1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne
køretøjer
(76/115/EØF)
(EFT L 24 af 30.1.1976, s. 6)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv81/575/EØF af 20. juli 1981 L 209 30 29.7.1981
►M2Kommissionens direktiv82/318/EØF af 2. april 1982 L 139 9 19.5.1982
►M3Kommissionens direktiv90/629/EØF af 30. oktober 1990 L 341 14 6.12.1990
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers
forankring i motordrevne køretøjer
(76/115/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg(2),
og
ud fra følgende betragtninger:
De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
henhold til de enkelte staters lovgivning, vedrører bl.a. sikkerheds-selernes forankring;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
nødvendigt, at alle medlemsstater — enten ved siden af eller i stedet for
deres nuværende forskrifter — gennemfører ensartede bestemmelsernavnlig med henblik på, at EØF-standardtypegodkendelse i overens-stemmelse med Rådets direktiv70/156/EØF af 6. februar 1970 omtilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motor-drevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil(
3) kan anvendes for enhver
type af køretøjer;
fælles forskrifter vedrørende kabinens indre, betjeningsorganernes
udformning, taget, ryglænene og bagsiden af sæderne er fatsat i direktiv74/60/EØF(
4); fælles forskrifter vedrørende den indvendige indretning
med henblik på styreapparatets opførsel ved sammenstød er fastsat i
direktiv74/297/EØF(5); fælles forskrifter vedrørende sædernes
modstandsdygtighed og forankring er fastsat i direktiv74/408/EØF(6);
de øvrige forskrifter angående den indvendige indretning vil senere bliveudstedt især for så vidt angår sikkerhedsseler, nakkestøtter og
identifikation af betjeningsorganerne;
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende motordrevne
køretøjer omfatter en anerkendelse medlemsstaterne imellem af denkontrol, der udføres i hver af dem, på grundlag af fælles forskrifter; for
at et sådant system skal kunne fungere tilfredsstillende, må disse
forskrifter anvendes af alle medlemsstater fra samme dato —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på forankring i motordrevne køretøjer
af sikkerhedsseler til fremadrettede sæder bestemt for voksne personer.
Artikel 2
Ved køretøjer forstås i dette direktivalle motordrev ne køretøjer i klasse
M og N (defineret i bilag I til direktiv70/156/EØF), der er bestemt til1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 5 af 8. 1. 1975, s. 41.
(2) EFT nr. C 47 af 27. 2. 1975, s. 45.
(3) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.
(4) EFT nr. L 38 af 11. 2. 1974, s. 2.
(5) EFT nr. L 165 af 20. 6. 1974, s. 16.
(6) EFT nr. L 221 af 12. 8. 1974, s. 1.▼M1
▼M1
færdsel på vej, og som har mindst fire hjul og en konstruktiv bestemt
maksimalhastighed på mere end 25 km/t.
Artikel 3
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national typegodkendelse af køretøjer på grund af sikkerhedsselernes
forankring, såfremt forankringen svarer til forskrifterne i bilag I, III ogIV.
Artikel 4
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
ibrugtagning eller anvendelse af køretøjer på grund af sikkerheds-selernes forankring, såfremt forankringen er i overensstemmelse medforskrifterne i bilag I, III og IV.
Artikel 5
Den medlemsstat, som har meddelt typegodkendelse, træffer de
nødvendige foranstaltninger for at holde sig underrettet om enhver
ændring i en bestanddel eller et karakteristikum, der omhandles i bilag I,
punkt 1.1. De kompetente myndigheder i denne medlemsstat afgør, omden ændrede køretøjstype skal underkastes nye prøver og en nyprøverapport udarbejdes. Fremgår det af prøverne, at dette direktivsforskrifter ikke er overholdt, kan ændringen ikke godkendes.
Artikel 6
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse bilagenes forskrifter til
de tekniske fremskridt, vedtages i overensstemmelse med den procedure,der er fastlagt i artikel 13 i direktiv70/156/EØF.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 1. oktober
1976 de nødvendige bestemmelser for at efterkomme dette direktiv og
underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra og med den 1. januar 1977.2. Efter meddelelsen af dette direktivunderretter medlemsstaterne
desuden Kommissionen om alle udkast til administrativt eller ved lovfastsatte bestemmelser, som de påtænker at udstede på det af dettedirektivomfattede område, i så god tid, at Kommissionen kan fremsættesine bemærkninger hertil.
Artikel 8
Dette direktiver rettet til medlemsstaterne.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 3
▼B
▼B
BILAG I
DEFINITIONER, BEGÆRING OM EØF-STANDARDTYPEGODKEN-
DELSE, EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE, SPECIFIKATIONER,
AFPRØVNINGER, PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE,
INSTRUKTIONER
1. DEFINITIONER
I dette direktivforstås v ed:
1.1. »Køretøjstype« med hensyn til sikkerhedsselernes forankring,
køretøjer, som ikke er væsentligt forskellige, navnlig med hensyn
til: Dimensioner, former og materialer af de dele af køretøjets stel
eller sædets opbygning eller enhver anden del af køretøjet, hvortil
forankringerne fæstnes.
1.2. »Forankringer« , de dele af køretøjets stel eller sædets opbygning
eller enhver anden del af køretøjet, hvortil sikkerhedsselerne
fastgøres.
1.3. »Sikkerhedssele« eller»sele«, et arrangement af gjorde med
lukkebeslag, justeringsanordning og befæstigelsesbeslag, der kan
fastgøres i et køretøj, og udformet således at det reducerer risikoen
for kvæstelser for brugeren i tilfælde af kollision eller pludselig
reduktion af køretøjets hastighed, idet det begrænser kroppens
bevægelsesmuligheder. Dette arrangement betegnes under et som
et »sæt«, idet denne betegnelse også dækker enhver anordning på
selen, der virker energiabsorberende, og retractorer.
1.4. »Selestyr« , anordning, der ændrer gjordens stilling i overens-
stemmelse med bærerens stilling.
1.5. »Effektiv forankring« , det sted, der tjener til, for hver dels
vedkommende, at bestemme sikkerhedsselens vinkel i forhold til
bæreren, som fastsat i punkt 4.4; det vil sige det sted, hvortil en
sele skulle være fæstnet for at give samme stilling som
sikkerhedsselen har under brug — uanset om det er den faktiske
forankring — afhængigt af sikkerhedsselens form og den måde,
hvorpå den er fastgjort til forankringen.
For eksempel:
1.5.1. Hvis der på sikkerhedsselen er et fast stykke, der er fæstnet til den
nedre forankring, og som enten sidder fast eller kan dreje frit, er
den effektive forankring, uanset sædets indstilling, det punkt, hvor
gjorden er fastgjort til det fast stykke.
1.5.2. Hvis der bruges et selestyr på selve køretøjet eller på sædet, anses
den effektive forankring for at være midtpunktet af selestyret dér,
hvor gjorden går fra mod bæreren, gjorden skal følge en ret linje
mellem den effektive forankring og bæreren.
1.5.3. Hvis selen går direkte fra bæreren til en retractor, der er fastgjort til
køretøjet eller sædet uden et selestyr som mellemled, anses den
effektive forankring for at være skæringspunktet mellem oprul-
ningsrullens akse og gjordens midterplan på rullen.
1.6. »Sæde«, en anordning med sin montering, uanset om den indgår
som del af køretøjets opbygning eller ej, der udgør en siddeplads til
en voksen person, idet betegnelsen dækker såvel et enkelt sæde
som den del af et udelt sæde, der svarer til én siddeplads.
1.6.1. Ved »forsædepassagerplads« forstås ethvert sæde, hvor »det
forreste H-punkt«for det pågældende sæde er inden for eller foran
det lodrette tværplan gennem førerens R-punkt.
1.7. »Udelt sæde« , en anordning, komplet med beslag, der tjener som
siddeplads for mindst to voksne personer.
1.8. »Sammenhængende sæder« , enten et sæde af den udelte type eller
adskilte sæder, der er monteret side om side (det vil sige fastgjort
på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter
med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller
befinder sig mellem dettes forankringer), og som frembyder
siddeplads til en eller flere voksne personer.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
1.9. »Klapsæde« , et hjælpe-sæde, beregnet til lejlighedsvis anvendelse
og som normalt er slået op.
1.10. »Sædetype« , en kategori af sæder, der ikke udviser væsentlige
indbyrdes forskelle på følgende punkter:
1.10.1. Sædernes opbygning, udformning, mål og materiale.1.10.2. Indstillingssystemernes og alle låsesystemernes type og mål.1.10.3. Type og dimensioner for selernes forankring på sæder og de
berørte dele af køretøjets stel.
1.11. »Sædets forankring« , det system, hvormed hele sædet er fastgjort
til køretøjets stel, herunder de berørte dele af køretøjets stel.
1.12. »Indstillingsanordning« , den anordning, der gør det muligt at
indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den
siddende legemsform. Denne indstillingsanordning kan navnlig
muliggøre:
1.12.1. En længdeindstilling.1.12.2. En højdeindstilling.
1.12.3. En vinkelindstilling.
1.13. »Forskydningsanordning« , en anordning, der gør det muligt at
foretage en vinkel- eller længdeforskydning af sædet eller dets
bestanddele, uden nogen fast mellemstilling, for at lette passage-
rernes adgang til køretøjet.
1.14. »Spærreanordning« , en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet
og dele deraf i enhver brugsstilling, og som omfatter mekanismer
til låsning af ryglænet i forhold til sædet og af sædet i forhold til
køretøjet.
2. ANSØGNING OM EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
2.1. Ansøgning om EØF-standardtypegodkendelse af en køretøjstype
med hensyn til sikkerhedsselernes forankring indgives af køretøjets
fabrikant eller hans repræsentant.
2.2. Den skal ledsages af de nedenfor nævnte dokumenter i 3
eksemplarer og med følgende angivelser:
2.2.1. Samletegning af køretøjet i en passende målestok, der angiver
placeringen af forankringerne og af de effektive forankringer
(eventuelt) samt detailtegninger over forankringerne og den steldel,
de er fastgjort til.
2.2.2. Angivelse af arten af materialer, der kan have indflydelse på
forankringernes modstandsdygtighed.
2.2.3. Teknisk beskrivelse af forankringerne.
2.2.4. For forankringer, der er fastgjort til sædeopbygningen, vedlægges
en detaljeret beskrivelse af køretøjstypen for så vidt angår
sædernes konstruktion, deres forankring og deres indstillings- og
spærreanordninger.
2.2.5. Tegninger af sæderne, af deres forankring til køretøjet og af deres
indstillings- og spærreanordninger, i passende målestok og
tilstrækkeligt detaljerede.
2.3. Fabrikanten skal til rådighed for prøveanstalten stille enten et
køretøj, der er repræsentativt for den type, der skal godkendes,
eller de dele af køretøjet, der af den prøveanstalt, der foretager
godkendelsesafprøvningerne, betragtes som væsentlige for afprøv-
ning af forankringerne.
3. EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
3.1. Et skema i overensstemmelse med den i bilag II anførte model
vedlægges EØF-standardtypegodkendelsen.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 5
▼M2
▼B
▼B
4. SPECIFIKATIONER
4.1. Betegnelser (se bilag III)
4.1.1. H-punktet er et referencepunkt i henhold til definition 1.1 i bilag
III til direktiv77/649/EØF, bestemt efter den i dette direktiv
anførte fremgangsmåde.
4.1.1.1. H ′-punktet er et referencepunkt, der svarer til H-punktet ifølge
4.1.1, og som fastsættes for alle normale brugsstillinger af sædet.
4.1.1.2. R-punktet er det i 1.2 i bilag III til direktiv77/649/EØF definerede
referencepunkt for et sæde.
4.1.2. Referencelinjen er en ret linje i henhold til pkt. 3.4 i bilag III til
direktiv77/649/EØF.
4.1.3. Punkterne L1og L2er de nedre effektive forankringer.
4.1.4. Punkt C er det punkt, som ligger 450 mm lodret over R-punktet.
Hvis det i pkt. 4.1.6 definerede mål S imidlertid er lig med eller
større end 280 mm, og såfremt fabrikanten vælger alternativ-
formlen BR = 260 mm + 0,8 S i pkt. 4.4.4.3, er den lodrette afstand
mellem C og R 500 mm.
4.1.5. Vinklerne α1ogα2er de vinkler, der dannes af et vandret plan
gennen ►M2H′-punktet ◄og planer gennem ►M2H′-
punktet ◄og henholdsvis L1og L2vinkelret på det lodrette
midterplan i køretøjets længderetning.
4.1.6. S er afstanden i mm mellem den øvre effektive forankring og et
referenceplan P parallelt med køretøjets lodrette midterplan i
længderetningen og defineret på følgende måde:
4.1.6.1. Hvis siddepositionen er tilstrækkelig defineret ved sædets form, er
planet P lig sædets lodrette midterplan.
4.1.6.2. I mangel af en tilstrækkelig definition af siddepositionen:
4.1.6.2.1. Førerens referenceplan er parallelt med køretøjets lodrette midter-
plan i længderetningen og går gennem centrum af rattet i
ratkransens plan, idet rattet, hvis det kan indstilles, er i
midterstillingen.
4.1.6.2.2. Forsædepassagerens referenceplan P er symmetrisk med førerens.
4.1.6.2.3. Referenceplanet P for en af de bageste yderpladser er det af
fabrikanten opgivne på betingelse af, at følgende grænser for
afstanden A mellem køretøjets midterplan og referenceplanet
overholdes:
A≥200 mm hvis bagsædet fra fabrikantens side kun er beregnet
til 2 passagerer,
A≥300 mm, når sædet er beregnet til mere end to siddende.
4.2. Almindelige specifikationer
4.2.1. Forankringere bør være udformet, konstrueret og anbragt på en
sådan måde, at de:
4.2.1.1. Tillader anbringelse af en egnet sikkerhedssele, idet forankringerne
til de forreste pladser i siderne bør tillade anbringelse af
sikkerhedsseler ►M3med retraktorer. Denne regel gælder ikke
for køretøjer, som i overensstemmelse med 4.3 må bruge hoftesele
ved pladserne ved siderne. Hvis forankringerne ◄kun passer til
visse typer sikkerhedsseler, bør disses udformning angives på det i
punkt 3.1 nævnte skema.
4.2.1.2. Reducerer risikoen for, at selen glider, når den bæres korrekt, til et
minimum.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 6
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
4.2.1.3. Reducerer risikoen for beskadigelse af gjorden ved kontakt med de
fremspringende dele af køretøjets stel eller sædets opbygning til et
minimum.
4.2.2. Når det drejer sig om forankringsbeslag, der kan have én position
for at tillade passagerer at stige ind i køretøjet og en anden for at
fastholde dem, skal disse specifikationer anvendes på forankrings-
beslag i fastholdelsespositionen.
4.3. Mindste antal forankringer (jf. tillæg 1).
4.3.1. Ethvert køretøj i klasse M og N (med undtagelse af køretøjer, som
omfatter pladser, der specielt er beregnet til stående passagerer i
klasserne M2over 3,5 tons og M3, skal være udstyret med
sikkerhedsseleforankringer, som opfylder kravene i dette direktiv.
4.3.2. Det mindste antal sikkerhedsseleforankringer for hver fremad-
vendende siddeplads skal være som fastsat i tillæg 1.
4.3.3. For andre pladser ved siderne — bortset fra forsædet — i køretøjer
af klasse M1, der er vist i tillæg 1 og mærket med symbolet »Ø«, er
det imidlertid tilladt med to nedre forankringer, når der er en
passage mellem et sæde og den nærmeste sidevæg i køretøjet, der
skal gøre det muligt at give passagerer adgang til andre dele af
køretøjet. Et mellemrum mellem et sæde og sidevæggen anses for
at være en passage, såfremt afstanden mellem denne sidevæg, med
alle døre lukket, og et lodret længdeplan gennem det pågældende
sædes midterlinje, målt i R-punktet og vinkelret på køretøjets
midterplan i længderetningen, er over 500 mm.
4.3.4. For de forsædesiddepladser i midten, der er vist i tillæg 1 og
mærket med symbolet »*«, vil to nedre forankringer blive anset for
at være tilstrækkeligt, når forruden ligger uden for den i bilag II til
direktiv74/60/EØF definerede referencezone; når forruden ligger
inden for denne referencezone, kræves der tre forankringer.
For så vidt angår forankringerne, betragtes forruden som en del af
referencezonen, hvis den kan komme i statisk kontakt med
afprøvningsanordningen efter den i bilag II til direktiv 74/60/
EØF beskrevne metode.
4.3.5. Ved alle de i tillæg 1 viste siddepladser, som er mærket med
symbolet »#«, skal hver udsat siddeplads som defineret i punkt
4.3.6 være udstyret med to nedre forankringer.
4.3.6. En »udsat siddeplads« er en plads, hvor der ikke er nogen
»beskyttelseszone« foran sædet inden for følgende definerede
område, som begrænses:
— af to vandrette planer, hvoraf det ene gå gennem H-punktet og
det andet 400 mm ovenover dette
— af to lodrette længdeplaner, som er symmetrisk beliggende i
forhold til H-punktet og med et indbyrdes mellemrum på 400
mm
— bagtil af et lodret tværplan 1,30 m fra H-punktet.
— I forbindelse med dette kravforstås v ed »beskyttelseszone«en
kontinuert flade af tilstrækkelig styrke, således at der, såfremt
en kugle med en diameter på 165 mm projiceres geometrisk i
vandret længderetning gennem et vilkårligt punkt af det
ovenfor definerede område og gennem kuglens centrum, ikke
vil være nogen åbning i beskyttelseszonen, som den geome-
triske projektion af kuglen kan passere igennem.
En plads anses for at være en »udsat siddeplads«, såfremt
beskyttelseszonerne inden for det ovenfor definerede område har
et samlet overfladeareal på mindre end 800 cm2.
4.3.7. For alle klapsæder, såvel som for alle andre sæder i et vilkårligt
køretøj, som ikke er omfattet af punkterne 4.3.1 til 4.3.5, kræves
der ikke forankringer. Hvis køretøjet imidlertid har forankringer til
sådanne sæder, skal disse forankringer være i overensstemmelse
med dette direktivs bestemmelser.
I så fald er to nedre forankringer tilstrækkelige.
4.4. Anbringelse af sikkerhedsselernes forankringer
4.4.1. Anbringelsen af den i punkt 4.3 fastsatte forankring skal opfylde
følgende krav:1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 7
▼M3
▼B
▼B
4.4.2. Almindeligt
4.4.2.1. Forankringerne til en og samme sele kan enten alle monteres på
køretøjets stel eller sædets opbygning, på enhver anden del af
køretøjet, eller monteres fordelt på disse anbringelsesmuligheder.
4.4.2.2. To naboseler kan fastgøres til samme forankring, såfremt prøve-
forskrifterne er opfyldt.
4.4.3. De nedre effektive forankringers placering (jf. tillæg 2).
4.4.3.1. Forsæder, køretøjsklasse M1
I motorkøretøjer af klasse M1skal vinklen alfa 1 (modsat den side,
hvor selen spændes) være mellem 30º og 80º og vinklen alfa 2
(spændesiden) være mellem 45º og 80º. Begge vinkelkrav gælder
for alle forsædets normale brugsstillinger. Hvis mindst en af
vinklerne alfa 1 og alfa 2 er konstant i alle sædets normale
brugsstillinger, skal dens værdi være 60º ± 10º.
Ved indstillelige sæder med indstillingsanordning i henhold til
punkt 1.12 med en ryglænsvinkels indstilling på mindre end 20º (jf.
bilag III, figur 1) kan vinklen alfa 1 være mindre end det ovenfor
angivne minimum (30º), såfremt vinklen ikke bliver mindre end
20º i nogen normal brugsstilling.
4.4.3.2. Bagsæder, køretøjsklasse M1
I køretøjer af klasse M1skal vinklerne alfa 1 og alfa 2 være mellem
30º og 80º for alle bagsæder. Såfremt bagsæderne er indstillelige
gælder ovennævnte vinkler for alle normale brugsstillinger.
4.4.3.3. Forsæder, andre køretøjsklasser end M1
I andre køretøjsklasser end M1skal vinklerne alfa 1 og alfa 2 være
mellem 30º og 80º ved alle forsædets normale brugsstillinger. Hvis
mindst en af vinklerne alfa 1 og alfa 2 ved forsæderne i køretøjer
med en største totalvægt på 3500 kg er konstant i alle
brugsstillinger, skal dens værdi være 60º og ± 10º.
4.4.3.4. Bagsæder og særlige for- og bagsæder, andre køretøj-
skategorier end M1
I køretøjer af andre klasser end M1i forbindelse med
— udelte sæder
— indstillelige sæder (for- og bagsæder) med indstillingsanord-
ning som beskrevet i punkt 1.12 med en ryglænsvinkel på
mindre end 20º (jf. bilag III, figur 1), og
— andre bagsæder
kan vinklerne alfa 1 og alfa 2 være mellem 20º og 80º i alle
normale brugsstillinger. Hvis mindst en af vinklerne alfa 1 og alfa
2 ved forsæderne i køretøjer med en største totalvægt på 3 500 kg
er konstant i alle normale brugsstillinger, skal dens værdi være 60º
± 10º.
►M34.4.3.5. ◄Afstanden mellem de to lodrette planer, der er parallelle med
køretøjets midterplan i længderetningen, og som går gennem hver
af de to nedre effektive forankringer L1og L2, må for samme sele
ikke være mindre end 350 mm.
Punkterne L1og L2skal befinde sig på hver sin side af sædets
midterplan i længderetningen og i en afstand af mindst 120 mm fra
dette.
4.4.4. De øvre effektive forankringers placering
4.4.4.1. Såfremt der er anvendt et selestyr eller lignende anordning, og
denne berører den øvre effektive forankrings position, bestemmes
denne ud fra forankringens stilling, når gjordens midterlinje i
længderetningen går gennem punktet J1, som er defineret af
punktet R og følgende tre linjeafsnit:
RZ: Afsnit af referencelinjen, der opad fra punktet R måler 530
mm.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 8
▼M2
▼M3
▼B
▼M2
▼M2
ZX: Afsnit af den vinkelrette på køretøjets midterplan i
længderetningen, og som fra punktet Z i retning af
forankringen måler 120 mm.
XJ1: Afsnit af den vinkelrette på det af afsnittene RZ og ZX
definerede plan, og som fra punktet X i fremadgående
retning er 60 mm langt.
Punktet J2er symmetrisk med punktet J1i forhold til det lodrette
længdeplan, som går gennem den i pkt. 4.1.2 beskrevne
referencelinje for den i det pågældende sæde anbragte prøvedukke.
Såfremt der anvendes en todørsform forat give adgang både til for-
og bagsæder, og den øvre forankring er fastgjort til »B«-punktet,
skal systemet udformes således, at adgang til eller udgang fra
køretøjet ikke vanskeliggøres.
4.4.4.2. Den øvre effektive forankring skal befinde sig under et plan, FN,
der står vinkelret på sædets midterplan i længderetningen, og som
danner en vinkel på 65º med referencelinjen. For bagsædets
vedkommende kan denne vinkel være på 60º. Planet FN er anbragt
således, at det skærer referencelinjen i et punkt D, således at DR =
315 mm + 1,8 S. For værdier af S ≤200 mm skal DR dog være lig
med 675 mm.
4.4.4.3. Den øvre effektive forankring skal befinde sig bagved et plan FK,
der står vinkelret på sædets midterplan i længderetningen, og som
skærer referencelinjen i punktet B i en vinkel på 120º, således at
BR = 260 mm + S. For værdier af S ≥280 mm kan fabrikanten
vælge BR = 260 mm + 0,8 S.
4.4.4.4. S må ikke være mindre end 140 mm.
4.4.4.5. Den øvre effektive forankring skal anbringes bag et lodret plan
vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen, og som går
gennem punktet ►M2R◄som angivet i bilag III.
4.4.4.6. Den øvre effektive forankring skal anbringes oven over et vandret
plan, som går gennem det i pkt. 4.1.4 definerede punkt C.
4.4.4.7. Udover den i pkt. 4.3.1 krævede øvre forankring kan der monteres
yderligere effektive øvre forankringer, såfremt en af nedenstående
betingelser er opfyldt:
4.4.4.7.1. De ekstra forankringer skal opfylde bestemmelserne i pkt. 4.4.4.1
til og med pkt. 4.4.4.6.
4.4.4.7.2. De ekstra forankringer skal kunne bruges uden værktøj; de skal
opfylde bestemmelserne i pkt. 4.4.4.5 og 4.4.4.6 og være anbragt i
et område, bestemt ved en flytning på 80 mm i op- eller
nedadgående retning af det i fig. 1 i bilag III beskrevne område.
4.4.4.7.3. Forankringen (-erne) er bestemt til H-seler, opfylder kravene i pkt.
4.4.4.6 og er anbragt bag det tværplan, der går gennem
referencelinjen, således:
4.4.4.7.3.1. for en enkelt forankring inden for det område som er fælles for de
to rumvinkler, der bestemmes af de lodrette rette linjer, som går
gennem de i pkt. 4.4.4.1 definerede punkter J1og J2, og hvis snit
gennem et vandret plan er som vist i fig. 2 i bilag III;
4.4.4.7.3.2. for to forankringer inden for den bedst egnede af de to ovenfor
nævnte rumvinkler, forudsat at ingen af de to forankringer
symmetrisk afviger mere end 50 mm fra symmetriplanet P som
defineret i pkt. 4.1.6 for det pågældende sæde.
4.5. Dimensioner af forankringsbeslagenes boltehuller
4.5.1. Forankringsbeslagene skal have et gevindskåret boltehul på 11,11
mm (7/16 tomme) 20 UNF 2 B.
4.5.2. Såfremt køretøjet af fabrikanten udstyres med sikkerhedsseler, der
er monteret på de for den pågældende siddeplads foreskrevne
forankringer, skal disse forankringer ikke svare til forskriften i pkt.
4.5.1, såfremt de opfylder de øvrige bestemmelser i dette direktiv.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 9
▼M3
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Ligeledes gælder forskriften i pkt. 4.5.1 heller ikke for ekstra
forankringer i henhold til pkt. 4.4.4.7.3.
4.5.3. Sikkerhedsselen skal kunne frigøres fra forankringen uden
beskadigelser.
5. AFPRØVNING
5.1. Almindeligt
5.1.1. Forudsat at forskrifterne fra punkt 5.2 er opfyldt og i henhold til
fabrikantens anmodning:
5.1.1.1. kan afprøvningerne foretages enten på et køretøjs rammekonstruk-
tion eller på et fuldt færdigt køretøj,
5.1.1.2. uanset om vinduer og døre et monterede, lukkede eller åbne,
5.1.1.3. ethvert element, der hører til køretøjstypen, og som kan virke
afstivende på køretøjets stel, kan være monteret.
5.1.2. Sæderne skal være monteret og være i den af det ansvarlige
prøveorgan valgte køre- eller brugsstilling, som med hensyn til
systemets modstandsdygtighed giver de mest ugunstige betin-
gelser. Sædets stilling skal anføres i rapporten. Et ryglæn, hvis
hældning kan forandres, skal låses efter fabrikantens angivelse; i
mangel af en sådan angivelse skal ryglænet låses i en faktisk
hældningsvinkel, som for køretøjer af kategorierne M1og N1ligger
så tæt som muligt ved 25º og for køretøjer af andre kategorier så
tæt som muligt ved 15º.
5.2. Fastgørelse af køretøjet
5.2.1. Den metode, der anvendes til fastgørelse af køretøjet under
afprøvningen, må ikke bevirke, at forankringerne eller forank-
ringsområderne forstærkes, eller at stellets normale deformering
formindskes.
5.2.2. En fastgørelsesanordning anses for tilfredsstillende, når den ikke
påvirker en zone, der strækker sig over hele stellets bredde og, hvis
stellet eller køretøjet er blokeret eller fastgjort foran, i en afstand af
mindst 500 mm fra den forankring, der afprøves, og hvis det er
fastgjort bagtil, mindst 300 mm fra forankringen.
5.2.3. Det tilrådes at lade stellet hvile på støtter, som er anbragt
tilnærmelsesvis lodret under hjulakslerne, eller hvis dette ikke er
muligt, under ophængningspunkterne.
5.2.4. Såfremt der anvendes en anden afprøvningsmetode end den i punkt
5.2.1 til 5.2.3 i dette direktiv foreskrevne, skal der føres bevis for,
at den er tilsvarende.
5.3. Afprøvningsmetoder, almindeligt
5.3.1. Alle forankringer for samme gruppe sæder bør afprøves samtidig.5.3.2. Trækkraften skal være fremadrettet i en vinkel af ►
M210º ±
5º◄over vandret i et plan parallelt med køretøjets midterplan i
længderetningen.
5.3.3. Belastningen skal ske i et så kort tidsrum som muligt. Forankrin-
gerne skal modstå den specificerede belastning i mindst 0,2 sek.
5.3.4. De trækanordninger, der skal anvendes ved de under punkt 5.4
beskrevne afprøvninger, er beskrevet i bilag IV.
5.3.5. Forankringerne til pladser, der har øvre forankringer, skal
underkastes afprøvninger under følgende forhold:
5.3.5.1. Forreste pladser i siderne:
Forankringerne skal underkastes de i punkt 5.4.1 nævnte
afprøvninger, under hvilke de påvirkes ved hjælp af en anordning,
der har samme geometri som en trepunktsikkerhedssele omfattende
retracter og forbindelsesgjord eller selestyr ved den øvre forank-
ring, såvel som den i punkt 5.4.3 foreskrevne afprøvning, efter
hvilken belastningerne overføres til de to nedre forankringer ved1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 10
▼B
▼M2
▼B
▼M3
▼B
▼B
hjælp af en anordning, der har samme geometri som en hoftesele.
De to afprøvninger kan på konstruktørens begæring udføres på to
forskellige stel.
Hvis der ud over de i pkt. 4.3 foreskrevne forankringer findes
yderligere forankringer, skal disse underkastes afprøvningen i
henhold til pkt. 5.4.5, ved hvilken belastningerne overføres på dem
ved hjælp af en indretning, som har samme geometri som den
seletype, som skal fastgøres til disse forankringer.
5.3.5.1.1. Hvis retractoren ikke er fæstnet til den ydre nedre forankring, eller
hvis retractoren er fæstnet til den øvre seleforankring, skal den
nedre seleforankring også underkastes den i punkt 5.4.3 fore-
skrevne afprøvning.
5.3.5.1.2. I de i punkt 5.3.5.1.1 nævnte tilfælde kan de i punkt 5.4.1 og 5.4.3
foreskrevne afprøvninger på konstruktørens begæring udføres på to
forskellige stel.
5.3.5.2. Bageste pladser i siderne og alle midterpladser:
Forankringerne underkastes de under punkt 5.4.2 nævnte afprøv-
ninger, under hvilke disse forankringer påvirkes ved hjælp af en
anordning, der har samme geometri som en trepunktsele uden
retractor, og den under punkt 5.4.3 nævnte afprøvning, under
hvilke de nedre forankringer påvirkes ved hjælp af en anordning,
der har samme geometri som en hoftesele. De to afprøvninger kan
på fabrikantens begæring udføres på to forskellige konstruktioner.
5.3.5.3. Når en fabrikant leverer sit køretøj monteret med sikkerhedsseler,
kan de tilsvarende forankringer efter anmodning fra fabrikanten,
kun underkastes en afprøvning, under hvilken de påvirkes ved
hjælp af en anmodning med samme geometri som den type sele,
der skal fæstnes til disse forankringer.
5.3.6. Når pladserne ved siderne og midterpladserne ikke er forsynet med
øvre forankringer, skal de nedre forankringer underkastes den i
punkt 5.4.3 nævnte afprøvning, under hvilken de påvirkes af en
anordning med samme geometri som en hoftesele.
5.3.7. Hvis køretøjet er beregnet til andre anordninger, som forhindrer
selerne i at blive forbundet direkte til forankringerne uden ruller
eller lignende som mellemled, eller som nødvendiggør forank-
ringer ud over de i punkt 4.3 nævnte, skal sikkerhedsselen eller et
arrangement af kabler, ruller osv., der er repræsentativt for
sikkerhedsseleudstyret, forbindes til forankringerne med en sådan
anordning i køretøjet, og forankringerne skal underkastes afprøv-
ninger i overensstemmelse med de i punkt 5.4 nævnte, alt efter
omstændighederne.
5.3.8. Der kan benyttes en anden afprøvningsmetode end den i punkt 5.3.
foreskrevne, men i så tilfælde skal dens ligeværdighed godtgøres.
5.4. Særlige afprøvningsmetoder
5.4.1. Afprøvningnår der er tale om en 3-punktsele med retractor, der
har en forbindelsesgjord til sidestolpe fæstnet til den øvre
forankring
5.4.1.1. En trisse eller et forbindelseskabel eller en forbindelsesgjord, der
er specielt tilpasset til at overføre den kraft, der kommer fra
trækmekanismen, eller den forbindelsesgjord, fabrikanten har
stillet til rådighed, monteres på øvre forankring.
5.4.1.2. For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der en afprøvningsbe-
lastning på 1350 daN ± 20 daN på en trækanordning (se bilag IV,
figur 2), der er forbundet med forankringerne for samme sele ved
hjælp af en anordning med samme geometri som en sådan
sikkerhedsseles øvre torsogjord.
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
675 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
450 daN ± 20 daN.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 11
▼M2
▼B
▼M3
▼B
▼M3
▼M3
5.4.1.3. For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der samtidig en
afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN på en trækanordning
(se bilag IV, figur 1), der er forbundet med de to nedre
forankringer.
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
675 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
450 daN ± 20 daN.
5.4.2. Afprøvningnår der er tale om en 3-punktsele uden retractor eller
med retractor ved øvre forankring
5.4.2.1. For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der en afprøvningsbe-
lastning på 1350 daN ± 20 daN på en trækanordning (se bilag IV,
figur 2), der er forbundet med den øvre forankring og den
modstående nedre forankring for samme sele; hvis fabrikanten har
leveret en retraktor til den øvre forankring, benyttes denne.
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
675 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
450 daN ± 20 daN.
5.4.2.2. For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der samtidig en
afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN på en trækanordning
(se bilag IV, figur 1), der er forbundet med de to nedre
forankringer.
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
675 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
450 daN ± 20 daN.
5.4.3. Afprøvning, når der er tale om en hoftesele.
For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der en afprøvningsbe-
lastning på 2225 daN ± 20 daN på en trækanordning (se bilag IV,
figur 1), der er forbundet med de to nedre forankringer.
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
1 110 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
750 daN ± 20 daN.
5.4.4. Afprøvninger når forankringsbeslagene alle sidder på de dele, der
indgår i sædets konstruktion eller er fordelt på køretøjets
konstruktion ogsædets konstruktion
5.4.4.1. Alt efter omstændighederne udføres de i punkterne 5.4.1, 5.4.2 og
5.4.3 specificerede afprøvninger, idet der for hvert sæde og for
hver gruppe af sæder tilføjes den nedenfor angivne supplerende
belastning.
5.4.4.2. Foruden de i punkterne 5.4.1, 5.4.2 og 5.4.3 angivne belastninger
påvirker man sædets konstruktion med en vandret kraft i
længderetningen gennem sædets tyngdepunkt lig med 20 gange
hele sædets vægt.
For køretøjer i klasse M2og N2skal denne kraft være lig 10 gange
vægten af det komplette sæde; for klasse M3og N3skal den være
lig 6,6 gange vægten af det komplette sæde.
5.4.5. Afprøvningved anvendelse af specielle seletyper
5.4.5.1. En afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN påføres på
trækmekanismen (se bilag IV, fig. 2), der er forbundet med
forankringsbeslagene til samme sele ved hjælp af en anordning
med samme geometri som en sådan seles øverste torsogjord eller
gjorde.
5.4.5.2. For køretøjer i klasse M1og N1anbringes der en afprøvningsbe-
lastning på 1350 daN ± 20 daN på en trækanordning (se bilag IV,
figur 3), der er forbundet med de to nedre forankringer.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 12
▼B
▼M3
▼B
▼M3
▼M2
▼M3
▼M3
For køretøjer i klasse M2og N2skal afprøvningsbelastningen være
675 daN ± 20 daN.
For køretøjer i klasse M3og N3skal afprøvningsbelastningen være
450 daN ± 20 daN.
5.5. Afprøvningsresultater
5.5.1. Alle forankringer skal kunne holde til den i punkterne 5.3 og 5.4
fastsatte afprøvning. Der kan tillades en varig deformering,
herunder et delvist brud, af en forankring eller i det område, der
omgiver den, såfremt den foreskrevne kraft er opretholdt i den
fastsatte tid. Under afprøvningen skal minimumsafstandene
mellem de i punkt 4.4.3.3 nævnte nedre forankringer og de i
punkterne 4.4.4.6 og 4.4.4.7 gentagne krav vedrørende de øvre
effektive forankringer overholdes.
5.5.2. I køretøjer, hvor sådanne anordninger anvendes, skal forskydnings-
og spærreanordningerne, der gør det muligt for siddene på alle
sæder at stige ud af køretøjet, kunne betjenes med hånden, efter at
trækkraftens påvirkning er ophørt.
5.5.3. Efter afprøvningerne opmåles enhver beskadigelse af forankrin-
gerne og af de konstruktionsdele, der har været udsat for belastning
under afprøvningerne.
6. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
6.1. Med henblik på at efterprøve overensstemmelsen med den
godkendte type foretages kontrol ved et tilstrækkeligt stort antal
stikprøver af seriefremstillede køretøjer.
6.2. Som almindelig regel indskrænker disse efterprøvninger sig til
opmåling. Hvis det imidlertid er nødvendigt, underkastes køretø-
jerne afprøvningerne i henhold til punkt 5 herover.
7. VEJLEDNING
For hvert køretøj i overensstemmelse med den godkendte type skal
fabrikanten klart angive i brugsvejledningen for køretøjet:
— forankringernes placering,
— hvilken type sikkerhedsseler forankringerne er beregnet til.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 13
▼B
▼M2
▼B
▼M3
Tillæg1
MINDSTE ANTAL FORANKRINGSPUNKTER
KøretøjsklasserPladser ved siderne Pladser i midten
forsædeandet end
forsædetforsædetandet end
forsædetfører passagerer
M133Ø3*2
M2≤3,5 tons 3 3#*#
M2> 3,5 tons 3 3#2#
M333#2#
N133#*#
N233#*#
N333#*#
Bemærkninger:
2: to nedre forankringspunkter, som muliggør installering af en hoftesele af type B.
*: henviser til punkt 4.3.4.
#: henviser til punkt 4.3.5 og 4.3.6.
3: to nedre forankringspunkter og et øvre forankringspunkt, som muliggør installering af en 3-punktsikkerhedssele
af type A med undtagelse af sæderne ved siden foran på køretøjer i klasse M1,N1og M2med maksimal masse på
ikke over 3,5 tons, for hvilke forankringspunkter skal gøre det muligt at installere sikkerhedsbælte af type AR.
Ø: henviser til punkt 4.3.3.1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 14
▼M3
Tillæg2
PLACERING AF DE NEDRE FORANKRINGSPUNKTER, KUN VINKELKRAV: α(º)
Tidligere kravNye krav
M1andet end M1M1andet end M1
Forsæde (i siden og i midten)
— fastspændelsesside 30 - 80 30 - 80 45 - 80 30 - 80
— andet end fastspændelsesside 30 - 80 30 - 80 30 - 80 30 - 80
— konstant vinkel 50 - 70 30 - 80 50 - 70 50 - 70
— udelt sæde 30 - 80 20 - 80
— fastspændelsesside 45 - 80 20 - 80
— andet end fastspændelsesside 30 - 80 20 - 80
— indstilleligt sæde med ryglæns-
vinkel < 20º20 - 80 20 - 80 20 - 80
45 - 80(*)20 - 80
Bagsæde (i siden og i midten) 20 - 80 20 - 80 30 - 80 20 - 80
Klapsæde Ingen kravom seleforankringer. Såfremt der er installeret
forankringspunkter: se vinkelkrav forsæde og bagsæde.
(*) »andet end fastspændelsesside«( α1): 20º til 80º
»fastspændelsesside«( α2): 45º til 80º
(begge: hvis vinklen ikke er konstant, se punkt 4.4.3.1).1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 15
▼B
BILAG II
►(1)M21976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 16
▼B
1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 17
▼M2
BILAG III
Fig. I
De effektive forankringers monteringszoner
1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 18
▼M2
Fig. 2
Øvre effektive forankringer i.h.t. pkt. 4.4.4.7.3 i bilag I
1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 19
▼B
BILAG IV
TRÆKKRAFTSANORDNINGER
Fig. 1
Fig. 2
1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 20
▼M2
Fig. 3
1976L0115 — DA — 06.12.1990 — 003.001 — 21