1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M2 RÅDETS DIREKTIV
af 20. oktober 1980
om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens
(80/987/EØF) ◄
(EFT L 283 af 28.10.1980, s. 23)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 87/164/EØFaf 2. marts 1987 L66 11 11.3.1987
►M2Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EFaf 23. september
2002L270 10 8.10.2002
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 20. oktober 1980
om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insol-
vens
(80/987/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(3), og
ud fra følgende betragtninger:
Det er nødvendigt at fastsætte bestemmelser til beskyttelse af arbejds-
tagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, især for at sikrebetalingen af deres tilgodehavender, under hensyntagen til kravet omen afbalanceret økonomisk og social udvikling i Fællesskabet;
der er stadig forskelle mellem medlemsstaterne for så vidt angår
omfanget af beskyttelsen af arbejdstagerne på dette område; der børudfoldes bestræbelser for at mindske disse forskelle, som kan have en
direkte indvirkning på, hvorledes det fælles marked fungerer;
der er derfor grund til at fremme den indbyrdes tilnærmelse af lovgiv-
ningerne på dette område på et stadigt stigende niveau i henhold tilartikel 117 i traktaten;
arbejdsmarkedet i Grønland afviger som følge af den geografiske belig-
genhed og de nuværende erhvervsmæssige strukturer i områdetfundamentalt fra arbejdsmarkedet i de øvrige områder af Fællesskabet;
i det omfang Den hellenske Republik bliver medlem af Det europæiske
økonomiske Fællesskab den 1. januar 1981 i overensstemmelse medakten vedrørende vilkårene for Den hellenske Republiks tiltrædelse ogtilpasningerne af traktaterne, bør de kategorier af arbejdstagere, hviskrav kan udelukkes i henhold til artikel 1, stk. 2, fastsættes i bilaget
til direktivet under overskriften »Grækenland« —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFDELING I
Anvendelsesområde og definitioner
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse på tilgodehavender, som arbejds-
tagere i medfør af en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold har hosarbejdsgivere, der er insolvente i henhold til artikel 2, stk. 1.
2. Medlemsstaterne kan undtagelsesvis udelukke visse arbejdstager-
kategoriers tilgodehavender fra dette direktivs anvendelsesområde,såfremt der findes andre former for garanti, og det godtgøres, at dissesikrer arbejdstagerne en beskyttelse svarende til den, der følger af dettedirektiv.1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 135 af 9. 6. 1978, s. 2.
(2) EFT nr. C 39 af 12. 2. 1979, s. 26.
(3) EFT nr. C 105 af 26. 4. 1979, s. 15.▼M2
▼B
▼M2
▼M2
3. Hvis en sådan bestemmelse allerede finder anvendelse i den nati-
onale lovgivning kan medlemsstaterne fortsat udelukke følgende fradette direktivs anvendelsesområde:
a) tjenestefolk, der beskæftiges af en fysisk person
b) partsfiskere.
Artikel 2
1. Med henblik på dette direktiv anses en arbejdsgiver for at være
insolvent, når der med hjemmel i de administrativt eller ved lov fast-satte bestemmelser i en medlemsstat er indgivet begæring omindledning af kollektiv bobehandling som følge af arbejdsgiverensinsolvens, som medfører, at arbejdsgiveren helt eller delvis misterrådigheden over sine aktiver, at der udpeges en kurator eller en person
med en lignende funktion, og at den myndighed, som har kompetence i
henhold til nævnte bestemmelser
a) enten har truffet afgørelse om indledning af bobehandlingen
b) eller har konstateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er
lukket endeligt, og at de foreliggende aktiver ikke er tilstrækkelige
til at berettige indledning af bobehandlingen.
2. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes nationale retsregler
for så vidt angår definitionen af udtrykkene »arbejdstager«, »arbejds-
giver«, »løn«, »erhvervet ret« og »delvis erhvervet ret«.
Medlemsstaterne kan dog ikke udelukke følgende fra direktivets anven-
delsesområde:
a) deltidsansatte som defineret i direktiv 97/81/EF
b) personer med tidsbegrænset ansættelse som defineret i direktiv
1999/70/EF
c) personer med vikaransættelsesforhold som defineret i artikel 1, nr.
2, i direktiv 91/383/EØF.
3. Medlemsstaterne kan ikke gøre arbejdstagernes rettigheder i
henhold til dette direktiv betinget af en minimumsperiode i medfør afen arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold.
4. Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne udvider
beskyttelsen af arbejdstagerne til også at gælde i andre tilfælde af
insolvens som f.eks. de facto-betalingsstandsning af permanent
karakter, der fastslås ved andre bobehandlinger med hjemmel i nationalret end de i stk. 1 omhandlede.
Sådanne bobehandlinger medfører dog ikke en garantipligt for garan-
tiinstitutionerne i de øvrige medlemsstater i de tilfælde, der eromhandlet i afdeling IIIa.
AFDELING II
Bestemmelser vedrørende garantiinstitutionerne
Artikel 3
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at garan-
tiinstitutioner sikrer arbejdstagerne betaling af tilgodehavender, der
hidrører fra arbejdsaftaler eller ansættelsesforhold, herunder fratrædel-sesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør, hvor der er hjemmelherfor i national ret, jf. dog artikel 4.
De tilgodehavender, garantiinstitutionen dækker, er ikke-udbetalt løn,
der er optjent i en periode, der ligger inden og/eller eventuelt efter en
dato, som medlemsstaterne har fastsat.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne kan begrænse den i artikel 3 omhandlede beta-
lingspligt for garantiinstitutionerne.1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 3
▼B
▼M2
▼M2
2. Såfremt medlemsstaterne gør brug af den i stk. 1 omhandlede
mulighed, fastsætter de den periode, for hvilken garantiinstitutionendækker tilgodehavender. Dette tidsrum kan dog ikke være kortere end
en periode, der omfatter lønnen for de seneste tre måneder af det
ansættelsesforhold, der ligger inden og/eller efter den i artikel 3omhandlede dato. Medlemsstaterne kan indregne denne minimumspe-riode på tre måneder i en referenceperiode, der ikke kan være kortereend seks måneder.
Medlemsstater, der fastsætter en referenceperiode på mindst 18
måneder, kan begrænse den periode, for hvilken garantiinstitutionen
dækker tilgodehavender, til otte uger. I så fald lægges de perioder, der
er mest favorable for arbejdstagerne, til grund for beregningen af mini-mumsperioden.
3. Medlemsstaterne kan endvidere fastsætte lofter over garantiinsti-
tutionens betalinger. Disse lofter skal mindst være på et socialtniveau, der er forenelig med dette direktivs sociale målsætning.
Såfremt medlemsstaterne gør brug af denne mulighed, skal de under-
rette Kommissionen om fremgangsmåderne ved fastsættelse af loftet.
Artikel 5
Medlemsstaterne fastsætter de nærmere bestemmelser vedrørende
garantiinstitutionernes opbygning, finansiering og virksomhed, navnlig
under iagttagelse af følgende principper:
a) institutionernes aktiver skal være uafhængige af arbejdsgivernes
driftskapital og foreligge på en sådan måde, at der ikke kan gøres
udlæg under en procedure i tilfælde af insolvens;
b) arbejdsgiverne skal bidrage til finansieringen, medmindre denne
sikres fuldstændigt af offentlige myndigheder;
c) institutionernes betalingspligt består uanset om forpligtelserne til at
bidrage til finansieringen er opfyldt.
AFDELING III
Bestemmelser vedrørende den sociale sikring
Artikel 6
Medlemsstaterne kan bestemme, at artikel 3, 4 og 5 ikke finder anven-
delse på bidrag i henhold til nationale lovbestemte socialesikringsordninger eller supplerende faglige eller tværfaglige forsikrings-ordninger, som ikke er omfattet af nationale lovbestemte socialesikringsordninger.
Artikel 7
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
manglende indbetaling til deres forsikringsinstitutioner af tvungnebidrag, som arbejdsgiveren i henhold til nationale lovbestemte socialesikringsordninger var pligtig at betale, inden han blev insolvent, ikkebegrænser arbejdstagerens ret til ydelser over for disse forsikringsinsti-
tutioner, i det omfang arbejdstagerbidragene på forhånd er fradraget
den udbetalte løn.
Artikel 8
Medlemsstaterne sikrer, at de nødvendige foranstaltninger træffes for at
beskytte interesser hos arbejdstagere og personer, der allerede havde
forladt arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift på datoen for dennes
insolvens, for så vidt angår erhvervet ret eller delvis erhvervet ret tilydelser i forbindelse med alderdom, herunder ydelser til efterladte, ihenhold til supplerende faglige eller tværfaglige forsikringsordninger,som ikke er omfattet af nationale lovbestemte sociale sikringsord-ninger.1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 4
▼B
▼M2
AFDELING IIIa
Bestemmelser vedrørende situationer, der er grænseoverskridende
Artikel 8a
1. Såfremt en virksomhed, der har aktiviteter i mindst to medlems-
stater, bliver insolvent som defineret i artikel 2, stk. 1, er det
garantiinstitutionen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren sædvan-ligvis udfører eller udførte sit arbejde, der skal dække betalingen afarbejdstagernes tilgodehavender.
2. Omfanget af arbejdstagernes rettigheder fastslås i henhold til den
lovgivning, der gælder for den pågældende garantiinstitution.
3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at der tages hensyn til de afgørelser, der i de i stk. 1 omhandlede
tilfælde træffes inden for rammerne af en insolvensbehandling, jf.
artikel 2, stk. 1, som er begæret indledt i en anden medlemsstat, nårarbejdsgiverens insolvens som defineret i dette direktiv skal fastslås.
Artikel 8b
1. Med henblik på gennemførelsen af artikel 8a fastsætter medlems-
staterne, at der udveksles relevante oplysninger mellem de kompetenteoffentlige administrationer og/eller mellem de i artikel 3 omhandledegarantiinstitutioner, som bl.a. gør det muligt at gøre den pågældende
garantiinstitution, bekendt med tilgodehavender.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlems-
stater adresserne på deres kompetente offentlige administrationer og/eller garantiinstitutioner. Kommissionen offentliggør disse oplysninger.
AFDELING IV
Almindelige og afsluttende bestemmelser
Artikel 9
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for at anvende
eller indføre administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som
er gunstigere for arbejdstagerne.
Gennemførelsen af dette direktiv kan under ingen omstændigheder
tjene som begrundelse for en forringelse af eksisterende forhold imedlemsstaterne og af det generelle beskyttelsesniveau for arbejdsta-gerne på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 10
Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes mulighed for:
a) at træffe de foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at
undgå misbrug;
b) at afvise eller begrænse den i artikel 3 omhandlede betalingspligt
eller den i artikel 7 omhandlede garantipligt, såfremt det viser sig,
at opfyldelse af pligten ikke er rimelig på grund af særlige forbin-delser mellem arbejdstager og arbejdsgiver og af sammenfaldendeinteresser, der medfører en stiltiende aftale mellem disse;
c) at afvise eller begrænse den i artikel 3 omhandlede betalingspligt
eller den i artikel 7 omhandlede garantipligt, såfremt arbejdstagerenselv eller sammen med nære slægtninge var ejer af en væsentlig delaf arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift og havde en betydeligindflydelse på virksomhedens eller bedriftens aktiviteter.1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 5
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Artikel 10a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke nationale former for insolvensbehandling der er omfattet af dette
direktivs anvendelsesområde og enhver ændring, der vedrører disse.
Kommissionen offentliggør disse meddelelser i De Europæiske Fælles-
skabers Tidende .
Artikel 11
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige administrativt eller ved lov
fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden foren frist af seksogtredive måneder efter dets meddelelse. De underretterstraks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de admini-
strativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som de udsteder på det
område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 12
Inden for en frist på atten måneder efter udløbet af den i artikel 11, stk.
1, fastsatte periode på seksogtredive måneder fremsender medlemssta-terne alle relevante oplysninger til Kommissionen for at gøre det muligtfor denne at udarbejde en rapport til Rådet vedrørende anvendelsen afdette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1980L0987 — DA — 08.10.2002 — 002.001 — 6
▼B
▼M2