1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 92/13/EØF
af 25. februar 1992
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for
fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og tele-
kommunikation
(EFT L 76 af 23.3.1992, s. 14)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
►A2Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken
Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, RepublikkenPolens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelseog tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-iske UnionL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/13/EØF
af 25. februar 1992
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivninginden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommuni-
kation
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det EuropæiskeØkonomiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
I Rådets direktiv 90/531/EØF af 17. september 1990 om fremgangsmå-
derne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samttransport og telekommunikation (
4) fastsættes der regler for tilbudsgiv-
ning, der skal sikre mulige leverandører og entreprenører rimeligechancer, men det indeholder ikke specifikke bestemmelser, som kan
sikre en effektiv anvendelse;
de nuværende mekanismer på såvel nationalt plan som fællesskabsplan
til sikring af denne anvendelse er ikke altid tilstrækkelige;
det forhold, at der ikke findes effektive klagemuligheder, eller at de
eksisterende klagemuligheder er utilstrækkelige, vil kunne afholde virk-
somheder i Fællesskabet fra at afgive tilbud; medlemsstaterne måderfor råde bod på denne situation;
Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af
love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klage-
procedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt
bygge- og anlægskontrakter (
5) er bergrænset til procedurerne for
indgåelse af kontrakter henhørende under Rådets direktiv 71/305/EØFaf 26. juli 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn tilindgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (
6), senest ændret
ved direktiv 90/531/EØF, og Rådets direktiv 77/62/EØF af 21.
december 1976 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige
indkøb (7), senest ændret ved direktiv 90/531/EØF;
adgang til på fællesskabsplan at konkurrere om offentlige kontrakter i
de pågældende sektorer kræver, at der vedtages bestemmelser medhenblikpå at stille passende k lageprocedurer til rådighed for leveran-
dører eller entreprenører i tilfælde af overtrædelse af fællesskabsretten
på området eller af de nationale regler til gennemførelse af denne ret;
det er nødvendigt at foreskrive en betydelig udvidelse af garantierne for
gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling, og for at den kan fåkonkrete virkninger, er det vigtigt, at der findes effektive og hurtige
klagemuligheder;
der bør tages hensyn til, at retsordenen i visse tilfælde er af en særlig
karakter ved at bemyndige medlemsstaterne til at vælge mellemforskellige muligheder med samme virkning for så vidt angår klagein-stansernes beføjelser;1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 216 af 31. 8. 1990, s. 8, og
EFT nr. C 179 af 10. 7. 1991, s. 18.
(2) EFT nr. C 106 af 22. 4. 1991, s. 82, og
EFT nr. C 39 af 17. 2. 1992.
(3) EFT nr. C 60 af 8. 3. 1991, s. 16.
(4) EFT nr. L 297 af 29. 10. 1990, s. 1.
(5) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 33.
(6) EFT nr. L 185 af 16. 8. 1971, s. 5.
(7) EFT nr. L 13 af 15. 1. 1977, s. 1.
▼B
en af disse muligheder omfatter beføjelse til at gribe direkte ind i
ordregivernes udbudsprocedurer, for eksempel ved at suspendere disseprocedurer eller ved at annullere afgørelser eller diskriminerende klau-
suler i dokumenter og publikationer;
den anden mulighed omfatter beføjelse til at lægge effektivt indirekte
pres på ordregiverne for at få dem til at bringe eventuelle overtrædelser
til ophør eller forhindre dem i at begå overtrædelser og for at undgå, atder forvoldes skade;
der skal altid være muligheder for at fremsætte krav om skadeserstat-
ning;
når en person fremsætter krav om skadeserstatning for så vidt angår
omkostningerne i forbindelse med udarbejdelse af et tilbud eller med
deltagelse i en udbudsprocedure, er vedkommende ikke forpligtet til,med henblikpå at få disse omk ostninger godtgjort, at bevise, at hanville have fået tildelt ordren, hvis overtrædelsen ikke var blevet begået;
det vil være hensigtsmæssigt, at de ordregivere som efterkomme
reglerne for tilbudsgivning, kan bekendtgøre dette på passende måde;et sådant skridt forudsætter en undersøgelse af ordregivernes proce-durer og praksis ved tilbudsgivning, foretaget af uvildige personer;
til dette formål vil det være hensigtsmæssigt at indføre en attesterings-
ordning der omfatter en erklæring om korrekt anvendelse af reglernefor tilbudsgivning i form af en bekendtgørelse, der skal offentliggøresiDe Europæiske Fællesskabers Tidende ;
ordregiverne bør have mulighed for at anvende attesteringsordningen,
hvis de ønsker det; medlemsstaterne skal give dem denne mulighed;med henblikherpå k an de enten selv etablere ordningen eller tillade
ordregiverne at anvende en attesteringsordning, der er indført i en
anden medlemsstat, de kan overdrage ansvaret for gennemførelsen afattesteringsundersøgelsen til personer, erhverv eller personale fra insti-tutioner;
den nødvendige fleksibilitet i forbindelse med indførelsen af en sådan
ordning sikres ved den fastsættelse af de væsentlige krav til ordningen,der er indeholdt i dette direktiv; de operationelle detaljer bør fastsættesi europæiske standarder, som dette direktiv henviser til;
det kan blive nødvendigt for medlemsstaterne at fastsætte sådanne
detaljer før vedtagelsen af de regler, der er indeholdt i de europæiskestandarder, eller som en tilføjelse til disse regler;
når virksomhederne ikke indgiver klage, vil visse overtrædelser ikke
kunne bringes til ophør, medmindre der indføres en særlig mekanisme;
det er derfor vigtigt, at Kommissionen, når den finder, at der under en
udbudsprocedure er begået en klar og åbenbar overtrædelse, kan gribeind over for medlemsstatens kompetente myndigheder og den pågæl-dende ordregiver, således at der kan træffes passende foranstaltninger
med henblikpå hurtigt at bringe overtrædelsen til ophør;
det må sikres, at der er mulighed for en forligsmekanisme på fælles-
skabsplan, således at uoverensstemmelser kan afgøres i mindelighed;
den praktiske gennemførelse af dette direktiv skal tages op til fornyet
overvejelse samtidig med direktiv 90/531/EØF på grundlag af oplys-ninger fra medlemsstaterne om, hvorledes de nationale
klageprocedurer fungerer;
dette direktiv bør iværksættes samtidig med direktiv 90/531/EØF;
der bør indrømmes Kongeriget Spanien, Den Hellenske Republik og
den Portugisiske Republik passende længere frister til at gennemføredette direktiv under hensyn til datoen for iværksættelsen af direktiv90/531/EØF i disse lande —1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 3
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL 1
Klagemuligheder på nationalt plan
Artikel 1
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at der effektivt og navnlig så hurtigt som muligt kan indgivesklage over ordregivernes beslutninger på de betingelser, der er anført ide følgende artikler, særlig artikel 2, stk. 8, med den begrundelse, atbeslutningerne er i strid med fællesskabsretten vedrørende tilbudsgiv-ning eller de nationale regler til gennemførelse af denne ret, for så
vidt angår:
a) de fremgangsmåder ved tilbudsgivning, der henhører under direktiv
90/531/EØF, og
b) overholdelsen af artikel 3, stk. 2, litra a), i nævnte direktiv, når det
drejer sig om de ordregivere, for hvilke denne bestemmelse finderanvendelse.
2. Medlemsstaterne påser, at der mellem virksomheder, som kan
gøre en skade gældende i forbindelse med en udbudsprocedure, ikkefinder forskelsbehandling sted på grund af den sondring, der i dettedirektiv foretages mellem de nationale regler til gennemførelse affællesskabsretten og de øvrige nationale regler.
3. Medlemsstaterne påser, at der er adgang til klageprocedurerne
efter nærmere bestemmelser, som medlemsstaterne kan fastsætte, i detmindste for personer, der har eller har haft interesse i at få tildelt enbestemt ordre, og som har lidt eller vil kunne lide skade som følge afen påstået overtrædelse. Medlemsstaterne kan navnlig kræve, at en
person, der ønsker at anvende en sådan procedure, på forhånd har
underrettet ordregiveren om den påståede overtrædelse og om, atvedkommende agter at indgive klage.
Artikel 2
1. Medlemsstaterne påser, at de foranstaltninger, der træffes med
henblik på de i artikel 1 omhandlede klageprocedurer, omfatter de
nødvendige beføjelser til:
enten
a) hurtigst muligt og som hastesag at træffe midlertidige foranstalt-
ninger, der har til formål at bringe den påståede overtrædelse til
ophør eller forhindre, at der påføres de pågældende interesser andenskade, herunder foranstaltninger med henblik på at suspendere ellerforanledige suspension af den pågældende udbudsprocedurer ellergennemførelsen af enhver beslutning, der er truffet af ordregiveren
og
b) at annullere eller foranledige annullering af ulovlige beslutninger,
herunder at fjerne de diskriminerende tekniske, økonomiske eller
finansielle specifikationer i udbudsbekendtgørelsen den periodisk
vejledende bekendtgørelse, bekendtgorelsen om anvendelse af etkvalifikationssystem, anmodningen om at afgive bud, udbudsbetin-gelserne eller ethvert andet dokument i forbindelse med denpågældende udbudsprocedure
eller
c) hurtigst muligt, som hastesag, hvis det lader sig gøre, og om
nødvendigt ved en afsluttende procedure med hensyn til sagens
substans, at træffe andre foranstaltninger end de i litra a) og b)nævnte, der har til formål at bringe den konstaterede overtrædelsetil ophør og forhindre, at der påføres de pågældende interesserskade, herunder især muligheden for at kræve betaling af et bestemt
beløb, såfremt overtrædelsen ikke bringes til ophør eller undgås.
Medlemsstaterne kan foretage dette valg for så vidt angår samtlige
ordregivere eller for visse kategorier af ordregivere, der fastlægges1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 4
▼B
på grundlag af objektive kriterier, idet de under alle omstændigheder
skal sikre, at de trufne foranstaltninger er effektive hvad angår detformål at forhindre, at der påføres de pågældende interesser skade
d) og, i begge ovennævnte tilfælde, at tilkende skadelidte personer
skadeserstatning.
Når der kræves skadeserstatning med den begrundelse, at en beslutning
er ulovlig, kan medlemsstaterne bestemme, at den anfægtede beslut-
ning, hvis deres nationale retssystem kræver det, og hvis detteretssystem omfatter instanser med den fornødne kompetence hertil,først skal annulleres eller erklæres ulovlig.
2. De i stk. 1 omhandlede beføjelser kan tillægges særlige instanser,
der har ansvaret for forskellige aspekter af klageproceduren.
3. Klageprocedurerne skal ikke i sig selv nødvendigvis automatisk
have opsættende virkning for de udbudsprocedurer, som de vedrører.
4. Medlemsstaterne kan foreskrive, at den ansvarlige instans, når den
undersøger, om der skal træffes midlertidige foranstaltninger, kan tagehensyn til de sandsynlige følger af sådanne foranstaltninger for alleinteresser, som vil kunne skades, samt til almenvellet, og beslutte ikke
at give sit samtykke hertil, når de negative følger af sådanne foranstalt-
ninger vil være større end fordelene. En beslutning om ikke at tillademidlertidige foranstaltninger berører ikke de øvrige rettigheder, somden person, der anmoder om disse foranstaltninger, måtte gøre krav på.
5. Det beløb, der skal betales i henhold til stk. 1, litra c), skal være
stort noktil at afholde ordregiveren fra at begå en overtrædelse eller
fortsætte med en overtrædelse. Betalingen af dette beløb kan gøresbetinget af, at det ved en endelig afgørelse fastslås, at der er blevetbegået en overtrædelse.
6. Virkningerne af udøvelsen af de i stk. 1 omhandlede beføjelser på
en kontrakt, som følger efter tildeling af en ordre, fastlægges efter nati-
onal ret. Endvidere kan en medlemsstat, undtagen når en beslutning
skal annulleres, inden der ydes skadeserstatning, bestemme, at efterindgåelsen af en kontrakt, som følger efter tildeling af en ordre,begrænses den for klageprocedurerne ansvarlige instans' beføjelser tilydelse af skadeserstatning til enhver, som har lidt skade på grund af
en overtrædelse.
7. Når en person fremsætter et krav om skadeserstatning for så vidt
angår omkostningerne i forbindelse med udarbejdelse af et tilbud ellermed deltagelse i en udbudsprocedure, skal vedkommende alene bevise,at der er sket overtrædelse af fællesskabsretten vedrørende tilbudsgiv-ning eller de nationale regler til gennemførelse af denne ret, samt at
han ville have haft en reel mulighed for at få tildelt ordren, men at
denne mulighed blev forspildt på grund af overtrædelsen.
8. Medlemsstaterne påser, at de afgørelser, der træffes af de for
klageprocedurerne ansvarlige instanser, kan gennemføres effektivt.
9. Når de instanser, der er ansvarlige for klageprocedurerne, ikke er
retsinstanser, skal deres afgørelser altid begrundes skriftligt. I så fald
skal der desuden træffes dispositioner til at sikre de procedurer,
hvorved enhver foranstaltning, der formodes at være ulovlig, og somtræffes af den kompetente myndighed i første instans, eller enhverformodet forsømmelse i udøvelsen af de beføjelser, der er tildelt denne,kan appelleres eller indbringes for en anden instans, som er en ret i
henhold til Traktatens artikel 177, og som er uafhængig i forhold til
ordregiveren og til myndigheden i første instans.
Udnævnelsen af medlemmerne af den uafhængige instans og udløbet af
deres embedsperiode er undergivet de samme betingelser, som gælderfor dommere, for så vidt angår den myndighed, der er ansvarlig forderes udnævnelse, varigheden af deres embedsperiode og muligheden
for deres afsættelse. I det mindste skal formanden for denne uafhæn-
gige instans have samme juridiske og faglige kvalifikationer som endommer. Den uafhængige instans træffer sine afgørelser efter enkontradiktorisk procedure, og disse afgørelser har på grundlag afbestemmelser, som fastsættes af hver medlemsstat, retsvirkninger medbindende kraft.1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 5
▼B
KAPITEL 2
Attestering
Artikel 3
Medlemsstaterne giver ordregiverne mulighed for at anvende en atteste-
ringsordning, der er overensstemmelse med artikel 4 til 7.
Artikel 4
Ordregiverne kan regelmæssigt lade de udbudsprocedurer, der henhører
under anvendelsesområdet for direktiv 90/531/EØF, og den praktiskeanvendelse deraf undersøge med henblikpå at få udstedt en attest,
hvori det fastslås, at disse procedurer på det pågældende tidspunkt er i
overensstemmelse med fællesskabsretten vedrørende tilbudsgivning ogde nationale bestemmelser til gennemførelse af denne ret.
Artikel 5
1. Attestatorerne skal for ordregivernes regning udarbejde en
skriftlig rapport em resultaterne af deres undersøgelse. Inden attestato-rerne udsteder den i artikel 4 nævnte attest til ordregiverne, skal desikre sig, at de uregelmæssigheder, de eventuelt har konstateret medhensyn til udbudsprocedurerne og den praktiske anvendelse deraf, erblevet rettet, og at der er truffet foranstaltninger til at undgå, at de
gentager sig.
2. De ordregivere, der har fået en attest, kan medtage følgende
erklæring i de bekendtgørelser, der skal offentliggøres i De Europæiske
Fællesskabers Tidende i henhold til artikel 16 til 18 i Rådets direktiv
90/531/EØF:
»Der er til ordregiveren i overensstemmelse med Rådets direktiv
92/13/EØF udstedt en attest, hvori det fastslås, at hans udbudspro-cedurer og den praktiske anvendelse deraf den … var i
overensstemmelse med fællesskabsretten vedrørende tilbudsgivning
og de nationale bestemmelser til gennemførelse af denne ret.«
Artikel 6
1. Attestatorerne skal være uafhængige af ordregiverne og være
fuldstændig objektive under udførelsen af deres opgaver. De skal yde
passende garantier for relevante faglige kvalifikationer og erfaringer.
2. Personer, erhverv eller personale fra institutioner, der skal udøve
hvervet som attestatorer, kan udpeges af den pågældende medlemsstat,
når denne finder, at de opfylder kravene i stk. 1. Med henblik herpå
kan medlemsstaten kræve de faglige kvalifikationer, den anser for atvære relevante, og som mindst svarer til et eksamensbevis for en vide-regående uddannelse i henhold til direktiv 89/48/EØF (
1), eller
bestemme, at visse kompetencegivende faglige eksamener, der afholdeseller anerkendes af staten, giver disse garantier.
Artikel 7
Bestemmelserne i artikel 4, 5 og 6 skal betragtes som væsentlige krav
med henblikpå udarbejdelsen af europæisk e standarder for atteste-ringen.
KAPITEL 3
Interventionsmekanisme
Artikel 8
1. Kommissionen kan påberåbe sig de i denne artikel fastlagte
procedurer, når den før indgåelsen af en kontrakt finder, at der erbegået en klar og åbenbar overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 6
(1) EFT nr. L 19 af 24. 1. 1989, s. 16.
▼B
vedrørende indgåelse af kontrakter i forbindelse med en udbudspro-
cedure, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/531/EØF, eller for så vidt angår artikel 3, stk. 2, litra a), i nævnte direktiv,
når det drejer sig om ordregivere, for hvilke denne bestemmelse finder
anvendelse.
2. Kommissionen meddeler den pågældende medlemsstat og den
pågældende ordregiver grundene til, at den finder, at der er begået en
klar og åbenbar overtrædelse, og anmoder om, at den bringes til ophør
ved passende midler.
3. Senest 30 dage efter modtagelsen af den i stk. 2 omhandlede
meddelelse fremsender den pågældende medlemsstat til Kommissionen:
a) en bekræftelse af, at overtrædelsen er bragt til ophør, eller
b) en begrundet konklusion med redegørelse for, hvorfor forholdet ikke
er bragt i orden, eller
c) en meddelelse om, at den pågældende udbudsprocedure er blevet
suspenderet, enten på ordregiverens eget initiativ eller som led iudøvelsen af de beføjelser, der er nævnt i artikel 2, stk. 1, litra a).
4. En begrundet konklusion i henhold til stk. 3, litra b), kan bl.a.
være baseret på det forhold, at den påståede overtrædelse allerede er
genstand for appel eller er indbragt for en instans som omhandlet iartikel 2, stk. 9. I så fald underretter medlemsstaten Kommissionenom resultatet af disse procedurer, så snart det er kendt.
5. Hvis der gives meddelelse om, at en udbudsprocedure er blevet
suspenderet under de i stk. 3, litra c), fastsatte omstændigheder, giver
medlemsstaten Kommissionen meddelelse om ophævelsen af suspensi-onen eller om indledningen af en anden udbudsprocedure, der helt ellerdelvis har tilknytning til den foregående procedure. Denne nye medde-lelse skal indeholde en bekræftelse af, at den påståede overtrædelse er
bragt til ophør, eller en begrundet konklusion med en redegørelse for,
hvorfor forholdet ikke er bragt i orden.
KAPITEL 4
Forlig
Artikel 9
1. Enhver, der har eller har haft interesse i at få tildelt en kontrakt,
der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 90/531/EØF, og som
inden for rammerne af denne udbudsprocedure anser sig for at have lidteller at risikere at lide skade som følge af manglende overholdelse affællesskabsretten vedrørende tilbudsgivning eller de nationale regler tilgennemførelse af denne ret, kan anmode om anvendelse af den forligs-procedure, der er fastsat i artikel 10 og 11.
2. Den i stk. 1 omhandlede anmodning fremsendes skriftligt til
Kommissionen eller til de nationale myndigheder, der er anført i bi-laget. Disse myndigheder fremsender snarest muligt anmodningen tilKommissionen.
Artikel 10
1. Når Kommissionen på grundlag af den i artikel 9 nævnte anmod-
ning finder, at uoverensstemmelsen vedrører den korrekte anvendelseaf fællesskabsretten, opfordrer den ordregiveren til at erklære, om
denne er rede til at deltage i forligsproceduren. Hvis ordregiveren
nægter at deltage, giver Kommissionen den person, der har indgivetanmodningen, meddelelse om, at proceduren ikke kan iværksættes.Hvis ordregiveren giver sit samtykke, finder stk. 2 til 7 anvendelse.
2. Kommissionen foreslår hurtigst en forligsmand fra en liste over
uvildige, særligt befuldmægtigede personer. Denne liste udarbejdes afKommissionen efter høring af Det Rådgivende Udvalg for OffentligeAftaler eller, såfremt det drejer sig om ordregivere, hvis aktiviteter erdefineret i artikel 2, stk. 2, litra d), i direktiv 90/531/EØF, efter høringaf Det Rådgivende Udvalg for Telekommunikationskontrakter.1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 7
▼B
Hver part i forligsproceduren erklærer, om den accepterer forligs-
manden, og udpeger en supplerende forligsmand. Forligsmændene kanopfordre højst to andre personer til i egenskab af eksperter at rådgive
dem i deres arbejde. Parterne i proceduren og Kommissionen kan gøre
indsigelse mod de eksperter, forligsmændene har valgt.
3. Forligsmændene skal give den person, der har anmodet om
anvendelse af forligsproceduren, ordregiveren og enhver anden ansøger
eller bydende, som deltager i den pågældende udbudsprocedure,
mulighed for at fremsætte sine synspunkter enten mundtligt eller skrift-ligt.
4. Forligsmændene skal bestræbe sig på så hurtigt som muligt at
opnå en aftale mellem parterne under overholdelse af fællesskabsretten.
5. Forligsmændene underretter Kommissionen om deres konklusi-
oner og om ethvert resultat, som de er nået frem til.
6. Den person, der har anmodet om anvendelse af forligsproceduren,
og ordregiveren kan til enhver tid bringe proceduren til ophør.
7. Medmindre parterne træffer anden afgørelse, skal den person, der
har anmodet om anvendelse af forligsproceduren, og ordregiverenafholde deres egne udgifter. Endvidere afholder de hver halvdelen afomkostningerne ved proceduren, dog med undtagelse af omkostning-erne i forbindelse med de intervenerende partner.
Artikel 11
1. Når en interesseret person i henhold til artikel 9, som ikke er den
person, der har anmodet om anvendelse af forligsproceduren, inden forrammerne af en bestemt udbudsprocedure har appelleret sagen ellerindbragt den for en anden instans i henhold til dette direktiv, under-
retter ordregiveren forligsmændene herom. Disse meddeler den
pågældende, at der er anmodet om anvendelse af forligsproceduren,og opfordrer vedkommende til inden for en bestemt frist at angive,om han er indforstået med at deltage i denne procedure. Nægter denpågældende at deltage, kan forligsmændene, om nødvendigt ved enflertalsafgørelse, beslutte at bringe forligsproceduren til ophør, såfremt
de finder, at hans deltagelse er nødvendig for at afgøre uoverensstem-
melsen. De meddeler Kommissionen denne afgørelse ledsaget af enbegrundelse.
2. Foranstaltninger, der træffes i medfør af dette kapitel, berører
ikke:
a) de foranstaltninger, som Kommissionen eller en medlemsstat måtte
træffe i medfør af Traktatens artikel 169 eller 170 eller i medfør afkapitel 3 i dette direktiv
b) de rettigheder, der tilkommer den person, der har anmodet am
anvendelse af forligsproceduren, ordregiveren eller enhver andenperson.
KAPITEL 5
Afsluttende bestemmelser
Artikel 12
1. Inden udløbet af en periode på fire år fra iværksættelsen af dette
direktiv tager Kommissionen i samråd med Det Rådgivende Udvalg forOffentlige Aftaler anvendelsen af direktivets bestemmelser op tilfornyet overvejelse, herunder navnlig anvendelsen af de europæiskestandarder, og foreslår i givet fald de ændringer, som skønnes nødven-dige.
2. Medlemsstaterne fremsender hvert år inden den 1. marts til
Kommissionen oplysninger om forløbet af de nationale klageproce-durer, der har fundet sted i det foregående kalenderår. Kommissionenfastsætter i samråd med Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftalerarten af de pågældende oplysninger.1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 8
▼B
3. For så vidt angår spørgsmål vedrørende ordregivere, hvis aktivi-
teter er defineret i artikel 2, stk. 2, litra d), i direktiv 90/531/EØF,hører Kommissionen også Det Rådgivende Udvalg for Telekommuni-
kationskontrakter.
Artikel 13
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden 1. januar 1993.
Kongeriget Spanien træffer disse foranstaltninger senest den 30. juni
1995. Den Hellenske Republik og den Portugisiske Republik træfferdisse foranstaltninger senest den 30. juni 1997. De underretter straksKommissionen herom.
Når Medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde
en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen
ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvis-
ning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne sætter de i stk. 1 omhandlede foranstaltninger i
kraft på de samme datoer som de i ved direktiv 90/531/EØF fastsatte.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter. som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 14
1. Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 9
▼B
BILAG
Nationale myndigheder, til hvilke de i artikel 9 omhandlede anmodninger
om anvendelse af forligsproceduren kan fremsendes
Belgien
Services du Premier Ministre/Diensten Van de Eerste Minister.
Ministère des Affaires économiques/Ministerie van Economische Zaken.
Danmark
Industri- og Handelsstyrelsen (indkøbsaftaler).
Boligministeriet (bygge- og anlægskontrakter).
Tyskland
Bundesministerium für Wirtschaft.
Grækenland
Υπουργείο Βιοµηχανίας, Ενεργείας και Τεχνολογίας
Υπουργείο ΕµπορίουΥπουργείο Περιβάλλοντος, Χωροταξίας και ∆ηµοσίων Έργων.
Spanien
Ministerio de Economia y Hacienda.
Frankrig
Commission centrale des marchés.
Irland
Department of Finance.
Italien
Presidenza del Consiglio dei Ministri Politiche Comunitarie.
Luxembourg
Ministère des travaux publics.
Nederlandene
Ministerie van Economische Zaken.
Portugal
Conselho de mercados de obras publicas e particulares.
Det Forenede Kongerige
H. M. Treasury.
Finland
Kauppa- ja teollisuusministeriö — Handels- och industriministeriet.
Sverige
Nämnden för offentlig upphandling.
Østrig
Bundesministerium für wirtschaftliche Angelegenheiten.
Den tjekkiske republik
Úřad pro ochranu hospodá řské sout ěže.
Estland
Riigihangete Amet (Kontoret for Offentlige Indkøb).1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 10
▼A1
▼A2
▼A2
Cypern
Γενικό Λογιστήριο της ∆ηµοκρατίας ( Republikkens Statskasse).
Letland
Iepirkumu uzraudz ības birojs (Kontoret for Indkøbskontrol).
Litauen
Viešųjųpirkim ųtarnyba prie Lietuvos Respublikos Vyriausyb ės (Kontoret for
Offentlige Indkøb under Republikken Litauens regering).
Ungarn
KözbeszerzésekTanácsa (Kontoret for Offentlige Indk øb).
Malta
Dipartiment tal-Kuntratti fil-Ministeru tal-Finanzi.
Polen
Urząd Zamówie ńPublicznych (Kontoret for Offentlige Indkøb).
Slovenien
Državna revizijska komisija.
Slovakiet
Úrad pre verejné obstarávanie (Kontoret for Offentlige Indkøb).1992L0013 — DA — 01.05.2004 — 002.001 — 11