2003R1782 — DA — 01.01.2005 — 002.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1782/2003

af 29. september 2003

om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001







INDHOLDSFORTEGNELSE AFSNIT I ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER AFSNIT II ALMINDELIGE BESTEMMELSER Kapitel 1 Krydsoverensstemmelse Kapitel 2 Graduering og finansiel disciplin Kapitel 3 Bedriftsrådgivningssystem Kapitel 4 Integreret forvaltnings- og kontrolsystem Kapitel 5 Andre almindelige bestemmelser AFSNIT III ENKELTBETALINGSORDNING Kapitel 1 Almindelige bestemmelser Kapitel 2 Fastlæggelse af beløbet Kapitel 3 Betalingsrettigheder Afdeling 1 Arealbaserede betalingsrettigheder Afdeling 2 Betalingsrettigheder, der er underlagt særlige betingelser Kapitel 4 Arealanvendelse under enkeltbetalingsordningen Afdeling 1 Arealanvendelse Afdeling 2 Udtagningsrettigheder Kapitel 5 Regional og frivillig gennemførelse Afdeling 1 Regional gennemførelse Afdeling 2 Delvis gennemførelse Afdeling 3 Valgfri udelukkelser Afdeling 4 Valgfri overgang AFSNIT IV ANDRE STØTTEORDNINGER Kapitel 1 Særlig kvalitetspræmie for hård hvede Kapitel 2 Præmie for proteinafgrøder Kapitel 3 Afgrødespecifik betaling for ris Kapitel 4 Arealbetaling for nødder Kapitel 5 Støtte til energiafgrøder Kapitel 6 Støtte til stivelseskartofler Kapitel 7 Mælkepræmie og tillægsbetalinger Kapitel 8 Særlig regionalstøtte til markafgrøder Kapitel 9 Støtte til frø Kapitel 10 Arealstøtte til markafgrøder Kapitel 11 Præmier for får og geder Kapitel 12 Betalinger for oksekød Kapitel 13 Støtte til bælgplanter AFSNIT V OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER BILAG I Liste over støtteordninger, der opfylder kriterierne i artikel 1 BILAG II Nationale lofter omhandlet i artikel 12, stk. 2 BILAG III Lovgivningsbestemte forvaltningskrav omhandlet i artikel 3 og 4 BILAG IV Betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand omhandlet i artikel 5 BILAG V Forenelige støtteordninger omhandlet i artikel 26 BILAG VI Liste over direkte betalinger i forbindelse med enkeltbetalingen omhandlet i artikel 33 BILAG VII Beregning af referencebeløbet omhandlet i artikel 37 BILAG VIII Nationale lofter omhandlet i artikel 41 BILAG IX Liste over markafgrøder omhandlet i artikel 66 BILAG X Traditionelle produktionsområder for hård hvede omhandlet i artikel 74 BILAG XI Liste over arter omhandlet i artikel 99 RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37 og artikel 299, stk. 2, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) Der bør fastlægges fælles betingelser for direkte betalinger inden for den fælles landbrugspolitiks forskellige indkomststøtteordninger. (2) Fuldstændig udbetaling af den direkte støtte bør kædes sammen med overholdelse af regler vedrørende landbrugsjord, landbrugsproduktion og landbrugsaktiviteter. Disse regler bør tjene til i de fælles markedsordninger at inkorporere basisnormer for miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd, landbrugernes arbejdssikkerhed og god landbrugs- og miljømæssig stand. Hvis disse basisnormer ikke overholdes, bør medlemsstaterne helt eller delvis inddrage den direkte støtte på grundlag af proportionale, objektive og graduerede kriterier. En sådan inddragelse bør ikke berøre de sanktioner, der nu er fastlagt eller senere fastlægges ved andre bestemmelser i fællesskabslovgivningen eller den nationale lovgivning. (3) For at undgå, at landbrugsarealer ikke længere bliver dyrket og sikre, at de bevares i god landbrugs- og miljømæssig stand, bør der fastlægges normer, uanset om der er et grundlag herfor i medlemsstaternes bestemmelser. Der bør derfor fastlægges en fællesskabsramme, inden for hvilken medlemsstaterne kan indføre normer under hensyntagen til de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold og eksisterende landbrugssystemer (arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis) og landbrugsstrukturer. (4) Da permanente græsarealer har en positiv miljøvirkning, bør der indføres foranstaltninger for at fremme bevarelsen af de eksisterende permanente græsarealer og undgå en massiv omlægning til agerjord. (5) For at opnå en bedre balance mellem de politiske redskaber, der skal fremme bæredygtigt landbrug, og dem, der skal fremme udviklingen af landdistrikterne, bør der indføres et system for en gradvis nedsættelse af de direkte betalinger på et tvungent grundlag for hele Fællesskabet i årene 2005-2012. Alle direkte betalinger ud over visse beløb bør nedsættes med en bestemt procentsats hvert år. De sparede midler bør anvendes til at finansiere foranstaltninger vedrørende landdistriktudvikling og fordeles mellem medlemsstaterne efter objektive kriterier, som skal fastlægges. Det er dog hensigtsmæssigt at fastsætte, at en vis procentdel af beløbene bør forblive i den medlemsstat, hvor de er opstået. Medlemsstaterne kan indtil 2005 fortsat anvende den nuværende graduering på frivilligt grundlag efter Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 af 17. maj 1999 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte ( 4 ). (6) For at sikre, at beløbene til finansiering af den fælles landbrugspolitik (udgiftsområde 1a) ligger under lofterne i de finansielle overslag, er det hensigtsmæssigt at indføre en finansiel mekanisme til om nødvendigt at tilpasse de direkte betalinger. Der bør fastsættes en tilpasning af den direkte støtte, når prognoserne viser, at udgiftsområde 1a — med en sikkerhedsmargen på 300 mio. EUR — overskrides i et givet år. (7) På grund af de strukturtilpasninger, der følger af afskaffelsen af interventionerne for rug, er det hensigtsmæssigt at fastætte overgangsforanstaltninger for visse rugproducerende regioner, som finansieres med en del af de beløb, der fremkommer ved gradueringen. (8) For at hjælpe landbrugerne med at leve op til normerne for et moderne højkvalitetslandbrug er det nødvendigt, at medlemsstaterne indfører et omfattende system for rådgivning til erhvervsmæssigt drevne bedrifter. Bedriftsrådgivningssystemet bør hjælpe landbrugerne med at blive mere bevidste om materialestrømme og driftsprocesser i forbindelse med normerne for miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd uden på nogen måde at gribe ind i deres forpligtelse til og ansvar for at overholde disse normer. (9) For at lette indførelsen af bedriftsrådgivningssystemet bør der fastsættes en frist for, hvornår medlemsstaterne skal have oprettet systemet. Landbrugerne bør kunne indgå i systemet på frivillig basis, idet de landbrugere, der modtager over et bestemt beløb pr. år i direkte betalinger prioriteres. Da det drejer sig om rådgivning til landbrugerne, bør de oplysninger, der opnås under rådgivningsarbejdet, behandles fortroligt bortset fra i tilfælde af grove overtrædelser af fællesskabslovgivningen eller den nationale lovgivning. (10) Ifølge artikel 8 i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ( 5 ) skal medlemsstaterne træffe de fornødne foranstaltninger for at sikre sig, at de foranstaltninger, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, virkelig er blevet gennemført og gennemført på behørig måde, og forebygge og forfølge uregelmæssigheder. (11) For at forbedre forvaltnings- og kontrolmekanismernes effektivitet og nytte er det nødvendigt at tilpasse det system, der er indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger ( 6 ), så det også kommer til at omfatte enkeltbetalingsordningen, støtteordningerne for hård hvede, proteinafgrøder, energiafgrøder, ris, kartoffelstivelse, nødder, mælk, frø, bælgplanter og særlig regional støtte samt kontrol af anvendelsen af reglerne for krydsoverensstemmelse, graduering og bedriftsrådgivningssystemet. Der bør åbnes mulighed for senere at medtage andre støtteordninger. (12) Af hensyn til en effektiv kontrol og for at undgå, at der indgives flere støtteansøgninger til forskellige betalingsorganer i den enkelte medlemsstat, bør hver medlemsstat oprette et enhedssystem til registrering af identiteten af de landbrugere, der indgiver støtteansøgninger omfattet af det integrerede system. (13) De forskellige komponenter i det integrerede system sigter mod en mere effektiv forvaltning og kontrol. For fællesskabsordninger, der ikke er omfattet af denne forordning, bør medlemsstaterne derfor kunne anvende systemet på den betingelse, at de ikke på nogen måde handler i modstrid med de pågældende bestemmelser. (14) Som følge af systemets kompleksitet og de mange støtteansøgninger, der skal behandles, er det af afgørende betydning at anvende passende tekniske ressourcer og forvaltnings- og kontrolmetoder. Det integrerede system bør derfor i hver medlemsstat omfatte en elektronisk database, et system til identificering af landbrugsparceller, støtteansøgninger fra landbrugerne, et harmoniseret kontrolsystem og for enkeltbetalingsordningens vedkommende et system til identificering og registrering af betalingsrettigheder. (15) For at de indsamlede data kan behandles og anvendes til efterprøvning af støtteansøgninger, er det nødvendigt at oprette ydedygtige elektroniske databaser, der især gør det muligt at foretage krydskontrol. (16) Identificering af landbrugsparceller er et nøgleelement for en korrekt anvendelse af de arealrelaterede ordninger. Erfaringerne har vist, at de nuværende metoder er præget af visse mangler. Det bør derfor fastsættes, at der om nødvendigt skal oprettes et identificeringssystem ved hjælp af telemåling. (17) Af forenklingshensyn bør medlemsstaterne kunne fastsætte, at der indgives en enkelt ansøgning for flere støtteordninger, og at den årlige ansøgning erstattes af en stående ansøgning, der kun skal bekræftes hvert år. (18) Medlemsstaterne bør kunne anvende beløb, der bliver til rådighed som følge af betalingsnedsættelser ved graduering, til visse yderligere foranstaltninger i forbindelse med støtte til udvikling af landdistrikterne i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) ( 7 ). (19) Da det ikke kan forudses, hvilke beløb der bliver til rådighed som følge af krydsoverensstemmelse, tilstrækkelig lang tid i forvejen til, at disse beløb kan anvendes til yderligere foranstaltninger i forbindelse med støtte til udvikling af landdistrikterne, bør de pågældende beløb krediteres EUGFL, Garantisektionen, med undtagelse af en vis procentdel, som medlemsstaterne bør beholde. (20) Betalingerne under Fællesskabets støtteordninger bør af de kompetente nationale myndigheder foretages fuldstændigt til modtagerne, jf. dog de i denne forordning omhandlede nedsættelser, og inden for bestemte tidsfrister. (21) Den fælles landbrugspolitiks støtteordninger omfatter direkte indkomststøtte særlig med henblik på at sikre landbrugerne en rimelig levestandard. Dette mål hænger nøje sammen med bevarelsen af landdistrikterne. For at undgå fejlfordeling af fællesskabsmidlerne bør der ikke foretages støtteudbetalinger til landbrugere, der kunstigt har skabt betingelser for sådanne betalinger. (22) De fælles støtteordninger må tilpasses udviklingen, om nødvendigt inden for korte frister. Modtagerne kan derfor ikke regne med, at støttebetingelserne forbliver uændrede, og bør være forberedt på en eventuel revision af ordningerne i lyset af markedsudviklingen. (23) Som følge af de betydelige budgetvirkninger, støtten i form af direkte betalinger har, og for bedre at vurdere fællesskabsordningernes effekt bør disse underkastes en egentlig evaluering. (24) En forøgelse af fællesskabslandbrugets konkurrenceevne og fremme af fødevarekvaliteten og miljønormer indebærer nødvendigvis en nedgang i de institutionelle priser for landbrugsvarer og en stigning i produktionsomkostningerne for landbrugsbedrifterne i Fællesskabet. For at nå disse mål og fremme et mere markedsorienteret og bæredygtigt landbrug er det nødvendigt at fuldføre overgangen fra produktionsstøtte til producentstøtte ved indførelse af et system med afkoblet indkomststøtte til hver bedrift. Mens afkoblingen ikke vil medføre nogen ændring af de beløb, der faktisk udbetales til landbrugerne, vil den gøre indkomststøtten betydeligt mere effektiv. Enkeltbetalingen til en bedrift bør derfor gøres betinget af krydsoverensstemmelse med kriterierne for miljø, fødevaresikkerhed, dyresundhed og dyrevelfærd og bevarelse af bedriften i god landbrugs- og miljømæssig stand. (25) Et sådant system bør samle en række eksisterende direkte betalinger, som en landbruger modtager under forskellige ordninger, i en enkeltbetaling, der fastlægges på grundlag af tidligere rettigheder inden for en referenceperiode og tilpasses under hensyntagen til den fuldstændige gennemførelse af foranstaltningerne indført i forbindelse med Agenda 2000 og ændringerne af støttebeløbene fastlagt ved denne forordning. (26) Da fordelene i form af administrativ forenkling vil blive større, hvis mange sektorer medtages, bør ordningen i første fase dække alle produkter, der indgår i ordningen for markafgrøder, samt bælgplanter, frø, oksekød og får. De reviderede betalinger for ris og hård hvede og betalingen i mælkesektoren, når reformen er fuldt gennemført, bør også medtages i ordningen. Desuden bør betalingerne for stivelseskartofler og tørret foder indgå i ordningen, mens de separate betalinger til forarbejdningsindustrien bør bevares. (27) Der bør fastsættes særlige foranstaltninger for hamp for at sikre, at ulovlige afgrøder ikke kan skjules mellem afgrøder, der er berettigede til enkeltbetalingen, og den fælles markedsordning for hamp dermed påvirkes ugunstigt. Der bør derfor kun ydes arealbetalinger for arealer tilsået med hampesorter, der frembyder visse garantier med hensyn til indhold af psykotrope stoffer. Henvisningerne til de særlige foranstaltninger omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1673/2000 af 27. juli 2000 om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion ( 8 ) bør tilpasses tilsvarende. (28) For at give landbrugerne frit valg med hensyn til, hvad der skal produceres på deres jord, herunder produkter, for hvilke støtten fortsat er koblet, og derigennem øge markedsorienteringen, bør enkeltbetalingen ikke være betinget af produktion af et specifikt produkt. For at undgå konkurrenceforvridning bør nogle produkter dog udelukkes fra produktion på støtteberettigede arealer. (29) Det beløb, landbrugeren er berettiget til under den nye ordning, bør fastlægges under henvisning til de beløb, han har modtaget i en referenceperiode. For at der kan tages hensyn til særlige situationer, bør der etableres en national reserve. Denne reserve bør også kunne anvendes til at lette nye landbrugeres deltagelse i ordningen. Enkeltbetalingen bør fastlægges på bedriftsniveau. (30) Det samlede beløb, en bedrift er berettiget til, bør opdeles i dele (betalingsrettigheder) og kædes sammen med et bestemt antal støtteberettigede hektar, som skal fastlægges, for at lette overdragelsen af præmierettigheder. For at undgå spekulative overdragelser, der fører til akkumulering af betalingsrettigheder uden et tilsvarende landbrugsgrundlag, bør det fastsættes, at der ved ydelse af støtten skal være en forbindelse mellem rettighederne og et bestemt antal støtteberettigede hektar, og at der skal være mulighed for at begrænse overdragelsen af rettigheder inden for en region. Der bør fastsættes særlige bestemmelser om støtte, der ikke direkte er knyttet til et areal, under hensyntagen til den særlige situation for fåre- og gedeavl. (31) For at sikre, at støtten og rettighederne som helhed kan holdes på et niveau, der ikke overstiger de nuværende budgetgrænser på fællesskabsplan eller nationalt plan og, hvis relevant, regionalt plan, bør der fastsættes nationale lofter, der beregnes som summen af alle midler, der i hver medlemsstat ydes til betaling af støtte under de relevante støtteordninger i referenceperioden og under hensyn til senere tilpasninger. Der bør anvendes proportionale nedsættelser, hvis loftet overskrides. (32) For at bevare udtagningens fordele med hensyn til begrænsning af udbuddet og samtidig styrke dens miljøfordele under det nye støttesystem, bør udtagningsbetingelserne for agerjord fastholdes. (33) For at opnå den fornødne smidighed til, at der kan tages hensyn til særlige situationer, bør medlemsstaterne have mulighed for at fastlægge en vis balance mellem individuelle betalingsrettigheder og regionale eller nationale gennemsnit og mellem eksisterende betalinger og enkeltbetalingen. Der bør være mulighed for en særlig undtagelse fra forbuddet mod at dyrke frugt og grøntsager, herunder spisekartofler, for at undgå, at produktionen afbrydes i forbindelse med regionalisering, og således at konkurrenceforvridning samtidig begrænses mest muligt. For at tage hensyn til en medlemsstats særlige landbrugsmæssige forhold er det endvidere hensigtsmæssigt at fastsætte, at en medlemsstat kan anmode om en overgangsordning til gennemførelse af enkeltbetalingsordningen, samtidig med at de budgetlofter, der er fastsat for enkeltbetalingsordningen, fortsat overholdes. I tilfælde af alvorlig konkurrencefordrejning i overgangsperioden og for at sikre overholdelse af Fællesskabets internationale forpligtelser er det hensigtsmæssigt, at Kommissionen kan træffe de nødvendige foranstaltninger til at imødegå sådanne situationer. (34) I tilfælde af frivillig gennemførelse eller gennemførelse i en overgangsperiode er det af hensyn til landbrugernes berettigede forventninger hensigtsmæssigt at fastsætte en dato, inden hvilken medlemsstaterne skal træffe afgørelse om anvendelse af enkeltbetalingsordningen. For at sikre fortsættelsen af de nuværende ordninger bør der endvidere fastsættes nogle betingelser for ret til støtte, idet Kommissionen får beføjelse til at fastsætte gennemførelsesbestemmelserne. (35) For at produktionen af hård hvede kan bevare sin betydning i de traditionelle produktionsområder er det samtidig med en styrkelse af støtten til hård hvede, der opfylder visse minimumskvalitetskrav, hensigtsmæssigt i en overgangsperiode at nedsætte det nuværende særlige supplement for hård hvede i traditionelle områder og at afskaffe den særlige støtte i etablerede områder. Kun produktion af hård hvede, der er egnet til fremstilling af semulje- og pastaprodukter, bør være berettiget til denne støtte. (36) For at styrke de proteinrige afgrøders betydning og give et incitament til forøgelse af produktionen heraf bør der ydes en supplerende betaling til landbrugere, som producerer disse afgrøder. For at sikre en korrekt anvendelse af den nye ordning bør der fastlægges betingelser for støtteberettigelse. Der bør fastsættes et maksimalt garantiareal og anvendes proportionale nedsættelser, hvis dette overskrides. (37) For at produktionen af ris kan bevare sin betydning i de traditionelle produktionsområder bør der ydes en supplerende betaling til risproducenter. For at sikre en korrekt anvendelse af den nye ordning bør der fastlægges betingelser for støtteberettigelse. Der bør fastsættes nationale basisarealer og anvendes nedsættelser, hvis disse overskrides. (38) Der bør indføres nye støtteordninger for nødder for at undgå, at nøddeproduktionen eventuelt ophører i de traditionelle områder, med de deraf følgende negative virkninger for miljøet og landdistrikterne, herunder sociale og økonomiske virkninger. For at sikre en korrekt anvendelse af de nye ordninger bør der fastlægges betingelser for støtteberettigelse, herunder en minimumstæthed for træer og en minimumsstørrelse for arealet. For at imødekomme særlige behov bør medlemsstaterne kunne yde en tillægsstøtte. (39) For at undgå budgetoverskridelser bør der fastsættes et maksimalt garantiareal og anvendes proportionale nedsættelser, hvis dette overskrides, dog kun i de medlemsstater, der overskrider deres areal. For at sikre en afbalanceret anvendelse i hele Fællesskabet bør dette areal fordeles i forhold til medlemsstaternes nøddeproduktionsarealer. Medlemsstaterne bør være ansvarlige for fordelingen af arealerne på deres område. Arealer omfattet af forbedringsplaner bør ikke være berettigede til støtte under den nye ordning, før planen er udløbet. (40) For at udnytte de gode resultater af forbedringsplanerne ved udbudsgruppering kan medlemsstaterne gøre berettigelsen til fællesskabsstøtte og national støtte betinget af medlemskab af producentorganisationer. For at undgå afbrydelser må der sikres en gnidningsløs overgang til den nye ordning. (41) Der ydes i øjeblikket støtte til energiafgrøder i kraft af muligheden for at dyrke industriafgrøder på udtagne arealer. Energiafgrøder tegner sig for den største nonfoodproduktion på udtagne arealer. Der bør indføres en særlig støtte til energiafgrøder med det formål at øge kuldioxidsubstitutionen. Der bør fastsættes et maksimalt garantiareal og anvendes proportionale nedsættelser, hvis dette overskrides. Ordningerne bør revideres efter en bestemt periode under hensyntagen til gennemførelsen af Fællesskabets biobrændselsinitiativ. (42) For at bevare stivelsesproduktionen i de traditionelle produktionsområder og anerkende kartoffelproduktionens rolle i den agronomiske cyklus bør der ydes en supplerende betaling til producenter af stivelseskartofler. For så vidt som systemet for betalinger til producenter af stivelseskartofler delvis skal medtages i enkeltbetalingsordningen bør Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 af 27. juli 1994 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse ( 9 ) også ændres. (43) Medtagelsen af markafgrøder samt oksekød og får udvider enkeltbetalingsordningen til at omfatte præmier, som udbetales i regionerne i den yderste periferi og øerne i Det Ægæiske Hav, for at opnå en yderligere forenkling og undgå opretholdelse af en retlig og administrativ ramme for et begrænset antal landbrugere i disse områder. For at bevare den rolle, som visse produktionsformer spiller i disse regioner af Fællesskabet, er det dog hensigtsmæssigt at fastsætte, at medlemsstaterne kan beslutte, at de ikke behøver at medtage disse betalinger i enkeltbetalingsordningen. Den samme mulighed bør gælde for de supplerende betalinger i visse regioner i Sverige og Finland samt for frøstøtte. I disse tilfælde kræver videreførelsen af de nuværende ordninger, at der fastsættes visse betingelser for ret til støtte, idet Kommissionen får beføjelse til at fastsætte gennemførelsesbestemmelserne. (44) For at lette overgangen mellem de nuværende ordninger for betalinger for markafgrøder og husdyrpræmier og den nye enkeltbetalingsordning er det hensigtsmæssigt at fastsætte visse tilpasninger af de nuværende direkte betalinger i disse sektorer. (45) Landbruget på Azorerne er stærkt afhængigt af mælkeproduktion. Det er derfor tilrådeligt at videreføre og udvide foranstaltningerne i artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 1453/2001 af 28. juni 2001 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for Azorerne og Madeira ( 10 ) og i en periode på i alt seks produktionsår fra 1999/2000 at fastsætte en undtagelse fra visse bestemmelser i den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter vedrørende begrænsning af produktionen for at tage hensyn til udviklingen af og vilkårene for den lokale produktion. Denne foranstaltning skulle i anvendelsesperioden gøre det muligt at fortsætte omstruktureringen af sektoren på Azorerne uden at forstyrre markedet for mejeriprodukter, og uden at afgiftsordningen i Portugal og EF derved påvirkes i betydelig grad. (46) Anvendelsen enkeltbetalingsordningen vil rent faktisk indebære, at programmet for omstilling fra markafgrøder til ekstensiv husdyrproduktion på jorder i Portugal, jf. forordning (EF) nr. 1017/94 ( 11 ), bliver overflødigt. Forordning (EF) nr. 1017/94 bør derfor ophæves ved ikrafttrædelsen af enkeltbetalingsordningen. (47) Som følge af ovennævnte ændringer og nye bestemmelser bør Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92, (EF) nr. 1577/96 af 30. juli 1996 om indførelse af en særlig støtte for visse bælgplanter ( 12 ) og (EF) nr. 1251/1999 af 17. maj 1999 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder ( 13 ) ophæves. Forordning (EF) nr. 1259/1999 bør også ophæves, dog med undtagelse af nogle bestemmelser, der fastsætter særlige midlertidige og frivillige ordninger. (48) De særlige bestemmelser vedrørende direkte betalinger i Rådets forordning (EØF) nr. 2358/71 af 26. oktober 1971 om den fælles markedsordning for frø ( 14 ), nr. 2019/93 af 19. juli 1993 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav ( 15 ), (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød ( 16 ), (EF) nr. 1452/2001 af 28. juni 2001 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for de franske oversøiske departementer ( 17 ), (EF) nr. 1454/2001 af 28. juni 2001 om særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for De Kanariske Øer ( 18 ) og (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød ( 19 ) har i realiteten mistet deres substans og bør derfor udgå. (49) På tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden består Fællesskabet af femten medlemsstater. Da de nye medlemsstater i henhold til tiltrædelsestraktaten af 2003 tiltræder den 1. maj 2004, bør forordningen inden denne dato tilpasses efter procedurerne i nævnte tiltrædelsestraktat, således at den kan finde anvendelse på de nye medlemsstater. (50) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 20 ) — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







AFSNIT I

ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Anvendelsesområde

Denne forordning fastsætter:

— ►C1 fælles regler for direkte betalinger ◄ under de af den fælles landbrugspolitiks indkomststøtteordninger, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget ►C1 (EUGFL), Garantisektionen, opført i bilag 1, undtagen støtteordningerne i forordning (EF) nr. 1257/1999 ◄

— en indkomststøtte til landbrugerne (i det følgende benævnt »enkeltbetalingsordningen«)

▼M2

— støtteordninger for landbrugere, som producerer humle.

▼B

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a) »landbruger« en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer — uanset hvilken retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret — hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets område som omhandlet i traktatens artikel 299, og som udøver en landbrugsaktivitet

b) »bedrift« alle de produktionsenheder, som landbrugeren driver, og som befinder sig på en og samme medlemsstats område

c) »landbrugsaktivitet« produktion, avl eller dyrkning af landbrugsprodukter, herunder høst, malkning, opdræt af husdyr og hold af husdyr til landbrugsformål, eller bevarelse af jorden i god landbrugs- og miljømæssig stand som fastlagt i henhold til artikel 5

d) »direkte betaling« en betaling ydet direkte til landbrugerne under en af de i bilag I anførte indkomststøtteordninger

e) »betalinger i et givet kalenderår« eller »betalinger i referenceperioden« betalinger, der er eller vil blive ydet for det eller de pågældende år, herunder alle betalinger for andre perioder, der begynder i det eller de pågældende kalenderår

f) »landbrugsprodukter« de produkter som er anført på listen i bilag I til traktaten, herunder bomuld, men med undtagelse af fiskevarer.







AFSNIT II

ALMINDELIGE BESTEMMELSER







KAPITEL 1

KRYDSOVERENSSTEMMELSE

Artikel 3

Hovedkrav

1. Den landbruger, der modtager direkte betalinger, skal overholde de lovgivningsbestemte forvaltningskrav, der er omhandlet i bilag III, efter den tidsplan, der er fastsat i dette bilag, og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand som fastlagt i henhold til artikel 5.

2. Den kompetente nationale myndighed sørger for, at landbrugeren får en liste over de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og de betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand, der skal overholdes.

Artikel 4

Lovgivningsbestemte forvaltningskrav

1. De i bilag III omhandlede lovgivningsbestemte forvaltningskrav fastlægges ved fællesskabslovgivning på følgende områder:

— folkesundhed, dyresundhed og plantesundhed

— miljø

— dyrevelfærd.

2. I forbindelse med denne forordning anvendes de i bilag III anførte retsakter med de til enhver tid vedtagne ændringer deraf og for så vidt angår direktiver, således som de er gennemført i medlemsstaterne.

Artikel 5

Betingelser for god landbrugs- og miljømæssig stand

1. Medlemsstaterne sikrer, at alle landbrugsarealer, især arealer, der ikke længere anvendes til produktionsformål, bevares i god landbrugs- og miljømæssig stand. Medlemsstaterne fastlægger på nationalt eller regionalt plan minimumskrav for god landbrugs- og miljømæssig stand på grundlag af de rammer, der er opstillet i bilag IV, idet der tages hensyn til de pågældende områders særlige karakteristika, herunder jordbunds- og klimaforhold, eksisterende landbrugssystemer, arealanvendelse, vekseldrift, landbrugspraksis og landbrugsstrukturer. Dette berører ikke de standarder for god landbrugspraksis, der anvendes i forbindelse med Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999, og foranstaltninger vedrørende miljøvenligt landbrug, der anvendes over referenceniveauet for god landbrugspraksis.

2. Medlemsstaterne sikrer, at arealer, der var permanente græsarealer på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2003, forbliver permanente græsarealer. ►M1 De nye medlemsstater sikrer, at arealer, der den 1. maj 2004 var permanente græsarealer, forbliver permanente græsarealer. ◄

En medlemsstat kan imidlertid under behørigt begrundede omstændigheder fravige første afsnit, hvis den træffer forholdsregler til at hindre en betydelig nedgang i de samlede permanente græsarealer.

Første afsnit gælder ikke for permanente græsarealer, der skal tilplantes med skov, hvis skovrejsningen er forenelig med miljøet, og med udelukkelse af beplantning med juletræer og hurtigtvoksende arter i kort omdrift.

Artikel 6

Betalingsnedsættelse eller -udelukkelse

1. Såfremt de lovgivningsbestemte forvaltningskrav eller betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand ikke overholdes som følge af en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives den enkelte landbruger, nedsættes eller annulleres de samlede direkte betalinger, der skal ydes i det kalenderår, hvor den manglende overholdelse finder sted, efter anvendelse af artikel 10 og 11, i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne fastsat i henhold til artikel 7.

2. Den i stk. 1 omhandlede nedsættelse eller udelukkelse anvendes kun, hvis den manglende overholdelse vedrører:

a) en landbrugsaktivitet, eller

b) et landbrugsareal tilhørende bedriften, herunder parceller omfattet af udtagning.

Artikel 7

Gennemførelsesbestemmelser for nedsættelse eller udelukkelse

1. Gennemførelsesbestemmelserne for de i artikel 6 omhandlede nedsættelser og udelukkelser fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2. Der tages i den forbindelse hensyn til, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er, og til kriterierne i stk. 2, 3 og 4 i nærværende artikel.

2. I tilfælde af uagtsomhed kan nedsættelsesprocenten ikke overstige 5 % og for gentagen manglende overholdelse 15 %.

3. I tilfælde af forsætlig manglende overholdelse kan nedsættelsesprocenten i princippet ikke være mindre end 20 %, og den kan gå helt op til fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteordninger og gælde i et eller flere kalenderår.

4. I et enkelt kalenderår kan de samlede nedsættelser og udelukkelser dog ikke overstige det samlede beløb omhandlet i artikel 6, stk. 1.

Artikel 8

Revision

Kommissionen forelægger senest den 31. december 2007 en rapport om anvendelsen af krydsoverensstemmelsesordningen, om nødvendigt ledsaget af passende forslag især henblik på bl.a. at ændre listen over lovgivningsbestemte forvaltningskrav i bilag III.

Artikel 9

Beløb fremkommet som følge af krydsoverensstemmelse

Det beløb, der fremkommer som følge af anvendelsen af dette kapitel, krediteres EUGFL, Garantisektionen. Medlemsstaterne kan tilbageholde 25 % af disse beløb.







KAPITEL 2

GRADUERING OG FINANSIEL DISCIPLIN

Artikel 10

Graduering

1. Alle direkte betalinger, der i et givet kalenderår skal foretages til en landbruger i en given medlemsstat, nedsættes for hvert år indtil 2012 med følgende procenter:

— 3 % i 2005

— 4 % i 2006

— 5 % i 2007

— 5 % i 2008

— 5 % i 2009

— 5 % i 2010

— 5 % i 2011

— 5 % i 2012.

2. De beløb, der følger af anvendelsen af de i stk. 1 fastsatte nedsættelser efter fradrag af de samlede beløb omhandlet i bilag II, stilles til rådighed som yderligere fællesskabsstøtte til foranstaltninger inden for programmeringen af landdistriktsudviklingen finansieret under EUGFL, Garantisektionen, i henhold til forordning (EF) nr. 1257/1999.

3. Et beløb svarende til et procentpoint tildeles den medlemsstat, hvor de tilsvarende beløb er fremkommet. De resterende beløb fordeles mellem de pågældende medlemsstater efter proceduren i artikel 144, stk. 2, på grundlag af følgende kriterier:

— landbrugsareal

— landbrugsbeskæftigelse

— bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger i købekraft.

En medlemsstat skal dog modtage mindst 80 % af de samlede beløb, som gradueringen har medført i denne medlemsstat.

4. Hvis produktionen af rug i en medlemsstat gennemsnitligt udgjorde over 5 % af dens samlede kornproduktion i perioden 2000-2002, og dens andel af Fællesskabets samlede rugproduktion udgjorde over 50 % i samme periode, skal mindst 90 % af de beløb, som gradueringen har medført i den pågældende medlemsstat, uanset andet afsnit i stk. 3, omfordeles til denne medlemsstat i perioden til og med 2013.

Uden af det berører den mulighed, som er fastsat i artikel 69, skal mindst 10 % af det beløb, der er tildelt den pågældende medlemsstat, i sådanne tilfælde være til rådighed for foranstaltninger som omhandlet i stk. 2 i rugproducerende regioner.

I dette stykke forstås ved »korn« korn som omhandlet i bilag IX.

5. Stk. 1 finder ikke anvendelse på direkte betalinger, som ydes til landbrugere i de franske oversøiske departementer, på Azorerne og Madeira, på De Kanariske Øer og på øerne i Det Ægæiske Hav.

Artikel 11

Finansiel disciplin

1. For at sikre, at de beløb til finansiering af den fælles landbrugspolitik, som på nuværende tidspunkt henhører under udgiftsområde 1a (markedsforanstaltninger og direkte støtte), ligger under de årlige lofter i afgørelsen truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet den 18. november 2002, vedrørende konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Bruxelles den 24.-25. oktober 2002, skal der fra 2007-budgettet fastsættes en tilpasning af de direkte betalinger, når prognoserne viser, at de beløb, der er afsat under udgiftsområde 1a, med en margen på 300 mio. EUR under de afsatte beløb og inden anvendelsen af den graduering, der er omhandlet i artikel 10, stk. 2, vil blive overskredet i et givet budgetår. Dette foregriber ikke de finansielle overslag for 2007-2013.

2. Efter et forslag fra Kommissionen, som senest forelægges den 31. marts i det kalenderår, for hvilke de i stk. 1 omhandlede tilpasninger finder anvendelse, fastsætter Rådet disse tilpasninger senest den 30. juni i samme kalenderår.

Artikel 12

Tillægsstøtte

1. Der ydes en tillægsstøtte til de landbrugere, der modtager direkte betalinger i henhold til denne forordning.

Tillægsstøtten skal svare til det beløb, der fremkommer ved anvendelse af nedsættelsesprocenterne for det pågældende kalenderår i henhold til artikel 10 på de første 5 000 EUR eller mindre i direkte betalinger.

2. De samlede tillægsstøttebeløb, der kan ydes i en medlemsstat i et kalenderår, kan ikke overstige de i bilag II anførte lofter. Medlemsstaterne foretager om nødvendigt en lineær procenttilpasning af tillægsstøtten for at sikre overholdelse af lofterne i bilag II.

3. De i artikel 10 omhandlede nedsættelser anvendes ikke for tillægsstøtten.

4. Fra 2007-budgettet skal Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2, tage lofterne i bilag II op til revision for at tage hensyn til strukturændringer på bedrifterne.

▼M1

5. For de nye medlemsstater fastsættes de i stk. 2 nævnte lofter af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

Artikel 12a

Anvendelse over for de nye medlemsstater

1. Artikel 10 og 12 gælder for de nye medlemsstater først fra begyndelsen af det kalenderår, for hvilket niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater mindst svarer til niveauet for disse betalinger i Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004.

2. Ved anvendelsen af planen for stigninger i artikel 143a på samtlige direkte betalinger i de nye medlemsstater gælder artikel 11 for de nye medlemsstater først fra begyndelsen af det kalenderår, for hvilket niveauet for de direkte betalinger i de nye medlemsstater mindst svarer til niveauet for disse betalinger i Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004.

▼B







KAPITEL 3

BEDRIFTSRÅDGIVNINGSSYSTEM

Artikel 13

Bedriftsrådgivningssystem

1. Inden den 1. januar 2007 opretter medlemsstaterne et system for rådgivning af landbrugerne om areal- og bedriftsforvaltning (i det følgende benævnt »bedriftsrådgivningssystem«), der iværksættes af en eller flere udpegede myndigheder eller af private organer.

2. Rådgivningsarbejdet skal mindst omfatte de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand omhandlet i kapitel 1.

Artikel 14

Betingelser

1. Landbrugere kan deltage i bedriftsrådgivningssystemet på frivillig basis.

2. Medlemsstaterne prioriterer landbrugere, der modtager mere end 15 000 EUR i direkte betalinger pr. år.

Artikel 15

De godkendte private organers og udpegede myndigheders forpligtelser

Uden at det berører den nationale lovgivning om aktindsigt, sikrer medlemsstaterne, at private organer og udpegede myndigheder som omhandlet i artikel 13 ikke videregiver personlige eller individuelle oplysninger og data, de bliver bekendt med under deres rådgivningsarbejde, til andre end den landbruger, der driver den pågældende bedrift, medmindre det drejer sig om uregelmæssigheder eller overtrædelser, de konstaterer under deres arbejde, og som efter fællesskabslovgivningen eller den nationale lovgivning er omfattet af en forpligtelse til at underrette en offentlig myndighed, særlig i tilfælde af strafferetlige overtrædelser.

Artikel 16

Revision

Kommissionen forelægger senest den 31. december 2010 en rapport om anvendelsen af bedriftsrådgivningssystemet, om nødvendigt ledsaget af passende forslag med henblik på at gøre det obligatorisk.







KAPITEL 4

INTEGRERET FORVALTNINGS- OG KONTROLSYSTEM

Artikel 17

Anvendelsesområde

Hver medlemsstat opretter et integreret forvaltnings- og kontrolsystem, i det følgende benævnt »det integrerede system«.

Det integrerede system anvendes for de støtteordninger, der er omhandlet i afsnit III og IV i denne forordning og artikel 2a i forordning (EF) nr. 1259/1999.

Det anvendes også i det fornødne omfang for forvaltningen og kontrollen af de regler, der er fastsat i kapitel 1, 2 og 3.

Artikel 18

Det integrerede systems elementer

1. Det integrerede system omfatter følgende elementer:

a) en elektronisk database

b) et system til identificering af landbrugsparceller

c) et system til identificering og registrering af betalingsrettigheder som omhandlet i artikel 21

d) støtteansøgninger

e) et integreret kontrolsystem

f) et enkeltsystem til registrering af identiteten af hver landbruger, der indgiver en støtteansøgning.

2. Ved anvendelse af artikel 67, 68, 69, 70 og 71 skal det integrerede system omfatte et system til identifikation og registrering af dyr, som er oprettet i overensstemmelse med direktiv 92/102/EØF ( 21 ) og forordning (EF) nr. 1760/2000 ( 22 ).

Artikel 19

Elektronisk database

1. I den elektroniske database registreres for hver landbrugsbedrift oplysningerne fra støtteansøgningerne.

Databasen skal bl.a. muliggøre, at der straks hos medlemsstatens kompetente myndighed kan foretages direkte søgning på oplysningerne for kalender- og/eller produktionsårene fra 2000.

2. Medlemsstaterne kan oprette decentrale databaser, forudsat at baserne og de administrative procedurer for registrering af og adgang til dataene udformes ensartet i hele medlemsstaten og er indbyrdes kompatible, så der kan foretages krydskontrol.

Artikel 20

System til identificering af landbrugsparceller

Systemet til identificering af landbrugsparceller oprettes på grundlag af kort eller matrikeldokumenter eller andre kartografiske referencer. Der anvendes elektroniske geografiske informationssystemteknikker, herunder fortrinsvis luft- eller rumortobilleder, med en ensartet standard, der sikrer en nøjagtighed, som mindst svarer til kartografi i skalaen 1:10 000.

Artikel 21

System til identificering og registrering af betalingsrettigheder

1. Systemet til identificering og registrering af betalingsrettigheder oprettes således, at efterprøvning af rettigheder og krydskontrol med støtteansøgningerne og systemet til identificering af landbrugsparceller er mulig.

2. Systemet skal muliggøre, at der straks hos medlemsstatens kompetente myndighed kan foretages direkte søgning på oplysningerne for mindst de seneste tre på hinanden følgende kalenderår og/eller produktionsår.

Artikel 22

Støtteansøgninger

1. For de direkte betalinger omfattet af det integrerede system indgiver landbrugeren hvert år en ansøgning, der skal indeholde følgende oplysninger, for så vidt som de er relevante:

— alle bedriftens landbrugsparceller

— betalingsrettighedernes antal og beløb

— andre oplysninger fastsat i denne forordning eller af den pågældende medlemsstat.

2. Medlemsstaten kan beslutte, at støtteansøgningen kun skal omfatte de ændringer, der er indtrådt siden indgivelsen af støtteansøgningen for det foregående år. Medlemsstaten udsender fortrykte skemaer baseret på arealerne fastlagt det foregående år og leverer grafisk materiale, der angiver de pågældende arealers beliggenhed.

3. Medlemsstaten kan beslutte, at der indgives en enkelt støtteansøgning for alle eller flere af de støtteordninger, der er anført i bilag I, eller andre støtteordninger.

Artikel 23

Efterprøvning af støtteberettigelsesbetingelser

1. Medlemsstaterne foretager en administrativ kontrol af støtteansøgningerne, herunder en efterprøvning af det støtteberettigede areal og de tilsvarende betalingsrettigheder.

2. Den administrative kontrol suppleres med et system for kontrol på stedet for at efterprøve støtteberettigelsen. Til dette formål opstiller medlemsstaterne en stikprøveplan for landbrugsbedrifterne.

Medlemsstaterne kan anvende telemålingsteknikker til udførelse af kontrollen på stedet af landbrugsparcellerne.

3. Medlemsstaterne udpeger en myndighed, der er ansvarlig for at koordinere kontrollen i henhold til dette kapitel.

Såfremt medlemsstaterne delegerer dele af det arbejde, der skal udføres i medfør af dette kapitel, til specialiserede organer eller virksomheder, skal den udpegede myndighed fortsat styre arbejdet og bære ansvaret for det.

Artikel 24

Nedsættelser og udelukkelser

1. Såfremt det konstateres, at landbrugeren ikke opfylder betingelserne for at være berettiget til støtten som omhandlet i denne forordning eller artikel 2a i forordning (EF) nr. 1259/1999, anvendes der helt eller delvis nedsættelser eller udelukkelser, som fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, i nærværende forordning, for den betaling, der er ydet eller skal ydes, og for hvilken støtteberettigelsesbetingelserne ikke er opfyldt, hvilket i øvrigt ikke berører nedsættelserne og udelukkelserne omhandlet i denne forordnings artikel 6.

2. Nedsættelsesprocenten gradueres efter, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er, og kan gå helt op til fuldstændig udelukkelse fra en eller flere støtteordninger i et eller flere kalenderår.

Artikel 25

Kontrol af krydsoverensstemmelse

1. Medlemsstaterne foretager kontrol på stedet for at efterprøve, om landbrugeren overholder forpligtelserne omhandlet i kapitel 1.

2. Medlemsstaterne kan anvende deres eksisterende forvaltnings- og kontrolsystemer til at sikre overholdelsen af de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand omhandlet i kapitel 1.

Disse systemer, herunder særlig systemet til identificering og registrering af dyr oprettet i overensstemmelse med direktiv 92/102/EØF og forordning (EF) nr. 1760/2000, skal være forenelige, jf. artikel 26 i nærværende forordning, med det integrerede system.

Artikel 26

Forenelighed

Med henblik på anvendelsen af de i bilag V anførte støtteordninger sikrer medlemsstaterne, at de herfor gældende forvaltnings- og kontrolprocedurer er forenelige med det integrerede system på følgende punkter:

a) den elektroniske database

b) systemerne til identificering af landbrugsparceller

c) administrativ kontrol.

Disse systemer skal følgelig være indrettet til uden problemer eller konflikter at tillade, at de fungerer sammen, eller at der udveksles data mellem dem.

Med henblik på anvendelsen af andre fællesskabs- eller nationale støtteordninger end de i bilag V anførte kan medlemsstaterne i deres forvaltnings- og kontrolprocedurer indbygge en eller flere af det integrerede systems komponenter.

Artikel 27

Information og kontrol

1. Kommissionen holdes regelmæssigt informeret om anvendelsen af det integrerede system.

Den tilrettelægger udvekslinger af synspunkter med medlemsstaterne herom.

2. Efter rettidig underretning af de pågældende kompetente myndigheder kan dertil bemyndigede repræsentanter udpeget af Kommissionen:

— foretage enhver undersøgelse eller kontrol af de foranstaltninger, der er truffet til oprettelse og implementering af det integrerede system

— foretage kontrol hos de i artikel 23, stk. 3, omhandlede specialiserede organer og virksomheder.

Repræsentanter for den pågældende medlemsstat kan deltage i disse kontrolforanstaltninger. Ovennævnte kontrolbeføjelser berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, hvorefter visse handlinger kun kan udføres af embedsmænd, der er særligt udpeget efter den nationale lovgivning. De af Kommissionen udpegede bemyndigede repræsentanter deltager navnlig ikke i besøg i hjemmet hos eller officielle forhør af mistænkte efter medlemsstatens nationale lovgivning. De har dog adgang til de således opnåede oplysninger.

3. Uden at dette i øvrigt indskrænker medlemsstaternes ansvar for det integrerede systems iværksættelse og anvendelse, kan Kommissionen henvende sig til personer eller organer, der er specialiserede på området, for at fremme oprettelsen, overvågningen og udnyttelsen af det integrerede system, især for at yde teknisk rådgivning til de kompetente myndigheder i medlemsstaterne på disse myndigheders anmodning.







KAPITEL 5

ANDRE ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 28

Betaling

1. Hvor intet andet er bestemt i denne forordning, foretages betalingerne under de i bilag I anførte støtteordninger med det fulde beløb til modtagerne.

2. Betalingerne foretages én gang årligt i perioden fra 1. december til 30. juni i det følgende kalenderår.

Imidlertid skal den i artikel 12 omhandlede tillægsstøtte udbetales inden den 30. september i det kalenderår, der følger efter det pågældende kalenderår.

3. Uanset stk. 2 og efter proceduren i artikel 144, stk. 2, kan Kommissionen

a) forlænge udbetalingsperioden for de betalinger, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer ( 23 )

b) muliggøre udbetaling af forskud

c) bemyndige medlemsstaterne til afhængigt af budgetsituationen inden den 1. december at udbetale forskud i regioner, hvor landbrugerne på grund af usædvanlige forhold har alvorlige økonomiske vanskeligheder, — på indtil 50 % af betalingerne — eller — på indtil 80 % af betalingerne, hvis udbetaling af forskud allerede er muliggjort.

Artikel 29

Betalingsbegrænsning

Uden at det berører eventuelle særlige bestemmelser i de enkelte støtteordninger, foretages der ingen betaling til modtagere, om hvem det konstateres, at de kunstigt har skabt betingelser for modtagelse af sådanne betalinger for at få en fordel i strid med den pågældende støtteordnings mål.

Artikel 30

Revision

Støtteordningerne anført i bilag I anvendes under hensyntagen til den revision, der til enhver tid kan foretages på baggrund af markedsudviklingen og budgetsituationen.

Artikel 31

Evaluering

For at måle deres effektivitet underkastes betalingerne under de i bilag I anførte støtteordninger en evaluering med henblik på vurdering af deres effekt i forhold til målene og analyse af deres virkninger for de relevante markeder.

Artikel 32

Interventioner under forordning (EF) nr. 1258/1999

De i bilag I anførte støtteordninger betragtes som en intervention som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra b), og artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1258/1999.







AFSNIT III

ENKELTBETALINGSORDNING







KAPITEL 1

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 33

Støtteberettigelse

1. Landbrugerne har adgang til enkeltbetalingsordningen, hvis de

a) har opnået en betaling i den i artikel 38 omhandlede referenceperiode under mindst én af de i bilag VI anførte støtteordninger, eller

b) har fået overdraget hele eller en del af bedriften ved arv eller forskud på arv fra en landbruger, der opfyldte betingelserne i litra a), eller

c) har opnået en betalingsrettighed fra den nationale reserve eller ved overdragelse.

2. Hvis en landbruger, der har opnået en direkte betaling i referenceperioden, ændrer sin retlige status eller benævnelse inden for denne periode eller senest den 31. december i året forud for det år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, skal han have adgang til enkeltbetalingsordningen på samme vilkår som den landbruger, der oprindelig drev bedriften.

3. Hvis der sker bedriftssammenlægninger inden for referenceperioden eller senest den 31. december i året forud for det år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, skal den landbruger, der driver den nye bedrift, have adgang til enkeltbetalingsordningen på samme vilkår som de landbrugere, der drev de oprindelige bedrifter.

Hvis der sker opdelinger af bedrifter inden for referenceperioden eller senest den 31. december i året forud for det år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, skal de landbrugere, der driver bedrifterne, have pro rata adgang til enkeltbetalingsordningen på samme vilkår som den landbruger, der drev den oprindelige bedrift.

Artikel 34

Ansøgning

1. I det første år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, sender medlemsstatens kompetente myndighed de i artikel 33, stk. 1, litra a), omhandlede landbrugere et ansøgningsskema med angivelse af:

a) det i kapitel 2 omhandlede beløb (i det følgende benævnt »referencebeløbet«)

b) det i artikel 43 omhandlede antal hektar

c) antallet og værdien af betalingsrettigheder pr. hektar som defineret i kapitel 3.

2. Landbrugerne ansøger om at blive omfattet af enkeltbetalingsordningen inden en dato, som fastsættes af medlemsstaterne, dog senest den 15. maj.

Kommissionen kan dog efter fremgangsmåden i artikel 144, stk. 2, tillade, at datoen den 15. maj udsættes i visse områder, hvor ekstraordinære klimaforhold bevirker, at de normale datoer ikke kan anvendes.

3. Med undtagelse af force majeure og usædvanlige omstændigheder i henhold til artikel 40, stk. 4, tildeles de landbrugere, der er omhandlet i artikel 33, stk. 1, litra a) og b), og andre landbrugere, som opnår betalingsrettigheder fra den nationale reserve, ikke nogen rettigheder, hvis de ikke ansøger om at blive omfattet af enkeltbetalingsordningen senest den 15. maj i det første år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes.

De beløb, der svarer til ikke-tildelte rettigheder, overgår til den i artikel 42 omhandlede nationale reserve og kan omfordeles fra en dato, der fastsættes af medlemsstaten, dog senest den 15. august i det første år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes.

Artikel 35

Dobbeltkrav

Det areal svarende til antallet af støtteberettigede hektar, jf. definitionen i artikel 44, stk. 2, som der indgives en enkeltbetalingsansøgning for, kan være omfattet af en ansøgning om enhver anden direkte betaling samt om enhver anden form for støtte, der ikke er omfattet af denne forordning, medmindre der træffes anden afgørelse.

Artikel 36

Betaling

1. Støtten under enkeltbetalingsordningen udbetales for betalingsrettigheder som defineret i kapitel 3 med et tilsvarende antal støtteberettigede hektar som defineret i artikel 44, stk. 2.

2. Medlemsstaterne kan beslutte at kombinere betalingerne under enkeltbetalingsordningen med betalinger under andre støtteordninger.







KAPITEL 2

FASTLÆGGELSE AF BELØBET

Artikel 37

Beregning af referencebeløbet

1. Referencebeløbet er et treårigt gennemsnit af det samlede beløb af de betalinger, landbrugeren har modtaget under de i bilag VI anførte støtteordninger, beregnet og tilpasset ifølge bilag VII, i hvert kalenderår i den i artikel 38 omhandlede referenceperiode.

2. Hvis en landbruger har indledt en landbrugsaktivitet inden for referenceperioden, baseres gennemsnittet, uanset stk. 1, på de betalinger, han modtog i det eller de kalenderår, i hvilke han udøvede landbrugsaktiviteten.

Artikel 38

Referenceperiode

Referenceperioden omfatter kalenderårene 2000, 2001 og 2002.

Artikel 39

Anvendelse af graduering og krydsoverensstemmelse som omhandlet i forordning (EF) nr. 1259/1999

Ved anvendelse af artikel 3 og 4 i forordning (EF) nr. 1259/1999 i referenceperioden er de i bilag VII omhandlede beløb dem, der ville være blevet ydet inden anvendelsen af nævnte artikler.

Artikel 40

Nødsituationer

1. Uanset artikel 37 har en landbruger, hvis produktion i referenceperioden har været ugunstigt ramt af force majeure-forhold eller usædvanlige omstændigheder, der er indtrådt før eller i referenceperioden, ret til at anmode om, at referencebeløbet beregnes på basis af det eller de kalenderår i referenceperioden, hvor force majeure-forholdene eller de usædvanlige omstændigheder ikke gjorde sig gældende.

2. Hvis force majeure-forholdene eller usædvanlige omstændigheder har gjort sig gældende i hele referenceperioden, beregner medlemsstaten referencebeløbet på grundlag af perioden 1997-1999. Stk. 1 finder i så fald tilsvarende anvendelse.

3. Tilfælde af force majeure-forhold eller usædvanlige omstændigheder, med tilfredsstillende relevante beviser for den kompetente myndighed, indberettes skriftligt af den pågældende landbruger til myndigheden inden for den frist, som hver enkelt medlemsstat fastsætter.

4. Den kompetente myndighed anerkender force majeure-forhold eller usædvanlige omstændigheder i f.eks. følgende tilfælde:

a) landbrugeren afgår ved døden

b) landbrugerens langvarige uarbejdsdygtighed

c) der indtræffer en alvorlig naturkatastrofe, der i væsentlig grad berører bedriftens landbrugsareal

d) ødelæggelse af stalde på bedriften ved ulykkestilfælde

e) en epizooti berører hele landbrugerens besætning eller del af denne.

▼M2

5. Stk. 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse på humleproducenter, der i samme periode var omfattet af rydningsforpligtelser, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1098/98 ( 24 )

Hvis de foranstaltninger, der er nævnt i første afsnit, både omfattede referenceperioden og den periode, der er nævnt i stk. 2, fastsætter medlemsstaterne efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres lige behandling af landbrugerne og undgås markeds- og konkurrenceforvridning, et referencebeløb i overensstemmelse med de nærmere regler, der fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

▼B

Artikel 41

Loft

1. Summen af referencebeløbene må for hver medlemsstat ikke overstige det nationale loft fastsat i bilag VIII.

2. Den enkelte medlemsstat foretager om nødvendigt en lineær procentvis nedsættelse af referencebeløbene for at sikre, at dens loft overholdes.

Artikel 42

National reserve

1. Medlemsstaterne foretager efter en eventuel nedsættelse i henhold til artikel 41, stk. 2, en lineær procentvis nedsættelse af referencebeløbene for at oprette en national reserve. Denne nedsættelse kan højst udgøre 3 %.

2. Den nationale reserve omfatter desuden forskellen mellem loftet fastsat i bilag VIII og summen af de referencebeløb, der skal ydes til landbrugerne under enkeltbetalingsordningen inden den i stk. 1, andet punktum, omhandlede nedsættelse.

3. Medlemsstaterne kan anvende den nationale reserve til en prioriteret tildeling af referencebeløb til landbrugere, der indleder deres landbrugsaktivitet efter den 31. december 2002 eller i 2002 men uden at modtage direkte betalinger det år, efter objektive kriterier og således, at der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridning undgås.

4. På vilkår, der fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2, anvender medlemsstaterne den nationale reserve til fastlæggelse af referencebeløb for landbrugere, der befinder sig i en særlig situation, efter objektive kriterier og således, at der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridning undgås.

5. Medlemsstaterne kan anvende den nationale reserve til efter objektive kriterier og således, at der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridning undgås, at fastlægge referencebeløb for landbrugere i områder, der er omfattet af omstrukturerings- og/eller udviklingsprogrammer vedrørende en eller anden form for offentlig intervention, for at undgå, at landbrugsarealer ikke længere bliver dyrket, og/eller for at kompensere for særlige ulemper for landbrugerne i disse områder.

6. Ved anvendelsen af stk. 3, 4 og 5 kan medlemsstaterne øge værdien pr. enhed, inden for rammerne af det regionale gennemsnit af værdien af rettighederne, og/eller øge antallet af rettigheder, der tildeles landbrugerne.

7. Medlemsstaterne foretager lineære nedsættelser af rettighederne, hvis deres nationale reserve ikke giver tilstrækkelig dækning af de tilfælde, der er omhandlet i stk. 3 og 4.

8. Bortset fra overdragelse ved arv eller forskud på arv og uanset artikel 46 kan rettigheder, der er fastlagt ved anvendelse af den nationale reserve, ikke overdrages i en periode på fem år, der løber fra tildelingen af disse rettigheder.

Uanset artikel 45, stk. 1, overføres rettigheder, der ikke er blevet udnyttet inden for hvert år i femårsperioden, straks til den nationale reserve.

9. Ved salg eller forpagtning i mindst seks år af bedriften eller en del af denne eller præmierettigheder inden for referenceperioden eller senest den ►M2 15. maj 2004 ◄ kan en del af de rettigheder, der tilkommer sælgeren eller bortforpagteren, uanset artikel 33 og 43, overføres til den nationale reserve på vilkår, der fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2.







KAPITEL 3

BETALINGSRETTIGHEDER







Afdeling 1

Arealbaserede betalingsrettigheder

Artikel 43

Fastlæggelse af betalingsrettigheder

1. Uden at det berører artikel 48 modtager en landbruger en betalingsrettighed pr. hektar, der beregnes ved at dividere referencebeløbet med et treårigt gennemsnit af det samlede antal hektar, der i referenceperioden har givet ret til de i bilag VI anførte direkte betalinger.

Det samlede antal betalingsrettigheder skal svare til ovennævnte gennemsnitlige antal hektar.

I det tilfælde, der er omhandlet i artikel 37, stk. 2, skal det samlede antal betalingsrettigheder svare til det gennemsnitlige antal hektar i den periode, der er lagt til grund for fastlæggelsen af referencebeløbene, ►C1 og artikel 42, stk. 8, finder anvendelse for disse betalingsrettigheder. ◄

2. Det i stk. 1 omhandlede antal hektar omfatter desuden:

a) for den i bilag VII anførte støtte til kartoffelstivelse, tørret foder og frø, antallet af hektar, for hvilke der er modtaget støtte for produktionen i referenceperioden, som beregnet i bilag VII, punkt B, D og F

b) hele foderarealet i referenceperioden.

3. Ved anvendelsen af stk. 2, litra b), forstås ved »foderareal« det areal på bedriften, der i hele kalenderåret i overensstemmelse med artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 ( 25 ) var til rådighed til opdræt af dyr, herunder arealer, der udnyttes i fællesskab, og arealer, hvor der dyrkes blandede afgrøder. Foderarealet omfatter ikke:

— bygninger, skove, damme og veje

— arealer anvendt til andre afgrøder, der er berettigede til fællesskabsstøtte, eller til permanente afgrøder eller gartneriafgrøder

— arealer, der er omfattet af støtteordningen for landbrugere, der producerer visse markafgrøder, anvendes i forbindelse med støtteordningen for tørret foder eller er omfattet af en national ordning eller en fællesskabsordning for udtagning af landbrugsarealer.

4. Betalingsrettighederne pr. hektar ændres ikke, medmindre andet bestemmes.

Artikel 44

Anvendelse af betalingsrettigheder

1. Enhver betalingsrettighed ledsaget af en støtteberettiget hektar giver ret til betaling af det ved betalingsrettigheden fastsatte beløb.

2. Ved »støtteberettiget hektar« forstås ethvert landbrugsareal på bedriften, der er udlagt som agerjord og permanente græsarealer, undtagen arealer med permanente afgrøder eller skov, eller som anvendes til ikke-landbrugsaktiviteter.

▼M2

Ved »støtteberettiget hektar« forstås også arealer, der er tilplantet med humle.

▼B

3. Landbrugeren afgiver en erklæring vedrørende de parceller, der svarer til den støtteberettigede hektar, som ledsager en betalingsrettighed. Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, skal disse parceller være til landbrugerens rådighed i en periode på mindst 10 måneder, som løber fra en dato, der fastsættes af medlemsstaterne, dog tidligst fra den 1. september i det kalenderår, der går forud for det år, hvor der er indgivet ansøgning om deltagelse i enkeltbetalingsordningen.

4. Medlemsstater kan under behørigt begrundede omstændigheder bemyndige landbrugeren til at ændre sin erklæring, såfremt han overholder antallet af hektar svarende til sine betalingsrettigheder og betingelserne for ydelse af enkeltbetaling for det pågældende areal.

Artikel 45

Uudnyttede betalingsrettigheder

1. Enhver betalingsrettighed, der ikke er udnyttet i en periode på tre år, overføres til den nationale reserve.

2. Uudnyttede betalingsrettigheder overføres dog ikke til den nationale reserve i tilfælde af force majeure-forhold og usædvanlige omstændigheder som omhandlet i artikel 40, stk. 4.

Artikel 46

Overdragelse af betalingsrettigheder

1. Bortset fra overdragelse ved arv eller forskud på arv, kan betalingsrettigheder kun overdrages til en anden landbruger, der er etableret i samme medlemsstat.

Ved arv eller forskud på arv kan betalingsrettighederne dog også kun anvendes i den medlemsstat, hvor de er fastlagt.

En medlemsstat kan beslutte, at betalingsrettigheder kun kan overdrages eller anvendes i en og samme region.

2. Betalingsrettigheder kan overdrages ved salg eller en hvilken som helst anden endelig overdragelse med eller uden jord. Forpagtning eller tilsvarende transaktioner tillades derimod kun, hvis der sammen med betalingsrettighederne overdrages et tilsvarende antal støtteberettigede hektar.

Bortset fra tilfælde af force majeure eller usædvanlige omstændigheder, jf. artikel 40, stk. 4, kan en landbruger først overdrage sine betalingsrettigheder uden jord, når han i overensstemmelse med artikel 44 har anvendt mindst 80 % af sine betalingsrettigheder i mindst et kalenderår, eller når han frivilligt har overdraget alle de betalingsrettigheder, som han ikke har anvendt inden for enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår, til den nationale reserve.

3. Ved salg af betalingsrettigheder med eller uden jord kan medlemsstaterne i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper beslutte, at en del af de solgte betalingsrettigheder skal overgå til den nationale reserve, eller at deres enhedsværdi nedsættes til fordel for den nationale reserve efter kriterier, der fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2.







Afdeling 2

Betalingsrettigheder, der er underlagt særlige betingelser

Artikel 47

Betalinger, der giver ret til betalingsrettigheder, som er underlagt særlige betingelser

1. Uanset artikel 43 og 44 medregnes følgende beløb, der er et resultat af betalinger ydet i referenceperioden, i referencebeløbet på betingelserne fastsat i artikel 48 og bilag VII, punkt C:

a) sæsonpræmie i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1254/1999

b) slagtepræmie i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 1254/1999

c) særlig handyrpræmie for kvæg og ammekopræmie, når landbrugeren var fritaget for belægningsgradkravet i henhold til artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1254/1999 og forudsat, at landbrugeren ikke ansøgte om ekstensiveringsbeløb i henhold til samme forordnings artikel 13

d) supplerende betalinger i henhold til artikel 14 i forordning (EF) nr. 1254/1999, såfremt de er udbetalt som tillæg til støtten omhandlet i denne artikels litra a), b) og c)

e) støtte under støtteordningen for får og geder: — i kalenderårene 2000 og 2001 i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 2467/98 og artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1323/90 ( 26 ) — i kalenderåret 2002 i henhold til artikel 4, artikel 5, artikel 11, stk. 1, og artikel 11, stk. 2, første, andet og fjerde led, i forordning (EF) nr. 2529/2001.

2. Uanset artikel 33, 43 og 44 indregnes beløbene for mælkepræmien og de tillægsbetalinger, der er omhandlet i artikel 95 og 96, og som skal ydes i 2007, fra 2007 i enkeltbetalingsordningen på de betingelser, der er fastsat i artikel 48, 49 og 50.

Artikel 48

Fastlæggelse af de betalingsrettigheder, der er underlagt særlige betingelser

Hvis en landbruger er tildelt de betalinger, der er omhandlet i artikel 47, uden at have nogen hektar som omhandlet i artikel 43 i referenceperioden, eller rettigheden pr. hektar resulterer i et beløb på mere end 5 000 EUR, har landbrugeren ret til henholdsvis:

a) en betalingsrettighed, der er lig med det referencebeløb, der svarer til de direkte betalinger, han er tildelt i den treårige gennemsnitsperiode

b) en betalingsrettighed for hver 5 000 EUR eller en brøkdel af referencebeløbet svarende til de direkte betalinger, han er tildelt i den treårige gennemsnitsperiode.

Artikel 49

Betingelser

1. Medmindre andet er fastsat i denne afdeling, gælder de øvrige bestemmelser i dette afsnit for de betalingsrettigheder, der er underlagt særlige betingelser.

2. Uanset artikel 36, stk. 1, og artikel 44, stk. 1, tillader medlemsstaten, at en landbruger med betalingsrettigheder, som vedkommende ikke havde hektar til i referenceperioden, fraviger forpligtelsen til at have et antal støtteberettigede hektar svarende antallet af rettigheder, hvis den pågældende opretholder mindst 50 % af den landbrugsaktivitet, der blev udøvet i referenceperioden, udtrykt i storkreaturer.

Hvis betalingsrettighederne overdrages, kan modtageren kun nyde godt af denne fravigelse, hvis samtlige betalingsrettigheder, der er omfattet af fravigelsen, overdrages.

3. De betalingsrettigheder, der fastlægges i henhold til artikel 48, ændres ikke.

Artikel 50

Mælkepræmie og tillægsbetalinger

1. Med forbehold af artikel 48 og uanset artikel 37 og 43, modtager en landbruger et supplerende beløb for hver rettighed, der beregnes ved at dividere de beløb, der skal ydes i henhold til artikel 95 og 96, med det antal rettigheder, han ejer i 2007, undtagen for udtagningsrettigheder.

Enhedsværdien af hver betalingsrettighed, som han ejer i 2007, sættes op med det supplerende beløb.

2. Hvis han ikke ejer nogen betalingsrettigheder, anvendes artikel 48 og 49 tilsvarende. Med henblik på anvendelsen af artikel 48 forstås i så fald ved »hektar« de støtteberettigede hektar, landbrugeren ejer i 2007.







KAPITEL 4

AREALANVENDELSE UNDER ENKELTBETALINGSORDNINGEN







Afdeling 1

Arealanvendelse

▼M2

Artikel 51

Anvendelse af jorden til landbrugsformål

Landbrugerne kan anvende de parceller, der er afgivet erklæring om i henhold til artikel 44, stk. 3, til enhver landbrugsaktivitet bortset fra:

a) vedvarende afgrøder, undtagen humle

b) produktion af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 ( 27 ) og i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96 ( 28 ). Medlemsstaterne kan dog beslutte at tillade, at der dyrkes biafgrøder på de støtteberettigede hektarområder i en periode på højst tre måneder, der begynder hvert år den 15. august; denne dato kan dog på anmodning af en medlemsstat ændres efter proceduren i artikel 144, stk. 2, for regioner, hvor kornet af klimatiske grunde normalt høstes tidligere

c) andre kartofler end kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse, som der ydes støtte til i henhold til artikel 93.

▼B

Artikel 52

Produktion af hamp

1. Ved produktion af hamp henhørende under KN-kode 5302 10 00 må de anvendte sorter ikke have et indhold af tetrahydrocannabinol på over 0,2 %, og produktionen skal være omfattet af en kontrakt eller et tilsagn som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1673/2000. Medlemsstaterne fastlægger et system for efterprøvning af indholdet af tetrahydrocannabinol i de dyrkede afgrøder på mindst 30 % af de arealer, hvor der dyrkes hamp til fiberproduktion, og for hvilke kontrakten er indgået eller tilsagnet givet. Hvis en medlemsstat indfører et system med forudgående godkendelse af dyrkningen, er minimum dog 20 %.

2. Efter proceduren i artikel 144, stk. 2, gøres ydelsen af betalinger betinget af, at der anvendes certificeret frø af bestemte sorter, og at der foretages anmeldelse af de arealer, hvor der dyrkes hamp til fiberproduktion.







Afdeling 2

Udtagningsrettigheder

Artikel 53

Fastlæggelse af udtagningsrettigheder

1. Såfremt en landbruger i referenceperioden var forpligtet til at udtage en del af jorden på sin bedrift i henhold til artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1251/1999, medregnes det treårige gennemsnitlige beløb, der svarer til det obligatoriske udtagningsbeløb beregnet og tilpasset ifølge bilag VII, og det treårige gennemsnitlige antal obligatoriske udtagningshektar uanset artikel 37 og 43 i nærværende forordning ikke i fastlæggelsen af de rettigheder, der er omhandlet i artikel 43.

2. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde modtager landbrugeren en rettighed pr. hektar (i det følgende benævnt »udtagningsrettighed«), der beregnes ved at dividere det treårige gennemsnitlige udtagningsbeløb med det treårige gennemsnitlige antal udtagningshektar, som omhandlet i stk. 1.

Det samlede antal udtagningsrettigheder skal svare til det gennemsnitlige antal obligatoriske udtagningshektar.

Artikel 54

Anvendelse af udtagningsrettigheder

1. Enhver udtagningsrettighed ledsaget af en hektar, der er berettiget til en udtagningsrettighed, giver ret til betaling af det beløb, der er fastsat i udtagningsrettigheden.

2. Uanset artikel 44, stk. 2, forstås ved »hektar berettiget til en udtagningsrettighed« ethvert landbrugsareal på bedriften, der er udlagt som agerjord, bortset fra arealer, der på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2003 var arealer med permanente afgrøder eller skov, eller som anvendtes til ikke-landbrugsaktiviteter eller som permanente græsarealer. ►M1 For de nye medlemsstater betragtes henvisninger til datoen for ansøgninger om arealstøtte for 2003 som henvisninger til den 30. juni 2003. ◄

Som følge af en ansøgning indgivet efter den 28. juni 1995 kan følgende arealer imidlertid regnes for udtaget:

— arealer, der er udtaget i henhold til artikel 22, 23 og 24 i forordning (EF) nr. 1257/1999, og som hverken anvendes til landbrugsformål eller til andre lukrative formål end dem, der accepteres for anden jord udtaget i henhold til denne forordning, eller

— arealer, der er tilplantet med skov i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1257/1999.

3. Landbrugerne udtager fra produktionen de hektar, som er berettiget til en udtagningsrettighed.

4. De udtagne arealer skal have en størrelse på mindst 0,1 ha og være mindst 10 meter brede. Medlemsstaterne kan af behørigt begrundede miljømæssige årsager acceptere en mindstebredde på mindst 5 meter og en størrelse på mindst 0,05 ha.

5. Medlemsstaterne kan på betingelser, der fastlægges efter proceduren i artikel 144, stk. 2, fastsætte undtagelser fra stk. 2, første afsnit, i nærværende artikel, såfremt de træffer foranstaltninger til at undgå enhver betydelige forøgelse af det samlede landbrugsareal, der er berettiget til udtagningsrettigheder.

6. Uanset artikel 36, stk. 1, og artikel 44, stk. 1, skal der ansøges om udtagningsrettigheder før enhver anden rettighed.

7. Udtagningsforpligtelsen gælder fortsat for udtagningsrettigheder, der overdrages.

Artikel 55

Udtagningsfritagelse

En landbruger er ikke omfattet af den i artikel 54 omhandlede udtagningsforpligtelse, hvis

a) hele hans bedrift for den samlede produktions vedkommende drives i overensstemmelse med de forpligtelser, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler ( 29 )

b) det udtagne areal anvendes til materialer til fremstilling inden for Fællesskabet af produkter, der ikke primært er bestemt til konsum eller foder, forudsat at der anvendes effektive kontrolsystemer.

Artikel 56

Anvendelse af udtagne arealer

1. Den udtagne jord skal bevares i god landbrugs- og miljømæssig stand som omhandlet i artikel 5.

Den må uanset artikel 55 ikke anvendes til landbrugsformål, og der må ikke på den produceres nogen afgrøde til kommercielle formål.

2. Den må indgå i omdriften.

3. Hvis den mængde biprodukter til konsum eller foderbrug, der sandsynligvis fremkommer ved dyrkning af oliefrø på udtagne arealer efter artikel 55, litra b), på grundlag af de forventede mængder, der er omfattet af kontrakter, der er indgået med landbrugerne, vil overstige en million tons om året udtrykt i sojamelækvivalenter, nedsættes den forventede mængde, der kan anvendes efter hver kontrakt til konsum eller foderbrug, for at begrænse denne mængde til en million tons.

4. Medlemsstaterne bemyndiges til at udbetale national støtte på op til 50 % af de udgifter, der er forbundet med overgang til flerårige afgrøder til biomasseproduktion på udtagne arealer.

Artikel 57

Anvendelse af øvrige bestemmelser

Medmindre andet er fastsat i denne afdeling, finder de øvrige bestemmelser i dette afsnit anvendelse på udtagningsrettighederne.







KAPITEL 5

REGIONAL OG FRIVILLIG GENNEMFØRELSE







Afdeling 1

Regional gennemførelse

Artikel 58

Regional tildeling af det i artikel 41 omhandlede loft

1. En medlemsstat kan senest den 1. august 2004 beslutte at anvende den i kapitel 1-4 omhandlede enkeltbetalingsordning på regionalt plan på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling.

2. Medlemsstaterne definerer regionerne efter objektive kriterier.

Medlemsstater med under tre millioner støtteberettigede hektar kan betragtes som én enkelt region.

3. Medlemsstaten fordeler det i artikel 41 omhandlede loft mellem regionerne på grundlag af objektive kriterier.

Artikel 59

Regional gennemførelse af enkeltbetalingsordningen

1. I behørigt begrundede tilfælde og efter objektive kriterier kan medlemsstaterne fordele det samlede beløb, som det regionale loft, der fastsættes i henhold til artikel 58, udgør, eller en del heraf, mellem alle de landbrugere, hvis bedrifter er beliggende i den pågældende region, herunder de landbrugere, som ikke opfylder de kriterier for at være støtteberettiget, der omhandles i artikel 33.

2. Hvis det samlede beløb, som det regionale loft udgør, fordeles, skal landbrugerne have rettigheder, hvis enhedsværdi beregnes ved at dividere det regionale loft, der fastsættes i henhold til artikel 58, med antallet af støtteberettigede hektar i den i artikel 44, stk. 2, anvendte betydning, fastlagt på regionalt niveau.

3. Hvis det samlede beløb, som det regionale loft udgør, fordeles delvis, skal landbrugerne have rettigheder, hvis enhedsværdi beregnes ved at dividere den tilsvarende del af det regionale loft, der fastsættes i henhold til artikel 58, med antallet af støtteberettigede hektar i den i artikel 44, stk. 2, anvendte betydning, fastlagt på regionalt niveau.

Hvis landbrugeren også er berettiget til rettigheder, der beregnes på grundlag af den resterende del af det regionale loft, skal den regionale enhedsværdi af hver af landbrugerens rettigheder med undtagelse af udtagningsrettigheder forøges med et beløb svarende til referencebeløbet divideret med antallet af rettigheder i henhold til stk. 4.

Artikel 48 og 49 finder tilsvarende anvendelse.

4. Antallet af rettigheder pr. landbruger skal svare til det antal hektar, han anmelder inden for enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår i overensstemmelse med artikel 44, stk. 2, med undtagelse af force majeure og usædvanlige omstændigheder i henhold til artikel 40, stk. 4.

Artikel 60

Arealanvendelse

▼M2

1. Benytter en medlemsstat valgmuligheden i artikel 59, kan landbrugerne som en undtagelse fra artikel 51 og i henhold til bestemmelserne i nærværende artikel også anvende de parceller, der er omfattet af erklæringen i artikel 44, stk. 3, til produktion af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 eller i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96, og andre kartofler end kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse, som der ydes støtte til i henhold til artikel 93 i nærværende forordning, bortset fra vedvarende afgrøder, undtagen humle.

▼B

2. Medlemsstaten fastsætter det antal hektar, der kan anvendes i henhold til stk. 1, ved efter objektive kriterier at underopdele det gennemsnitlige antal hektar, der er anvendt til produktion af de produkter, der er nævnt i stk. 1, på nationalt plan i treårsperioden 2000-2002 i de regioner, der er defineret i henhold til artikel 58, stk. 2. Det gennemsnitlige antal hektar på nationalt plan og det gennemsnitlige antallet af hektar på regionalt plan fastsættes af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2, på grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne indsender.

3. Inden for den grænse, der fastsættes for den pågældende region i henhold til stk. 2, skal en landbruger kunne benytte valgmuligheden i stk. 1:

a) inden for det antal hektar, han har anvendt til produktion af de produkter, der er nævnt i stk. 1 i 2003

b) ved tilsvarende anvendelse af artikel 40 og artikel 42, stk. 4, inden for et antal hektar, der skal fastsættes efter objektive kriterier og således, at der sikres ligebehandling af landbrugerne, og markeds- og konkurrenceforvridning undgås.

4. Inden for det tilbageværende antal hektar, der er til rådighed efter anvendelsen af stk. 3, har landbrugerne tilladelse til at producere de produkter, der er omhandlet i stk. 1, på et andet antal hektar end det antal, der er omfattet af stk. 3, inden for det antal hektar, de anvender til produktion af de produkter, der er nævnt i stk. 1, i 2004 og/eller 2005, og landbrugere, der allerede i 2004 har produceret de pågældende produkter inden for det antal hektar, der blev anvendt i 2004, skal i den forbindelse have fortrinsret.

Ved anvendelse af artikel 71 erstattes årstallene 2004 og 2005 af henholdsvis året forud for året for anvendelsen af enkeltbetalingsordningen og året for selve anvendelsen.

5. Til fastsættelsen af de individuelle grænser, der er nævnt i stk. 3 og 4, skal medlemsstaten anvende landbrugerens individuelle data, når sådanne foreligger, eller anden dokumentation fra landbrugeren, som den finder tilfredsstillende.

6. Det antal hektar, der er givet tilladelse til i henhold til stk. 3 og 4, må under ingen omstændigheder være større end antallet af støtteberettigede hektar, jf. artikel 44, stk. 2, som landbrugeren har afgivet erklæring om i enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår.

7. Tilladelsen skal i den pågældende region anvendes sammen med den tilsvarende betalingsrettighed.

8. Kommissionen forelægger senest i 2007 Rådet en rapport, om nødvendigt ledsaget af passende forslag, om de eventuelle følger, som medlemsstaternes anvendelse af denne artikel har haft for markeds- og strukturudviklingen.

Artikel 61

Græsarealer

Anvendes artikel 59, kan medlemsstaterne også på grundlag af objektive kriterier og inden for rammerne af det regionale loft eller en del heraf fastsætte forskellige enhedsværdier for de rettigheder, der skal tildeles de i artikel 59, stk. 1, omhandlede landbrugere, for så vidt angår hektar, der på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2003 var udlagt som græsareal, og for enhver anden støtteberettiget hektar eller subsidiært for hektar, der på datoen for ansøgningerne om arealstøtte for 2003 var ►C1 permanente græsarealer ◄ , og for enhver anden støtteberettiget hektar.

Artikel 62

Mælkepræmie og tillægsbetalinger

Uanset artikel 47, stk. 2, kan en medlemsstat beslutte, at beløbene for mælkepræmien og de tillægsbetalinger, der er omhandlet i artikel 95 og 96, ►C1 indregnes på nationalt eller regionalt plan helt eller delvis i enkeltbetalingsordningen ◄ fra 2005. Rettigheder fastlagt i medfør af dette stykke ændres i overensstemmelse hermed.

Referencebeløbet for disse betalinger skal svare til de beløb, der ydes i henhold til artikel 95 og 96 beregnet på grundlag af de individuelle referencemængder for mælk, som er til rådighed på bedriften den 31. marts i det år, hvor disse betalinger helt eller delvist indregnes i enkeltbetalingsordningen.

Artikel 48, 49 og 50 finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 63

Vilkår for rettigheder fastlagt i medfør af denne afdeling

1. Anvendes artikel 59, kan rettigheder fastlagt i medfør af denne afdeling kun overdrages eller anvendes inden for samme region eller mellem regioner, for hvilke der er fastlagt samme rettigheder pr. hektar.

2. Anvendes artikel 59, modtager enhver landbruger i den berørte region, uanset artikel 53 udtagningsrettigheder.

Antallet af udtagningsrettigheder fastsættes ved at multiplicere en landbrugers støtteberettigede arealer, jf. artikel 54, stk. 2, som angivet i enkeltbetalingsordningens første anvendelsesår, med en udtagningssats.

Udtagningssatsen beregnes ved at multiplicere grundsatsen for obligatorisk udtagning på 10 % med forholdet i den pågældende region mellem det areal, for hvilket der i referenceperioden er blevet udbetalt de i bilag VI omhandlede arealbetalinger for markafgrøder, og de støtteberettigede arealer, jf. artikel 54, stk. 2, i referenceperioden.

Værdien af udtagningsrettighederne er den regionale værdi af betalingsrettigheder som fastsat i medfør af artikel 59, stk. 2, eller eventuelt artikel 59, stk. 3, første afsnit.

Landbrugere er ikke berettiget til udtagningsrettigheder, hvis de angiver mindre end det antal hektar, jf. artikel 54, stk. 2, der vil være nødvendigt til at producere et antal tons svarende til 92 tons korn, jf. bilag IX, på grundlag af et udbytte, der fastsættes i medfør af regionaliseringsplanen i den pågældende region i året forud for enkeltbetalingsordningens anvendelsesår, divideret med det i tredje afsnit i nærværende stykke omhandlede forhold.

3. Uanset artikel 43, stk. 4, og artikel 49, stk. 3, kan medlemsstaterne i overensstemmelse med fællesskabsrettens generelle principper senest den 1. august 2004 også beslutte, at de rettigheder, der fastlægges i medfør af denne afdeling, ændres gradvis i trin, der er fastsat på forhånd, og efter objektive kriterier.

4. Medmindre andet er fastsat i denne afdeling gælder de øvrige bestemmelser i dette afsnit.







Afdeling 2

Delvis gennemførelse

Artikel 64

Generelle bestemmelser

1. En medlemsstat kan senest den 1. august 2004 beslutte at anvende den i kapitel 1-4 omhandlede enkeltbetalingsordning på nationalt eller regionalt plan på de betingelser, der er fastsat i denne afdeling.

2. Kommissionen fastsætter efter hver enkelt medlemsstats valg efter proceduren i artikel 144, stk. 2, et loft for hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i henholdsvis ►M2 artikel 66, 67, 68, 68a og 69 ◄ .

Loftet skal svare til andelen af de enkelte typer direkte betalinger under de nationale lofter, der er omhandlet i artikel 41, og multipliceres med de procentsatser for nedsættelse, som medlemsstaterne anvender i henhold til ►M2 artikel 66, 67, 68, 68a og 69 ◄ .

De fastsatte lofters samlede beløb trækkes fra de nationale lofter, der er omhandlet i artikel 41, efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

3. Senest to år efter, at samtlige medlemsstater har gennemført enkeltbetalingsordningen, eller senest den 31. december 2009 forelægger Kommissionen Rådet en rapport, der om nødvendigt ledsages af relevante forslag, vedrørende de følger, som det vil kunne få for markeds- og strukturudviklingen, at medlemsstaterne gennemfører de valgmuligheder, der gives i afdeling 2 og 3.

Artikel 65

Fastlæggelse af rettigheder i medfør af denne afdeling

1. For så vidt angår de rettigheder, der skal tildeles landbrugerne, nedsættes den andel af referencebeløbet, der hidrører fra hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i ►M2 artikel 66, 67, 68, 68a og 69 ◄ , med en procentsats, der fastsættes af medlemsstaterne inden for begrænsningerne i ►M2 artikel 66, 67, 68, 68a og 69 ◄ , efter eventuelle nedsættelser i henhold til artikel 41.

2. Medmindre andet er fastsat i denne afdeling, gælder de øvrige bestemmelser i dette afsnit for de rettigheder, der fastlægges for den resterende del af referencebeløbet.

Artikel 66

Betalinger i forbindelse med markafgrøder

Medlemsstaterne kan ved betalinger i forbindelse med markafgrøder

a) tilbageholde op til 25 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til de i bilag VI omhandlede arealbetalinger for markafgrøder, undtagen det obligatoriske udtagningsbeløb. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling ydes pr. hektar til landbrugere, der producerer de i bilag IX anførte markafgrøder, og i medlemsstater hvor majs ikke er en traditionel afgrøde, græsensilage, med højst 25 % af de i bilag VI omhandlede hektarbetalinger, som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10. eller alternativt

b) tilbageholde op til 40 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til det i bilag VI omhandlede supplement for hård hvede. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling ydes pr. hektar til landbrugere, der producerer den i bilag IX anførte hårde hvede, med højst 40 % af det supplement pr. ha for hård hvede, der er omhandlet i bilag VI, og som ydes eller skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10.

Artikel 67

Betalinger i forbindelse med får og geder

Medlemsstaterne kan tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til de betalinger for får og geder, der er nævnt i bilag VI.

I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.

Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der opdrætter får og geder, med højst 50 % af de betalinger i forbindelse med får og geder, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 11.

Artikel 68

Betalinger i forbindelse med oksekød

1. Medlemsstaterne kan ved betalinger i forbindelse med oksekød tilbageholde op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til den i bilag VI omhandlede slagtepræmie for kalve.

I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.

Den supplerende betaling ydes til slagtning af kalve med højst 100 % af den slagtepræmie for kalve, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 12.

2. Medlemsstaterne kan også

i) tilbageholde op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til den i bilag VI omhandlede ammekopræmie. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling ydes til opretholdelse af ammekohold med højst 100 % af den ammekopræmie, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 12. og ii) tilbageholde op til 40 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til den i bilag VI omhandlede slagtepræmie for tamkvæg, bortset fra kalve. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling ydes til slagtning af tamkvæg, bortset fra kalve med højst 40 % af den slagtepræmie for tamkvæg, bortset fra kalve, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 12. Eller alternativt a)

i) tilbageholde op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til den i bilag VI omhandlede slagtepræmie for tamkvæg, bortset fra kalve. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling ydes til slagtning af tamkvæg, bortset fra kalve, med højst 100 % af den slagtepræmie for tamkvæg, bortset fra kalve, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 12. eller alternativt ii) tilbageholde op til 75 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til den i bilag VI omhandlede særlige handyrspræmie. I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne. Den supplerende betaling er på højst op til 75 % af den særlige præmie for handyr, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 12. b)

▼M2

Artikel 68a

Betalinger i forbindelse med humle

Medlemsstaterne kan, når det gælder betalinger i forbindelse med humle, tilbageholde op til 25 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til arealbetalingerne for humle og den midlertidige udtagningsstøtte i henhold til bilag VI.

I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne og/eller en betaling til producentsammenslutninger, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1696/71.

Den supplerende betaling ydes til humleproducerende landbrugere på hektarbasis med højst 25 % af de betalinger pr. hektar, der er nævnt i bilag VI, og som skal ydes på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10d.

Betalingen til anerkendte producentsammenslutninger ydes med henblik på at finansiere de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a)-d), i forordning (EØF) nr. 1696/71.

▼B

Artikel 69

Valgfri gennemførelse for særlige typer landbrug og kvalitetsproduktion

Medlemsstaterne kan tilbageholde op til 10 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til hver sektor, som er nævnt i bilag VI. I forbindelse med markafgrøder, oksekød og fåre- og gedekød tages der hensyn til denne tilbageholdelse ved anvendelsen af de maksimumsprocenter, der er fastsat i henholdsvis artikel 66, 67 og 68.

I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne i den eller de sektor(er), der er berørt af tilbageholdelsen.

Den supplerende betaling ydes for særlige typer landbrug, som er vigtige for miljøbeskyttelsen eller -forbedringen eller for at forbedre kvalitet og markedsføring af landbrugsprodukter, på betingelser der skal fastlægges af Kommissionen efter proceduren i artikel 144, stk. 2.







Afdeling 3

Valgfri udelukkelser

Artikel 70

Valgfri udelukkelse af nogle direkte betalinger

1. En medlemsstat kan senest den 1. august 2004 beslutte fra enkeltbetalingsordningen at udelukke:

a) en eller flere af de direkte betalinger, der ydes i referenceperioden i henhold til: — artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1251/1999 — artikel 3 i forordning (EF) nr. 2358/71. I så fald finder artikel 64 og 65 tilsvarende anvendelse

b) alle andre direkte betalinger i bilag VI, der ydes i referenceperioden til landbrugere i de franske oversøiske departementer, Azorerne og Madeira, De Kanariske Øer og De Ægæiske Øer, og de direkte betalinger, der ydes i referenceperioden i henhold til — artikel 6 i forordning (EØF) nr. 2019/93 — artikel 9 i forordning (EF) nr. 1452/2001 — artikel 13 og artikel 22, stk. 2-6, i forordning (EF) nr. 1453/2001 — artikel 5 og 6 i forordning (EF) nr. 1454/2001.

2. Med forbehold af artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2019/93, artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1452/2001, artikel 13, stk. 2, og artikel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1453/2001 og artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1454/2001 foretager medlemsstaterne de i nærværende artikels stk. 1 nævnte direkte betalinger inden for de lofter, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, og på de betingelser, der fastsættes i henholdsvis afsnit IV, kapitel 3, 6 og 7-13 i nærværende forordning, artikel 6 i forordning (EØF) nr. 2019/93, artikel 9 i forordning (EF) nr. 1452/2001, artikel 13 og artikel 22, stk. 2-4, i forordning (EF) nr. 1453/2001 og artikel 5 i forordning (EF) nr. 1454/2001.

Det samlede beløb for de fastsatte lofter fratrækkes de nationale lofter, der er nævnt i artikel 41, efter proceduren i artikel 144, stk. 2.







Afdeling 4

Valgfri overgang

Artikel 71

Valgfri overgangsperiode

1. Hvis særlige landbrugsbetingelser gør det berettiget, kan en medlemsstat senest den 1. august 2004 beslutte at anvende enkeltbetalingsordningen efter en overgangsperiode, der udløber enten den 31. december 2005 eller den 31. december 2006.

Hvis den pågældende medlemsstat beslutter at anvende enkeltbetalingsordningen inden overgangsperiodens udløb, træffer den afgørelse herom senest den 1. august i kalenderåret forud for det kalenderår, hvor enkeltbetalingsordningen skal finde anvendelse.

▼M2

For humle udløber den i første afsnit nævnte overgangsperiode den 31. december 2005. Den i første afsnit nævnte overgangsperiode gælder ikke for bomuld, olivenolie og spiseoliven og tobak.

▼B

2. ►M2 Med forbehold af artikel 70, stk. 2, anvender den pågældende medlemsstat i overgangsperioden de direkte betalinger, der er nævnt i bilag VI, på de betingelser, der er fastsat i henholdsvis afsnit IV, kapitel 3, 6-10, 10d-13, i nærværende forordning, artikel 6 i forordning (EØF) nr. 2019/93, artikel 9 i forordning (EF) nr. 1452/2001, artikel 13 og artikel 22, stk. 2-4, i forordning (EF) nr. 1453/2001 og artikel 5 i forordning (EF) nr. 1454/2001, og inden for budgetlofter, der svarer til den del, som disse direkte betalinger udgør af det nationale loft, jf. artikel 41, og som fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, i nærværende forordning for hver af de direkte betalinger. ◄

I forbindelse med betalingen for tørret foder yder medlemsstaterne støtte på betingelser, der skal fastlægges efter proceduren i artikel 144, stk. 2, inden for nævnte budgetgrænser.

3. Enkeltbetalingsordningen anvendes fra den 1. januar i kalenderåret efter det kalenderår, hvor overgangsperioden udløber.

I så fald træffer den berørte medlemsstat de afgørelser, der er nævnt i artikel 58, stk. 1, artikel 63, stk. 3, artikel 64, stk. 1, og artikel 70 senest den 1. august 2005 eller alternativt 2006 alt efter den frist, der fastsættes i henhold til stk. 1 i nærværende artikel.

4. Kommissionen træffer efter proceduren i artikel 144, stk. 2, de nødvendige foranstaltninger, hvis anvendelsen af denne overgangsperiode forårsager alvorlige konkurrenceforvridninger på fællesskabsmarkedet, og for at sikre overholdelsen af Fællesskabets internationale forpligtelser.

▼M1







KAPITEL 6

GENNEMFØRELSE I DE NYE MEDLEMSSTATER

Artikel 71a

1. Medmindre andet er fastsat i dette kapitel, finder bestemmelserne i dette afsnit anvendelse over for de nye medlemsstater.

Artikel 33, 34, 37, 38, 39, artikel 40, stk. 1, 2, 3 og 5, artikel 41, 42, 43, 47 til 50, 53 og 58-63 finder ikke anvendelse.

2. Enhver ny medlemsstat, der anvender enkeltbetalingsordningen, træffer de i artikel 64, stk. 1, og artikel 71, stk. 1, omhandlede beslutninger inden den 1. august i det år, der går forud for det år, hvor den vil anvende enkeltbetalingsordningen for første gang.

Artikel 71b

Ansøgning om støtte

1. Landbrugerne ansøger om støtte efter enkeltbetalingsordningen inden en dato, der fastsættes af de nye medlemsstater, men senest den 15. maj.

2. Medmindre der er tale om force majeure eller usædvanlige omstændigheder, jf. artikel 40, stk. 4, får landbrugere ikke tildelt rettigheder, hvis de ikke ansøger om at blive omfattet af enkeltbetalingsordningen inden den 15. maj i det første år af enkeltbetalingsordningens anvendelse.

3. De beløb, der svarer til de rettigheder, som ikke er tildelt, tilbageføres til den nationale reserve, der omhandles i artikel 71d, og kan tildeles på ny.

Artikel 71c

Loft

De lofter, der gælder i de nye medlemsstater, er opført i bilag VIIIa.

Artikel 71d

National reserve

1. Hver af de nye medlemsstater foretager en lineær procentuel nedsættelse af sit nationale loft for at oprette en national reserve. Denne nedsættelse må uanset anvendelsen af artikel 71b, stk. 3, højst være på 3 %.

2. De nye medlemsstater anvender den nationale reserve til tildeling af betalingsrettigheder efter objektive kriterier og på en sådan måde, at der sikres lige behandling af landbrugerne og undgås markeds- og konkurrenceforvridninger, til landbrugere, der befinder sig i en særlig situation, som Kommissionen skal definere efter proceduren i artikel 144, stk. 2.

3. I det første år af enkeltbetalingsordningens anvendelse kan de nye medlemsstater anvende den nationale reserve til tilde