1996R1749 — DA — 05.12.2007 — 002.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:









▼B

KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1749/96

af 9. september 1996

vedrørende oprindelige foranstaltninger for Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 om harmoniserede forbrugerprisindekser







KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser ( 1 ), særlig artikel 4 og 5, og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: Hver medlemsstat skal udarbejde et harmoniseret forbrugerprisindeks (HCPI) fra og med indekset for januar 1997; i henhold til forordning (EF) nr. 2494/95, artikel 3, er anvendelsesområdet for HCPI varer og tjenesteydelser, som udbydes på medlemsstatens økonomiske område med henblik på direkte imødekommelse af forbrugernes efterspørgsel; dækningsområdet for de eksisterende forbrugerprisindekser, der udarbejdes af medlemsstaterne, eller den praksis, der følger ved indkorporering af varer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning, eller fremgangsmåderne ved justering af priser efter kvalitetsændringer i de observerede varer og tjenesteydelser, eller metoderne til sammenkædning af priser ved beregning af prisindekser for basisaggregater, eller stikprøvemetoder og praksis i forbindelse med tilvejebringelser af prisoplysninger varierer i de enkelte medlemsstater i et sådant omfang, at de af medlemsstaterne udarbejdede forbrugerprisindekser ikke er tilstrækkeligt sammenlignelige til beregning af HCPI'er; anvendelsen af tidligere observerede priser til erstatning for løbende månedlige priser medfører afvigelser fra de indsamlede priser i et sådant omfang, at de af medlemsstaterne udarbejdede forbrugerprisindekser ikke er tilstrækkeligt sammenlignelige til beregning af HCPI'er; det er nødvendigt at inkludere varer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning, i både de HCPI'er, hvis vægte ajourføres hvert år og i de HCPI'er, hvis vægte ajourføres mindre hyppigt; i henhold til forordning (EF) nr. 2494/95, artikel 5, stk. 3, er det nødvendigt at indføre gennemførelsesforanstaltninger for at sikre HCPI'ernes sammenlignelighed; i henhold til forordning (EF) nr. 2494/95, artikel 15, forelægger Kommissionen (Eurostat) en rapport for Rådet om HCPI'ernes pålidelighed og overholdelsen af sammenlignelighedskravene; foranstaltninger, som er givet i denne forordning, er i overensstemmelse med en udtalelse fra Udvalget for Det Statistiske Program, der blev nedsat ved Rådets afgørelse 89/382/EØF ( 2 ); Det Europæiske Monetære Institut (EMI) er blevet hørt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2494/95 artikel 5, stk. 3, og har afgivet en positiv udtalelse — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







I.

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Formål

Formålet med denne forordning er med henblik på opstilling af et sammenligneligt harmoniseret forbrugerprisindeks (HCPI), der udarbejdes af hver medlemsstat, at fastlægge:

— det ►M1 ————— ◄ dækningsområde for varer og tjenesteydelser samt sammenlignelig praksis for ajourføring af dækningsområdet med henblik på at inkludere forbrugsvarer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning

— minimumsnormer for kvalitetsjusteringer

— minimumsnormer for de anvendte priser

— formlen til beregning af prisindekser for basisaggregater.

Formålet med denne forordning er endvidere at sikre, at prisstikprøverne udformes på en sådan måde, at HCPI'er er tilstrækkeligt pålidelige til at kunne anvendes i internationale sammenligninger og til at tilvejebringe oplysninger, ud fra hvilke der kan fastlægges minimumsnormer for stikprøveudtagning.

▼M3

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning anvendes følgende definitioner:

1) »Husholdningernes pengeudgifter til konsum«, som er nærmere beskrevet i bilag Ib, er den del af udgifterne til konsum, som afholdes af husholdningerne uanset nationalitet eller hjemsted, i monetære transaktioner, på medlemsstatens økonomiske område, til varer og tjenesteydelser, som anvendes til direkte opfyldelse af individuelle behov og i en af eller begge de perioder, der sammenlignes.

2) »Produkttilbud« er en nærmere angivet vare eller tjenesteydelse, som udbydes til salg til en nærmere angivet pris, fra et nærmere angivet salgssted eller af en nærmere angivet udbyder på nærmere angivne leveringsbetingelser og dermed er definitionen på en entydigt identificeret enhed på et givet tidspunkt.

3) HICP's »dækningsområde«, dvs. det statistiske »målunivers«, som repræsenteres af HICP, er samtlige transaktioner, der indgår i husholdningernes pengeudgifter til konsum.

4) Et »forbrugssegment efter formål« eller »forbrugssegment« er transaktioner med produkttilbud, som på grund af samme egenskaber anses for at opfylde samme formål, eftersom de — markedsføres med henblik på primær anvendelse i tilsvarende situationer — i stort omfang kan beskrives ud fra samme kriterier — af forbrugerne kan betragtes som identiske.

5) »Varer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning« er de varer og tjenesteydelser, for hvilke prisændringerne ikke eksplicit er inkluderet i en medlemsstats HICP, og hvis andel af de estimerede forbrugsudgifter mindst udgør en tusindedel af de udgifter, som er omfattet af det pågældende HICP.

6) »Stikprøveudtagning« er enhver fremgangsmåde ved udarbejdelsen af HICP, hvor en delmængde af universet af produkttilbud udvælges til beregning af prisændringen for forbrugssegmenter, der er omfattet af HICP.

7) »Målstikprøve« er de produkttilbud i forbrugssegmenter, for hvilke medlemsstaterne har til hensigt at observere priser for at sikre en pålidelig og sammenlignelig afspejling af HICP-måluniverset.

8) »Vægte«, der anvendes i HICP-aggregater, er passende estimater af relative udgifter til enhver underopdeling af måluniverset i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2454/97 ( 3 ).

9) »Observeret pris« er den pris, som bekræftes af medlemsstaterne.

10) »Substitutionsprodukttilbud« er et produkttilbud med en observeret pris, som erstatter et produkttilbud i målstikprøven.

11) »Substitutionspris« er den observerede pris på et substitutionsprodukttilbud.

12) »Estimeret pris« er den pris, som benyttes i stedet for en observeret pris, og som er baseret på en passende estimationsmetode. Tidligere observerede priser bør ikke betragtes som estimerede priser, medmindre det kan godtgøres, at der er tale om passende skøn.

13) En »basisproduktgruppe« er en mængde produkttilbud, der indgår i en stikprøve, hvor de repræsenterer et eller flere forbrugssegmenter i HICP.

14) Et »basisaggregat« er en basisproduktgruppe, der er stratificeret f.eks. efter regioner, byer eller salgssteder, og som refererer til det niveau, hvor de observerede priser inkluderes i HICP. Er basisproduktgrupper ikke stratificeret, har »basisproduktgruppe« og »basisaggregat« samme betydning.

15) Et »indeks for basisaggregater« er et prisindeks for et basisaggregat.

16) En »kvalitetsændring« forekommer, når en medlemsstat finder, at en substitution har medført en markant ændring i den måde, hvorpå substitutionsprodukttilbuddet opfylder formålet i det forbrugssegment, det tilhører.

17) »Kvalitetsjustering« er den fremgangsmåde, hvorved der tages højde for en observeret kvalitetsændring ved at hæve eller sænke den observerede løbende pris eller referencepris med en faktor eller et beløb, som svarer til værdien af den pågældende kvalitetsændring.

▼M3

Artikel 2a

Principper

1. HICP er en stikprøvebaseret statistik, der viser de gennemsnitlige prisændringer i måluniverset mellem kalendermåneden for det løbende indeks og den periode, der sammenlignes med.

2. Alle transaktioner i det statistiske univers kan underopdeles detaljeret i delmængder efter de produkttilbud, som transaktionerne vedrører. De klassificeres efter de firecifrede kategorier og underkategorier i bilag Ia, som er afledt af den internationale COICOP-klassifikation, og som betegnes COICOP/HICP (klassifikation af individuelt forbrug efter formål tilpasset HICP).

3. HICP beregnes ved hjælp af en formel af Laspeyres-typen.

4. Forbrugssegmenterne er de faste bestanddele i indekskurven, som observeres via HICP.

5. De priser, der anvendes i HICP, er de køberpriser, som husholdningerne betaler for individuelle varer og tjenesteydelser i monetære transaktioner.

6. Hvis forbrugerne får stillet varer og tjenesteydelser gratis til rådighed, og de senere rent faktisk afkræves betaling herfor, skal der i HICP tages højde for ændringen fra en gratisydelse til den faktiske pris og omvendt.

7. Det skal være muligt ved hjælp af HICP at måle rene prisændringer, uden at der er tale om kvalitetsændringer. HICP skal

a) afspejle prisændringen ud fra de ændrede udgifter ved at bibeholde husholdningernes forbrugsmønster og sammensætningen af forbrugerpopulationen i basisperioden eller referenceperioden, og

b) konstrueres på en sådan måde, at der foretages passende justeringer for observerede kvalitetsændringer. Kvalitetsjusteringer foretages af hensyn til HICP's pålidelighed og især repræsentativitet som mål for rene prisændringer.

8. For at fastslå, om der er tale om en kvalitetsændring, skal der foreligge et klart bevis for, at der er forskel mellem substitutionsprodukttilbuddets egenskaber og det produkttilbud, det erstatter i stikprøven; dvs. en forskel i produkttilbuddets væsentlige prisbestemmende karakteristika som varemærke, materiale eller fabrikat, som er relevante for det pågældende forbrugerformål.

Der foreligger ikke en kvalitetsændring, når der foretages en omfattende årlig eller mindre hyppig revision af HICP-stikprøven. Integreringen heraf skal ske ved en passende sammenkædning. Revisioner af HICP-stikprøven fjerner ikke behovet for at inkludere substitutionsprodukttilbud hurtigst muligt mellem to revisioner.

9. Repræsentationen af en basisproduktgruppe eller et basisaggregat defineres ud fra den udgiftsvægt, der er knyttet hertil. Der kan anvendes andre vægtninger inden for basisaggregaterne, når blot det ikke går ud over indeksets repræsentativitet.

10. »Pålidelighed« vurderes på grundlag af »præcision«, som er et udtryk for omfanget af stikprøvefejl, og »repræsentativitet«, som vurderes ud fra forekomsten af bias.

▼B







II.

FORANSTALTNINGER TIL SIKRING AF HCPI'ERNES SAMMENLIGNELIGHED, PÅLIDELIGHED OG RELEVANS

▼M1

Artikel 3

Dækningsområde

1. HICP'er anses for sammenlignelige, når de er udarbejdet på grundlag af prisændringer og vægte for hver af de i bilag Ia anførte kategorier af husholdningernes pengeudgifter til konsum, og disse vægtes andel udgør mere end en tusindedel af de samlede udgifter for samtlige kategorier som specificeret i stk. 2.

2. HICP's dækningsområde udvides til at omfatte følgende:

a) fra og med udarbejdelsen af HICP for januar 1997 bearbejder medlemsstaterne de indsamlede data for de kategorier, der er opført i kolonnen »oprindelige dækning« i bilag Ia

b) først ved udarbejdelsen af HICP for december 1999 bearbejder medlemsstaterne også de indsamlede data for de kategorier, der er opført i kolonnen »december 1999« i bilag Ia.

▼M2

3. HICP'er, der udarbejdes ved hjælp af delindeksvægte, som afspejler pengeudgifter til konsum afholdt af en delkategori af husholdninger og ikke af alle husholdninger, anses for at være sammenlignelige, når denne forskel i praksis udgør mindre end en tusindedel af samtlige de af HICP omfattede udgifter. Eventuelle ændringer i vægtene, som er nødvendige for at opfylde sammenlignelighedskravet i henhold til nærværende stykke, skal være foretaget inden december 1999.

▼B

Artikel 4

Varer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning

Medlemsstaterne:

a) foretager en systematisk identificering af varer og tjenester, som har fået økonomisk betydning

b) undersøger den økonomiske betydning af varer og tjenesteydelser, som andre medlemsstater har indberettet som økonomisk betydningsfulde.

En HCPI udarbejdes på en sådan måde, at den inkluderer prisændringer for en vare eller tjeneste, som har fået økonomisk betydning, hvis den pågældende vare eller tjeneste anses for at falde inden for definitionen i ►M3 artikel 2, stk. 5 ◄ . Dette skal ske inden for en frist på tolv måneder, efter at varen eller tjenesteydelsen er blevet identificeret, enten ved at justere vægtene for eller inden for den relevante kategori i COICOP-/HCPI-klassifikationen i ►M1 bilag Ia ◄ til denne forordning eller ved at tildele en del af vægten specifikt til den vare eller tjenesteydelse, som har fået økonomisk betydning.

▼M3

Artikel 5

Minimumsnormer for substitutioner og kvalitetsjusteringer

1. Metoder til korrektion for kvalitetsændringer vurderes på følgende måde:

a) A-metoder: metoder, som anses for at levere de mest pålidelige resultater i forhold til præcision og bias

b) B-metoder: metoder, som kan levere mindre præcise eller mindre repræsentative resultater end A-metoder, men som dog også anses for at være acceptable. B-metoder skal anvendes, hvis A-metoder ikke anvendes, og

c) C-metoder: alle andre metoder, som således ikke må anvendes.

2. Efter høring af Udvalget for Det Statistiske Program udarbejder Kommissionen (Eurostat) normer for vurdering af kvalitetsjusteringsmetoderne; normerne vil blive udformet fra sag til sag under behørig hensyntagen til omkostningseffektiviteten og den sammenhæng, hvori de anvendes.

Vurderingen af kvalitetsjusteringsmetoderne udelukker ikke, at der vedtages gennemførelsesforanstaltninger i henhold til artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2494/95.

3. A- og B-metoderne anses for at være passende kvalitetsjusteringsmetoder. HICP'er anses for at være sammenlignelige, når der er foretaget passende kvalitetsjusteringer. Alt andet lige vil A-metoderne blive foretrukket frem for B-metoderne.

4. Hvis der ikke foreligger passende nationale skøn, anvender medlemsstaterne i givet fald relevante skøn, som er baseret på oplysninger fra Kommissionen (Eurostat).

5. Kvalitetsændringen må under ingen omstændigheder beregnes som svarende til hele prisforskellen mellem de to produkttilbud, medmindre det kan godtgøres, at dette er et passende skøn.

6. Hvis der ikke foreligger passende skøn, beregnes prisændringerne som forskellen mellem substitutionsprisen og prisen på det produkttilbud, der erstattes.

7. Substitutionsprodukttilbud:

a) er »i alt væsentligt identiske«, hvis der ikke er observeret nogen kvalitetsændring mellem substitutionsprodukttilbuddet og det produkttilbud, det erstatter i stikprøven, eller »identiske efter kvalitetsjustering«, hvis en kvalitetsjustering er nødvendig for en observeret kvalitetsændring mellem substitutionsprodukttilbuddet og det produkttilbud, det erstatter i stikprøven

b) skal udvælges fra samme forbrugssegmenter som de erstattede produkttilbud for at sikre forbrugssegmenternes repræsentativitet

c) må ikke udvælges efter sammenlignelighed med hensyn til pris. Dette gælder især, når der er foretaget substitutioner, efter at varerne eller tjenesterne har været udbudt til nedsat pris.

▼B

Artikel 6

Minimumsnormer for priser

1. Medlemsstaterne udarbejder HCPI'er på grundlag af de observerede priser i målstikprøven.

a) Hvis målstikprøven kræver månedlige observationer, og disse ikke kan foretages, fordi en vare eller en tjenesteydelse ikke er til rådighed, eller af en hvilken som helst anden grund, kan der anvendes beregnede priser for den første eller anden måned, mens der fra den tredje måned skal anvendes erstatningspriser.

b) Hvis målstikprøven undtagelsesvis kræver mindre hyppige observationer, anvendes estimerede priser for de måneder, hvor observerede priser ikke er obligatoriske. Estimerede priser kan også anvendes første gang, hvor en prisobservation ikke foretages. Hvis prisobservationen ikke foretages to gange i træk, anvendes erstatningspriser.

2. Hvis erstatningspriser i de i denne artikel nævnte tilfælde ikke foreligger, kan estimerede priser fortsat anvendes, forudsat at anvendelsen heraf begrænses til et omfang, som gør det muligt at opnå sammenlignelighed.

Artikel 7

Prisindekser for basisaggregater

HCPI'er udarbejdes ved hjælp af en af de to formler, der er anført i stk. 1 i bilag II til denne forordning eller en alternativ sammenlignelig formel, hvis det på grundlag heraf beregnede indeks ikke systematisk afviger fra et indeks, der er udarbejdet ved hjælp af en af de givne formler med mere end en tiendedel af et procentpoint i gennemsnit for et år i forhold til året forinden.

Artikel 8

Minimumsnormer for stikprøveudtagning

HCPI'er anses for pålidelige og sammenlignelige, hvis de er baseret på målstikprøver som for hver COICOP-/HCPI-kategori og under hensyntagen til den pågældende kategoris vægt indeholder tilstrækkeligt mange basisaggregater til at repræsentere stikprøven af varer og tjenesteydelser inden for kategorien og tilstrækkeligt mange priser inden for hvert basisaggregat til at tage højde for variationer i prisudviklingen i populationen.

Artikel 9

Kvalitetskontrol

Medlemsstaterne:

a) indsender efter anmodning fra Kommissionen (Eurostat) oplysninger om udgifter, som en andel af de samlede udgifter, der er dækket af HCPI; disse oplysninger skal være tilstrækkelige til at gøre det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt,

b) indsender oplysninger til Kommissionen (Eurostat) om varer og tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning, når de er identificeret og om nødvendigt om grundene til, at varer eller tjenesteydelser, som har fået økonomisk betydning, inkluderes ikke i HCPI'erne; disse oplysninger skal være tilstrækkelige til at gøre det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt,

c) overvåger virkningerne af kvalitetsændringer og de foretagne justeringer i et omfang, der gør det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt og indsender oplysninger herom efter anmodning fra Kommissionen (Eurostat),

d) udarbejder og ajourfører en detaljeret beskrivelse af målstikprøven og foretager kontrol af prisobservationer og estimerede priser i et omfang, der gør det muligt at sikre, at denne forordnings bestemmelser overholdes. Efter anmodning fra Kommissionen (Eurostat) indsender de oplysninger, som gør det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt,

e) meddeler Kommissionen (Eurostat) på dennes anmodning, hvis der anvendes en formel, som er forskellig fra formlerne i stk. 1 i bilag II til denne forordning; de indsender i denne forbindelse oplysninger om virkningerne af anvendelsen af denne alternative formel for udvalgte perioder og udvalgte basisaggregater i et omfang som gør det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt,

f) indsender efter anmodning fra Kommissionen (Eurostat) oplysninger om målstikprøverne i et omfang, der gør det muligt at fastslå, om denne forordnings bestemmelser er overholdt og summariske statistiske oplysninger om stikprøvernes repræsentativitet og præcision, ud fra hvilke Kommissionen (Eurostat) kan fremlægge forslag til minimumsnormer for stikprøveudtagning med henblik på revisionen af HCPI'er, som i henhold til forordning (EF) nr. 2494/95, artikel 15, skal finde sted i oktober 1997.







III.

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 10

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

▼M1









BILAG Ia







Kode COICOP/HICP-position Oprindelig dækning januar 1997 Udvidet december 1999 Undtaget 01. NÆRINGSMIDLER OG IKKE-ALKOHOLISKE DRIKKEVARER 01.1 Næringsmidler 01.1.1 Brød og kornprodukter fuld 01.1.2 Kød fuld 01.1.3 Fisk fuld 01.1.4 Mælk, ost og æg fuld 01.1.5 Olie og fedtstoffer fuld 01.1.6 Frugt fuld 01.1.7 Grøntsager inklusive kartofler og andre rodknolde fuld 01.1.8 Sukker, marmelade, honning, chokolade og konfekture fuld 01.1.9 Næringsmidler i.a.n. fuld 01.2 Ikke-alkoholiske drikkevarer 01.2.1 Kaffe, te og kakao fuld 01.2.2 Mineralvand, læskedrikke og frugtsaft fuld 02. ALKOHOLISKE DRIKKEVARER OG TOBAK 02.1 Alkoholiske drikkevarer 02.1.1 Spiritus fuld 02.1.2 Vin fuld 02.1.3 Øl fuld 02.2 Tobak 02.2.1 Tobak fuld 02.3 Euforiserende stoffer 02.3.1 Euforiserende stoffer undtaget 03. BEKLÆDNING OG FODTØJ 03.1 Beklædning 03.1.1 Materialer til beklædning fuld 03.1.2 Beklædningsartikler fuld 03.1.3 Andre artikler til beklædning og beklædningstilbehør fuld 03.1.4 Reparation og leje af beklædning fuld 03.2 Fodtøj 03.2.1 Sko og andet fodtøj fuld 03.2.2 Reparation og leje af fodtøj fuld 04. BOLIG, VAND, ELEKTRICITET, GAS OG ANDET BRÆNDSEL 04.1 Faktiske huslejebetalinger 04.1.1 Faktiske huslejer, betalt af lejere delvis (1) fuld (2) 04.1.2 Andre faktiske lejebetalinger delvis (1) fuld (2) 04.2 Beregnet lejeværdi af bolig 04.2.1 Lejeværdi af egen bolig undtaget (3) 04.2.2 Anden beregnet lejeværdi undtaget (3) 04.3 Almindelig vedligeholdelse og reparation af bolig 04.3.1 Produkter til almindelig vedligeholdelse og reparation af bolig fuld (4) 4.3.2 Tjenesteydelser til almindelig vedligeholdelse og reparation af bolig fuld (4) 04.4 Andre tjenesteydelser i forbindelse med boliger 04.4.1 Renovation delvis (5) fuld (6) 04.4.2 Kloakvæsen delvis (5) fuld (6) 04.4.3 Vandforsyning delvis (5) fuld (6) 04.4.4 Andre serviceydelser i forbindelse med boliger i.a.n. fuld 04.5 Elektricitet, gas og andet brændsel 04.5.1 Elektricitet fuld 04.5.2 Gas fuld 04.5.3 Flydende brændsel fuld 04.5.4 Fast brændsel fuld 04.5.5 Varmt vand, damp og is fuld 05. BOLIGUDSTYR, HUSHOLDNINGSUDSTYR OG RUTINEMÆSSIG VEDLIGEHOLDELSE AF BOLIG 05.1 Møbler, boligudstyr og indretning, tæpper og anden gulvbelægning samt reparation 05.1.1 Møbler, boligudstyr og indretning fuld 05.1.2 Tæpper og anden gulvbelægning fuld 05.1.3 Reparation af møbler, boligudstyr og gulvbelægninger fuld 05.2 Boligtekstiler 05.2.1 Boligtekstiler fuld 05.3 Varme- og kogeapparater, køleskabe, vaskemaskiner og lignende større husholdningsmaskiner, herunder installation og reparation 05.3.1 Større husholdningsapparater, også elektriske fuld 05.3.2 Mindre elektriske husholdningsapparater fuld 05.3.3 Reparation af husholdningsapparater fuld 05.4 Glas, service og husholdningsredskaber 05.4.1 Glas, service og husholdningsredskaber fuld 05.5 Væktøj og udstyr til hus og have 05.5.1 Større redskaber fuld 05.5.2 Mindre redskaber og diverse tilbehør fuld 05.6 Varer og tjenesteydelser til rutinemæssig husførelse 05.6.1 Ikke-varige forbrugsgoder fuld 05.6.2 Hushjælp og andre tjenesteydelser i forbindelse med vedligeholdelse af bolig fuld 06. SUNDHEDSVÆSEN 06.1 Medicinske produkter og behandlingsudstyr 06.1.1 Medicinske produkter og behandlingsudstyr delvis (7) fuld (8) 06.2 Ambulant behandling 06.2.1 Lægebehandling fuld (8) 06.2.2 Tandlægebehandling fuld (8) 06.2.3 Sundhedstjenester, der ikke ydes af hospitaler fuld (8) 06.3 Tjenester ydet af hospitaler 06.3.1 Tjenester ydet af hospitaler (9) 07. TRANSPORT 07.1 Køb af køretøjer 07.1.1A Nye motorkøretøjer fuld 07.1.1B Brugte motorkøretøjer fuld 07.1.2 Motorcykler fuld 07.1.3 Cykler fuld 07.2 Drift af personlige transportmidler 07.2.1 Reservedele og tilbehør fuld 07.2.2 Brændstof og smøremidler fuld 07.2.3 Vedligeholdelse og reparation fuld 07.2.4 Andre tjenesteydelser vedrørende personlige transportmidler fuld (10) 07.3 Transporttjenester 07.3.1 Personbefordring med jernbane fuld 07.3.2 Personbefordring ad landevej fuld 07.3.3 Personbefordring ad luftvejen fuld 7.3.4 Personbefordring ad søvejen og indre vandveje fuld 07.3.5 Andre købte transporttjenester fuld 07.3.6 Kombinerede billetter fuld (11) 08. KOMMUNIKATION 08.1 Kommunikation 08.1.1 Postvæsen fuld 08.1.2 Telefon- og telefaxudstyr fuld 08.1.3 Telefon-, telegraf- og telefaxtjenester fuld 09. FRITID OG KULTUR 09.1 Audiovisuelt og fotografisk udstyr, databehandlingsudstyr samt tilbehør hertil, herunder også reparation 09.1.1 Udstyr til modtagelse, afspilning og reproduktion af lyd og billeder fuld 09.1.2 Fotografisk og kinematografisk udstyr, optiske instrumenter fuld 09.1.3 Databehandlingsudstyr fuld 09.1.4 Udstyr til optagelse af billede og lyd fuld 09.1.5 Reparation af audiovisuelt og fotografisk udstyr, databehandlingsudstyr samt tilbehør hertil fuld 09.2 Andre større forbrugsgoder i forbindelse med fritid og kultur 09.2.1 Andre større forbrugsgoder i forbindelse med fritid og kultur fuld 09.2.2 Reparation af andre forbrugsgoder i forbindelse med fritid og kultur fuld 09.3 Andet tilbehør og udstyr til fritid; blomster, haveplanter mv. og husdyr 09.3.1 Spil, legetøj og hobbyartikler, udstyr til sport, camping og friluftsaktiviteter fuld 09.3.2 Haveplanter mv. fuld 09.3.3 Husdyr fuld 09.4 Tjenesteydelser i forbindelse med fritid og kultur 09.4.1 Tjenesteydelser i forbindelse med sport og fritid fuld (12) 09.4.2 Tjenesteydelser i forbindelse med kultur fuld (13) 09.4.3 Lotteri- og totalisatorspil undtaget 09.5 Aviser, bøger og papirvarer 09.5.1 Bøger delvis (14) fuld (15) 09.5.2 Aviser og tidsskrifter fuld 09.5.3 Diverse trykt materiale fuld 09.5.4 Papirvarer og tegnematerialer delvis (14) fuld (15) 09.6 Pakkerejser 09.6.1 Pakkerejser fuld 10. UDDANNELSE 10.1 Uddannelsestjenester 10.1.1 Førskoleundervisning og undervisning på første niveau fuld (15) 10.1.2 Undervisning på andet niveau fuld (15) 10.1.3 Undervisning på tredje niveau fuld (15) 10.1.4 Undervisning, som ikke kan henføres til et bestemt niveau delvis (16) fuld (15) 11. HOTELLER, CAFÉER OG RESTAURANTER 11.1 Restaurationsvirksomhed 1.1.1.1 Restauranter og caféer fuld 11.1.2 Kantiner delvis (14) fuld (15) 11.2 Indlogering 11.2.1 Indlogering delvis (14) fuld (15) 12. DIVERSE VARER OG TJENESTEYDELSER 12.1 Personlig pleje 12.1.1 Frisørsaloner og institutter for personlig pleje fuld 12.1.2 Apparater og artikler til personlig pleje fuld 12.1.3 Personlig pleje i.a.n. undtaget 12.2 Personlige effekter i.a.n. 12.2.1 Smykker og ure fuld 12.2.2 Andre personlige effekter fuld 12.3 Social beskyttelse 12.3.1 Sociale tjenesteydelser delvis (17) 12.4 Forsikring 12.4.1 Livsforsikring undtaget 12.4.2 Forsikring i forbindelse med boligen delvis (18) fuld (19) 12.4.3 Sygeforsikring fuld (20), (21) 12.4.4 Transportforsikring delvis (22) fuld (23), (21) 12.4.5 Anden forsikring fuld (24), (21) 12.5 Finansielle tjenesteydelser i.a.n. 12.5.1 Finansielle tjenesteydelser i.a.n. delvis (25) fuld (26) 12.5.2 FISIM undtaget 12.6 Andre tjenesteydelser i.a.n. 12.6.1 Andre tjenesteydelser i.a.n. fuld (27) (1) Henviser til den praksis, der anvendes i de nationale forbrugerprisindekser. (2) Omfatter alle huslejer, der faktisk betales af lejerne, dvs. den husleje, lejeren betaler til ejeren uanset de sociale ydelser, lejeren måtte modtage fra det offentlige (herunder beløb, som lejeren vælger at betale direkte til ejeren); jf. bilag Ib, nr. 12b. (3) Dette betyder ikke, at ejerboliger generelt er undtaget. (4) Omfatter udgifter, som lejere eller ejere af egen bolig afholder til materialer og tjenesteydelser for mindre vedligeholdelses- og reparationsarbejder; når der er truffet afgørelse om, hvordan ejere af egen bolig skal behandles, vil disse kategorier eventuelt blive udvidet til at omfatte udgifter til større indretnings- og vedligeholdelsesarbejder og reparation af boligen og udgifter til udvidelse og ombygning af boligen, som ikke typisk betales af lejere; jf. bilag Ib, nr. 4 og 15. (5) Omfatter udgifter, der betales efter forbrug. (6) Omfatter separate udgifter til specifikke tjenesteydelser vedrørende boligen, uanset om forbrugerne betaler efter forbrug eller ej, dvs. eksklusive betalinger for tjenesteydelser, der finansieres over de almindelige skatter; jf. bilag Ib, nr. 9 og 29. (7) Vedrører produkter og udstyr, som ikke er omfattet af socialsikringsordningerne. (8) Fuld dækning omfatter den del af udgifterne til medicinske produkter og sundhedstjenester (undtagen ambulant behandling på hospitaler), der betales af forbrugeren og ikke refunderes af det offentlige, socialsikringen eller NPISH'er; jf. bilag Ib, nr. 12a, og de metodologiske retningslinjer for indarbejdelse af disse udgifter som specificeret i overensstemmelse med proceduren i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95. (9) De metodologiske retningslinjer og tidsplanen for indarbejdelse af disse udgifter specificeres i overensstemmelse med proceduren i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95. (10) Omfatter kørekort, syn af motorkøretøjer, kontingenter til automobilklubber, afgifter for benyttelse af broer, tunneler, færger i pendulfart og motorveje; herfra er undtaget tilladelser til at eje eller benytte køretøjer; jf. bilag Ib, nr. 9, 18 og 19b. (11) Billetter, som gælder til to eller flere transportformer, men for hvilke det ikke er muligt at specificere udgifterne til de enkelte former. (12) Omfatter medlemsgebyrer og abonnementer til sportsklubber og fitnesscentre; endvidere gebyrer for jagt- og fisketegn, hvis der til udstedelsen af tilladelserne er knyttet en form for offentlig kontrol; jf. bilag Ib, nr. 9 og 19b. (13) Omfatter entré til museer, biblioteksgebyrer, og radio- og tv-licens; jf. bilag Ib, nr. 9 og 10. (14) Omfatter undervisning og undervisningsmaterialer, hvortil forbrugerne afholder samtlige udgifter. (15) Fuld dækning vil i denne forbindelse sige den del af forbrugernes udgifter til undervisning og undervisningsmaterialer, som ikke refunderes af det offentlige, socialsikringen eller NPIH'er; jf. bilag Ib, nr. 12a, og de metodologiske retningslinjer for indarbejdelse af disse udgifter som specificeret i overensstemmelse med proceduren i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95. (16) Omfatter edb-kurser, sprogkurser, skrivemaskinekurser og andre lignende kurser, hvortil forbrugeren afholder samtlige udgifter. (17) Omfatter vuggestuer, børnehaver og legestuer, som ikke tilhører den obligatoriske del af uddannelsessystemet; heri indgår kun de udgifter, som forbrugerne betaler, og som ikke refunderes af det offentlige, socialsikringen eller NPIH'er; jf. bilag Ib, nr. 12a; for de andre tjenesteydelser i kode 12.3.1, f.eks. ældrehjem, skoler for handicappede, rengøring i hjemmet og madordninger, gælder de retningslinjer, som er anført i fodnote 18. (18) Omfatter gebyrer for indboforsikring. (19) Omfatter alle gebyrer, som ejere af egen bolig og lejere betaler for forsikringer, som typisk tegnes af lejere mod brand, indbrud, vandskade mv.; jf. bilag Ib, nr. 7, 8 og 24; når der er truffet afgørelse om, hvordan ejere af egen bolig skal behandles, vil disse kategorier eventuelt blive udvidet til at omfatte gebyrer, som ejere af egen bolig betaler for forsikringer vedrørende boligen, som typisk tegnes af værten. (20) Omfatter de gebyrer, som betales for private syge- og ulykkes-forsikringer; jf. bilag Ib, nr. 7, 8 og 24, og de metodologiske retningslinjer for indarbejdelse af kategori »06. Sundhedsvæsen« specificeret i overensstemmelse med proceduren i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95. (21) De metodologiske retningslinjer og tidsplanen for indarbejdelse af disse udgifter specificeres i overensstemmelse med proceduren i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95. Gennemførelsen kan ske på et tidligere tidspunkt. (22) Omfatter gebyrer for forsikringer vedrørende personlige transportmidler. (23) Omfatter gebyrer for forsikringer vedrørende personlige transportmidler, rejse- og rejsegodsforsikring; jf. bilag Ib, nr. 7, 8 og 24. (24) Omfatter gebyrer for forsikring, f.eks. vedrørende det civilretlige ansvar for skade på tredjemand eller dennes ejendom, som ikke opstår i forbindelse med benyttelse af personlige transportmidler; jf. bilag Ib, nr. 7, 8 og 24. (25) Omfatter bankgebyrer, der ikke beregnes som en bestemt andel af transaktionens værdi. (26) Omfatter finansielle tjenesteydelser og banktjenesteydelser; hertil medregnes ikke gebyrer til private eller offentlige pensionskasser, som er en form for livsforsikring, der er begrænset til en nærmere afgrænset gruppe af personer, ej heller renteudgifter; jf. bilag Ib, nr. 21 og 23. (27) Omfatter gebyrer for udstedelse af pas, fødselsattester, vielsesattester og dødsattester, medlemsgebyr til faglige sammenslutninger, hvis gebyrerne kan betragtes som betaling for tjenesteydelser; se bilag Ib, nr. 9 og 19.









BILAG Ib

A. DEFINITION AF HUSHOLDNINGERNES PENGEUDGIFTER TIL KONSUM

▼M2

1. Sektoren husholdninger består af husholdninger, der omfatter alle enkeltpersoner og grupper af enkeltpersoner (jf. definitionen i ENS 2.76.a og 2.76.b), uanset i hvilket område de opholder sig, deres placering i indkomstfordelingen og deres nationalitet eller hjemsted. Sektoren omfatter også personer, der opholder sig på institutioner (jf. definitionen i ENS 2.76.b). Den omfatter ikke erhvervsvirksomheder.

2. Det økonomiske område defineres som i ENS 2.05, bortset fra at de eksterritoriale enklaver inden for landets grænser er medregnet, og de territoriale enklaver i udlandet ikke er medregnet.

▼M1

3. En monetær transaktion er en økonomisk strøm, som er et samspil mellem institutionelle enheder efter gensidig aftale, hvor de pågældende enheder foretager eller modtager betalinger, påtager sig gældsforpligtelser eller modtager aktiver opgjort i valutaenheder. Pr. konvention betragtes indsamling af husholdningsaffald som et samspil mellem enheder efter gensidig aftale. Transaktioner, som ikke indebærer udveksling af kontantbeløb eller fordringer eller gældsforpligtelser opgjort i pengebeløb, er ikke-monetære transaktioner. Interne transaktioner er sædvanligvis ikke-monetære transaktioner. Ikke-monetære transaktioner mellem to eller flere institutionelle enheder forekommer ved produkttransaktioner (byttehandel), fordelingstransaktioner (betaling i naturalier, overførsel i naturalier osv.) og andre transaktioner (byttehandel med ikke-producerede, ikke-finansielle aktiver).

Husholdningernes pengeudgifter til konsum omfatter følgende grænsetilfælde:

4. De omfatter udgifter, der ikke betragtes som forbrug i produktionen, f.eks. materialer til mindre reparationer og indretningsarbejder i boliger, som typisk udføres af både lejere og ejere, samt materialer til reparation og vedligeholdelse af varige forbrugsgoder, herunder også køretøjer.

5. De omfatter udgifter, der ikke betragtes som investeringer, især varige forbrugsgoder, som fortsætter med at fungere efter hensigten i flere regnskabsperioder; herunder hører overdragelse af ejendomsretten til visse varige forbrugsgoder fra et foretagende til en husholdning.

6. De omfatter finansielle tjenester, for hvilke der opkræves betaling direkte.

7. De omfatter skadesforsikringstjenester indtil et beløb, som svarer til det implicitte gebyr.

8. De omfatter alle udgifter finansieret via skadesforsikringserstatninger, herunder de beløb, som forsikringsselskaberne betaler direkte til automobilværksteder, hospitaler, læger mv. Det følger heraf, at den fulde pris, der betales af husholdningerne eller forsikringsselskaberne til automobilværksteder, hospitaler, læger mv., medregnes i HICP. Skadesforsikringserstatninger er de beløb, som forsikringsselskaberne er forpligtet til at betale til dækning af skader på personer og ting. Beløbene er løbende overførsler fra forsikringsselskaberne til de modtagende husholdninger og indgår derfor i husholdningernes disponible indkomst. Udgifter, som finansieres af skadesforsikringserstatninger, f.eks. betalinger til automobilværksteder, hospitaler eller læger, betragtes som udgifter, der er afholdt af husholdningerne og ikke af forsikringsselskaberne. Det er uden betydning, om husholdningerne rent faktisk afholder udgifterne, før erstatningerne udbetales — svarende til refusioner via socialsikringsordninger — eller om forsikringsselskaberne betaler direkte til automobilværkstederne, hospitalerne mv. I sidstnævnte tilfælde betragtes forsikringsselskaberne blot som mellemled, der handler på vegne af husholdningerne, som stadig anses for at afholde udgifterne.

9. De omfatter husholdningers betalinger for licenser, tilladelser mv., der betragtes som køb af tjenesteydelser. Hvis der til udstedelsen af tilladelser er knyttet en form for offentlig kontrol, f.eks. vedrørende den pågældende persons kvalifikationer, registreres betalingerne som køb af tjenester fra det offentlige, og priserne indgår da i HICP, men hvis tilladelserne gives automatisk mod betaling af et gebyr, registreres betalingerne som direkte skatter og ikke som priser. Kørekort, flycertifikater, tv- og radiolicens, våbentilladelser, entré for adgang til museer, biblioteksgebyrer, renovationsafgifter mv. betragtes i de fleste tilfælde som køb af tjenesteydelser fra det offentlige, mens tilladelser til benyttelse af køretøjer, både og fly oftest betragtes som skatter.

10. De omfatter køb af produktion til priser, som ikke er økonomisk signifikante, f.eks. entré for adgang til museer.

Husholdningernes pengeudgifter til konsum omfatter ikke følgende grænsetilfælde:

11. De omfatter ikke indkomst i naturalier, da der ikke er tale om nogen monetær transaktion (selv om denne indkomst i henhold til ENS 3.76.b er inkluderet i udgifter til konsum).

12. a) De omfatter ikke sociale overførsler i naturalier, som husholdningerne har modtaget, ej heller sådanne udgifter, som i første omgang betales af husholdningerne, men som senere refunderes af socialsikringen, offentlige enheder eller NPISH'er, f.eks. udgifter til lægebehandling eller uddannelse. Når en husholdning køber en vare eller en tjenesteydelse, som den senere får helt eller delvis refunderet, betragtes husholdningen blot som et mellemled, der handler på vegne af en social kasse, en offentlig enhed eller en NPISH. De refunderede beløb betragtes som sociale overførsler i naturalier, som er foretaget af socialsikringen, offentlige enheder eller NPISH'er. De registreres ikke som overførsler i kontanter til husholdningerne og medregnes ikke i husholdningernes disponible indkomst. Bogføringsmæssigt er situationen den samme, som når en social kasse køber varerne og tjenesteydelserne af markedsproducenter og videresælger dem til husholdningerne til lave ikke-markedsmæssige priser. Den pris, som er relevant for HICP er således forskellen mellem det beløb, som husholdningen har betalt, og det refunderede beløb. b) Alle andre tilskud og betalinger fra det offentlige, især tilskud til lejere med henblik på nedsættelse af deres husleje (inklusive betalinger, som lejeren vælger at betale direkte til ejeren), betragtes som kontante sociale ydelser og medregnes derfor i husholdningernes disponible indkomst. Hele prisen for varen eller tjenesteydelsen før tilskuddet er derfor omfattet af HICP.

13. De omfatter ikke de tjenesteydelser, der er forbundet med ejerboliger, da disse ikke er monetære transaktioner (selv om de i henhold til ENS 3.76.a er medregnet i udgifterne til konsum).

14. De omfatter ikke køb af boliger og effekter, der betragtes som anskaffelser af ikke-producerede aktiver, især køb af jord.

15. De omfatter ikke udgifter, som en ejer af egen bolig afholder til indretning, vedligeholdelse og reparation af boligen, og som ikke normalt udføres af lejere.

16. De omfatter ikke udgifter til værdigenstande.

17. De omfatter ikke udgifter afholdt i erhvervsøjemed af husholdninger, der ejer personlige foretagender.

18. De omfatter ikke løbende indkomst- og formueskatter, som er obligatoriske ensidige betalinger i penge eller naturalier, der regelmæssigt opkræves af den offentlige forvaltning og service eller af udlandet af institutionelle enheders indkomst og formue, samt enkelte periodiske afgifter, der hverken pålignes indkomst eller formue. Andre løbende skatter omfatter husholdningernes betalinger for tilladelser, der betragtes som skatter, f.eks. tilladelser til at eje og benytte køretøjer, både og fly mv.

19. a) De omfatter ikke husholdningernes kontingenter og bidrag til NPISH'er, f.eks. til fagforeninger, faglige sammenslutninger, forbrugersammenslutninger, kirker, selskabelige og kulturelle foreninger, fritidsklubber og idrætsklubber. b) Hvis en klub, forening eller sammenslutning kan betragtes som en markedsproducent, der sælger sine tjenesteydelser til en økonomisk signifikant pris hvilket normalt er tilfældet, selv om der ofte er tale om en nonprofitinstitution — betragtes kontingenter og bidrag som betaling for tjenesteydelser — ikke som en overførsel — og dermed er de omfattet af HICP.

20. De omfatter ikke husholdningernes frivillige overførsler i penge eller naturalier til velgørende organisationer og nødhjælpsorganisationer.

21. De omfatter ikke formueindkomster, herunder renter. Formueindkomst er den indkomst, som ejeren af et finansielt aktiv eller et materielt, ikke-produceret aktiv modtager for at stille finansielle midler eller et materielt ikke-produceret aktiv til rådighed for en anden institutionel enhed. En rente er det beløb, som debitor på betingelser, der fremgår af det finansielle instrument, han og kreditor har indgået, er pligtig at betale kreditor over en bestemt periode, uden at hovedstolen derved nedbringes.

22. De omfatter ikke obligatoriske eller frivillige bidrag til sociale ordninger, som f.eks. faktiske arbejdsgiverbidrag til sociale ordninger, til sociale kasser og fonde, forsikringsselskaber, selvstændige eller ikke-selvstændige pensionskasser, der administrerer sociale forsikringsordninger, for at sikre de ansatte sociale ydelser, eller lønmodtagerbidrag til sociale ordninger, der betales til socialsikringen, private fondsbaserede og ikke-fondsbaserede ordninger.

23. De omfatter ikke livsforsikringstjenester og pensionskassetjenester (selv om disse tjenester i henhold til ENS 3.76.f og g medregnes i udgifterne til konsum indtil et beløb, der svarer til det implicitte gebyr).

24. De omfatter ikke skadesforsikringspræmier, netto. Dette er præmier, der betales for forsikringer, som er tegnet af institutionelle enheder. Forsikringer, som er tegnet af individuelle husholdninger, er tegnet på eget initiativ og til egen fordel uafhængigt af deres arbejdsgivere eller den offentlige forvaltning og service og uden for sociale forsikringsordninger. Skadesforsikringspræmier, netto, omfatter både de faktiske præmier, der skal betales af forsikringstageren for at opnå dækning i regnskabsperioden (indtjente præmier) og de tillægspræmier, der betales af formueindkomsten henført til forsikringstagerne efter fradrag af det pågældende forsikringsselskabs administrationsgebyr. (NB! Dette gebyr er omfattet af husholdningernes pengeudgifter til konsum). Skadesforsikringspræmier, netto, er de beløb, som er til rådighed til dækning i tilfælde af forskellige begivenheder eller ulykker, som medfører skade på ting eller personer af naturbetingede eller menneskelige årsager — brand, oversvømmelse, trafikuheld, skibsforlis, tyveri, vold, ulykker, sygdom mv. — eller i tilfælde af økonomisk tab som følge af begivenheder som sygdom, arbejdsløshed, ulykker mv.

25. De omfatter ikke løbende overførsler mellem husholdningerne, som inkluderer alle overførsler i kontanter eller i naturalier, som foretages eller modtages af residente husholdninger til eller fra andre residente eller ikke-residente husholdninger.

26. De omfatter ikke bøder og strafgebyrer. Disse bøder og strafgebyrer, der pålægges institutionelle enheder af domstole eller domstolslignende myndigheder, betragtes som obligatoriske løbende overførsler. Ej heller medregnes morarenter og skattebøder, som normalt ikke kan holdes adskilt fra selve skatterne.

27. De omfatter ikke lotteri og spil; ej heller det gebyr, der betales til den enhed, som foranstalter lotteriet eller spillet eller den løbende restoverførsel, som udbetales til vinderne (selv om dette gebyr i henhold til ENS 4.135 er medregnet i udgifter til konsum).

B. Definition af pris

28. Køberprisen er den pris, som køberen faktisk betaler for produkterne på købstidspunktet; inklusive alle skatter minus subsidier; efter fradrag af alle mængde- og sæsonrabatter på standardpriser og -takster; eksklusive renter og gebyrer, der betales i henhold til låne- og kreditordninger; eksklusive ekstraomkostninger som følge af manglende overholdelse af den betalingsfrist, der blev aftalt på købstidspunktet.

29. Varer og tjenester til individuelt konsum (»individuelle varer og tjenester«) erhverves af en husholdning og anvendes til opfyldelse af husholdningens behov og ønsker. Individuelle varer og tjenester kan karakteriseres på følgende måde: a) Det skal være muligt at observere og registrere en individuel husholdnings eller et husholdningsmedlems anskaffelse af varen eller tjenesteydelsen samt tidspunktet for anskaffelsen. b) Husholdningen skal være indforstået med leveringen af den pågældende vare eller tjenesteydelse og tage de nødvendige skridt for at modtage den, f.eks. ved at gå i skole eller tage på hospitalet. c) Varen eller tjenesteydelsen skal opfylde den betingelse, at den, når den er erhvervet af en husholdning eller person, eller eventuelt af en lille, begrænset gruppe mennesker, ikke kan erhverves af andre husholdninger eller personer. Husholdningernes udgifter til konsum er alle individuelle. Pr. konvention betragtes alle varer og tjenester, der leveres af NPISH'er, som individuelle. Alle offentlige udgifter til konsum inden for uddannelse, sundhed, social sikring og velfærd, sport og fritid samt kultur behandles pr. konvention som udgifter til individuelt konsum undtagen udgifter til offentlig administration, fastsættelse af love og bestemmelser, forskning mv. Endvidere betragtes udgifter til anskaffelse af bolig, renovation og drift af offentlige transportmidler som individuelle. De kollektive udgifter til konsum er den resterende del af det offentliges udgifter til konsum. De omfatter især forvaltning af samfundet, sikkerhed og forsvar, opretholdelse af lov og orden, lovgivning og udstedelse af andre bestemmelser, sundhedsvæsen, miljøbeskyttelse, forskning og udvikling og infrastrukturer og økonomisk udvikling.

▼B









BILAG II

Formler, der skal anvendes ved udarbejdelse af indekser for basisaggregater

1. Når der skal udarbejdes prisindekser for basisaggregater anvendes enten forholdet mellem aritmetiske gennemsnitspriser eller forholdet mellem geometriske gennemsnitspriser , hvor p t er den løbende pris, p b referenceprisen og n antallet af sådanne priser i basisaggregatet. En alternativ formel kan anvendes, såfremt den opfylder sammenlignelighedskravet i artikel 7.

2. Det aritmetiske gennemsnit af prisrelationen bør almindeligvis ikke anvendes, da det i mange tilfælde ikke vil være muligt at opfylde sammenlignelighedskravet. Det kan undtagelsesvis anvendes, hvis det kan godtgøres, at sammenlignelighedskravet kan opfyldes.

3. Prisindekset for et basisaggregat kan beregnes som et kædeindeks ved hjælp af en af de ovenfor anførte to formler. Anvender man forholdet mellem aritmetiske gennemsnit betyder det: Itb = · … , hvor Pi t angiver i'te-prisen for et givet basisaggregat i periode t og st stikprøven af priser, der er tilvejebragt vedrørende basisaggregatet i periode t. Denne stikprøve kan i praksis ajourføres på månedsbasis eller, som det er mere almindeligt, når priserne ikke kan tilvejebringes, over længere perioder. Hvis der mellem periode b og periode t ikke er nogen udskiftning bliver Itb det simple forhold mellem aritmetiske gennemsnit (eller analogt med den geometriske formel beskrevet ovenfor). Det aritmetiske gennemsnit af prisrelationer må ikke anvendes, hvor sammenkædningen sker hyppigere end på årsbasis.