. Støj fra den tohjulede motorcykel under kørsel (målebetin-
gelser og -metode ved kontrol af køretøjet ved typegodkendelsen)
2.1.1. Grænseværdier: se bilag I
2.1.2. Måleapparater
2.1.2.1. Støjmålinger
Støjmåleren er et præcisionsinstrument svarende til den model, der
er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmålere), 2.
udgave, fra Den Internationale Elektrotekniske Kommission1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 379
▼B
(IEC). Målingerne foretages med frekvensvægtning A og tids-
vægtning Fsom beskrevet i nævnte meddelelse.
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i overensstem-
melse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en egnet
lydkilde (f.eks. pistonfon).
2.1.2.2. Måling af omdrejningstal og hastighed
Motorens omdrejningstal og motorcyklens hastighed på målebanen
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3 %.
2.1.3. Måleforskrifter
2.1.3.1. Motorcyklens tilstand
Motorcyklen skal under målingerne være i køreklar stand (dvs.
medføre kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul
og fører). Inden målingen bringes motoren op på den normale
driftstemperatur.
Er motorcyklen udstyret med automatisk styret ventilator, må der
ikke foretages indgreb i dennes funktion under støjmålingen. For
motorcykler med mere end ét drivhjul benyttes kun den transmis-
sion, der er beregnet til almindelig kørsel på vej. En eventuel
sidevogn afmonteres før prøvningen.
2.1.3.2. Målepladsen
Målepladsen skal bestå af en accelerationsbane i midten, omgivet
af et praktisk taget plant prøvningsareal. Accelerationsbanen skal
være plan; kørebanen skal være tør og af en sådan beskaffenhed,
at rullestøjen er ringe.
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 dB's
nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på accelerations-
banen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være opfyldt, når
der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning af betydning
såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden for en afstand af
50 m fra accelerationsbanens midtpunkt. Kørebanebelægningen på
målepladsen skal opfylde kravene i bilag VII.
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, der skal foretage
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke
måleapparatets udslag på nogen måde.
2.1.3.3. Diverse
Målingerne må ikke foretages i dårligt vejr. Det skal sikres, at
resultaterne ikke er påvirket af kastevinde.
Støjen fra andre støjkilder end det køretøj, som prøves, inklusive
støj fremkaldte af vinden, skal være mindst 10 dB (A) lavere end
støjen fra køretøjet. Anvendes der vindskærm, skal dennes indfly-
delse på mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik tages i
betragtning.
Er forskellen mellem baggrundsstøjen og den målte støj mellem
10 og 16 dB (A), skal der ved beregningen af prøvningsresultatet
fratrækkes en korrektion, der afhænger af udslaget på lydtryk-
måleren, jf. nedenstående diagram1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 380
▼B
2.1.4. Målemetode
2.1.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (dB
(A)) måles under motorcyklens forbikørsel mellem linjen A—A ′
og B—B ′(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres
en spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau.
Der foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet.
2.1.4.2. Mikrofonens placering
Mikrofonen anbringes i en afstand af 7,5 m ± 0,2 m fra banens
referencelinje C—C ′(figur 1) og 1,2 m ± 0,1 m over jorden.
2.1.4.3. Kørselsforskrifter
Køretøjet fremføres til linjen A—A ′med konstant hastighed i
overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.1.4.3.1 og
2.1.4.3.2. Når køretøjets forende passerer linjen A—A ′, drejes
gashåndtaget i bund så hurtigt som muligt og fastholdes i denne
stilling, indtil køretøjets bagende passerer linjen B—B ′.
Gashåndtaget drejes da så hurtigt som muligt tilbage til tomgangs-
stillingen.
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på accelera-
tionsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt falder
sammen med linjen C—C ′.
2.1.4.3.1. Motorcykel med ikke-automatisk gearkasse
2.1.4.3.1.1. Udgangshastighed
Motorcyklen fremføres mod linjen A—A ′med en konstant
hastighed, som svarer til et motoromdrejningstal på 75 % af det i
punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal, dog højst
50 km/h.
2.1.4.3.1.2. Valg af gear2.1.4.3.1.2.1. Motorcykler med højst fire fremadgående gear prøves i andet
gear, uanset motorens slagvolumen.
2.1.4.3.1.2.2. Motorcykler med mindst fem fremadgående gear og en motor med
et slagvolumen på højst 175 cm
3prøves udelukkende i tredje gear.
2.1.4.3.1.2.3. Motorcykler med mindst fem fremadgående gear og en motor med
et slagvolumen på over 175 cm3prøves i såvel andet som tredje
gear. Som prøvningsresultat regnes gennemsnittet af de to
målinger.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 381
▼B
2.1.4.3.1.2.4. Hvis motorens omdrejningstal under prøvningen i andet gear (se
punkt 2.1.4.3.1.2.1 og 2.1.4.3.1.2.3) kommer over 100 % af det i
punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal inden
passagen af linjen B—B ′, foretages prøvningen i tredje gear, og
det målte støjniveau regnes som prøvningsresultat.
2.1.4.3.2. Motorcykel med automatisk gearkasse2.1.4.3.2.1. Motorcykel uden manuel gearvælger2.1.4.3.2.1.1. Udgangshastighed
Køretøjet fremføres mod linjen A—A ′med en konstant hastighed
på 30, 40 eller 50 km/h, dog højst 75 % af den højeste tilladte
hastighed på vej. Der vælges de betingelser, der fører til det
højeste støjniveau.
2.1.4.3.2.2. Motorcykel med manuel gearvælger med X fremadgående trin.2.1.4.3.2.2.1. Udgangshastighed
Køretøjet fremføres mod linjen A—A ′med en konstant hastighed
på
— mindre end 50 km/h, idet motorens omdrejningstal er 75 % af
det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal,
eller
— 50 km/h, idet motorens omdrejningstal er lavere end 75 % af
det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal.
Hvis der under prøvningen med konstant hastighed på 50 km/h
sker nedgearing til første gear, kan køretøjets udgangshastighed
sættes op, indtil dette ikke sker, dog højst til 60 km/h.
2.1.4.3.2.2.2. Gearvælgerens stilling
For køretøj med manuel gearvælger med X fremadgående trin
udføres prøvningen med gearvælgeren i højeste stilling, påtvunget
nedgearing (f.eks. kick-down) må ikke anvendes. Sker der auto-
matisk nedgearing efter passage af linjen A—A ′, gentages
prøvningen forfra med gearvælgeren i næsthøjeste stilling og i
givet fald i næstfølgende lavere stilling, således at prøvningen
gennemføres med gearvælgeren i den højeste stilling, hvor der
ikke sker nedgearing (uden brug af kick-down).
2.1.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.1.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle de
omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for målere-
sultaterne.
2.1.5.2. De aflæste måleresultater rundes op eller ned til nærmeste hele
decibel.
Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet
ned, er det mellem 5 og 9, rundes det op.
Med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede doku-
ment anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger
foretaget på samme side af motorcyklen, som ikke afviger mere
end 2 dB (A) fra hinanden.
2.1.5.3. Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er
fundet under punkt 2.1.5.2 med fradrag af 1 dB (A) som kompen-
sation for måleunøjagtigheden.
2.1.5.4. Hvis gennemsnittet af de fire måleresultater ikke er større end det
højeste tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede køretøj
tilhører, anses kravene i punkt 2.1.1 for opfyldt. Denne gennem-
snitsværdi udgør prøvningsresultatet.
2.2. Støj fra stillestående motorcykel (målebetingelser og -metode
ved kontrol af køretøjet i brug)
2.2.1. Lydtrykniveau i nærheden af motorcyklen
For at lette kontrollen med motorcykler i brug foretages desuden
måling af lydtrykket i nærheden af ustødningssystemets (lyddæm-
perens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og måleresultatet
anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes med henblik på
udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 382
▼B
2.2.2. Måleinstrumenter
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmåler, jf.
punkt 2.1.2.1.
2.2.3. Måleforskrifter
2.2.3.1. Køretøjets tilstand
Inden målingen bringes motoren op på den normale driftstempe-
ratur. Er motorcyklen udstyret med automatisk styret ventilator,
må der ikke foretages indgreb i dennes funktion under støjmå-
lingen.
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Er der ikke
mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade driv-
hjulet dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af
støtteben.
2.2.3.2. Måleplads (figur 2)
Som måleplads kan anvendes et område, hvor der ikke er forstyr-
rende støj af betydning. Et plant areal med belægning af beton,
asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende materiale er
særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus tillades ikke. På
måleområdet skal der kunne afmærkes et rektangel, hvis sider
befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets konturer (bortset fra
styret), og hvori der ikke befinder sig nogen større genstande eller
personer ud over køretøjets fører og operatøren.
Køretøjet anbringes i feltet på en sådan måde, at mikrofonen er
mindst 1 meter fra en eventuel fortovskant.
2.2.3.3. Diverse
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst
10 dB (A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. Mikro-
fonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at der
tages hensyn til dennes indflydelse på mikrofonens følsomhed.
2.2.4. Målemetode
2.2.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau udtrykkes i A-vægtet decibel (dB (A)),
og måles i det i punkt 2.2.4.3 foreskrevne tidsrum.
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt.
2.2.4.2. Mikrofonens placering (figur 2)
Mikrofonen anbringes i samme højde over jorden som udstød-
ningsrørets munding, dog mindst 0,2 m over jorden. Mikrofonen
anbringes 0,5 m fra udstødningsrørets munding pegende i retning
heraf. Den retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed,
skal være vandret og danne en vinkel på 45º ± 10º med det
lodrette plan for udstødningsrørets retning.
Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra styret)
bliver størst mulig.
Er der to eller flere udstødningsrør med en indbyrdes centeraf-
stand på mindre end 0,3 m, rettes mikrofonen mod den
udstødningsåbning, der er nærmest ved køretøjets kontur (bortset
fra styret), subsidiært den udstødningsåbning, der har den største
højde over jorden. Er der flere udstødningsåbninger med en indby-
redes afstand på over 0,3 m, foretages der særskilt måling ved
hver åbning, og det højeste niveau registreres.
2.2.4.3. Driftsforskrifter
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til:
—S
2;hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut
—3S
4;hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder,
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrej-
ningstal.
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget
hurtigt tilbage til tomgangsstillingen. Støjniveauet måles i et
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 383
▼B
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem.
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresultat.
2.2.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.2.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendigeoplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra den stil-
lestående motorcykel er målt.
2.2.5.2. Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på
måleapparatet.
Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet
ned, er det mellem 5 og 9, rundes det op.
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger,
som ikke afviger mere end 2 dB (A) fra hinanden.
2.2.5.3. Den højeste af disse tre målinger udgør prøvningsresultatet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 384
▼B
Figur 1
Kørselsmåling
Figur 2
Standmåling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 385
▼B
2.3. Originalt udstødningssystem (lyddæmper)
2.3.1. Forskrifter for lyddæmpere, der indeholder absorberende fiberma-
teriale
2.3.1.1. Absorberende fibermateriale skal være asbestfri og må kun
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede
anordninger sikres, at det forbliver på plads i hele den tid,
lyddæmperen er i brug, og såfremt kravene i punkt 2.3.1.2,
2.3.1.3 og 2.3.1.4 er opfyldt.
2.3.1.2. Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.1.1, efter at fibermate-
rialet er fjernet.
2.3.1.3. Det absorberende fibermateriale må ikke anbringes i dele af
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal
opfylde følgende betingelser:
2.3.1.3.1. Materialet konditioneres i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 ºC
i 4 timer, uden at fibrenes gennemsnitslængde, diameter og
densitet reduceres.
2.3.1.3.2. Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ± 5 ºC i 1
time skal mindst 98 % af materialet tilbageholdes på en sigte med
en nominel maskevidde på 250 µm, som opfylder ISO-standard
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med
ISO-standard 2599.
2.3.1.3.3. Materialets vægttab må ikke overstige 10,5 % efter neddypning i
24 timer ved 90 ± 5 ºC i et syntetisk kondensat med følgende
sammensætning:
— 1 N brombrintesyre (HBr): 10 ml
— 1 N svovlsyre (H2SO4): 10 ml
— destilleret vand indtil 1000 ml.
NB:Materialet skal vaskes med destilleret vand og tøres i 1 time
ved 105 ºC før vejning.
2.3.1.4. Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2.1
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder:
2.3.1.4.1. Konditionering ved kontinuerlig kørsel på vej.2.3.1.4.1.1. Afhængigt af motorcyklens kategori gennemføres under konditio-
neringen en strækning på mindst:
Motorcykelkategori efter slagvo-
lumen i
cm3Strækning i
km
1.≤80 4000
2. > 80 ≤175 6000
3. > 175 8000
2.3.1.4.1.2. 50 % ± 10 % af denne konditionering består af bykørsel, mens
resten består af kørsel over lange strækninger med høj hastighed;
kontinuerlig kørsel på vej kan erstattes af en tilsvarende konditio-
nering på prøvebane.
2.3.1.4.1.3. Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst seks gange.2.3.1.4.1.4. Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindst ti stands-
ninger af en varighed på mindst tre timer, således at virkningerne
af afkøling og kondensering reproduceres.
2.3.1.4.2. Konditionering ved tryksvingninger2.3.1.4.2.1. Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet
eller motoren.
I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I det
andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk.
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i figur
3, forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet
udstyr, der giver tilsvarende resultater, kan godkendes.
2.3.1.4.2.2. Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af udstødningsgas
skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved hjælp af en
hurtigtvirkende ventil.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 386
▼B
2.3.1.4.2.3. Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35—0,40 bar.
Hvis denne værdi ikke kan nås som følge af motorens beskaf-
fenhed, skal ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på
90 % af den maksimale værdi, der måles lige før motoren går i
stå. Ventilen skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10 %
fra det stabiliserede modtryk med åben ventil.
2.3.1.4.2.4. Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne i
punkt 2.3.1.4.2.3 overholdes.
2.3.1.4.2.5. Motorens omdrejningstal skal være 75 % af det omdrejningstal
(S), hvor motoren afgiver sin maksimale effekt.
2.3.1.4.2.6. Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50 % af den
effekt, der måles med fuld gas ved 75 % af motoromdrejnings-
tallet (S).
2.3.1.4.2.7. Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen.
2.3.1.4.2.8. Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når afkølingspe-
rioder er nødvendige, kan de indlægges efter hver time.
2.3.1.4.3. Konditionering på prøvebænk
2.3.1.4.3.1. Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ
for den type, der anvendes på den motorcykel, systemet er
konstrueret til. Motoren anbringes dernæst på en prøvebænk.
2.3.1.4.3.2. Konditioneringen består af et antal prøvecyklusser, som afhænger
af, hvilken motorcykelkategori udstødningssystemet er konstrueret
til:
Motorcykelkategori efter salgvo-
lumen i
cm3Antal cyklusser
1.≤80 6
2. > 80 ≤175 9
3. > 175 12
2.3.1.4.3.3. Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og
kondensation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en
stilstandsperiode på mindst seks timer.
2.3.1.4.3.4. Hver cyklus på prøvebænken består af seks faser. Motorens
arbejdsbetingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed fremgår
af nedenstående skema:
Fase ArbejdsbetingelserDen enkelte fases
varighed
(minutter)
Motor
< 175 cm3Motor
≥175 cm3
1 Tomgang 6 6
2 25 % belastning
ved 75 % af S40 50
3 50 % belastning
ved 75 % af S40 50
4 100 % belastning
ved 75 % af S30 10
5 50 % belastning
ved 100 % af S12 121997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 387
▼B
Fase ArbejdsbetingelserDen enkelte fases
varighed
(minutter)
Motor
< 175 cm3Motor
≥175 cm3
6 25 % belastning
ved 100 % af S22 22
Varighed i alt: 2 timer
30 min.2
timer
30mi-
n.
2.3.1.4.3.5. Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den tempe-
ratur, der måles, når køretøjet kører med 110 km/h eller 75 % af
S i højeste gear. Hastighed og/eller omdrejningstallet bestemmes
med en nøjagtighed på ± 3 %.
Figur 3
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger
2.3.2. Tegninger og påskrifter
2.3.2.1. Der skal vedlægges en tegning samt en målsat tværsnittegning af
udstødningssystemet som bilag til det i tillæg 1A omhandlede
dokument.
2.3.2.2. Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med mærket »e«
efterfulgt af angivelsen af typegodkendelseslandet. Dette mærke1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 388
▼B
skal være letlæseligt og holdbart og også være synligt i den fore-
skrevne monteringsstilling.
2.3.2.3. Emballagen til originale reservedele til udstødningssystemer skal
være forsynet med påskriften »original reservedel« og letlæselig
mærke- og typereference integreret i e-mærket med angivelse af
oprindelseslandet.
2.3.3. Indsugningsstøjdæmper
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfilter og/eller støj-
dæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan overholdes,
anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og kravene i
punkt 2.3 gælder også for dem.
3. TYPEGODKENDELSE AFET IKKE-ORIGINALT UDSTØD-
NINGSSYSTEM OG KOMPONENTER DERTIL, BETRAGTET
SOM TEKNISK ENHED, TIL EN TYPE TOHJULET MOTOR-
CYKEL
Dette punkt omhandler typegodkendelse som teknisk enhed af
udstødningssystemer og komponenter dertil, som er bestemt til
anvendelse som ikke-originale reservedele på en eller flere
bestemte typer motorcykel.
3.1. Definition
3.1.1. Ved »ikke-originalt reserveudstødningssystem og komponenter
dertil« forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede
udstødningssystemer, som er bestemt til at anvendes på en motor-
cykel i stedet for den type, der er monteret ved udstedelsen af det
i tillæg 1B omhandlede dokument.
3.2. Ansøgning om typegodkendelse
3.2.1. Ansøgning om typegodkendelse som teknisk enhed af reserveud-
stødningssystemer og komponenter hertil indgives af fabrikanten
eller dennes repræsentant.
3.2.2. For hver type reserveudstødningssystem og komponent hertil, som
der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen ledsages af
nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplys-
ninger:
3.2.2.1. — de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for den
eller de motorcykeltyper, som udstødningssystemet eller
komponenten er beregnet til.
— Betegnelser for motortypen og motorcykeltypen skal være
anført i form af numre og symboler
3.2.2.2. — beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af
hver enkelt komponents relative placering samt monteringsvej-
ledning
3.2.2.3. — tegninger af alle komponenter, så de er lette at finde frem til,
med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det skal af
tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten at anbringe
det obligatoriske typegodkendelsesmærke.
3.2.3. Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes anmodning fremlægge:3.2.3.1. — to eksemplarer af det system, som der ansøges om typegod-
kendelse af
3.2.3.2. — et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var
monteret på motorcyklen ved udstedelsen af det i tillæg 1B
omhandlede dokument
3.2.3.3. — en motorcykel, der er repræsentativ for den type, hvorpå reser-
veudstødningssystemet skal monteres, og som er i en sådan
tilstand, at den, når den er udstyret med et udstødningssystem
af samme type som det originale, opfylder kravene i et af
følgende underpunkter:
3.2.3.3.1. hvis den i punkt 3.2.3.3 omhandlede motorcykel er af en type,
som er typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel,
— må den ved prøvning under kørsel ikke overskride grænsevær-
dien i punkt 2.1.1 med mere end 1 dB (A)1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 389
▼B
— må den ved standprøvning ikke overskride den værdi, der blev
målt ved motorcyklens typegodkendelse, og som er anført på
fabrikantens typeskilt, med mere end 3 dB (A)
3.2.3.3.2. hvis den i punkt 3.2.3.3 omhandlede motorcykel ikke er af en
type, som er typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel,
må den ikke overskride den grænseværdi, der gjaldt for den
pågældende motorcykel ved ibrugtagningen, med mere end 1 dB
(A)
3.2.3.4. — en særskilt motor, der er identisk med den ovenfor nævnte
motorcykels motor, hvis de kompetente myndigheder anser
det for nødvendigt.
3.3. Mærker og påskrifter
3.3.1. Ikke-originale udstødningssystemer og komponenter dertil skal
mærkes i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag VI.
3.4. Typegodkendelse
3.4.1. Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede prøvning
udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer til
eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret
anbringes firkanten med bogstavet »e« efterfulgt af det tal eller
de bogstaver, der kendetegner den medlemsstat, som har meddelt
eller afslået typegodkendelse. Et udstødningssystem, som er type-
godkendt, anses for at opfylde kravene i kapitel 7.
3.5. Specifikationer
3.5.1. Generelle specifikationer
Lyddæmperen skal være således konstrueret, fremstillet og
monteret:
3.5.1.1. — at motorcyklen ved normal brug, uanset de vibrationer, den
kan blive udsat for, opfylder kravene i dette kapitel
3.5.1.2. — at den er rimelig modstandsdygtig over for den korrosion, den
udsættes for, motorcyklens anvendelse taget i betragtning
3.5.1.3. — at den frie højde over jorden bestemt af den originale
lyddæmper og under hensyntagen til motorcyklens eventuelle
hældning ikke bliver reduceret
3.5.1.4. — at der ikke forekommer unormal høj temperatur på overfladen3.5.1.5. — at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter3.5.1.6. — at der er tilstrækkelig plads til støddæmperne og fjedrene3.5.1.7. — at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger3.5.1.8. — at dens modstandsdygtighed over for slag er forenelig med
klart definerede monterings- og vedligeholdelsesforskrifter.
3.5.2. Specifikationer vedrørende støjniveauet
3.5.2.1. Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemer eller
komponenter dertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet
i punkt 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 og 2.1.5.
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten dertil
monteret på den i punkt 3.2.3.3 omhandlede motorcykel skal støj-
niveauet opfylde følgende krav:
3.5.2.1.1. det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning
overstige de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem.
3.5.3. Kontrol af motorcyklens præstationer
3.5.3.1. Motorcyklen skal med reservelyddæmperen yde samme præstati-
oner som med den originale lyddæmper eller en komponent dertil.
3.5.3.2. Reservelyddæmperen sammenlignes med en ligeledes ny original
lyddæmper, idet de monteres efter hinanden på den i punkt
3.2.3.3 omhandlede motorcykel.
3.5.3.3. Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles
med reservelyddæmperen, må ikke afvige mere end ± 5 % fra de1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 390
▼B
tilsvarende værdier målt under samme forhold med det originale
udstødningssystem.
3.5.4. Supplerende bestemmelser vedrørende lyddæmpere indeholdende
fibermateriale, betragtet som selvstændig teknisk enhed.
Ved fremstilling af sådanne lyddæmpere må der kun anvendes
fibermateriale, hvis kravene i punkt 2.3.1 overholdes.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 391
▼B
Tillæg 1A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 392
▼B
Tillæg 1B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 393
▼B
Tillæg 2A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 394
▼B
Tillæg 2B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 395
▼B
BILAG IV
FORSKRIFTER FOR TREHJULEDE KNALLERTER OG MOTOR-
CYKLER
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Type trehjulet knallert eller motorcykel for så vidt angår støjniveau
og udstødningssystem«, trehjulede knallerter og motorcykler, som
ikke frembyder indbyrdes forskelle, navnlig på følgende væsentlige
punkter:
1.1.1. karosseriets form og materiale (navnlig motorrummet og støjdæmp-
ningen af det)
1.1.2. køretøjets længde og bredde1.1.3. motortype (styret tænding eller kompressionstænding, to-eller fire-
taktsmotor, stempelmotor eller drejestempelmotor, cylinderantal og
slagvolumen, antal og type af karburatorer eller benzinindsprøjt-
ningssystemer, ventilarrangement samt maksimal nettoeffekt og
tilsvarende omdrejningstal).
For drejestempelmotorers vedkommende defineres slagvolumen som
det dobbelte af kammerets volumen
1.1.4. transmissionssystem, især antallet af gear og deres udvekslingsfor-
hold
1.1.5. antal, type og anbringelse af udstødningssystemer.1.2. »Udstødningssystem« eller »lyddæmper«, et komplet sæt kompo-
nenter, der er nødvendige for at dæmpe støjen fra knallertens
motor og udstødning.
1.2.1. »Originalt udstødningssystem eller lyddæmper«, system af den type,
der er monteret på køretøjet ved typegodkendelsen eller udvidelsen
af denne. Det kan være fabriksmonteret eller en reservedel.
1.2.2. »Ikke-originalt udstødningssystem eller lyddæmper«, system af en
anden type end den, der er monteret på køretøjet ved typegodken-
delsen eller udvidelsen af denne. Det kan kun være en reservedel.
1.3. »Udstødningssystemer af forskellig type«, systemer, som indbyrdes
frembyder væsentlige forskelle på et af følgende punkter:
1.3.1. systemer, hvis komponenter er forsynet med forskellige fabriks-
eller handelsmærker
1.3.2. systemer, hvori en komponent adskiller sig med hensyn til mate-
riale, form eller størrelse
1.3.3. systemer, i hvilke mindst én komponent fungerer efter andre prin-
cipper
1.3.4. systemer, hvis komponenter er kombineret anderledes.
1.4. »Komponent af et udstødningssystem«, en af de enkeltkomponenter,
der tilsammen udgør udstødningssystemet (f.eks. rør og rørforbin-
delser og selve lyddæmperen) og et eventuelt indsugningssystem
(luftfilter).
Er motoren udstyret med et indsugningssystem (luftfilter og/eller
indsugningsstøjdæmper), som er nødvendigt for overholdelse af
grænseværdierne for støj, skal dette system betragtes som en
komponent, der har samme betydning som det egentlige udstød-
ningssystem.
2. TYPEGODKENDELSE AFEN TREHJULET KNALLERT ELLER
MOTORCYKEL FOR SÅ VIDT ANGÅR STØJNIVEAU OG
ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM SOM TEKNISK ENHED
2.1. Støj fra den trehulede knallert eller motorcykel under kørsel
(målebetingelser og -metode ved kontrol af køretøjet ved typegod-
kendelsen)
2.1.1. Køretøjet, herunder dets motor og udstødningssystem, skal være
således konstrueret, fremstillet og monteret, at det ved normal1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 396
▼B
brug, uanset de vibrationer, det kan blive udsat for, opfylder
kravene i dette kapitel.
2.1.2. Udstødningssystemet skal være således konstrueret, fremstillet og
monteret, at det er rimeligt modstandsdygtigt over for den korro-
sion, det udsættes for.
2.2. Specifikationer med hensyn til støjniveau
2.2.1. Grænseværdier: se bilag I.
2.2.2. Måleapparater
2.2.2.1. Støjmålinger
Støjmåleren er et præcisionsinstrument svarende til den model, der
er beskrevet i meddelelse nr. 179 (Præcisionsstøjmålere), 2. udgave,
fra den Internationale Elektrotekniske Kommission (IEC). Målin-
gerne foretages med frekvensvægtning A og tidsvægtning Fsom
beskrevet i nævnte meddelelse.
Før og efter hver måleserie kalibreres støjmåleren i overensstem-
melse med fabrikantens anvisninger ved hjælp af en egnet lydkilde
(f.eks. pistonfon).
2.2.2.2. Måling af omdrejningstal og hastighed
Motorens omdrejningstal og køretøjets hastighed på målebanen
bestemmes med en nøjagtighed på ± 3 %.
2.2.3. Måleforskrifter
2.2.3.1. Køretøjets tilstand
Køretøjet skal under målingerne være i køreklar stand (dvs. medføre
kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj, reservehjul og fører).
Inden målingen bringes motoren op på den normale driftstempe-
ratur.
2.2.3.1.1. Målingerne skal udføres med køretøjet i ulastet stand og uden
tilkoblet påhængsvogn.
2.2.3.2. Målepladsen
Målepladsen skal bestå af en accelerationsbane i midten, omgivet af
et praktisk taget plant prøvningsareal. Accelerationsbanen skal være
plan; kørebanen skal være tør og af en sådan beskaffenhed, at rulle-
støjen er ringe.
På målepladsen skal kravene til et frit lydfelt opfyldes med 1 dB's
nøjagtighed mellem støjkilden, som findes midt på accelerations-
banen, og mikrofonen. Dette krav anses for at være opfyldt, når
der ikke findes nogen lydreflekterende afskærmning af betydning
såsom hegn, klipper, broer eller bygninger, inden for en afstand af
50 m fra accelerationsbanens midtpunkt. Målepladsen kørebanebe-
lægning skal opfylde kravene i bilag VII.
Der må ikke være nogen hindring, der kan påvirke det akustiske
felt, i nærheden af mikrofonen, og der må ikke befinde sig nogen
personer mellem mikrofonen og støjkilden. Den, som skal foretage
målingerne, skal anbringe sig således, at han ikke kan påvirke
måleapparatets udslag på nogen måde.
2.2.3.3. Diverse
Målingerne må ikke foretages i dårligt vejr. Det skal sikres, at resul-
taterne ikke er påvirket af kastevinde.
Støjen fra andre støjkilder end det køretøj, som prøves, inklusive
støj fremkaldt af vinden, skal være mindst 10 dB (A) lavere end
støjen fra køretøjet. Anvendes der vindskærm, skal dennes indfly-
delse på mikrofonens følsomhed og retningskarakteristik tages i
betragtning.
Er forskellen mellem baggrundsstøjen og den målte støj mellem 10
og 16 dB (A), skal der ved beregningen af prøvningsresultatet
fratrækkes en korrektion, der afhænger af udslaget på lydtryk-
måleren, jf. nedenstående diagram:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 397
▼B
2.2.4. Målemetode
2.2.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau med A-vægtning udtrykt i decibel (db
(A)) måles under køretøjets forbikørsel mellem linjen A—A ′og
B—B′(figur 1). Målingen er ikke gyldig, hvis der registreres en
spidsværdi, der afviger unormalt fra det generelle støjniveau.
Der foretages mindst to målinger på hver side af køretøjet.
2.2.4.2. Mikrofonens placering
Mikrofonen anbringes i en afstand af 7,5 m ± 0,2 m fra banens refe-
rencelinje C—C ′(figur 1) og 1,2 m ± 0,1 m over jorden.
2.2.4.3. Kørselsforskrifter
Køretøjet fremføres til linjen A—A ′med konstant hastighed i over-
ensstemmelse med bestemmelserne i punkt 2.2.4.4. Når køretøjets
forende passerer linjen A—A ′, drejes gashåndtaget i bund så hurtigt
som muligt og fastholdes i denne stilling, indtil køretøjets bagende
passerer linjen B—B ′. Gashåndtaget drejes da så hurtigt som muligt
tilbage til tomgangsstillingen.
Ved alle målinger fremføres køretøjet ad en ret linje på accelerati-
onsbanen således, at dets længdeplan så vidt muligt falder sammen
med linjen C—C ′.
2.2.4.3.1. For fast sammenkoblede køretøjer, der anses for at være ét enkelt
køretøj, ses der ved passagen af linjen B—B ′bort fra sættevognen.
2.2.4.4. Udgangshastighed2.2.4.4.1. Køretøjet uden gearkasse
Køretøjet fremføres mod linjen A—A ′med en konstant hastighed,
som svarer til et motoromdrejningstal på tre fjerdedele enten af det
omdrejningstal, hvor motoren afgiver sin maksimale effekt, eller af
det maksimale omdrejningstal, som regulatoren tillader. Den laveste
af disse hastigheder anvendes, dog højst 50 km/h.
2.2.4.4.2. Køretøj med manuel gearkasse
Hvis køretøjets gearkasse har to, tre eller fire trin, benyttes andet
gear. Hvis den har mere end fem trin, benyttes tredje gear. Hvis
denne fremgangsmåde medfører, at motorens omdrejningstal
kommer over det omdrejningstal, hvor den afgiver sin maksimale
effekt, benyttes i stedet det første højere gear, hvor dette omdrej-
ningstal ikke længere overskrides, inden linjen B—B ′er passeret.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 398
▼B
Eventuelt overgear benyttes ikke. Har køretøjet dobbeltreduktion,
anvendes det reduktionstrin, der giver køretøjet den højeste
hastighed. Køretøjet fremføres mod linjen A—A ′med en konstant
hastighed, som svarer til et motoromdrejningstal på tre fjerdedele
enten af det omdrejningstal, hvor motoren afgiver sin maksimale
effekt, eller af det maksimale omdrejningstal, som regulatoren
tillader. Den laveste af disse hastigheder anvendes, dog højst
50 km/h.
2.2.4.4.3. Køretøj med automatisk gearkasse
Køretøjet fremføres med linjen A—A ′med en konstant hastighed på
tre fjerdedele af dets højeste hastighed, dog højst 50 km/h. Er der
flere stillinger til fremadkørsel, vælges den stilling, der giver køre-
tøjet den højeste gennemsnitlige acceleration mellem A—A ′og
B—B′. Gearvælgeren må ikke anbringes i den stilling, der benyttes
til bremsning, parkering eller anden lignende langsom manøvrering.
2.2.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.2.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, redegøres der for alle de
omstændigheder og indvirkninger, som er af betydning for målere-
sultaterne.
2.2.5.2. De aflæste måleresultater rundes op eller ned til nærmeste hele
decibel.
Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet ned,
er det mellem 5 og 9, rundes det op.
Med henblik på udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument
anvendes kun værdier fra to på hinanden følgende målinger fore-
taget på samme side af køretøjet, som ikke afviger mere end 2 dB
(A) fra hinanden.
2.2.5.3. Som måleresultat for den enkelte måling regnes den værdi, der er
fundet under punkt 2.2.5.2 med fradrag af 1 db (A) som kompensa-
tion for måleunøjagtigheden.
2.2.5.4. Hvis gennemsnittet af de fire måleresultater ikke er større end det
højeste tilladte støjniveau for den kategori, det afprøvede køretøj
tilhører, anses kravene i punkt 2.2.1 for opfyldt. ►C2Denne
gennemsnitsværdi ◄udgør prøvningsresultatet.
2.3. Måling af støj fra stillestående køretøj (til kontrol af køretøjet i
brug)
2.3.1. Lydtrykniveau i nærheden af køretøj
For at lette kontrollen med køretøjer i brug foretages desuden
måling af lydtrykket i nærheden af udstødningssystemets (lyddæm-
perens) munding ifølge nedenstående forskrifter, og måleresultatet
anføres i den prøvningsrapport, der udarbejdes med henblik på
udstedelse af det i tillæg 1B omhandlede dokument.
2.3.2. Måleinstrumenter
Målingerne foretages ved hjælp af en præcisionsstøjmåler, jf. punkt
2.2.2.1.
2.3.3. Måleforskrifter
2.3.3.1. Køretøjets tilstand
Inden målingen bringes motoren op på den normale driftstempe-
ratur. Er motorcyklen udstyret med automatisk styret ventilator, må
der ikke foretages indgreb i dennes funktion under støjmålingen.
Under målingerne skal gearvælgeren være i frigear. Er der ikke
mulighed for frakobling af transmissionen, kan man lade drivhjulet
dreje rundt uden belastning, f.eks. ved anvendelse af støtteben eller
ruller.
2.3.3.2. Måleplads (figur 2)
Som måleplads kan anvendes et område, hvor der ikke er forstyr-
rende støj af betydning. Et plant areal med belægning af beton,
asfalt eller lignende hårdt og stærkt lydreflekterende materiale er
særlig egnet; overflade af selv fasttromlet grus tillades ikke. På
måleområdet skal der kunne afmærkes et rektangel, hvis sider
befinder sig mindst 3 meter fra køretøjets konturer (bortset fra1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 399
▼B
styret), og hvori der ikke befinder sig nogen større genstande eller
personer ud over køretøjet fører og operatøren.
Køretøjet anbringes i feltet på en sådan måde, at mikrofonen er
mindst 1 meter fra en eventuel fortovskant.
2.3.3.3. Diverse
Måleinstrumentets udslag fra omgivelsernes støj skal være mindst
10 db (A) lavere end de under prøvningen målte lydtryk. Mikro-
fonen kan være forsynet med en egnet vindskærm, forudsat at der
tages hensyn til dens indflydelse på mirkofonens følsomhed.
2.3.4. Målemetode
2.3.4.1. Målingernes art og antal
Det maksimale støjniveau udtrykkes i A-vægtet decibel (dB (A)) og
måles i det i ►C2punkt 2.3.4.3 ◄foreskrevne tidsrum.
Der foretages mindst 3 målinger i hvert målepunkt.
2.3.4.2. Mikrofonens placering (figur 2)
Mikrofonen anbringes i samme højde over jorden som udstødnings-
rørets munding, dog mindst 0,2 m over jorden. Mikrofonen
anbringes 0,5 m fra udstødningsrørets munding pegende i retning
heraf. Den retning, i hvilken mikrofonen har størst følsomhed, skal
være vandret og danne en vinkel på 45º ± 10º med det lodrette plan
for udstødningsrørets retning.
Mikrofonen anbringes på en sådan måde i forhold til ovennævnte
lodrette plan, at afstanden til køretøjets kontur (bortset fra styret)
bliver størst mulig.
Er der to eller flere udstødningsrør med en indbyrdes centerafstand
på mindre end 0,3 m, rettes mikrofonen mod den udtødningsåbning,
der er nærmest ved køretøjets kontur (bortset fra styret), subsidiært
den udstødningsåbning, der har den største højde over jorden. Er der
flere udstødningsåbninger med en indbyrdes afstand på over 0,3 m,
foretages der særskilt måling ved hver åbning, og det højeste niveau
reigstreres.
2.3.4.3. Driftsforskrifter
Motoren bringes op på et konstant omdrejningstal svarende til:
—S
2;hvis S er større end 5000 omdrejninger pr. minut
—3S
4;hvis S er 5000 omdrejninger pr. minut eller derunder,
hvor S er det i punkt 3.2.1.7 i tillæg 1A omhandlede omdrejningstal.
Når det konstante omdrejningstal er nået, bringes gashåndtaget
hurtigt tilbage til tomgangsstillingen. Støjniveauet måles i et
tidsrum, der begynder med en ganske kort periode med konstant
omdrejningstal og varer hele decelerationsperioden igennem.
Støjmålerens maksimale visning er det gyldige måleresltat.
2.3.5. Resultater (prøvningsrapport)
2.3.5.1. I den prøvningsrapport, som udarbejdes med henblik på udstedelse
af det i tillæg 1B omhandlede dokument, anføres alle nødvendige
oplysninger, navnlig oplysninger om, hvorledes støjen fra det stille-
stående køretøj er målt.
2.3.5.2. Værdierne, som afrundes til nærmeste hele decibel, aflæses på
måleapparatet.
Er det første tal efter kommaet mellem 0 og 4, rundes resultatet ned,
er det mellem 5 og 9, rundes det op.
Der anvendes kun værdier fra tre på hinanden følgende målinger,
som ikke afviger mere end 2 dB (A) fra hinanden.
2.3.5.3. Den højeste af disse tre målinger udgør prøvningsresultatet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 400
▼B
Figur 1
Kørselsmåling
Figur 2
Standmåling
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 401
▼B
2.4. Originalt udstødningssystem (lyddæmper)
2.4.1. Forskrifter for lyddæmpere, der indeholder absorberende fibermate-
riale
2.4.1.1. Absorberende fibermateriale skal være asbestfri og må kun
anvendes ved fremstilling af lyddæmpere, såfremt det ved egnede
anordninger sikres, at det forbliver på plads i hele den tid, lyddæm-
peren er i brug, og såfremt kravene i punkt 2.4.1.2, 2.4.1.3 og
2.4.1.4 er opfyldt:
2.4.1.2. Støjniveauet skal opfylde kravene i punkt 2.2.1, efter at fibermate-
rialet er fjernet.
2.4.1.3. Det absorberende fibermateriale må ikke anbringes i dele af
lyddæmperen, der gennemstrømmes af udstødningsgas, og skal
opfylde følgende betingelser:
2.4.1.3.1. Materialet konditioneres ienovnvedentemperatur på650ºC±5ºC
i 4 timer, uden at fibrenes gennemsnitslængde, diameter og densitet
reduceres.
2.4.1.3.2. Efter konditionering i en ovn ved en temperatur på 650 ºC ± 5 ºC i
1 time skal mindst 98 % af materialet tilbageholdes på en sigte med
en nominel maskevidde på 250 µm, som opfylder ISO-standard
3310/1, såfremt materialet undersøges i overensstemmelse med
ISO-standard 2599.
2.4.1.3.3. Materialets vægttab må ikke overstige 10,5 % efter neddypning i 24
timer ved 90 ºC ± 5 ºC i et syntetisk kondensat med følgende
samensætning:
— 1 N brombrintesyre (HBr): 10 ml
— 1 N svovlsyre (H2SO4): 10 ml
— destilleret vand indtil 1000 ml.
NB:Materialet skal vaskes med destilleret vand og tørres i 1 time
ved 105 ºC før vejning.
2.4.1.4. Inden prøvning af anlægget i overensstemmelse med punkt 2.1
bringes det i normal driftstilstand ved én af følgende metoder:
2.4.1.4.1. Konditionering ved kontinuerlig kørsel på vej.2.4.1.4.1.1. Afhængigt af køretøjets kategori gennemkøres der under konditione-
ringen en strækning på mindst:
Køretøjskategori efter slagvolumen
ic m3Strækning
(km)
1.≤250 4000
2. > 250 ≤500 6000
3. > 500 8000
2.4.1.4.1.2. 50 % ± 10 % af denne konditionering består af bykørsel, mens
resten består af kørsel over lange strækninger med høj hastighed;
kontinuerlig kørsel på vej kan erstattes af en tilsvarende konditione-
ring på prøvebane.
2.4.1.4.1.3. Der skal veksles mellem de to kørselsformer mindst seks gange.2.4.1.4.1.4. Det samlede prøvningsprogram skal omfatte mindt ti standsninger af
en varighed på mindst tre timer, således at virkningerne af afkøling
og kondensering reproduceres.
2.4.1.4.2. Konditionering ved tryksvingninger
2.4.1.4.2.1. Udstødningssystemet eller dets komponenter monteres på køretøjet
eller motoren.
I førstnævnte tilfælde anbringes køretøjet på en rullestand. I det
andet tilfælde anbringes motoren på en prøvebænk.
Prøvningsudstyret, som der er vist en detaljeret tegning af i figur 3,
forbindes med lyddæmperens afgangsåbning. Ethvert andet udstyr,
der giver tilsvarende resultater, kan godkendes.
2.4.1.4.2.2. Prøvningsudstyret justeres således, at strømmen af udstødningsgas
skiftevis afspærres og genåbnes 2500 gange ved hjælp af en hurtig-
tvirkende ventil.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 402
▼B
2.4.1.4.2.3. Ventilen skal åbne, når udstødningsgassens modtryk målt mindst
100 mm fra indgangsflangen er kommet op på 0,35-0,40 bar. Hvis
denne værdi ikke kan nås som følge af motorens beskaffenhed, skal
ventilen åbne, når gassens modtryk er nået op på 90 % af den
maksimale værdi, der måles lige før motoren går i stå. Ventilen
skal lukke, når trykket ikke afviger mere end 10 % fra det stabilise-
rede modtryk med åben ventil.
2.4.1.4.2.4. Tidsrelæet skal indstilles på en sådan værdi, at bestemmelserne i
punkt 2.4.1.4.2.3 overholdes.
2.4.1.4.2.5. Motorens omdrejningstal skal være 75 % af det omdrejningstal (S),
hvor motoren afgiver sin maksimale effekt.
2.4.1.4.2.6. Den effekt, som dynamometeret viser, skal være 50 % af den effekt,
der måles med fuld gas ved 75 % af motoromdrejningstallet (S).
2.4.1.4.2.7. Eventuelle drænåbninger skal være tillukket under prøvningen.2.4.1.4.2.8. Hele prøvningen må ikke vare over 48 timer. Når afkølingsperioder
er nødvendige, kan de indlægges efter hver time.
2.4.1.4.3. Konditionering på prøvebænk2.4.1.4.3.1. Udstødningssystemet monteres på en motor, der er repræsentativ for
den type, der anvendes på det køretøj, systemet er konstrueret til.
Motoren anbriges dernæst på en prøvebænk.
2.4.1.4.3.2. Konditioneringen består af et antal prøvecyklusser, som afhænger
af, hvilken køretøjskategori udstødningssystemet er konstrueret til:
Køretøjskategori efter slagvolumen
ic m3 Antal cyklusser
1.≤250 6
2. > 250 ≤500 9
3. > 500 12
2.4.1.4.3.3. Med henblik på reproduktion af virkningerne af afkøling og konden-
sation skal hver cyklus på prøvebænken efterfølges af en
stilstandsperiode på mindst seks timer.
2.4.1.4.3.4. Hver cyklus på prøvebænken består af seks faser. Motorens arbejds-
betingelser i hver enkelt fase og fasernes varighed fremgår af
nedenstående skema:
Fase ArbejdsbetingelserDen enkelte fases varighed
(minutter)
Motor
< 250 cm3Motor
≥250 cm3
1 Tomgang 6 6
2 25 % belatning
ved 75 % af S40 50
3 50 % belastning
ved 75 % af S40 50
4 100 % belastning
ved 75 % af S30 10
5 50 % belastning
ved 100 % af S12 12
6 25 % belastning
ved 100 % af S22 22
Varighed i alt: 2 timer
30 min.2 timer
30min.
2.4.1.4.3.5. Motoren og lyddæmperen kan på konstruktørens anmodning køles
under konditioneringen, således at temperaturen i et punkt højst
100 mm fra indgangsflangen ikke bliver højere end den temperatur,
der måles, når køretøjet kører med 110 km/h eller 75 af S i højeste
gear. Hastigheden og/eller omdrejningstallet bestemmes med en
nøjagtighed på ± 3 %.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 403
▼B
Figur 3
Udstyr til konditionering ved tryksvingninger
2.4.2. Tegninger og påskrifter
2.4.2.1. Der skal vedlægges en tegning samt en målsat tværsnittegning af
lyddæmperen som bilag til det i tillæg 1A omhandlede dokument.
2.4.2.2. Alle originale lyddæmpere skal være forsynet med mærket »e«
efterfulgt af angivelsen af typegodkendelseslandet. Dette mærke
skal være letlæseligt og holdbart og også være synligt i den fore-
skrevne monteringsstilling.
2.4.2.3. Emballagen til originale reservedele til udtstødningssystemer skal
være forsynet med påskriften »original reservedel« og let læselig
mærke- og typereference integreret i e-mærket med angivelse af op-
rindelseslandet.
2.4.3. Indsugningsstøjdæmper
Er motorens luftindsugning forsynet med luftfiler og/eller støj-
dæmper, uden hvilke det tilladte støjniveau ikke kan overholdes,
anses disse som en bestanddel af lyddæmperen, og kravene i punkt
2.4 gælder også for dem.
3. TYPEGODKENDELSE SOM TEKNISK ENHED AFET IKKE-
ORIGINALT UDSTØDNINGSSYSTEM OG KOMPONENTER
DERTIL TIL EN TYPE TREHJULET KNALLERT ELLER
MOTORCYKEL
Dette punkt omhandler typegodkendelse om teknisk enhed af
udstødningssystemer og komponenter dertil, som er bestemt til
anvendelse som uoriginal reservedel på en eller flere bestemte typer
trehjulet knallert eller motorcykel.
3.1. Definition
3.1.1. Ved »ikke-originalt reserveudstødningssystem og komponenter
dertil« forstås alle komponenter til de i punkt 1.2 omhandlede1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 404
▼B
udstødningssystemer, som er bestemt til at anvendes på en trehjulet
knallert eller en trehjulet motorcykel i stedet for den type, der er
monteret ved udstedelsen af det i tillæg 1B omhandlede dokument.
3.2. Ansøgning om typegodkendelse
3.2.1. Ansøgning om typegodkendelse om teknisk enhed af reserveudstød-
ningssystemer og komponenter dertil indgives af fabrikanten eller
dennes repræsentant.
3.2.2. For hver type reserveudstødningssystem og komponent dertil, som
der ansøges om typegodkendelse af, skal ansøgningen ledsages af
nedennævnte dokumenter i tre eksemplarer og følgende oplysninger:
3.2.2.1. — de karakteristiske data, som er omhandlet i punkt 1.1, for den
eller de køretøjstyper, som udstødningssystemet eller kompo-
nenten er beregnet til.
— Betegnelser for motortypen og køretøjstypen skal være anført i
form af numre og symboler
3.2.2.2. — beskrivelse af reserveudstødningssystemet med angivelse af hver
enkelt komponents relative placering samt monteringsvejledning
3.2.2.3. — tegninger af alle komponenter, så de er lette af finde frem til,
med angivelse af, hvilke materialer der er anvendt. Det skal af
tegningerne ligeledes fremgå, hvor det er hensigten at anbringe
det obligatoriske typegodkendelsesmærke.
3.2.3. Ansøgeren skal på den tekniske tjenestes anmodning fremlægge:
3.2.3.1. — to eksemplarer af det system, som der ansøges om typegodken-
delse af
3.2.3.2. — et udstødningssystem svarende til det, der oprindelig var
monteret på køretøjet ved udstedelsen af det i tillæg 1B
omhandlede dokument
3.2.3.3. — et køretøj, der er repræsentativ for den type, hvorpå reserveud-
stødningssystemet skal monteres, og som er i en sådan tilstand,
at det, når det er udstyret med et udstødningssystem af samme
type som det originale, opfylder kravene i et af følgende under-
punkter:
3.2.3.3.1. hvis det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj er af en type, som er
typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel,
— må det ved prøvning under kørsel ikke overskride grænsevær-
dien i punkt 2.2.1.3 med mere end 1 dB (A)
— må det ved standprøvning ikke overskride den værdi, der er
anført på fabrikantens typeskilt med mere end 3 dB (A)
3.2.3.3.2. hvis det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj ikke er af en type, som
er typegodkendt efter bestemmelserne i dette kapitel, må det ikke
overskride den grænseværdi, der gjaldt for den pågældende knallert-
type ved ibrugtagningen, med mere end 1 dB (A)
3.2.3.4. — en særskilt motor, der er identisk med det ovenfor nævnte køre-
tøjs motor, hvis de kompetente myndigheder anser det for
nødvendigt.
3.3. Mærker og påskrifter
3.3.1. Ikke-originale udstødningssystemer og komponenter dertil skal
mærkes i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag VI.
3.4. Typegodkendelse
3.4.1. Efter at have foretaget den i dette kapitel specificerede prøvning
udsteder den ansvarlige myndighed en attest, der svarer til
eksemplet i tillæg 2B. Foran typegodkendelsesnummeret anbringes
firkanten med bogstavet »e« efterfulgt af det tal eller de bogstaver,
der kendetegner den medlemsstat, som har meddelt eller afslået
typegodkendelse.
3.5. Specifikationer
3.5.1. Generelle specifikationer
Lyddæmperen skal være således konstrueret, fremstillet og
monteret:1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 405
▼B
3.5.1.1. — at køretøjet ved normal brug, uanset de vibrationer, det kan
blive udsat for, opfylder kravene i dette kapitel
3.5.1.2. — at den er rimelig modstandsdygtig over for den korrosion, som
den udsættes for, køretøjets anvendelse taget i betragtning
3.5.1.3. — at den frie højde over jorden bestemt af den originale
lyddæmper og under hensyntagen til køretøjets eventuelle hæld-
ning ikke bliver reduceret
3.5.1.4. — at der ikke forekommer unormal høj temperatur på overfladen
3.5.1.5. — at der hverken er udragende dele eller skarpe kanter
3.5.1.6. — at der er tilstrækkelig plads til fjedrene3.5.1.7. — at der er tilstrækkelig sikkerhedsafstand til ledninger
3.5.1.8. — at dens modstandsdygtighed over for slag er forenelig med klart
definerede monterings- og vedligeholdelsesforskrifter.
3.5.2. Specifikationer vedrørende støjniveauet
3.5.2.1. Den lyddæmpende virkning af reserveudstødningssystemer eller
komponenter dertil kontrolleres ved de metoder, der er beskrevet i
punkt 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 og 2.2.5.
Med reserveudstødningssystemet eller komponenten dertil monteret
på det i punkt 3.2.3.3 omhandlede køretøj skal støjniveauet opfylde
følgende krav:
3.5.2.1.1. det må hverken ved prøvning under kørsel eller ved standprøvning
overstige de værdier, der måles ifølge punkt 3.2.3.3 med samme
køretøj udstyret med det originale udstødningssystem.
3.5.3. Kontrol af køretøjets præstationer
3.5.3.1. Køretøjet skal med reservelyddæmperen yde samme præstationer
som med den originale lyddæmper eller en komponent dertil.
3.5.3.2. Reservelyddæmperen sammenlignes med en ligeledes ny original
lyddæmper, idet de monteres efter hinanden på det i punkt 3.2.3.3
omhandlede køretøj.
3.5.3.3. Kontrollen foretages ved måling af motorens effektkurve. Den
maksimale nettoeffekt og den maksimale hastighed, der måles med
reservelyddæmperen, må ikke afvige mere end ± 5 % fra de tilsva-
rende værdier målt under samme forhold med det originale
udstødningssystem.
3.5.4. Supplerende bestemmelser vedrørende lyddæmpere indeholdende
fibermateriale, betragtet som selvstændig teknisk enhed.
Ved fremstilling af sådanne lyddæmpere må der kun anvendes fiber-
materiale, hvis kravene i punkt 2.4.1 overholdes.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 406
▼B
Tillæg 1A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 407
▼B
Tillæg 1B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 408
▼B
Tillæg 2A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 409
▼B
Tillæg 2B
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 410
▼B
BILAG V
FORSKRIFTER VEDRØRENDE PRODUKTIONENS OVERENSSTEM-
MELSE
1. KØRETØJETS OVERENSSTEMMELSE
Alle producerede køretøjer skal stemme overens med den køretøjstype, der er
typegodkendt efter dette kapitel, være udstyret med samme udstødningssy-
stem, som det er typegodkendt med, og opfylde kravene i punkt 2 i det
bilag, der er relevant for den pågældende køretøjstype.
Med henblik på kontrol med ovenstående overensstemmelseskrav udtages der
af den produktionsserie et køretøj af den type, der er standardtypegodkendt
efter dette kapitel. Produktionen anses for at stemme overens med dette kapi-
tels bestemmelser, hvis støjniveauet, målt efter den i punkt 2.1 i det
pågældende bilag anførte metode, hverken overskrider den ved typegodken-
delsen målte værdi med mere end 3 dB (A) eller den i dette kapitel fastsatte
grænseværdi med mere end 1 dB (A).
2. IKKE-ORIGINALT RESERVEUDSTØDNINGSSYSTEMS OVERENS-
STEMMELSE
Alle producerede udstødningssystemer skal stemme overens med den type,
der er typegodkendt efter dette kapitel, og opfylde kravene i punkt 3 i det
bilag, der er relevant for den køretøjstype, det er beregnet til.
Med henblik på kontrol med ovenstående overensstemmelseskrav udtages der
af en produktionsserie et udstødningssystem af den type, der er typegodkendt
efter dette kapitel.
Produktionen anses for at stemme overens med dette kapitels bestemmelser,
hvis kravene i punkt 3.5.2 og 3.5.3 i det pågældende bilag er opfyldt, og hvis
støjniveauet, målt efter den i punkt 2.1 i samme bilag anførte metode,
hverken overskrider den ved typegodkendelsen målte værdi med mere end
3 dB (A) eller den i dette kapitel fastsatte grænseværdi med mere end 1 dB
(A).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 411
▼B
BILAG VI
BESTEMMELSER OM MÆRKNING
1. Uoriginale udstødningssystemer og komponenter dertil, bortset fra monte-
ringsbeslag og rørstykker, skal være forsynet med:
1.1. fabrikantens fabriks- eller handelsmærke
1.2. den af fabrikanten anvendte handelsbetegnelse
1.3. et typegodkendelsesmærke, der med hensyn til udseende og placering
opfylder bestemmelserne i bilag V til direktiv 92/61/EØF. Størrelsen af
»a« er≥3 mm.
2. De mærker og betegnelser, der er omhandlet i punkt 1.1 og 1.3, skal være
holdbare og letlæselige, selv når udstødningssystemet er monteret på køre-
tøjet.
3. Er en komponent typegodkendt som komponent til flere reserveudstød-
ningssystemer, kan den være forsynet med flere typegodkendelsesnumre.
4. Reserveudstødningssystemer skal leveres i en emballage eller være forsynet
med en etiket, hvoraf følgende oplysninger fremgår:
4.1. — fabrikantens fabriks- eller handelsmærke
4.2. — adressen på fabrikanten eller dennes repræsentant
4.3. — en liste over de køretøjsmodeller, som reservelyddæmperen er beregnet
til.
5. Fabrikanten skal vedlægge:
5.1. — en detaljeret vejledning for korrekt montering på køretøjet5.2. — forskrifter for vedligholdelse af lyddæmperen
5.3. — en liste over de enkelte komponenter med angivelse af deres numre,
bortset fra monteringsbeslag.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 412
▼B
BILAG VII
SPECIFIKATIONER FOR PRØVESTRÆKNINGEN
I dette bilag fastsættes specifikationerne vedrørende belægningens fysiske
bekaffenhed samt specifikationerne for anlægning af prøvestrækningen.
1. KRAV TIL OVERFLADENS FYSISKE BEKAFFENHED
En overflade anses for at opfylde kravene i dette direktiv, hvis det ved
måling er konstateret, at dens tekstur og porevolumen samt lydabsorptions-
koefficient opfylder kravene i punkt 1.1 til 1.4, og hvis kravene til dens
udformning (punkt 2.2) er opfyldt.
1.1.Residualporevolumen
Residualporevolumen VC (voids content) for prøvestrækningens belæg-
ningsblanding må ikke være større end 8 %. Se punkt 3.1 om
fremgangsmåden ved måling heraf.
1.2.Lydabsorptionskoefficient
Opfylder overfladen ikke kravet til residualporevolumen, kan den kun
godkendes, hvis lydabsorptionskoefficienten αer≤0,10. Se punkt 3.2
om fremgangsmåden ved måling heraf.
Kravene i punkt 1.1 og 1.2 er også opfyldt, hvis kun lydabsorptionen er
blevet målt, og det har vist sig, at α≤0,10.
1.3.Teksturdybde
Teksturdybden TD (texture depth) målt efter den volumetriske metode (se
punkt 3.3) skal være:
TD≥0,4 mm.
1.4.Overfladens ensartethed
Der bør udvises al mulig omhu for at sikre, at prøveområdets overflade
gøres så ensartet som muligt. Dette omfatter tekstur og porevolumen, men
tillige bemærkes, at hvis tromling viser sig mere effektiv nogle steder end
andre, kan teksturen være anderledes, og der kan også forekomme ujævn-
heder, som kan forårsage stød.
1.5.Prøveperiode
For at sikre, at overfladen fortsat opfylder kravene til tekstur og porevo-
lumen eller til lydabsorption, skal den regelmæssigt kontrolleres med
følgende intervaller:
a) kontrol af residualporevolumen eller lydabsorption:
— når overfladen er ny
— opfylder en ny overflade kravene, er ingen yderligere periodisk
kontrol nødvendig.
Opfylder en overflade ikke kravene, når den er ny, vil den kunne gøre
det senere, da overflader typisk bliver fyldt op og komprimeret med
tiden.
b) kontrol af teksturdybden (TD):
— når overfladen er ny
— når støjprøven indledes (NB: tidligst fire uger efter anlægningen)
— derefter en gang årligt.
2. PRØVEANLÆGGETS UDFORMNING
2.1.Området
Det er vigtigt, at prøveanlægget udformes således, at det sikres, at det
område, som køretøjerne gennemkører på prøvestrækningen, som et mind-
stekrav er belagt med det foreskrevne prøvemateriale med en passende
margen for sikker og praktisk kørsel. Dette indebærer, at kørebanen skal
være mindst tre meter bred, og at dens længde skal være mindst ti meter
ud over linjerne AA og BB i hver ende. I figur 1 er vist en plan over et
passende prøveområde samt det mindsteområde, der skal være maskinlagt
og -komprimeret med det foreskrevne overflademateriale.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 413
▼B
Figur 1
Mindstekrav til prøveanslag
2.2.Krav til belægningens udformning
Prøveoverfladen skal opfylde følgende fire krav:
1) den skal være af asfaltbeton
2) småskærverne må ikke være større end 8 mm (med en tolerance mellem
6,3 og 10 mm)
3) slidlagets tykkelse skal være > 30 mm
4) bindemidlet skal være umodificeret penetrationsasfalt.
En sigtekurve, som opfylder de stillede krav, er vist i figur 2. Den kan
anvendes som vejledning ved udformningen af prøveanlægget. Endvidere
er der i tabel 3 opstillet nogle retningslinjer med henblik på opnåelse af
ønsket tekstur og holdbarhed. Sigtekurven er en funktion af formlen
P (gennemfaldsprocent) = 100 (d/dmax)½
hvor
d = sigtemaskernes kvadratmål i mm,
dmax= 8 mm for middelkurven
dmax= 10 mm for mindstetolerancekurven
dmax= 6,3 mm for størstetolerancekurven.
Herudover anbefales følgende:
— sandfraktionen (0,063 mm < sigtemaskernes kvadratmål < 2 mm) må
ikke omfatte mere end 55 % natursand og skal omfatte mindst 45 %
knust sand
— bærelag og bundsikringslag skal sikre god stabilitet og god ensartethed i
overensstemmelse med korrekt vejbygningspraksis
— småskærverne skal være knust (100 % brudflader) og skal være af
vanskeligt knusbart materiale
— småskærverne i blandingen skal være udvaskede— der må ikke fyldes ekstra småskærver på overfladen1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 414
▼B
— bindemidlets hårdhed, udtrykt som penetrationsværdi, skal være 40-60,
60-80 eller endog 80-100 alt efter klimaforholdene i landet; generelt
gælder, at der skal anvendes det efter sædvanlig praksis hårdest mulige
bindemiddel
— blandingens temperatur inden tromling skal vælges således, at det
krævede porevolumen fremkommer ved den efterfølgende tromling;
for at øge sandsynligheden af, at specifikationerne i punkt 1.1 til 1.4
bliver opfyldt, skal lejringstætheden findes ikke blot ved det rette valg
af blandingstemperatur, men også ved et passende antal tromlinger og
valget af tromletype.
Figur 2
Tabel 3
Retningslinjer for udformningen
Målværdier
Toleranceraf den samlede
blandingsmasseaf kornblandings-
massen
Skærvemasse, sigtemaskernes
kvadratmål (SM) > 2 mm47,6 % 50,5 % ± 5
Sandmasse 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5
Filtermasse SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 2
Bindemiddelmasse (asfalt) 5,8 % ikke anført ± 0,5
Største skærvemål 8 mm 6,3—10
Bindemiddelhårdhed (se nedenfor)
Glatstensværdi (PSV) > 50
Lejringstæthed i forhold til Marshall-
lejringstæthed98 %
3. PRØVEMETODER
3.1.Måling af residualporevolumen
Til gennemførelse af denne måling skal der udtages borekerner mindst fire
steder, som er jævnt fordelt på prøveområdet mellem linjerne A—A og
B—B (jf. figur 1). For at undgå uensartethed og ujævnheder i hjulsporene
bør der ikke udtages borekerner i selve hjulsporene, men kun tæt ved disse.Mindst to borekerner skal udtages tæt ved hjulsporene, og mindst en bore-
kerne skal udtages ca. midtvejs mellem hjulsporene og hver mikrofonpost.
Er der grund til at antage, at kravet om ensartethed ikke er opfyldt (jf.
punkt 1.4), skal der udtages borekerner flere steder på prøveområdet.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 415
▼B
Residualporevolumen skal bestemmes for hver borekerne. Derefter
beregnes gennemsnitsværdien for alle borekernerne, og den sammenholdes
med kravet i punkt 1.1. I øvrigt må ingen borekerne have en poreværdi på
over 10 %.
Ved anlægning af prøveområdet må det erindres, at der kan opstå
problemer, når der skal udtages borekerner, hvis området opvarmes ved
hjælp af rør eller el-kabler. Varmeanlæggene må planlægges omhyggeligt
med tanke på fremtidig udtagning af borekerner. Det anbefales at lade
nogle få pletter på ca. 200 × 300 mm stå, hvor der ikke er rør og kabler,
eller at lægge disse så dybt, at udtagning af borekerner fra slidlaget ikke vil
beskadige dem.
3.2.Lydabsorptionskoefficient
Lydabsorptionskoefficienten (vinkelret indfald) skal måles ved hjælp af
impedansrørmetoden under anvendelsen af fremgangsmåden i ISO/DIS
10534: »Acoustics — Determination of sound absorption coefficient and
impedance by a tube metod«.
For prøvelegemer gælder samme krav som med hensyn til residualporevo-
lumen (jf. punkt 3.1).
Lydabsorptionen skal måles i frekvensområderne 400-800 Hz og 800-
1600 Hz (i hvert fald i centerfrekvenserne af ⅓-oktavbånd), og størstevær-
dierne skal fastlægges for begge disse frekvensbånd. Derefter beregnes
gennemsnitsværdien for alle borekerner, og denne udgør det endelige
resultat.
3.3.Måling af teksturdybden
Som led i denne standard skal der foretages måling af teksturdybden mindst
ti steder med lige store mellemrum langs prøvestrækningens hjulspor, og
gennemsnitsværdien sammenlignes med den foreskrevne mindste tekstur-
dybde. Se bilag Fi udkastet til ISO/DIS-standard 10844 vedrørende
fremgangsmåde.
4. TIDSMÆSSIG STABILITET OG VEDLIGEHOLDELSE4.1.Tidsfaktorens betydning
Som tilfældet er med mange andre overflader kan det påregnes, at de dæk/
vejstøjniveauer, der måles på prøveoverfladen, vil stige svagt i løbet af de
første seks til tolv måneder efter anlægningen.
Overfladen vil tidligst erhverve de krævede karakteristika fire uger efter
anlægningen.
Den tidsmæssige stabilitet bestemmes hovedsagelig af den tilslibning og
komprimering, som sker ved kørsel på overfladen. Den skal kontrolleres
med mellemrum som anført i punkt 1.5.
4.2.Vedligeholdelse af overfladen
Affaldsmateriale og støv, som i væsentlig grad kan formindske tekstur-
dybden, skal fjernes fra overfladen. I lande med vinterklima anvendes der
undertiden salt til afisning. Salt kan ændre overfladen midlertidigt eller
endog vedvarende på en sådan måde, at støjniveauet stiger, og anvendelse
deraf kan derfor ikke anbefales.
4.3.Nyasfaltering af prøveområdet
Bliver det nødvendigt at reparere prøveanlægget, er det sædvanligvis
tilstrækkeligt at nyasfaltere prøvestrækningen (med en bredde af tre meter,
jf. figur 1) under forudsætning af, at det øvrige prøveområde opfyldte
kravene til residualporevolumen eller lydabsorption, da måling fandt sted.
5. DOKUMENTER VEDRØRENDE ANLÆGGET OG DE DER UDFØRTE
PRØVER
5.1.Dokument vedrørende prøveanlægget
Følgende oplysninger skal anføres i en skriftlig beskrivelse af prøvean-
lægget:
a) prøveanlæggets placering1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 416
▼B
b) bindemiddeltype og -hårdhed, kornblandingstype, betonblandingens
største teoretiske tæthed (DR), slidlagets tykkelse og sigtekurven som
fastlagte ud fra de borekerner, der er udtaget af prøvestrækningen
c) komprimeringsmetode (f.eks. tromletype og -masse, antal tromlinger)
d) blandingens temperatur, den omgivende lufts temperatur og vindhastig-
heden under anlægning af overfladen
e) dato for anlægning af overfladen og entreprenørens navn
f) alle prøveresultater eller i det mindste det seneste af disse, herunder:
1. residualporevolumen af hver borekerne
2. de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af pore-
volumen er udtaget
3. lydabsorptionskoefficient for hver borekerne (hvis målt); resultaterne
for hver borekerne og hvert frekvensområde samt det samlede
gennemsnit skal anføres
4. de steder inden for prøveområdet, hvor borekerner til måling af
absorptionen er udtaget
5. teksturdybden, herunder antallet af prøver samt standardafvigelse6. den institution, som er ansvarlig for de i nr. 1 og 3 nævnte prøver, og
den type materiel, der er anvendt
7. datoen for foretagelse af prøve(r) og datoen for udtagelse af bore-
kerner af forsøgsstrækningen.
5.2.Dokument vedrørende prøver med hensyn til overfladestøj fra køre-
tøjer
I det dokument, der beskriver støjprøven(erne), skal anføres, om alle krav
er opfyldt eller ej. Der skal henvises til det i punkt 5.1 omhandlede doku-
ment.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 417
▼B
KAPITEL 10
TILKOBLINGSANORDNINGER FOR PÅHÆNGSKØRETØJER TIL TO- OG TREHJULEDE
MOTORDREVNE KØRETØJER
LISTE OVER BILAG OG TILLÆG
BILAG I Tilkoblingsanordninger for påhængskøretøjer til to- og trehjulede motor-
drevne køretøjer …
Tillæg 1 Koblingskugler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer …Tillæg 2 …
Tillæg 3 …
Tillæg 4 Oplysningsskema for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så vidt
angår tilkoblingsanordninger for påhængskøretøjer …
Tillæg 5 Typegodkendelsesattest for to- eller trehjulet motordrevet køretøj for så
vidt angår tilkoblingsanordninger for påhængskøretøjer …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 418
▼B
BILAG I
TILKOBLINGSANORDNINGER FOR PÅHÆNGSKØRETØJER TIL TO-
OG TREHJULEDE MOTORDREVNE KØRETØJER
1. ANVENDELSESOMRÅDE
1.1. Dette bilag I gælder for tilkoblingsanordninger til to- og trehjulede motor-
drevne køretøjer og anordningernes fastgøring til disse køretøjer.
1.2. I dette bilag I fastsættes de krav, der skal opfyldes af tilkoblingsanord-
ninger til to- og trehjulede motordrevne køretøjer, for at opnå:
— forenelighed ved sammenkobling af et motorkøretøj med forskellige
typer påhængskøretøjer
— sikker sammenkobling af køretøjerne under alle driftsforhold— sikre arbejdsprocedurer ved sammenkobling og frakobling.
2. DEFINITIONER
2.1. Ved »tilkoblingsanordninger til motordrevne køretøjer« forstås alle dele
og indretninger på køretøjernes rammer, bærende karrosseridele og
chassis, som tjener til at sammenkoble motorkøretøjet og påhængskøre-
tøjet.
De omfatter desuden faste eller aftagelige dele til fastgøring, justering
eller betjening af ovennævnte tilkoblingsanordninger.
2.1.1. Ved »koblingskugler og trækbeslag« forstås tilkoblingsanordninger, hvor
det motordrevne køretøj er forsynet med koblingskugle og beslag og er
tilkoblet påhængskøretøjet ved hjælp af en kuglekobling (et koblings-
hoved).
2.1.2. Kuglekoblingerne i nr. 2.1.1 er mekaniske tilkoblingsanordninger, på
påhængskøretøjernes trækstænger, beregnet for tilkobling til en koblings-
kugle på det motordrevne køretøj.
3. GENERELLE KRAV
3.1. Tilkoblingsanordninger til to- og trehjulede motordrevne køretøjer skal
fremstilles og monteres i overensstemmelse med god konstruktionspraksis
og skal være sikre at betjene.
3.2. Tilkoblingsanordninger skal være konstrueret og fremstillet således, at de
ved normal brug, korrekt vedligeholdelse og rettidig udskiftning af slid-
dele til stadighed fungerer tilfredsstillende.
3.3. Tilkoblingsanordningen, skal ledsages af en monterings- og betjeningsvej-
ledning, som giver tilstrækkelige oplysninger til, at en faglært person kan
montere den på køretøjet og betjene den korrekt. Denne vejledning skal
være affattet på det eller de officielle sprog, der anvendes i den medlems-
stat, hvor tilkoblingsanordningen skal markedsføres.
3.4. Der skal anvendes materialer, hvis egenskaber ved den pågældende
anvendelse er fastsat ved standard eller er angivet i dokumentationen for
anvendelsen.
3.5. De dele af tilkoblingsanordningen, som i tilfælde af svigt vil kunne
forårsage adskillelse af de to køretøjer, skal være udført i stål.
Andre materialer kan anvendes, hvis fabrikanten har godtgjort deres
ækvivalens på en for den tekniske tjeneste tilfredsstillende måde.
3.6. Alle koblinger skal være kostrueret til mekanisk låsning, og koblingens
lukkede position skal sikres af mindst én sikringsanordning med meka-
nisk indgreb.
3.7. På to- og trehjulede motordrevne køretøjer skal der i princippet anvendes
koblingskugler, som er i overensstemmelse med tillæg 1, figur 1. Hvad
specifikt trehjulede køretøjer angår, bør tilkoblingsanordningen vælges
og anbringes, så der opnåsden størst mulige kompatibilitet med en række
forskellige typer påhængskøretøj. Der kan anvendes andre anordninger
end koblingskugler, forudsat at kravene i nr. 3.8 er opfyldt, og at påhæng-
skøretøjerne hverken skal eller kan være kompatible og ombyttelige
(specialkombinationer).
3.8. Tilkoblingsanordningen skal være konstrueret således, at de opfylder
kravene for så vidt angår betjening, anbringelse, bevægelighed og styrke
som fastsat i nr. 3.9, 3.10, 3.11, 4, 5 og 6.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 419
▼B
3.9. Tilkoblingsanordninger skal konstrueres og monteres således, at der opnås
den størst mulige sikkerhed i overensstemmelse med god konstruktions-
praksis; dette gælder også for betjeningen af tilkoblingsanordningen.
3.10. Køretøjerne skal kunne sammenkobles og frakobles på en sikker måde af
en enkelt person uden brug af værktøj.
3.11. Det skal være muligt nemt at håndbetjene aftagelige tilkoblingsanord-
ninger uden brug af værktøj.
4. KRAV MED HENSYN TIL ANBRINGELSE
4.1. Tilkoblingsanordninger, som er monteret på køretøjer, skal kunne
betjenes uhindret og sikkert.
4.2. Koblingskugler, som er monteret på køretøjer, skal opfylde de geome-
triske krav i tillæg 1, figur 2.
4.3. Højden for koblingspunktet i en anden tilkoblingsanordning end en
koblingskugle skal svare til højden for koblingspunktet for påhængskøre-
tøjets trækstang med en margen på ± 35 mm, når påhængskøretøjet står i
vandret position.
4.4. Form og dimensioner på trækbeslag skal opfylde kravene fra køretøjets
fabrikant med hensyn til fastgøringspunkter og ekstra dele til montering.
4.5. Køretøjsfabrikantens krav med hensyn til tilkoblingsanordningens type,
påhængskøretøjets tilladte masse og den tilladte statiske lodrette belast-
ning i koblingspunktet skal opfyldes.
4.6. Den monterede tilkoblingsanordning må ikke dække for nummerpladen
bag på køretøjet; ellers skal der anvendes en tilkoblingsanordning, som
kan afmonteres uden brug af specialværktøj.
5. KRAV MED HENSYN TIL BEVÆGELIGHED
5.1. Når tilkoblingsanordningen ikke er fastgjort til køretøjet, skal der være
mulighed for følgende bevægelighed:
5.1.1. der skal være en fri lodret hældning på 20º over og under den vandrette
centerlinje ved alle vandrette drejningsvinkler indtil mindst 90º til hver
side af anordningens centerlinje i længderetningen
5.1.2. ved alle vandrette drejningsvinkler indtil 90º til hver side af anordningens
centerlinje i længderetningen skal der være en fri aksial rulningsvinkel til
hver side af den lodrette centerlinje på 25º for trehjulede køretøjer og 40º
for tohjulede køretøjer.
5.2. Ved alle vandrette drejningsvinkler skal der være mulighed for følgende
kombinerede bevægelser:
for så vidt angår tohjulede køretøjer, medmindre anordningen anvendes
med ethjulede påhængskøretøjer, der hælder med det tohjulede motor-
drevne køretøj:
— en lodret hældning på ± 15º med en aksial rulning på ± 40º
— en aksial rulning på ± 30º med en lodret hældning på ± 20º,
for så vidt angår trehjulede køretøjer eller quadricykler:
— en lodret hældning på ± 15º med en aksial rulning på ± 25º
— en aksial rulning på ± 10º med en lodret hældning på ± 20º.
5.3. Det skal også være muligt at til- og frakoble kuglekoblinger, når læng-
deaksen for kuglekoblingen i forhold til centerlinjen for koblingskuglen
og monteringen:
— i det vandrette plan er β= 60º til højre eller venstre
— i det lodrette plan er α= 10º op eller ned
— aksial drejes 10º til højre eller venstre.
6. KRAV MED HENSYN TIL STYRKE
6.1. Der skal foretages en dynamisk styrkeprøve (udholdenhedsprøve).6.1.1. Udholdenhedsprøven skal udføres med en vekslende og tilnærmelsesvis
sinusformet belastning med en række belastningscykler afhængigt af det
pågældende materiale. Der må ikke opstå revner, brud eller andre former
for synlige ydre beskadigelser eller eventuelle blivende deformationer
som betyder, at anordningen ikke fungerer tilfredsstillende.
6.1.2. Belastningsgrundlaget ved dynamiske prøver er den nedenfor anførte D-
værdi. Der tages hensyn til den statiske lodrette belastning i prøvebelast-1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 420
▼B
ningens retning på det vandrette plan afhængigt af koblingspunktets posi-
tion og den tilladte statiske lodrette belastning i koblingspunktet.
D¼g/C2T/C2R
TþRkN
idet
T = motorkøretøjets teknisk tilladte totalmasse, udtrykt i tons
R = påhængskøretøjets teknisk tilladte totalmasse, udtrykt i tons,g = tyngdeaccelerationen (sættes til 9,81 m/s
2)
6.1.3. De karakteristiske værdier D og S, som prøven skal baseres på, er anført i
fabrikantens ansøgning om EF-typegodkendelse. S = tilladt statisk lodret
totalbelastning i koblingspunktet, udtrykt i kg.
6.2.Prøvernes udførelse
6.2.1. Ved dynamiske prøver skal prøveemnet opsættes i et passende prøveappa-
ratur med passende midler til kraftpåvirkning, således at emnet ikke
udsættes for ekstra kræfter eller kraftmomenter ud over de for afprøv-
ningen foreskrevne. Ved vekslende kraftpåvirkninger må kraftens retning
ikke afvige mere end ± 1º fra den foreskrevne. For at undgå, at ikke-fore-
skrevne kræfter og kraftmomenter indvirker på prøveemnet, kan det være
nødvendigt med et hængselled i kraftens angrebspunkt samt endnu et led
i passende afstand derfra.
6.2.2. Ved afprøvningen må ikke anvendes frekvenser over 35 Hz. Der skal
vælges en prøvefrekvens, som er tilstrækkelig adskilt fra resonansfre-
kvenserne af prøveopstillingen, herunder den afprøvede anordning. For
tilkoblingsanordninger af stål skal antallet af belastningscykler være
2×1 06. For anordninger af andre materialer end stål kan et større antal
cykler vise sig nødvendige. Generelt skal prøven for revnedannelse
udføres i overensstemmelse med farvepenetrationstesten; ækvivalente
metoder er også tilladte.
6.2.3. Den tilkoblingsanordning, der prøves, skal normalt anbringes så stift som
muligt i prøveopstillingen i samme position som den, hvori den skalanbringes på køretøjet. Fastgøringsanordningerne skal være de af fabri-
kanten eller ansøgeren angivne og skal være dem, som er beregnet til
fastgøring på køretøj og/eller have identiske mekaniske egenskaber.
6.2.4. Tilkoblingsanordningerne skal fortrinsvis afprøves under virkelighedstro
betingelser svarende til den påtænkte anvendelse under kørslen. Efter
fabrikantens skøn og med den tekniske tjenestes godkendelse kan
elastiske komponenter neutraliseres, såfremt dette er nødvendigt for
prøvens udførelse og ikke giver anledning til tvivl om, hvorvidt prøvere-
sultaterne kan betragtes som realistiske.
Elastiske komponenter, som tydeligt bliver overophedet som følge af
denne accelererede prøve, kan udskiftes under prøven.
Prøvebelastningerne kan påføres ved hjælp af særlige slørfrie anord-
ninger.
Anordningerne skal ved prøven være udstyret med alle konstruktionsde-
taljer, som kan have indflydelse på styrkekriterierne (f.eks. plade for
elektrisk stikdåse, enhver form for mærkning etc.). Afprøvningens
afgrænsning er forankrings- eller fastspændingspunkterne. Den geome-
triske placering af koblingskugle og af tilkoblingsanordningens
fastgøringspunkter i forhold til referencelinjen fastsættes af køretøjets
fabrikant og skal være angivet i prøverapporten.
Motorkøretøjets fabrikant skal give tilkoblingsanordningens fabrikant alle
nødvendige oplysninger om placeringer af fastgøringspunkter i forhold til
referencelinjen som vist i tillæg 2, og alle disse placeringer skal indgå i
afprøvningen.
6.3.Afprøvning af koblingskugler og trækbeslag
6.3.1. Den i prøvebænken monterede enhed skal underkastes en dynamisk prøve
med en vekslende tryk/trækprøvemaskine (f.eks. en resonanspulsator).
Prøvekraften skal være vekslende og påføres koblingskuglen i en vinkel
på 15º ± 1º som vist i tillæg 2, i figur 3 og 4. Hvis kuglens centrum
ligger over en linje, som er parallel med referencelinjen og går gennem
det højeste af de nærmeste fastgøringspunkter (tillæg 2, figur 5), udføres
prøven med vinklen α= − 15º ± 1º (tillæg 2, figur 3). Hvis kuglens
centrum ligger under en linje, som er parallel med referencelinjen og1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 421
▼B
går gennem det højeste af de nærmeste fastgøringspunkter (tillæg 2, figur
5), udføres prøven med vinklen α= + 15º ± 1º (tillæg 2, figur 4). Denne
vinkel er valgt for at tage både den lodrette statiske og dynamiske belast-
ning i betragtning. Afprøvningsmetoden gælder kun med en tilladt statisk
belastning på højst
S¼120/C1D
g
Skal prøven udføres med en statisk belastning på over
S¼120/C1D
g
skal afprøvningsvinklen øges til 20º.
Den dynamiske prøve skal gennemføres med følgende prøvekraft:
Fres= ± 0,6 D.
6.3.2. Udelte koblingskugler, herunder anordninger med aftagelige ikke-ombyt-
telige kugler og trykbeslag med ombyttelige kugler, som kan afmonteres
(undtagen kugler på fast holder), afprøves i overensstemmelse med
nr. 6.3.1.
6.3.3. Afprøvningen af et trækbeslag, der kan anvendes med forskellige kugle-
enheder, skal udføres i overensstemmelse med afprøvningskravene i bilag
VI, nr. 4.1.6, i direktiv 94/20/EF(EF T nr. L 195 af 29. 7. 1994, s. 1).
6.4. De afprøvningskrav, der er omhandlet i nr. 6.3.1, gælder også for andre
tilkoblingsanordninger end koblingskugler.
7. KUGLEKOBLINGER (koblingshoveder)
7.1. Den grundlæggende prøve er en udholdenhedsprøve med vekslende kraft-
påvirkning og en statisk prøve (løfteprøve), udført på hvert
prøveeksemplar.
7.2. Den dynamiske prøve skal udføres med en passende koblingskugle af
passende styrke. Kobling og koblingskugle skal anbringes på prøveappa-
ratet som anvist af fabrikanten og svarende til deres fastgøring på
køretøjerne. Der må ikke være mulighed for, at prøveemnet påvirkes af
ekstra kræfter ud over prøvekraften.
Prøvekraften skal påføres langs en linje gennem kuglens centrum og med
en hældning nedad/bagud på 15º (jf. tillæg 3, figur 6). En udholdenheds-
prøve skal udføres på et prøveemne med følgende prøvekraft:
Fres= ± 0,6 D.
7.3. Endvidere skal der foretages en statisk løfteprøve (jf. tillæg 3, figur 7).
Den hertil anvnedte koblingskugle skal have en diameter på
49−0+ 0,13mm
for at repræsentere en slidt koblingskugle. Løftekraften FAskal øges
jævnt og hurtigt til en størrelse af
g/C2CþS
1000/C18/C19
og skal holdes i ti sekunder,
idet
C = påhængskøretøjets masse (summen af akseltrykkene for påhæng-
skøretøjet, lastet til tilladt totalmasse), udtrykt i tons.
7.4. Hvis der anvendes andre tilkoblingsanordninger end koblingskugler, skal
koblingen afprøves i overensstemmelse med de relevante krav i direktiv
94/20/EF.
8. MÆRKNING
Tilkoblingsanordninger skal mærkes i overensstemmelse med de rele-
vante krav i direktiv 94/20/EF.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 422
▼B
Tillæg 1
Koblingskugler på to- og trehjulede motordrevne køretøjer
Kuglekoblingssystemet til påhængskøretøjer udelukker ikke anvendelse af andre
systemer (f.eks. kardankobling); hvis der anvendes et kuglekoblingssystem, skal
koblingskuglen opfylde specifikationerne i figur 1.
Figur 1
1) Rundingsradius mellem kugle og kuglehals skal være tangentiel både ved
overgangen til skaftet og til kuglens underste vandrette flade.
2) Se ISO/R 468 og ISO 1302; ruhedstallet N9 referer til en Ra-værdi på 6,3 µm.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 423
▼B
Figur 2
Frigang ved koblingskugler
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 424
▼B
Tillæg 2
Afprøvningsretningen er vist ved eksemplet med en koblingskugle og et trækbe-
slag (finder tilsvarende anvendelse ved andre koblingssystemer)
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 425
▼B
Tillæg 3
Figur 6
Figur 7
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 426
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 427
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 428
▼B
KAPITEL 11
SIKKERHEDSSELER OG DERES FORANKRINGER PÅ TREHJULEDE KNALLERTER,
TREHJULEDE MOTORCYKLER OG QUADRICYKLER, MED KARROSSERI
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Definitioner …
BILAG II Områder til placering af de effektive forankringer …
BILAG III Fremgangsmåde ved bestemmelse af H-punktet og ryglænets faktiske
hældningsvinkel og ved kontrol af deres forhold til R-punktet og ryglænets
foreskrevne hældningsvinkel
Tillæg De enkelte dele i den tredimensionale dukke …BILAG IV Trækanordning …
BILAG V
Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type trehjulet knallert, trehjulet motor-
cykel eller quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår forankringer for
sikkerhedsseler …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller
quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår forankringer for sikkerheds-
seler …
BILAG VI Forskrifter for sikkerhedsseler …
Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type sikkerhedssele til trehjulet knallert,
trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for sikkerhedssele til trehjulet knallert, trehjulet
motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 3 Oplysningsskema vedrørende en type trehjulet knallert, trehjulet motor-
cykel eller quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår montering af
sikkerhedsseler
Tillæg 4 Typegodkendelsesattest for trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller
quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår montering af sikkerhedsseler
…1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 429
▼B
BILAG I
1. DEFINITIONER
I dette kapitel forstås ved:
1.1. »Type køretøj hvad angår sikkerhedsselernes forankringer«, motor-
drevne køretøjer, der ikke frembyder væsentlige indbyrdes forskelle,
navnlig på følgende punkter: mål, udformning og materialer af de
dele af køretøjets og sædets stel, hvorpå forankringerne er fastgjort.
1.2. »Sikkerhedsselernes forankringer«, de dele af køretøjets eller sædets
stel eller enhver anden del af køretøjet, hvorpå selerne skal fastgøres.
1.3. »Selestyr«, anordning, der ændrer gjordens stilling i overensstem-
melse med bærerens stilling.
1.4. »Effektiv forankring«, det punkt, som sædvanligvis, i overensstem-
melse med punkt 4, benyttes til bestemmelse af vinklen af hver del
af sikkerhedsselen i forhold til bæreren, dvs. det punkt, hvor en gjord
skal fastgøres, for at dens position skal være identisk med den, selen
indtager, når den anvendes, og som enten svarer eller ikke svarer til
den faktiske forankring, afhængigt af udformningen af selens fastgø-
ringsdele dér, hvor selen er fastgjort til forankringen
1.4.1. for eksempel:
1.4.1.1. hvis sikkerhedsselen omfatter en stiv del, som er fastgjort til en
nederste forankring og enten er fastsiddende eller frit drejelig, er den
effektive forankring ved alle sædets indstillingspositioner det punkt,
hvor gjorden er fastgjort til denne stive del
1.4.1.2. hvis der er fastgjort en sidebøjle på køretøjets eller sædets stel,
betragtes sidebøjlens midtpunkt på det sted, hvor gjorden forlader
sidebøjlen i siden nærmest bæreren, som den effektive forankring, og
gjorden skal følge en ret linje mellem den effektive forankring og
bæreren
1.4.1.3. hvis selen forbinder bæreren direkte med en retraktor, der er fastgjort
til køretøjets eller sædets stel uden mellemliggende sidebøjler,
betragtes skæringspunktet mellem aksen af selens retraktorrulle og
planet gennem midterlinjen af gjorden på rullen som den effektive
forankring.
1.5. »Køretøjets bund«, karrosseriets underste del, der forbinder køretøjets
sidevægge. I denne forstand omfatter »køretøjets bund« forstærk-
ningsribber, udpressede profiler og andre forstærkningsdele, selv om
disse befinder sig under selve bunden, for eksempel længdevanger
og traverser.
1.6. »Sæde«, en komponent, der indgår eller ikke indgår i køretøjets stel,
herunder indtræk, og som danner siddeplads for en voksen person,
idet udtrykket dækker såvel et særskilt sæde som den del af et bænke-
sæde, der svarer til en siddeplads.
1.7. »Sammenhængende sæder«, enten et sæde af bænketypen eller sepa-
rate sæder monteret ved siden af hinanden (dvs. på en sådan måde, at
de forreste forankringer for det ene sæde er ud for eller foran de
bageste forankringer for det andet sæde og ud for eller bag de forreste
forankringer for det samme andet sæde), og på hvilke der er sidde-
pladser til en eller flere voksne personer.
1.8. »Bænkesæde«, en opbygning, komplet med tilhørende beklædning,
som giver siddeplads til mindst to voksne personer.
1.9. »Klapsæde«, et ekstra sæde til lejlighedsvis brug, som sædvanligvis er
sammenklappet.
1.10. »Sædetype«, en kategori sæder, der ikke frembyder væsentlige
indbyrdes forskelle, navnlig på følgende områder:
1.10.1. sædestellets form og mål og de materialer, det er fremstillet af1.10.2. indstillingsanordningens og alle spærreanordningernes type og dimen-
sioner
1.10.3. type og dimensioner af selernes forankringer på sædet, af sædets
forankringer og af de berørte dele af køretøjets stel.
1.11. »Sædets forankring«, de anordninger, hvormed det komplette sæde er
fastgjort til køretøjets stel, herunder de tilhørende dele af køretøjets
stel.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 430
▼B
1.12. »Indstillingsanordning«, den anordning, hvormed sædet og dele af det
kan tilpasses brugerens kropsbygning. Indstillingsanordningen giver
navnlig mulighed for:
1.12.1. indstilling i længderetningen1.12.2. højdeindstilling
1.12.3. indstilling af sædets vinkel.
1.13. »Beskyttet område«, et område, hvis skærmende zoner inden for det
beskyttende område har et samlet areal på mindst 800 cm
2.
1.14. »Beskyttende område«, området foran et sæde, som afgrænses:
— af to vandrette planer, af hvilke det ene går gennem det i punkt
1.17 definerede H-punkt, og det andet ligger 400 mm over dette
— af to lodrette planer i længderetningen, der er symmetriske om H-
punktet med en indbyrdes afstand på 400 mm
— fortil, af et lodret plan i tværretningen 1,30 m fra H-punktet.
I et vilkårligt lodret tværplan forstås ved en skærmende zone en
ubrudt flade, for hvilken der gælder følgende: hvis en kugle med en
diameter på 165 mm projiceres vandret i længderetningen fra kuglens
centrum gennem et vilkårligt punkt i zonen, vil der i det beskyttende
område ikke være nogen åbning, hvorigennem kuglen kan passere.
1.15. »Forskydningsanordning«, en anordning, der for at lette adgangen til
området bag det pågældende sæde giver mulighed for forskydning
eller drejning af sædet eller af en af dets dele uden fast mellemposi-
tion.
1.16. »Spærreanordning«, en anordning, hvormed sædet og dets dele kan
fastholdes i enhver brugsstilling, herunder anordninger til spærring af
ryglænet i forhold til sædet og af sædet i forhold til køretøjet.
1.17. »H-punkt«, et referencepunkt som defineret i bilag III, punkt 1.1, og
bestemt på den i samme bilag angivne måde.
1.18. »H1-punkt«, et referencepunkt, der svarer til det i punkt 1.17 define-
rede punkt, og som bestemmes for alle sædets normale brugsstillinger.
1.19. »R-punkt«, et sædes referencepunkt som defineret i bilag III, punkt
1.2.
1.20. »Referencelinje«, den rette linje, som er defineret i bilag III, punkt
3.4.
1.21. »Punkterne L1og L2«, de nederste effektive forankringer.
1.22. »C-punkt«, punktet 450 mm lodret over R-punktet. Hvis den i punkt
1.24 definerede afstand S ikke er under 280 mm, og hvis konstruk-
tøren har anvendt den anden mulige formel, BR = 260 mm + 0,8 S,
i punkt 4.3.3, skal den lodrette afstand mellem C og R være 500 mm.
1.23. »Vinklerne α1ogα2«, vinkler, der dannes af henholdsvis et vandret
plan og planerne vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen,
og som går gennem punktet H1og punkterne L1og L2.
1.24. »S«, afstanden i mm mellem de øverste effektive forankringer og et
referenceplan P, som er parallelt med køretøjets midterplan i længde-
retningen og defineres således:
1.24.1. er siddestillingen veldefineret ved sædets form, er planet P sædets
midterplan
1.24.2. er siddestillingen ikke veldefineret, gælder følgende:
1.24.2.1. planet P for førersædet er det plan, som er parallelt med køretøjets
midterplan i længderetningen og går gennem rattets eller styrets
centrum (er det indstilleligt skal det være i midterposition), idet rattets
eller styrets centrum regnes for at være beliggende i ratkransens plan
1.24.2.2. planet P for forsædepassagersædet er et plan, som er symmetrisk med
førerens plan P
1.24.2.3. planet P for yderpladsen på bagsædet er det, som angives af fabri-
kanten, dog således, at nedenstående grænser for afstanden A
mellem køretøjets midterplan i længderetningen og planet P skal
være overholdt:
— A skal være lig med eller over 200 mm, hvis bænkesædet kun er
konstrueret til to passagerer
— A skal være lig med eller over 300 mm, hvis bænkesædet er
konstrueret til flere end to passagerer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 431
▼B
2. ALMINDELIGE FORSKRIFTER
2.1. Sikkerhedsselernes forankringer skal være således konstrueret, frem-
stillet og placeret:
2.1.1. at der kan monteres en egnet sikkerhedssele. Forankringerne for yder-
pladserne på forsædet skal gøre det muligt at anvende sikkerhedsseler
med retraktor og sidebøjle ved den øverste forankring, navnlig i
betragtning af forankringernes modstandsdygtighed, medmindre fabri-
kanten leverer køretøjet monteret med andre seletyper med retraktor.
Kan forankringerne alene anvendes i forbindelse med bestemte
seletyper, skal de pågældende typer være angivet i det skema, der er
gengivet i bilag V, tillæg 1
2.1.2. at der er mindst mulig risiko for at selen kan glide af, når den bæres
korrekt
2.1.3. at der er mindst mulig risiko for slitage på gjorden ved kontakt med
stive, skarpe dele af køretøjets eller sædets stel
2.1.4. at køretøjet under normal brug opfylder forskrifterne i dette kapitel.2.1.5. Er der tale om forankringer, der indtager forskellige positioner alt
efter, om det er for at tillade indstigning i køretøjet eller for at fast-
holde passagererne, skal specifikationerne i dette direktiv gælde for
forankringerne i den position, de indtager for at fastholde passage-
rerne.
2.2. Der kræves ikke forankringer for sikkerhedsseler i trehjulede knal-
lerter eller quadricykler, med karosseri, som har en masse i ulastet
stand på højst 250 kg. Er sådanne køretøjer forsynet med forank-
ringer, skal disse dog opfylde kravene i dette kapitel.
3. MINDSTE ANTAL FORANKRINGER FOR SIKKERHEDSSELER
3.1. Ved siddepladserne på forsædet skal der være to nedre og én øvre
forankring. For eventuelle midterpladser på forsædet anses to nedreforankringer dog for tilstrækkeligt, når der er andre siddepladser på
forsædet, og forruden ligger uden for det i bilag II til direktiv 74/60/
EØFdefinerede referenceområde. F or så vidt angår forankringerne
anses forruden for at være en del af referenceområdet, når den kan
komme i statisk berøring med prøveanordningen efter den metode,
der er beskrevet i bilag II til direktiv 74/60/EØFom motordrevne
køretøjers indre indretning(
1).
3.2. Ved yderpladserne på bagsædet skal der forefindes to nederste og én
øverste forankring.
3.3. Ved alle øvrige sæder, der vender fremad, med undtagelse af klap-
sæder, til hvilke der ikke kræves forankringer, skal der være mindst
to nederste forankringer.
3.4. Er der forankringer ved køretøjets klapsæder, skal de opfylde kravene
i dette kapitel.
4. FORANKRINGERNES PLACERING
(se bilag II, figur 1)
4.1. Almindelige forskrifter
4.1.1. Forankringerne for en sele kan enten alle være fastgjort til køretøjets
eller sædets stel eller til enhver anden del af køretøjet eller kan være
fordelt mellem disse forskellige placeringer.
4.1.2. To naboseler kan være fastgjort til én og samme forankring, forudsat
at forskrifterne for afprøvning er opfyldt.
4.2. Placering af de nederste effektive forankringer
4.2.1. Vinklerne α1ogα2skal være mellem 30º og 80º i alle sædets
normale brugsstillinger.
4.2.2. For bageste bænkesæder og sæder med den i punkt 1.12 beskrevne
indstillingsanordning og med ryglænsvinkel under 20º (se bilag II,
figur 1) kan vinklerne α1ogα2være under den i punkt 4.2.1 angivne
minimumsværdi, forudsat at de ikke er under 20º i nogen af sædets
normale brugsstillinger.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 432
(1) EFT nr. L 38 af 11. 2. 1974, s. 2.
▼B
4.2.3. Afstanden mellem de to lodrette planer parallelt med køretøjets
midterplan i længderetningen, som hver går gennem de nederste
effektive forankringer (L1og L2) må på én og samme sele ikke være
under 350 mm. Sædets midterplan i længderetningen skal ligge
mellem punkterne L1og L2, mindst 120 mm fra disse punkter.
4.3. Placering af de øverste effektive forankringer
(se bilag II, figur 2)
4.3.1. Hvis der anvendes styr eller en lignende anordning, som indvirker på
positionen af den øverste effektive forankring, bestemmes denne posi-
tion normalt ved at tage hensyn til forankringspunktet, når gjordens
langsgående midterlinje går gennem J1, som fra R-punktet er bestemt
successivt ved følgende tre afsnit:
— RZ: afsnit af referencelinjen, som måles fra R-punktet og 530 mm
opefter
— ZX: afsnit vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen,
målt fra Z-punktet i retning mod forankringen og med en længde
på 120 mm
—X J1: afsnit vinkelret på det plan, der dannes af afsnittene RZ og
ZX, målt fra X-punktet fremefter over en længde på 60 mm.
Punktet J2er symmetrisk med punkt J1om planet i længderetningen
gennem den lodrette referencelinje, som er defineret i punkt 1.20, for
den dukke, der er placeret i det pågældende sæde.
4.3.2. Den øverste effektive forankring skal være anbragt under planet FN,
som er vinkelret på sædets midterplan i længderetningen og danner en
vinkel på 65º med referencelinjen. For bagsæder kan denne vinkel
være 60º. Planet FN skal være placeret således, at det skærer referen-celinjen i et punkt D, således at DR = 315 mm + 1,8 S.
Er S≤200 mm, skal DR være = 675 mm.
4.3.3. Sædets øverste effektive forankring skal være anbragt bag planet FK,
som er vinkelret på sædets midterplan i længderetningen og skærer
referencelinjen i en vinkel på 120º i et punkt B, således at BR
= 260 mm + S. Er S ≥280 mm, kan konstruktøren efter sit skøn
anvende BR = 260 mm + 0,8 S.
4.3.4. S må ikke være mindre end 140 mm.4.3.5. Den øverste effektive forankring skal være beliggende bag et lodret
plan, som er vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen og
går gennem R-punktet som vist i diagrammet i bilag II.
4.3.6. Selens øverste effektive forankring skal være placeret over det
vandrette plan gennem C-punktet, der er defineret i punkt 1.22.
4.3.7. Ud over den i punkt 4.3.1 angivne øverste forankring kan der være
monteret andre øverste effektive forankringer, hvis en af følgende
betingelser er opfyldt:
4.3.7.1. de ekstra forankringer opfylder forskrifterne i punkt 4.3.1 til 4.3.64.3.7.2. de øverste forankringer kan benyttes uden brug af værktøj, er i over-
ensstemmelse med forskrifterne i punkt 4.3.5 og 4.3.6 og befinder sig
i et af de områder, der er bestemt ved, at det i bilag II, figur 1,
afgrænsede område forskydes 80 mm lodret opefter eller nedefter;
4.3.7.3. forankringen(-erne) er bestemt for en H-sele og er i overensstemmelse
med forskrifterne i punkt 4.3.6, såfremt de(n) er beliggende bag
planet i tværretningen gennem referencelinjen og er placeret således:
4.3.7.3.1. er der en enkelt forankring: i det fælles område af de to diedre, som
begrænses af de to lodrette linjer gennem de i punkt 4.3.1 definerede
punkter J
1og J2, og hvis vandrette tværsnit er vist i bilag II, figur 2
4.3.7.3.2. er der to forankringer: i det af ovenstående diedre, som er passende,
forudsat at ingen forankring er længere end 50 mm fra det punkt, som
er symmetrisk med den anden forankring omkring planet P, der er
defineret i punkt 1.24, for det pågældende sæde.
5. FORANKRINGERNES STYRKE
5.1. Hver forankring skal kunne tåle at udsættes for de i punkt 6.3 og 5.4
foreskrevne prøver. Der kan tillades en varig deformering, herunder et
delvist brud, af en forankring eller i det område, der omgiver den,
såfremt den foreskrevne kraft er opretholdt i den fastsatte tid. Under
afprøvningen skal de i punkt 4.2.3 foreskrevne minimumsafstande for1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 433
▼B
de nederste effektive forankringer og de i punkt 4.3.6 og 4.3.7 anførte
krav til de øverste effektive forankringer være overholdt.
5.2. I køretøjer, der er forsynet med anordninger til forskydning og spær-
ring, der letter udstigning fra alle sæder, skal de pågældende
anordninger stadig kunne aktiveres med hånden, efter at trækkraftener ophævet.
5.3. Dimensioner af gevindhuller til forankringer
Gevindhullerne til forankringerne skal være 7/16-20 UNF2B efter
ISO/TR1417.
5.4. Har fabrikanten udstyret køretøjet med sikkerhedsseler monteret i alle
de forankringer, der foreskrives for det pågældende sæde, behøver
disse forankringer ikke være i overensstemmelse med forskriften i
punkt 5.3, forudsat at de tilfredsstiller de øvrige krav i dette kapitel.
I øvrigt gælder forskriften i punkt 5.3 ikke de ekstra forankringer,
som opfylder kravene i punkt 4.3.7.3.
5.5. Det skal være muligt at afmontere sikkerhedsselen fra forankringen,
uden at denne beskadiges.
6. PRØVER6.1. Almindelige forskrifter
6.1.1. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 6.2 og efter fabrikantens
ønske
6.1.1.1. kan prøverne udføres enten på en del af køretøjets stel eller på et
komplet køretøj
6.1.1.2. kan ruder og døre være monteret eller afmonteret, åbne eller lukkede6.1.1.3. kan alle dele, som normalt forefindes, og som vil kunne bidrage til
konstruktionens stivhed, være monteret.
6.1.2. Sæderne skal være monteret og placeret i den køre- eller brugsstilling,
som den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for typegodkendelsesprø-
verne, vælger som den mest ugunstige for systemets
modstandsdygtighed.
Sædernes position skal være angivet i prøverapporten. Er ryglænets
hældning indstillelig, skal det være spærret efter fabrikantens anvis-
ninger eller, i mangel heraf, i en position svarende til en effektiv
vinkel af sædet så nær 15º som muligt, for quadricykler dog 25º.
6.2. Fastholdelse af køretøjet
6.2.1. Køretøjet må under prøven ikke fastholdes på en sådan måde, at
forankringerne eller områderne omkring dem derved forstærkes, eller
således at den normale deformation af stellet nedsættes.
6.2.2. En fastgøringsanordning skal anses for tilfredsstillende, såfremt den
ikke indvirker på et område, der strækker sig over hele stellets
bredde, og såfremt køretøj eller stel fortil er fastspændt eller fastgjort
i en afstand af mindst 500 mm fra den forankring, der skal afprøves,
og bagtil fastholdt eller fastgjort mindst 300 mm fra denne forankring.
6.2.3. Det anbefales at lade opbygningen hvile på støtter, som er placeret
under hjulakslerne eller, hvis dette ikke er muligt, under fastgørings-
punkterne for hjulophænget.
6.3. Almindelige prøvningsforskrifter
6.3.1. Alle forankringer for sammenhængende sæder skal afprøves samtidig.
6.3.2. Der skal anvendes en fremadrettet trækkraft, som angriber i en vinkel
på 10º ± 5º over vandret i planet parallelt med køretøjets midterplan i
længderetningen.
6.3.3. Den anvendte kraft skal påføres inden for så kort et tidsrum som
muligt. Forankringerne skal kunne modstå den påførte kraft i mindst
0,2 s.
6.3.4. Trækanordningerne, som skal anvendes til de i punkt 6.4 beskrevne
prøver, er vist i bilag IV.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 434
▼B
6.3.5. Forankringerne for sæder, som er forsynet med øverste forankringer,
skal afprøves under følgende omstændigheder:
6.3.5.1. Yderpladser på forsædet
Forankringerne skal underkastes den i punkt 6.4.1 foreskrevne prøve,
under hvilken prøvekræfterne overføres gennem en anordning, der
svarer til en 3-punktssele med retraktor og sidebøjle ved øverste
forankring.
Er der flere forankringer end det i punkt 3 foreskrevne antal, skal
forankringerne underkastes den i punkt 6.4.5 foreskrevne prøve, under
hvilken kræfterne overføres ved hjælp af en anordning, der svarer til
den type sikkerhedssele, der skal anvendes i forbindelse med de
pågældende forankringer.
6.3.5.1.1. Er retraktoren ikke fastgjort til den foreskrevne nederste forankring i
siden, eller er retraktoren fastgjort til den øverste forankring, skal
også de nederste forankringer underkastes den i punkt 6.4.3 fore-
skrevne prøve.
6.3.5.1.2. I ovennævnte tilfælde kan de i punkt 6.4.1 og 6.4.3 foreskrevne
prøver på fabrikantens begæring udføres på to forskellige opbyg-
ninger.
6.3.5.2. Yderpladser på bagsædet og/eller midterpladser
Forankringerne skal underkastes den i punkt 6.4.2 foreskrevne prøve,
under hvilken kræfterne overføres med en anordning, der svarer til en
3-punktssele uden retraktor, samt den i punkt 6.4.3 beskrevne prøve,
under hvilken kræfterne overføres til de to nederste forankringer ved
hjælp af en anordning, der svarer til en hoftesele. Disse to prøver skal
på fabrikantens begæring udføres på to forskellige opbygninger.
6.3.5.3. Er køretøjet ved leveringen fra fabrikken udstyret med seler med
retraktor, skal de tilhørende forankringer uanset forskrifterne i punkt
6.3.5.1 og 6.3.5.2 underkastes den prøve, hvorunder kræfterne over-
føres ved hjælp af en anordning, der svarer til de(n) sele(r), for
hvilke(n) de pågældende forankringer skal typegodkendes.
6.3.6. Er der ingen øverste forankringer for yderpladserne og midterplad-
serne på forsædet, skal de nederste forankringer underkastes den i
punkt 6.4.3 beskrevne prøve, under hvilken kræfterne overføres med
en anordning, der svarer til en hoftesele.
6.3.7. Er køretøjet konstrueret til montering af andre anordninger, som ikke
tillader direkte anbringelse af gjordene, uden at der anvendes mellem-
ruller etc., eller som kræver flere forankringer end de i punkt 3
anførte, skal en sådan anordning benyttes til fastgørelse af selen eller
af en til seleudstyret svarende enhed bestående af kabler, ruller etc. til
køretøjets forankringer, og forankringerne skal underkastes de rele-
vante prøver i punkt 6.4.
6.3.8. Der kan anvendes en anden prøvemetode end de i punkt 6.3 fore-
skrevne, såfremt det godtgøres, at den giver samme resultater.
6.4. Særlige forskrifter for prøver for køretøjer med en masse i ulastet
stand på højst 400 kg(1) (eller 550 kg for køretøjer til varetransport)
6.4.1. Prøve med anvendelse af 3-punktssele med én retraktor med sidebøjle
fastgjort til øverste forankring
6.4.1.1. Til de øverste forankringer fastgøres enten en speciel sidebøjle, som
er beregnet til kablet eller gjorden og har de ønskede specifikationer
til overføring af kræfterne fra trækanordningen, eller den af fabri-
kanten monterede sidebøjle.
6.4.1.2. Der påføres en prøvebelastning på 675 daN ± 20 daN på en trækan-
ordning (se bilag IV, figur 2), der er fastgjort til køretøjets
forankringer ved hjælp af en anordning, der svarer til denne seles
øvre torsogjord.
6.4.1.3. Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN ± 20 daN på en trækanord-
ning (se bilag IV, figur 1), der fastgøres til de to nederste
forankringer.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 435
(1) For eldrevne køretøjer medregnes batterierne ikke i massen i ulastet stand.
▼B
6.4.2. Prøve med anvendelse af 3-punktssele uden retraktor eller med
retraktor placeret ved den øverste forankring
6.4.2.1. Der påføres en prøvekraft på 675 daN ± 20 daN på en trækanordning
(se bilag IV, figur 2), der er fastgjort til den øverste forankring og til
den tilsvarende nederste forankring for den samme sele, idet der
benyttes en retraktor, der er fastgjort til den øverste forankring,
såfremt fabrikanten har forsynet selen med en sådan.
6.4.2.2. Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN ± 20 daN på en trækanord-
ning (se bilag IV, figur 1), der er fastgjort til de nederste forankringer.
6.4.3. Prøve med anvendelse af hoftesele
6.4.3.1. En prøvebelastning på 1110 daN ± 20 daN påføres en trækanordning
(se bilag IV, figur 1), der er fastgjort til de nederste forankringer.
6.4.4. Afprøvning af forankringer, som enten alle er fastgjort til sædets stel
eller fordelt mellem køretøjets stel og sædets stel
6.4.4.1. Der udføres de til selen svarende prøver der er beskrevet i punkt
6.4.1, 6.4.2 og 6.4.3, idet der for hvert sæde og for hver gruppe
sammenhørende sæder tillægges den nedenfor angivne ekstra kraft.
6.4.4.2. Ud over de i punkt 6.4.1, 6.4.2 og 6.4.3 angivne kræfter påføres i
sædets tyngdepunkt en vandret kraft i længderetningen lig 10 gange
vægten af det komplette sæde.
6.4.5. Prøve med anvendelse af sele af speciel type
6.4.5.1. Der påføres en prøvebelastning på 675 daN ± 20 daN på en trækan-
ordning (se bilag IV, figur 2), der er fastgjort til forankringerne for en
sikkerhedssele af denne type ved hjælp af en anordning, der svarer til
de(n) øverste torsogjord(e).
6.4.5.2. Samtidig påføres en trækkraft på 675 daN ± 20 daN i en trækanord-
ning (se bilag IV, figur 3), der er fastgjort til de underste forankringer.
6.5. Særlige forskrifter for prøver for køretøjer med en masse i ulastet
stand på over 400 kg (eller 550 kg for køretøjer til varetransport)
For disse køretøjer gælder forskrifterne i bilag I til direktiv 76/115/
EØF(1) om særlige prøvningsmetoder vedrørende sikkerhedsselers
forankringer i motordrevne køretøjer af klasse M1.
7. KONTROL EFTER PRØVERNE
Efter udførelse af prøverne kontrolleres forankringer og opbygninger,
som har været underkastet prøvebelastningen, for enhver form for
beskadigelse.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 436
(1) EFT nr. L 24 af 30. 1. 1976, s. 6.
▼B
BILAG II
Figur 1
Områder til placering af de effektive forankringer
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 437
▼B
Figur 2
Øverste effektive forankringer efter bilag I, punkt 4.3.7.3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 438
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED BESTEMMELSE AF H-PUNKTET OG
RYGLÆNETS FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL OG VED KONTROL
AF DERES FORHOLD TIL R-PUNKTET OG RYGLÆNETS FORE-
SKREVNE HÆLDNINGSVINKEL
1. DEFINITIONER
1.1. »H-punktet«, som bestemmer en siddende persons position i kabinen, er
skæringspunktet mellem et lodret plan i længderetningen og den teore-
tiske rotationsakse mellem ben og torso på et menneske, således som
fremstillet af den i punkt 3 beskrevne dukke.
1.2. »R-punktet« eller »sædets referencepunkt« er det af fabrikanten angivne
referencepunkt:
1.2.1. hvis koordinater er fastlagt i forhold til køretøjets stel
1.2.2. som svarer til det teoretiske rotationspunkt mellem torso og ben (H-
punktet) for den laveste og bageste normale køre- eller brugsstilling som
angivet af fabrikanten for hver siddeplads, han har fastlagt.
1.3. »Ryglænets hældning« er ryglænets hældning i forhold til lodret.1.4. »Ryglænets faktiske hældningsvinkel« er vinklen mellem en lodret linje
gennem H-punktet og referencelinjen for den menneskelige torso, således
som denne fremstilles af den i punkt 3 beskrevne dukke.
1.5. »Ryglænets foreskrevne hældning« er den af fabrikanten foreskrevne
vinkel,
1.5.1. som bestemmer ryglænets vinkel i den laveste og bageste normale køre-
eller brugstilling som angivet af køretøjets fabrikant for hver siddeplads,
han har fastlagt
1.5.2. som i R-punktet dannes af en lodret linje og torsoens referencelinje1.5.3. og som teoretisk svarer til den faktiske hældningsvinkel.
2. BESTEMMELSE AFH-PUNKTERNE OG RYGLÆNENES F AKTISKE
HÆLDNINGSVINKLER
2.1. For hvert sæde, som er fastlagt af fabrikanten, bestemmes et H-punkt og
en faktisk hældningsvinkel af ryglænet. Hvis sæderne i samme række kan
betragtes som ensartede (bænkesæder, identiske sæder etc.), bestemmes
kun et enkelt H-punkt og en enkelt faktisk hældningsvinkel af ryglænet
for hver sæderække, idet den i punkt 3 beskrevne dukke placeres på en
plads, der anses som repræsentativ for den pågældende sæderække.
Denne plads er følgende:
2.1.1. for forreste række, førersædet,2.1.2. for den eller de bageste rækker, en af yderpladserne.
2.2. For hver bestemmelse af H-punktet og ryglænets faktiske hældnings-
vinkel anbringes det pågældende sæde i den laveste og bageste køre-
eller brugsstilling, som fabrikanten har angivet; kan ryglænets hældning
indstilles, skal det fastlåses som angivet af fabrikanten, eller, hvis ingen
angivelse foreligger, således at den faktiske hældningsvinkel er mellem
25º og 15º.
3. SPECIFIKATIONER FOR DUKKEN
3.1. Der benyttes en tredimensional dukke med masse og form svarende til en
voksen person af gennemsnitsstørrelse. Dukken er vist i figur 1 og 2 i
tillæg 1 til dette bilag.
3.2. Dukken består af:
3.2.1. to dele, hvoraf den ene svarer til ryggen og den anden til kroppens sæde,
og som er samlet med et led, der kan dreje om en akse svarende til
omdrejningsaksen mellem overkrop og lår. Hvor denne akse skærer siden
af dukken, er dukkens H-punkt
3.2.2. to dele, der svarer til benene, og som er hængslet til den del, der svarer til
kroppens sæde
3.2.3. to dele, der svarer til fødderne, og som er forbundet med benene med led
svarende til ankelleddene1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 439
▼B
3.2.4. herudover er den del, der svarer til kroppens sæde, forsynet med en
libelle, hvormed dets hældning i tværretningen kan kontrolleres.
3.3. Vægtklodser svarende til vægten af hver legemsdel anbringes i de respek-
tive tyngdepunkter, således at dukkens samlede vægt bliver ca. 75,6 kg.
De forskellige vægtklodser er nærmere beskrevet figur 2 i tillægget.
3.4. Referencelinjen for dukkens torso repræsenteres af en ret linje, som går
gennem hængselpunktet mellem benet og bækkenet og det teoretiske
hængselpunkt mellem hals og overkrop (se figur 1 i tillægget).
4. ANBRINGELSE AFDUKKEN
Den tredimensionale dukke anbringes på følgende måde:
4.1. køretøjet anbringes vandret, og sæderne indstilles som beskrevet i punkt
2.2
4.2. det sæde, som skal afprøves, dækkes med et stykke stof, som skal gøre
det lettere at anbringe dukken korrekt
4.3. dukken anbringes i den stilling, der skal prøves, således at dens drejelige
akse er vinkelret på køretøjets symmetriplan i længderetningen
4.4. dukkens fødder anbringes på følgende måde:4.4.1. for forsædepladser, således at libellen, der benyttes til kontrol af hæld-
ningen i tværretningen, viser vandret
4.4.2. for bagsædepladser anbringes fødderne således, at de så vidt muligt rører
forsæderne. Hvis fødderne da hviler på dele af vognbunden, der har
forskellig højde, skal den fod, der først kommer i berøring med forsædet,
tjene som reference, og den anden fod anbringes således, at libellen til
kontrol af hældningen i tværretningen viser vandret
4.4.3. bestemmes »H«-punktet for et midtersæde, skal fødderne anbringes på
hver side af kardantunnelen
4.5. der anbringes vægtklodser på lårene, libellen for hældning i tværretningen
bringes til at vise vandret, og der anbringes vægtklodser svarende til
dukkens sædeparti
4.6. dukken gøres fri af sædets ryglæn ved hjælp af knæenes ledforbindelses-
stang, og ryggen lænes fremad. Dukken føres tilbage på plads i sædet,
idet dens sæde føres tilbage, til der mærkes modstand, hvorefter dukkens
ryg lænes tilbage mod ryglænet
4.7. dukken påføres to gange en vandret kraft på ca. 10 ± 1 daN. Kraftens
retning og angrebspunkt er angivet med en sort pil i figur 2 i tillægget
4.8. vægtklodserne anbringes på højre og venstre side og derefter vægtklod-
serne på overkroppen. Dukkens tværlibelle skal til stadighed vise vandret
4.9. mens dukkens tværlibelle holdes vandret, lænes ryggen fremad, indtil
overkroppens vægtklodser er over H-punktet, således at gnidning mod
ryglænet er udelukket
4.10. ryggen lænes forsigtigt tilbage, så dukken kommer endeligt i stilling.
Tværlibellen skal vise vandret; i modsat fald gentages den ovenfor beskr-
evne fremgangsmåde
5. RESULTATER
5.1. Når dukken er anbragt i overensstemmelse med punkt 4, udgøres ryglæ-
nets H-punkt og faktiske hældning af dukkens torsos H-punkt og dens
refrencelinjes hældning.
5.2. H-punktets koordinater i forhold til de tre ortogonale planer samt ryglæ-
nets faktiske hældning måles og sammenholdes med de af køretøjets
fabrikant angivne data.
6. KONTROL AFR-PUNKTETS OG H-PUNKTETS INDBYRDES
BELIGGENHED OG FORHOLDET MELLEM RYGLÆNETS TILSIG-
TEDE OG FAKTISKE HÆLDNINGSVINKEL
6.1. Resultaterne af de målinger, der er udført efter punkt 5.2 for H-punktet
og ryglænets faktiske hældning, sammenholdes med R-punktets koordi-
nater og med den af fabrikanten foreskrevne hældningsvinkel for
ryglænet.
6.2. R-punktets og H-punktets indbyrdes beliggenhed og forholdet mellem
ryglænets foreskrevne og faktiske hældningsvinkel er tilfredsstillende for
den pågældende siddeplads, hvis H-punktets koordinater er beliggende1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 440
▼B
inden for et kvadrat med centrum i R-punktet og en sidelængde på
50 mm, og hvis ryglænets faktiske hældningsvinkel ikke afviger mere
end 5º fra den foreskrevne.
6.2.1. Er disse betingelser opfyldt, benyttes R-punktet og ryglænets foreskrevne
hældningsvinkel til prøven, og om nødvendigt indstilles dukken således,
at H-punktet falder sammen med R-punktet, og således at ryglænets
faktiske hældningsvinkel falder sammen med den foreskrevne.
6.3. Opfylder H-punktet eller ryglænets faktiske hældningsvinkel ikke
forskrifterne i punkt 6.2, foretages to yderligere bestemmelser af H-
punktet eller den faktiske hældningsvinkel (tre bestemmelser i alt). Hvis
resultaterne af to ud af de tre målinger opfylder forskrifterne, anses resul-
tatet af prøven for tilfredsstillende.
6.4. Opfylder resultaterne af mindst to af de tre målinger ikke forskrifterne i
punkt 6.2, anses resultaterne af prøven for ikke tilfredsstillende.
6.5. Foreligger den i punkt 6.4 omhandlede situation, eller kan kontrollen ikke
foretages, fordi fabrikanten ikke har angivet beliggenheden af R-punktet
eller ryglænets foreskrevne hældningsvinkel, kan man benytte gennem-
snittet af de tre bestemmelser i alle de tilfælde, hvor der i dette kapitel
henvises til R-punktet eller til ryglænets foreskrevne hældning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 441
▼B
Tillæg
Figur 1
Den tredimensionale dukkes enkelte dele
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 442
▼B
Figur 2
Dukkens mål og masse
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 443
▼B
BILAG IV
TRÆKANORDNING
(Mål i mm)
Figur 1
Figur 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 444
▼B
Figur 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 445
▼B
BILAG V
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 446
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 447
▼B
BILAG VI
FORSKRIFTER FOR SIKKERHEDSSELER
1. De i direktiv 77/541/EØF(1) anførte forskrifter for køretøjer af klasse M1,
gælder.
2. Uagtet monteringsforskrifterne i nævnte direktivs bilag I, punkt 3, kan
køretøjer med en masse på højst 400 kg i ulastet stand (eller 550 kg for
køretøjer til varetransport) være udstyret med seler eller tilbageholdelsessy-
stem med seler arrangeret således:
2.1. ved de yderste siddepladser, 3-punktsseler med eller uden retraktor2.2. ved siddepladserne i midten, hofteseler eller 3-punktsseler med eller uden
retraktor.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 448
(1) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 95.
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 449
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 450
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 451
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 452
▼B
KAPITEL 12
RUDER, FORRUDEVISKERE OG FORRUDEVASKERE SAMT AFRIMNINGS- OG AFDUG-
NINGSANORDNINGER TIL FORRUDER PÅ TREHJULEDE KNALLERTER, TREHJU-
LEDE MOTORCYKLER OG QUADRICYKLER, MED KARROSSERI
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Ruder …
Tillæg 1 Oplysningsskema vedrørende en type rude til trehjulet knallert, trehjulet
motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 2 Typegodkendelsesattest for rude til trehjulet knallert, trehjulet motorcykel
eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 3 Oplysningsskema vedrørende en type trehjulet knallert, trehjulet motor-
cykel eller quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår montering af
ruder …
Tillæg 4 Typegodkendelsesattest for trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller
quadricykel, med karrosseri, for så vidt angår montering af ruder …
BILAG II Forrudeviskere og forrudevaskere samt afrimnings- og afdugningsanord-
ninger til forruder på trehjulede knallerter, trehjulede motorcykler og
quadricykler, med karrosseri …
Tillæg 1 Fremgangsmåde ved bestemmelse af synsfelter på forruden af trehjulede
knallerter, trehjulede motorcykler og quadricykler, med karrosseri, i
forhold til V-punkterne …
Tillæg 2 Blanding til afprøvning af forrudeviskere og forrudevaskere …
Tillæg 3 Oplysningsskema vedrørende forrudevisker til en type trehjulet knallert,
trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 4 Typegodkendelsesattest for forrudevisker til en type trehjulet knallert,
trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 5 Oplysningsskema vedrørende forrudevasker til en type trehjulet knallert,
trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 6 Typegodkendelsesattest for forrudevasker til en type trehjulet knallert,
trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …
Tillæg 7 Oplysningsskema vedrørende afrimnings- og afdugningsanordning til en
type trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karros-
seri …
Tillæg 8 Typegodkendelsesattest for afrimnings- og afdugningsanordning til en type
trehjulet knallert, trehjulet motorcykel eller quadricykel, med karrosseri …1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 453
▼B
BILAG I
RUDER
1. KONSTRUKTIONSFORSKRIFTER
1.1. For køretøjer, der er omfattet af dette kapitel, og hvis konstruktivt
bestemte største hastighed er over 45 km/h, gælder konstruktions- og
monteringsforskrifterne i direktiv 92/22/EØFom sikkerhedsruder og
materiale til ruder på motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil(1).
1.2. For køretøjer, der er omfattet af dette kapitel, og hvis konstruktivt
bestemte største hastighed er højst 45 km/h, gælder forskrifterne i direktiv92/22/EØFeller i bilag III til direktiv 89/173/EØFvedrørende visse dele
og specifikationer for landbrugs- og skovbrugstraktorer(
2), dog således at:
1.2.1. punkt 10 i bilag III-A til direktiv 89/173/EØFaffattes således: »Der kan
foretages to inspektioner om året«
1.2.2. bilag III-B og III-P til direktiv 89/173/EØFerstattes af tillæg 1 til 4.
2. MONTERINGSFORSKRIFTERFOR FORRUDER OG ANDRE RUDER
PÅ DE KØRETØJER, DER ER OMHANDLET I PUNKT 1.2
2.1. Køretøjer med karrosseri kan efter fabrikantens valg være udstyret med:2.1.1. »forrude« og »andre ruder end forrude« svarende til forskrifterne i bilag
III-A til direktiv 89/173/EØF
2.1.2. eller forrude svarende til forskrifterne for »andre ruder end forrude« i
bilag III-A til direktiv 89/173/EØF, med undtagelse af sådanne ruder,
som fremgår af bestemmelserne i samme direktivs bilag III-C, punkt
9.1.4.2 (ruder, hvis regulære lystransmissionskoefficient kan være mindre
end 70 %).1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 454
(1) EFT nr. L 129 af 14. 5. 1992, s. 11.
(2) EFT nr. L 67 af 10. 3. 1989, s. 1.
▼B
Tillæg 1
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 455
▼B
Tillæg 2
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 456
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 457
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 458
▼B
BILAG II
FORRUDEVISKERE OG FORRUDEVASKERE SAMT AFRIMNINGS-
OG AFDUGNINGSANORDNINGER TIL FORRUDER PÅ TREHJULEDE
KNALLERTER, TREHJULEDE MOTORCYKLER OG QUADRI-
CYKLER, MED KARROSSERI
1. DEFINITIONER
I dette bilag forstås ved:
1.1. »Type køretøj hvad angår rudevisker og rudevasker samt afrimnings- og
afdugningsanordninger til forruden«:
køretøjer, der ikke frembyder væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på
følgende punkter:
1.1.1. udvendig og indvendig udformning og anordninger, som kan have
indvirkning på udsynet i det i tillæg 1, punkt 1, beskrevne område
1.1.2. forrudens form, dimensioner og egenskaber og dens fastgøring
1.1.3. egenskaber for rudevisker, rudevasker og kabinens opvarmningssystem.
1.2. »V-punkter«: de punkter, hvis beliggenhed inde i kabinen er bestemt
ved lodrette planer i længderetningen gennem centrum af de yderste
siddepladser på forsædet og i forhold til R-punktet og ryglænets
konstruktivt bestemte hældning; disse punkter tjener til kontrol af, at
kravene til synsfeltet er overholdt (jf. tillæg 1).
1.3. »R-punktet eller sædets referencepunkt og H-punktet«: det samme som
definitionerne i kapitel XI om sikkerhedsseler og deres forankringer.
1.4. »Forrudens referencepunkter«: punkter, der er beliggende, hvor
forruden skæres af linjer fra V-punkterne fremad til forrudens yderside.
1.5. »Forrudens gennemsigtige område«: den del af rudens overflade, hvis
lystransmissionskoefficient, målt vinkelret på overfladen, er mindst
70 %.
1.6. »Forrudevisker«: en anordning til aftørring af forrudens yderside samt
udstyr og betjeningsanordning til aktivering og standsning af denne
anordning.
1.7. »Viskerfelt«: det område af den våde forrudes yderside, der bestryges af
forrudeviskeren.
1.8. »Forrudevasker«: en anordning, som opbevarer og påfører en væske på
forrudens yderside, samt betjeningsanordning til aktivering og stands-
ning af anordning.
1.9. »Betjeningsanordning for forrudevasker«: en anordning til aktivering
eller standsning af forrudevaskeren. Aktivering og standsning kan være
koordineret med betjeningen af rudeviskeren eller være helt uafhængig
af denne.
1.10. »Forrudevaskerpumpe«: en anordning, hvormed rudevaskervæsken
påføres forrudens overflade.
1.11. »Dyse«: en anordning, hvis retning kan indstilles, og som tjener til at
sprøjte væske på forruden.
1.12. »Forrudevaskerens funktion«: forrudevaskerens evne til at sprøjte væske
på det ønskede område af forruden, uden at rudevaskerslangen bliver
utæt eller går af ved normal anvendelse af anordningen.
1.13. »Afrimningsanordning«: en anordning, som kan smelte is eller rim på
forrudens overflade og således genskabe frit udsyn.
1.14. »Afrimning«: fjernelse af is eller rim på rudeoverfladerne ved hjælp af
afrimningsanordningen og forrudeviskeren.
1.15. »Afrimet område«: det område af ruden, hvis overflade er tør eller
dækket af helt eller delvis smeltet (våd) rim, som udvendigt kan fjernes
ved hjælp af rudeviskeren, bortset fra det område af forruden, som er
dækket af tør rim.
1.16. »Afdugningsanordning«: en anordning, der er beregnet til at fjerne dug
på forrudens inderside og således genskabe frit udsyn.
1.17. »Dug«: et lag kondensvand på indersiden af rudeoverfladerne.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 459
▼B
1.18. »Afdugning«: fjernelse af dug på rudeoverfladerne ved hjælp af afdug-
ningsanordningen.
2. FORSKRIFTER2.1.Forrudevisker
2.1.1. Ethvert køretøj skal være udstyret med mindst én automatisk virkende
forrudevisker, som, når køretøjets motor er i gang, skal kunne fungere,
uden at føreren behøver at foretage sig andet end at aktivere forrudevi-
skeren og standse den igen.
2.1.1.1. Den skal dække mindst 90 % af synsfelt A, som er defineret i tillæg 1,
punkt 2.2.
2.1.2. Forrudeviskeren skal have en arbejdsfrekvens på mindst 40 cyklusser
pr. minut, idet en cyklus er en viskerbevægelse frem og tilbage over
ruden.
2.1.3. Den i punkt 2.1.2 angivne frekvens skal opnås som angivet i punkt
3.1.1 til 3.1.8.
2.1.4. Viskerarmen skal være monteret således, at den kan løftes fri af
forruden, så denne kan rengøres manuelt.
2.1.5. Forrudeviskeren skal kunne fungere i to minutter på en tør forrude efter
forskrifterne i punkt 3.1.9.
2.1.6. Systemet skal kunne tåle at være blokeret i en sammenhængende
periode på 15 sekunder med viskerarmene fastholdt i lodret stilling og
betjeningsanordningen på højeste hastighed.
2.2.Forrudevasker
2.2.1. Ethvert køretøj skal være udstyret med en forrudevasker, der kan tåle
den belastning, der opstår, når systemet aktiveres som beskrevet i punkt
3.2.1 med tilstoppede dyser.
2.2.2. Forrudeviskerens og forrudevaskerens funktion må ikke forstyrres ved
udsættelse for de i punkt 3.2.2 og 3.2.3 foreskrevne temperaturcy-
klusser.
2.2.3. Forrudevaskeren skal kunne afgive tilstrækkelig væske til at rense 60 %
af det i tillæg 1, punkt 2.2 definerede areal under de i punkt 3.2.4
beskrevne betingelser.
2.2.4. Væskebeholderen skal kunne rumme mindst 1 liter.
2.3.Afrimnings- og afdugningsanordning
2.3.1. Alle køretøjer skal være udstyret med en anordning til afrimning og
afdugning af forruden, som er i stand til at fjerne rim og is fra forruden
samt dug fra forrudens inderside.
Trehjulet knallert med karrosseri med en motoreffekt på højst 4 kW
behøver dog ikke at være udstyret med en sådan anordning.
2.3.2. De i punkt 2.3.1 anført krav anses for at være opfyldt, såfremt køretøjet
er forsynet med et opvarmningsanlæg, som opfylder forskrifterne i
direktiv 78/548/EØFvedrørende opvarmning af bilers kabiner(
1) med
følgende tilføjelse til samme direktivs bilag I, punkt 2.4.1.1 og 2.4.1.2:
»som alternativ skal det klart kunne godtgøres, at eventuelle udsiv-
ninger ikke kan trænge ind i kabinen«.
2.3.3. Som en undtagelse fra punkt 2.3.2 gælder for køretøjer med en effekt
på over 15 kW forskrifterne i direktiv 78/317/EØF(2) vedrørende afrim-
nings- og afdugningsanordninger til ruder i biler.
3. FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING3.1.Forrudevisker
3.1.1. Medmindre andet er angivet, skal nedenstående prøver udføres under
følgende betingelser:
3.1.2. prøvetemperaturen skal være mindst 10 ºC og højst 40 ºC1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 460
(1) EFT nr. L 168 af 26. 6. 1978, s. 40.
(2) EFT nr. L 81 af 28. 3. 1978, s. 27.
▼B
3.1.3. forruden holdes konstant våd
3.1.4. er der tale om en elektrisk rudevisker, skal følgende yderligere betin-
gelser være opfyldt:
3.1.4.1. batteriet skal være fuldt opladet
3.1.4.2. motoren skal gå ved en hastighed svarende til 30 % ± 10 % af omdrej-
ningstallet ved maksimaleffekten
3.1.4.3. nærlyset skal være tændt
3.1.4.4. eventuelle elektriske opvarmnings- og/eller ventilationsanordninger skal
være i funktion med den styrke, der medfører maksimalt strømforbrug
3.1.4.5. eventuelle elektriske afrimnings- og afdugningsanordninger skal være i
funktion med den styrke, der medfører maksimalt strømforbrug.
3.1.5. Forrudeviskere, der fungerer ved hjælp af trykluft eller vakuum, skal
kunne arbejde konstant med de foreskrevne frekvenser uafhængigt af
motorens omdrejningstal og belastning.
3.1.6. Forrudeviskerens frekvenser skal opfylde de i punkt 2.1.2 anførte krav,
efter at anordningen forinden har arbejdet i tyve minutter på en våd
overflade.
3.1.7. Forrudens yderside affedtes omhyggeligt med denatureret sprit eller
tilsvarende affedtende middel.
Efter tørring påføres ammoniakvand med en styrke på mindst 3 % og
højst 10 %, hvorefter man lader ruden tørre og aftørrer overfladen med
en tør bomuldsklud.
3.1.8. Forrudens yderside påføres et ensartet lag af prøveblandingen (jf. tillæg
2), som man derefter lader tørre.
3.1.9. Forskrifterne i punkt 2.1.5 skal overholdes under iagttagelse af betingel-
serne i punkt 3.1.4.
3.2.Forrudevasker
Prøvebetingelser
3.2.1.Prøve nr. 1
3.2.1.1. Forrudevaskeren fyldes helt op med vand, hvorefter den udsættes for en
rumtemperatur på 20 ± 5 ºC i mindst 4 timer. Alle dyser tilstoppes, og
betjeningsanordningen aktiveres seks gange i løbet af et minut med en
funktionsperiode på mindst 3 sekunder pr. gang. Aktiveres anordningen
ved førerens muskelkraft, skal betjeningskraften være som foreskrevet i
følgende tabel:
Pumpetype Foreskrevet kraft
håndbetjent 11 til 13,5 daN
fodbetjent 40 til 44,5 daN
3.2.1.2. For elektriske pumper skal prøvespændingen mindst være lig den nomi-
nelle spænding, men højst 2 volt over denne.
3.2.1.3. Når prøven er gennemført, skal forrudevaskerens funktion opfylde de i
punkt 1.12 anførte krav.
3.2.2.Prøve nr. 2 (udsættelse for lave temperaturer)
3.2.2.1. Forrudevaskeren fyldes helt op med vand og udsættes for en rumtempe-
ratur på − 18 ± 3 ºC i mindst 4 timer, hvorefter det kontrolleres, om alt
vand i anordningen er frosset. Anordningen udsættes derefter for en
rumtempereatur på 20 ± 2 ºC, indtil isen er helt smeltet. Anordningens
funktion kontrolleres derefter, idet den aktiveres efter forskrifterne i
punkt 3.2.1.
3.2.3.Prøve nr. 3 (udsættelse for høje temperaturer)
3.2.3.1. Forrudevaskeren fyldes helt op med vand med en temperatur på
60 ± 3 ºC. Anordningens funktion kontrolleres derefter, idet den akti-
veres efter forskrifterne i punkt 3.2.1.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 461
▼B
3.2.4.Prøve nr. 4 (effektivitetsprøvning af forrudevaskeren som foreskrevet i
punkt 2.2.3)
3.2.4.1. Forrudevaskeren fyldes helt op med vand. Køretøjet skal holde stille og
ikke være udsat for nævneværdig vind, forrudevaskerens dyse(r)
indstilles i retning mod målområdet på forrudens yderside. Aktiveres
anordningen ved førerens muskelkraft, må den anvendte kraft ikke
overstige den i punkt 3.2.1.1 foreskrevne. Har anordningen en elektrisk
pumpe, gælder forskrifterne i punkt 3.1.4.
3.2.4.2. Forrudens yderside underkastes den i punkt 3.1.7 og 3.1.8 angivne
behandling.
3.2.4.3. Forrudevaskeren aktiveres derefter som angivet af fabrikanten under 10
arbejdscyklusser, hvorunder forrudeviskeren arbejder automatisk på
højeste hastighed; derefter bestemmes den del af det i tillæg 1, punkt
2.2, definerede synsfelt, der er blevet renset.
3.3. Alle de i punkt 3.2.1, 3.2.2 og 3.2.3 foreskrevne prøver af rudevaskeren
skal udføres på samme anordning.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 462
▼B
Tillæg 1
Fremgangsmåde ved bestemmelse af synsfelter på forruden af trehjulede
knallerter, trehjulede motorcykler og quadricykler, med karrosseri, i
forhold til V-punkterne
1. V-PUNKTERNES BELIGGENHED
1.1. I tabel I og II er V-punkternes beliggenhed angivet i forhold til R-
punktet, således som denne beliggenhed fremgår af punkternes X-, Y-
og Z-koordinater i det tredimensionale referencesystem.
1.2. Tabel I angiver basiskoordinaterne for en foreskrevet hældningsvinkel for
ryglænet på 25º. Aksernes positive retning er angivet i figur 1.
TABEL I
V-punkt X Y Z
V168 mm − 5 mm 665 mm
V268 mm − 5 mm 589 mm
1.3.Korrektion, som skal foretages, når ryglænets hældningsvinkel ikke
er 25º.
1.3.1. I tabel II er angivet, hvilke korrektioner der skal foretages af koordina-
terne ∆X for hvert V-punkt, når ryglænets hældningsvinkel afviger fra
25º. Aksernes positive retning fremgår af figur 1.
TABEL II
Ryglænets hældningsvinkel
(º)Vandrette koordinater
∆X
5 − 186 mm
6 − 177 mm7 − 167 mm
8 − 157 mm
9 − 147 mm
10 − 137 mm
11 − 128 mm
12 − 118 mm
13 − 109 mm
14 − 99 mm
15 − 90 mm
16 − 81 mm
17 − 72 mm
18 − 62 mm
19 − 53 mm
20 − 44 mm
21 − 35 mm
22 − 26 mm
23 − 18 mm
24 − 9 mm
25 0 mm26 9 mm
27 17 mm
28 26 mm
29 34 mm1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 463
▼B
Ryglænets hældningsvinkel
(º)Vandrette koordinater
∆X
30 43 mm
31 51 mm
32 59 mm
33 67 mm
34 76 mm35 84 mm
36 92 mm
37 100 mm
38 108 mm
39 115 mm
40 123 mm
2. SYNSFELTER
2.1. Der bestemmes to synsfelter ud fra V-punkterne.
2.2. Synsfelt A er det areal af forrudens synlige yderside, der afgrænses af
følgende fire planer, der går fremad fra V-punkterne (se figur 1):
— et lodret plan gennem V
1og V2, der danner en vinkel på 18º med X-
aksen mod venstre,
— et plan parallelt med Y-aksen gennem V1, som danner en vinkel med
X-aksen på 3º opefter,
— et plan parallelt med Y-aksen gennem V2, som danner en vinkel med
X-aksen på 1º nedefter,
— et lodret plan gennem V1og V2, som danner en vinkel med X-aksen
på 20º mod højre.1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 464
▼B
Figur 1
Synsfelt A
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 465
▼B
Tillæg 2
Blanding til afprøvning af forrudeviskere og forrudevaskere
Den i punkt 3.1.8 og 3.2.4.2 omtalte prøveblanding består (i volumenprocent) af
92,5 % vand (med hårdhed på under 205 g/1000 kg efter fordampning), 5 %
mættet vandig kogsaltopløsning (natriumchlorid) og 2,5 % støv, hvis sammen-
sætning er vist i tabel I og II:
TABEL I
Analyse af støv for afprøvning
Bestanddel Masseprocent
SiO267 til 69
Fe2O33 til 5
Al2O315 til 17
CaO 2 til 4
MgO 0,5 til 1,5
Alkali 3 til 5
Glødetab 2 til 3
TABEL II
Støvets omtrentlige partikelstørrelsesfordeling
Partikelstørrelse
(µm)Indhold
(%)
0 til 5 12 ± 2
5 til 10 12 ± 3
10 til 20 14 ± 3
20 til 40 23 ± 3
40 til 80 30 ± 3
80 til 200 9 ± 31997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 466
▼B
Tillæg 3
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 467
▼B
Tillæg 4
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 468
▼B
Tillæg 5
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 469
▼B
Tillæg 6
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 470
▼B
Tillæg 7
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 471
▼B
Tillæg 8
1997L0024 — DA — 20.09.2002 — 001.001 — 472