02014XC0701(01) — DA — 08.12.2020 — 003.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

Ændret ved:









▼B

Udkast til EU-retningslinjer for statsstøtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter 2014-2020

2014/C 204/01

INDHOLDSFORTEGNELSE DEL I. FÆLLES BESTEMMELSER Kapitel 1. Indledning Kapitel 2. Anvendelsesområde og definitioner 2.1. Den fælles landbrugspolitiks og landdistriktspolitiks indvirkning på anvendelsesområdet 2.2. Anvendelsesområde 2.3. Horisontale regler og regelsæt, der finder anvendelse på støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og til landdistrikter 2.4. Definitioner 2.5. Anmeldelsespligtig støtte Kapitel 3. Fælles vurderingsprincipper 3.1. Bidrag til et fælles mål 3.2. Behov for statslig indgriben 3.3. Støttens egnethed 3.4. Tilskyndelsesvirkning og behov for støtte 3.5. Støttens proportionalitet 3.6. Undgåelse af uforholdsmæssige negative virkninger for konkurrence og samhandel 3.7. Gennemsigtighed DEL II. STØTTEKATEGORIER Kapitel 1. Støtte til virksomheder, der beskæftiger sig med primær produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter 1.1. Landdistriktsforanstaltninger 1.1.1. Investeringsstøtte 1.1.1.1. Støtte til investeringer i materielle og immaterielle aktiver i landbrugsbedrifter med henblik på primær landbrugsproduktion 1.1.1.2. Støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedrifter 1.1.1.3. Støtte til investeringer i forbindelse med flytning af bedriftsbygninger 1.1.1.4. Støtte til investeringer i forbindelse med forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter 1.1.2. Etableringsstøtte til unge landbrugere og til udvikling af små bedrifter 1.1.3. Støtte til overdragelse af landbrugsbedrifter 1.1.4. Etableringsstøtte til producentgrupper og –sammenslutninger i landbruget 1.1.5. Støtte til miljø- og klimavenligt landbrug og dyrevelfærd 1.1.5.1. Støtte til miljø- og klimavenligt landbrug 1.1.5.2. Støtte til forpligtelser angående dyrevelfærd 1.1.6. Støtte til kompensation for ulemper i forbindelse med Natura 2000-områder og vandrammedirektivet 1.1.7. Støtte til områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger 1.1.8. Støtte til økologisk landbrug 1.1.9. Støtte til landbrugsproducenters deltagelse i kvalitetsordninger 1.1.10. Støtte til teknisk bistand i landbrugssektoren 1.1.10.1. Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner 1.1.10.2. Støtte til konsulentbistand 1.1.10.3. Støtte til vikarordninger i landbruget 1.1.11. Støtte til samarbejde i landbrugssektoren 1.2. Risiko- og krisestyring 1.2.1. Støtte til kompensation for skader på landbrugsproduktionen eller produktionsmidlerne i landbruget og til forebyggelse af skader 1.2.1.1. Støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder 1.2.1.2. Støtte til kompensation for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe 1.2.1.3. Støtte til omkostningerne ved forebyggelse, bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme og skadegørere og støtte til at råde bod på skader forårsaget af dyresygdomme og skadedyrangreb 1.2.1.4. Støtte til døde dyr 1.2.1.5. Støtte til kompensation for skader forvoldt af beskyttede dyr 1.2.1.6. Støtte til betaling af forsikringspræmier 1.2.1.7. Støtte til finansielle bidrag til gensidige fonde 1.2.2. Støtte til nedlæggelse af produktionskapacitet 1.2.2.1. Støtte til kapacitetsnedlæggelse begrundet i dyresundheds-, plantesundheds-, folkesundheds-, hygiejne- eller miljøhensyn 1.2.2.2. Støtte til kapacitetsnedlæggelse af andre årsager 1.3. Andre former for støtte i landbrugssektoren 1.3.1. Støtte til husdyrbrug 1.3.2. Støtte til fremstødsforanstaltninger for landbrugsprodukter 1.3.3. Støtte til regionerne i den yderste periferi og de mindre øer i Det Ægæiske Hav 1.3.4. Støtte til jordfordeling i landbruget 1.3.5. Støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder 1.3.6. Støtte til forskning og udvikling i landbrugssektoren Kapitel 2. Støtte til skovbrugssektoren, som medfinansieres af ELFUL, ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger eller ydes som ren statsstøtte 2.1. Investeringer i udvikling af skovområder og forbedring af skoves levedygtighed 2.1.1. Støtte til skovrejsning og etablering af skovområder 2.1.2. Støtte til etablering, regenerering eller renovering af skovlandbrugssystemer 2.1.3. Støtte til forebyggelse og genopretning af skader på skove som følge af skovbrande, naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, andre ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb og katastrofebegivenheder 2.1.4. Støtte til investeringer i forbedring af skovøkosystemers tilpasningsevne og miljømæssige værdi 2.1.5. Støtte til investeringer i skovbrugsteknologi og i forarbejdning, mobilisering og markedsføring af skovprodukter 2.1.6. Støtte til infrastrukturinvesteringer med henblik på udvikling, modernisering eller tilpasning i skovbrugssektoren 2.2. Støtte til kompensation for ulemper i Natura 2000-skovområder 2.3. Støtte til forpligtelser vedrørende miljø- og klimavenligt skovbrug og skovbevarelse 2.4. Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner i skovbrugssektoren 2.5. Støtte til konsulentbistand i skovbrugssektoren 2.6. Støtte til samarbejde i skovbrugssektoren 2.7. Etableringsstøtte til producentgrupper og -sammenslutninger i skovbrugssektoren 2.8. Andre former for støtte til skovbrugssektoren med økologiske, beskyttende og rekreative formål 2.8.1. Støtte til specifikke aktiviteter og foranstaltninger i skovbruget, hvis primære formål er at bidrage til bevarelse eller genoprettelse af skovøkosystemer og biodiversitet eller traditionelle landskaber 2.8.2. Støtte i skovbrugssektoren til opretholdelse og forbedring af jordbundskvaliteten og sikring af sund og afbalanceret trævækst 2.8.3. Støtte til genetablering og vedligeholdelse af naturlige stier, landskabselementer og naturlige levesteder for dyr i skovbrugssektoren 2.8.4. Støtte til vedligeholdelse af veje til forebyggelse af skovbrande 2.8.5. Støtte til kompensation for skader på skove forårsaget af lovregulerede dyr 2.8.6. Støtte til opstilling af skovforvaltningsplaner 2.9. Støtte i skovbrugssektoren efter samme regler som for landbrugsstøtte 2.9.1. Støtte til forskning og udvikling i skovbrugssektoren 2.9.2. Støtte til jordfordeling i skovbruget Kapitel 3. Støtte i landdistrikter, som medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede foranstaltninger 3.1. Støtte til investeringer i forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter, til produktion af bomuld eller til investeringer i landbrugeres etablering og udvikling af ikkelandbrugsmæssige aktiviteter 3.2. Støtte til basale tjenester og landsbyfornyelse i landdistrikter 3.3. Støtte til virksomhedsetablering for ikkelandbrugsmæssige aktiviteter i landdistrikter 3.4. Støtte til andre arealforvaltere og virksomheder i landdistrikter, der ikke er aktive i landbrugssektoren, i forbindelse med forpligtelser til miljøvenligt landbrug 3.5. Støtte til andre arealforvaltere til kompensation for ulemper i forbindelse med Natura 2000-områder 3.6. Støtte til videnoverførsel og informationsaktioner i landdistrikter 3.7. Støtte til konsulentbistand i landdistrikter 3.8. Støtte til aktive landbrugeres deltagelse i kvalitetsordninger for bomuld eller fødevarer 3.9. Støtte til informationsaktioner og salgsfremstød for bomuld og fødevarer omfattet af en kvalitetsordning 3.10. Støtte til samarbejde i landdistrikter 3.11. Støtte til etablering af gensidige fonde DEL III. PROCEDURER 1. Støtteordningers varighed og evaluering 2. Revisionsklausul 3. Rapportering og overvågning 4. Anvendelse af disse retningslinjer 5. Forslag til passende foranstaltninger 6. Udløb

DEL I. FÆLLES BESTEMMELSER

Kapitel 1. Indledning

(1) I artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter »traktaten«) fastsættes det, at »bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«

(2) Til trods for dette generelle forbud kan der imidlertid være behov for at yde statsstøtte til afhjælpning af markedssvigt for at sikre en velfungerende økonomi og mindske uligheder. Traktaten åbner derfor mulighed for at yde statsstøtte til en række politikmål. Med særlig relevans for landbrugs- og skovbrugssektoren er det for det første i traktatens artikel 107, stk. 2, litra b), fastsat, at støtte til at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, er forenelig med det indre marked. For det andet kan Kommissionen med hjemmel i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), anse statsstøtte til fremme af den økonomiske udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter for forenelig med det indre marked, forudsat at den ikke påvirker samhandelsvilkårene.

(3) På grund af de særlige forhold, der kendetegner landbrugssektoren, er det desuden i traktatens artikel 42 fastsat, at konkurrencereglerne kun finder anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer, i det omfang Europa-Parlamentet og Rådet beslutter dette.

(4) I disse retningslinjer opstiller Kommissionen betingelserne og kriterierne for, hvornår støtte til landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter kan anses for at være forenelig med det indre marked, og kriterierne for identificering af de områder, som opfylder betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 3. For støtte ydet i henhold til artikel 107, stk. 2, litra b), opstilles de betingelser, hvis opfyldelse vil blive kontrolleret ved afgørelsen af, om foranstaltninger, der tager sigte på at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder, rent faktisk falder ind under denne bestemmelse.

(5) Statsstøtte til fremme af den økonomiske udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter indgår som et led i den bredere fælles landbrugspolitik. Inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik yder EU økonomisk støtte til landbrugs- og skovbrugssektoren samt i landdistrikter. Da en støttes økonomiske virkninger ikke afhænger af, om den finansieres af EU (også blot delvis) eller finansieres af en medlemsstat alene, finder Kommissionen, at der principielt bør være overensstemmelse og sammenhæng mellem dens politik for kontrol af statsstøtte og den støtte, der ydes i henhold til EU's egen fælles landbrugspolitik. Heraf følger, at ydelse af statsstøtte kun kan retfærdiggøres, hvis det sker i overensstemmelse med denne politik og navnlig de målsætninger, der ligger til grund for reformen af den fælles landbrugspolitik frem til 2020 ( 1 ). Ved anvendelsen og fortolkningen af reglerne i disse retningslinjer i relation til konkrete støtteordninger vil Kommissionen derfor tage hensyn til den fælles landbrugspolitik samt reglerne herfor.

(6) Følgende EU-retsakter er særligt relevante for statsstøtte i relation til den fælles landbrugspolitik:

▼M1

(a) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1144/2014 af 22. oktober 2014 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter gennemført i det indre marked og i tredjelande og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 ( 2 )

▼B

(b) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 228/2013 af 13. marts 2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i Unionens fjernområder og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 ( 3 ) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 229/2013 af 13. marts 2013 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 ( 4 ). På grundlag af disse forordninger kan der indføres støtteprogrammer rettet mod de geografiske og økonomiske handicap i disse regioner

(c) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 ( 5 )

(d) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1305/2013 af 17. december 2013 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 ( 6 ), som tager sigte på at fremme en bæredygtig udvikling i landdistrikterne i hele EU som et supplement til de øvrige instrumenter inden for den fælles landbrugspolitik såsom direkte betalinger og markedsforanstaltninger. Den skal fremme en mere territorialt og miljømæssigt afbalanceret, klimavenlig, resistent, konkurrencedygtig, produktiv og innovativ landbrugs- og skovbrugssektor i EU og udvikling af landdistrikterne

(e) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 ( 7 )

(f) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1307/2013 af 17. december 2013 om fastsættelse af regler for direkte betalinger til landbrugere under støtteordninger inden for rammerne af den fælles landsbrugspolitik og om ophævelse af Rådet forordning (EF) nr. 637/2008 og Rådet forordning (EF) nr. 73/2009 ( 8 ), som indeholder bestemmelser om direkte betalinger, der ydes direkte til landbrugere i form af grundlæggende indkomststøtte inden for rammerne af visse støtteordninger

(g) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 ( 9 ), der fastsætter fælles regler for landbrugsmarkederne. Forordningen indeholder især regler for offentlig intervention på markederne, kvoter og støtteordninger, markedsføring og produktionsstandarder samt handel med tredjelande.

(7) ►M1 Den fælles landbrugspolitik hviler på to søjler. Første søjle består af foranstaltninger rettet mod landbrugsmarkedernes og fødevarekædens funktion (forordning (EU) nr. 228/2013, forordning (EU) nr. 229/2013, forordning (EU) nr. 1308/2013 og forordning (EU) nr. 1144/2014) og direkte betalinger (forordning (EU) nr. 1307/2013), som er betinget af overholdelsen af lovgivningsbestemte forvaltningskrav og god landbrugs- og miljøskik. ◄ Tilsammen udgør disse foranstaltninger en basisstøtte til EU's landmænd som grundlag for bevarelse af et bæredygtigt landbrug i hele EU. Første søjle-foranstaltningerne er obligatoriske for medlemsstaterne, og med enkelte undtagelser medfinansieres de ikke. Dermed sikres en fælles politik på det indre marked. Den anden søjle i den fælles landbrugspolitik er politikken for udvikling af landdistrikterne, som er reguleret ved forordning (EU) nr. 1305/2013, og som tager sigte på at forbedre landbrugets konkurrenceevne, fremme en bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimatiltag samt en afbalanceret territorial udvikling i landdistrikterne. Landdistriktsforanstaltningerne er i vid udstrækning af frivillig og aftalebestemt karakter, de medfinansieres og iværksættes inden for en strategisk ramme via landdistriktsprogrammer, der opfylder EU's prioriterede mål for udvikling af landdistrikterne på nationalt, regionalt og lokalt plan.

(8) I henhold til traktatens artikel 39, stk. 1, har den fælles landbrugspolitik til formål at forøge landbrugets produktivitet, at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, at stabilisere markederne, at sikre forsyningerne og at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer. I traktatens artikel 39, stk. 2, fastsættes det desuden, at ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik og de særlige foranstaltninger, som den kan medføre, skal der tages hensyn til landbrugserhvervets karakter, der følger af landbrugets særlige struktur og de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige landbrugsområder, til nødvendigheden af, at ønskelige tilpasninger gennemføres gradvis, og den kendsgerning, at landbruget udgør en sektor, som er snævert forbundet med økonomien som helhed.

(9) Landbruget må tilpasse sig nye realiteter og leve op til de udfordringer, det stilles overfor i relation til fødevaresikkerhed, miljø, klimaændringer og sikring af landbrugsøkonomiens overlevelse. For at imødegå disse store udfordringer har Kommissionen i sin meddelelse om »Den fælles landbrugspolitik på vej mod 2020« ( 10 ) opstillet følgende mål for den fremtidige fælles landbrugspolitik 2014-2020: 1) en levedygtig fødevareproduktion, 2) en bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimapolitik og 3) en ligevægtig rumlig udvikling.

(10) Politikken for udvikling af landdistrikterne i 2014-2020 udgør en integrerende del af den fælles landbrugspolitik og skal bidrage til at virkeliggøre følgende mål: 1) at fremme landbrugets konkurrenceevne, 2) at sikre en bæredygtig forvaltning af naturressourcer og klimaindsats og 3) at sikre en afbalanceret territorial udvikling i landbrugsøkonomien og landbosamfundene med skabelse og fastholdelse af arbejdspladser. Disse mål for udvikling af landdistrikterne skal realiseres gennem en EU-indsats på følgende seks prioriterede områder: 1) fremme af videnoverførsel og innovation inden for landbrug og skovbrug og i landdistrikter, 2) styrkelse af bedrifternes levedygtighed og konkurrencedygtighed inden for alle typer landbrug i alle regioner og fremme af innovative landbrugsteknologier og bæredygtig forvaltning af skove, 3) fremme af en bedre organisation inden for fødevarekæden, herunder i forarbejdning og markedsføring af landbrugsprodukter, dyrevelfærd og risikostyring i landbruget, 4) genopretning, bevarelse og forbedring af økosystemer inden for landbrug og skovbrug, 5) fremme af ressourceeffektiviteten og overgangen til en klimarobust lavemissionsøkonomi i landbrugs- og fødevaresektoren og skovbrugssektoren og 6) fremme af social integration, fattigdomsbekæmpelse og økonomisk udvikling i landdistrikterne ( 11 ).

(11) Målene for den fælles landbrugspolitik falder også helt i tråd med de mål, der er opstillet i Kommissionens meddelelse af 3. marts 2010 om »Europa 2020 — en strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst« ( 12 ) og det deri indeholdte flagskibsinitiativ om et ressourceeffektivt Europa ( 13 ), der bl.a. fastlægger mål for konkurrenceevne, mål på klima- og energiområdet og mål for biodiversitet.

(12) Desuden skal politikken for statsstøtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter også indpasses i den overordnede modernisering af statsstøttepolitikken, som Kommissionen har iværksat. I sin meddelelse om modernisering af EU's statsstøttepolitik ( 14 ) opstillede Kommissionen tre mål for moderniseringen af statsstøttekontrollen, nemlig 1) at fremme en bæredygtig, intelligent og inklusiv vækst i et konkurrencedygtigt indre marked, 2) at koncentrere Kommissionens forudgående kontrol om de sager, som har størst indvirkning på det indre marked, og samtidig styrke samarbejdet med medlemsstaterne om håndhævelsen af statsstøttereglerne og 3) at sikre ensartede regler og hurtigere afgørelser. I meddelelsen blev der især slået til lyd for, at man ved revisionen af de forskellige retningslinjer og rammebestemmelser følger en helhedstilgang, der skal tage sigte på at styrke det indre marked, øge effektiviteten i de offentlige udgifter ved at sikre, at den statsstøtte, der ydes, i højere grad bidrager til virkeliggørelse af mål af fælles interesse, at skærpe kontrollen med støttens tilskyndelsesvirkning og begrænsning til det nødvendige minimum samt at undgå potentielle negative virkninger for konkurrence og samhandel. De forenelighedsbetingelser, som opstilles i disse retningslinjer, bygger på disse fælles vurderingsprincipper og gælder ved anmeldelser af både støtteordninger og individuel støtte.

Kapitel 2. Anvendelsesområde og definitioner

2.1. Den fælles landbrugspolitiks og landdistriktspolitiks indvirkning på anvendelsesområdet

(13) I henhold til traktatens artikel 42 gælder, at for de landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten, finder statsstøttereglerne i traktatens artikel 107-109 kun anvendelse i det omfang, hvor Europa-Parlamentet og Rådet beslutter det.

(14) Hovedreglen er dog, jf. artikel 211, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1308/2013, at statsstøttereglerne finder anvendelse på produktion af og handel med landbrugsprodukter. ►M1 Der er imidlertid en række undtagelser fra dette hovedprincip, og de er bl.a. fastsat i artikel 23 i forordning (EU) nr. 228/2013, artikel 17 i forordning (EU) nr. 229/2013, artikel 13 i forordning (EU) nr. 1307/2013, artikel 211, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1308/2013 og artikel 27 i forordning (EU) nr. 1144/2014. ◄

(15) Hvad angår støtte til udvikling af landdistrikter, finder statsstøttereglerne som hovedregel anvendelse, jf. artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1305/2013. I henhold til forordningens artikel 81, stk. 2, og artikel 82 gælder imidlertid, at statsstøttereglerne ikke finder anvendelse hverken på betalinger, som medlemsstaterne foretager i henhold til og i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013, eller på supplerende national finansiering inden for rammerne af traktatens artikel 42.

(16) Statsstøttereglerne finder således hverken anvendelse på medfinansieringen af støtte til udvikling af landdistrikterne (det gælder både ELFUL-delen og den nationale del) eller på supplerende national finansiering udover en sådan støtte, forudsat at den pågældende foranstaltning relaterer til en landbrugsaktivitet, som falder ind under traktatens artikel 42 og indgår i det landdistriktsprogram.

(17) Derimod finder statsstøttereglerne for alle samfinansierede støtteforanstaltninger (både ELFUL-delen og den nationale del samt supplerende national finansiering) fuld anvendelse på de foranstaltninger, som ikke falder ind under traktatens artikel 42, men som er omfattet af forordning (EU) nr. 1305/2013, når der er tale om: a) foranstaltninger til støtte for aktiviteter i landdistrikter og b) foranstaltninger i skovbrugssektoren.

(18) Hvis en medlemsstat ønsker at finansiere en foranstaltning, som stort set er udformet i overensstemmelse med betingelserne for en given landdistriktsforanstaltning (en »landdistriktslignende foranstaltning«), udelukkende med nationale midler (altså uden medfinansiering fra ELFUL), finder statsstøttereglerne fuld anvendelse, uanset om foranstaltningen falder ind under traktatens artikel 42 eller ej.

2.2. Anvendelsesområde

(19) Kommissionen vil anvende disse retningslinjer på støtteordninger og individuel støtte.

(20) Disse retningslinjer finder anvendelse på statsstøtte til primær landbrugsproduktion, til forarbejdning af landbrugsprodukter, hvorved der frembringes et andet landbrugsprodukt, og til afsætning af landbrugsprodukter.

(21) På grundlag af de generelle betragtninger i afsnit 2.1 i Del I i disse retningslinjer er det af hensyn til sammenhængen med landdistriktspolitikken og for at lette overholdelsen af statsstøttereglerne fundet mest hensigtsmæssigt også at lade visse landdistriktsforanstaltninger uden for rammerne af traktatens artikel 42, hvad enten de medfinansieres af ELFUL eller finansieres med supplerende nationale midler, samt »landdistriktslignende foranstaltninger«, som udelukkende finansieres med nationale midler, indgå i disse retningslinjer. Udover forenelighedskriterier for støtte i landbrugssektoren opstiller nærværende retningslinjer derfor også kriterier for statsstøtte til skovbrugssektoren og støtte til virksomheder i landdistrikter, som ellers ikke falder ind under traktatens artikel 42.

(22) I sin vurdering af statsstøtteforanstaltninger og deres forenelighed med de generelle statsstøtteprincipper vil Kommissionen så vidt muligt tage hensyn til de betingelser, der er fastsat i forordning (EU) nr. 1305/2013 og gennemførelsesbestemmelserne og de delegerede retsakter hertil.

(23) På baggrund af ovenstående betragtninger omfatter disse retningslinjer følgende kategorier af støtte:

(a) følgende foranstaltninger i landbrugssektoren, som udelukkende finansieres med nationale midler: (i) landdistriktslignende foranstaltninger uden for rammerne af et landdistriktsprogram (afsnit 1.1 i Del II i disse retningslinjer) (ii) andre foranstaltninger end de under (i) nævnte, som ikke falder ind under forordning (EU) nr. 1305/2013, såsom visse risiko- og krisestyringsforanstaltninger, støtte til husdyrsektoren og visse salgsfremstødsforanstaltninger (afsnit 1.2 og 1.3 i Del II i disse retningslinjer)

(b) støtte til skovbrugssektoren, der kan (i) ydes som led i et landdistriktsprogram eller som supplerende national finansiering af en sådan landdistriktsforanstaltning (afsnit 2.1-2.7 i Del II i disse retningslinjer) (ii) finansieres alene med nationale midler i form af: — en landdistriktslignende skovbrugsforanstaltning i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og betingelserne i disse retningslinjer (afsnit 2.1-2.7 i Del II i disse retningslinjer) — anden støtte til skovbrugssektoren med økologisk, beskyttende og rekreativt sigte (afsnit 2.8 i Del II i disse retningslinjer) — støtte i skovbrugssektoren efter reglerne for landbrugsstøtteforanstaltninger (afsnit 2.9 i Del II i disse retningslinjer)

(c) støtte til virksomheder i landdistrikter, der kan ydes (i) i form af en støtteforanstaltning, der indgår i et landdistriktsprogram, og som medfinansieres ELFUL i henhold til og i overensstemmelse med reglerne i forordning (EU) nr. 1305/2013, når den anmeldelsespligtige støtteforanstaltning er identisk med foranstaltningen i landdistriktsprogrammet (Kapitel 3 i Del II i disse retningslinjer) eller (ii) som supplerende national finansiering i tilknytning til en foranstaltning, der indgår i et landdistriktsprogram (afsnit 3 i Del II i disse retningslinjer).

(24) Støtte til lokaludvikling under LEADER som omhandlet i artikel 35 i forordning (EU nr. 1303/2013 og i artikel 42-45 i forordning (EU) nr. 1305/2013, hvor der er tale om individuelle projekter udformet og gennemført af lokale partnerskaber til imødegåelse af specifikke lokale problemer, kan falde ind under disse retningslinjer i det omfang hvor de i disse retningslinjer fastsatte betingelser for den tilknyttede landdistriktsforanstaltning er opfyldt.

(25) Disse retningslinjer finder i princippet anvendelse på støtte til såvel små og mellemstore virksomheder (SMV) som til store virksomheder. Store virksomheder påvirkes normalt mindre af markedssvigt end små og mellemstore virksomheder. Desuden vil store virksomheder i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter med større sandsynlighed være stærke aktører på deres marked, hvilket betyder, at hvis der ydes støtte til store virksomheder, kan det i konkrete tilfælde få særligt store konkurrence- og handelsfordrejende virkninger på det indre marked. Eftersom støtte til store virksomheder i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter og til andre store virksomheder vil kunne få tilsvarende konkurrencefordrejende virkninger, bør statsstøttereglerne for store virksomheder i disse retningslinjer afstemmes med de generelle statsstøtteregler og bør især underlægges de fælles vurderingsprincipper, der er fastsat i Kapitel 3 i Del I i disse retningslinjer. For landdistriktsforanstaltningers vedkommende bør statsstøttereglerne for store virksomheder af hensyn til sammenhængen og overensstemmelsen med landdistriktspolitikken afstemmes efter de relevante regler i forordning (EU) nr. 1305/2013, uden at de ovennævnte fælles vurderingsprincipper dermed tilsidesættes. Med hensyn til støtteforanstaltninger i husdyrsektoren, som ikke er omfattet af forordning (EU) nr. 1305/2013, fastholder Kommissionen sin hidtidige politik, hvorefter store virksomheder bør være i stand til selv at finansiere omkostningerne ved disse foranstaltninger. Støtte til husdyrsektoren bør derfor være forbeholdt små og mellemstore virksomheder.

▼M4

(26) Disse retningslinjer finder ikke anvendelse på kriseramte virksomheder, med forbehold af de undtagelser, der anføres i dette punkt. Kommissionen finder, at når en virksomhed er kriseramt, er det selve virksomhedens overlevelse, der er i fare, og den kan derfor ikke betragtes som et velegnet instrument til at fremme andre overordnede politiske mål, før der er skabt sikkerhed for dens levedygtighed. Hvis støttemodtageren er kriseramt efter definitionen i punkt 35, nr. 15, vil støtten derfor blive vurderet på grundlag af den senest gældende udgave af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Dette princip gælder dog ikke for støtte til kompensation for skader forårsaget af naturkatastrofer og usædvanlige begivenheder efter afsnit 1.2.1.1 og 2.1.3 i del II i disse retningslinjer, som er forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 2, litra b). Hvis en landbrugs- eller skovbrugsvirksomhed er blevet kriseramt på grund af de risikobegivenheder, der er omhandlet i afsnit 1.2.1.2, 1.2.1.3, 1.2.1.5, 2.1.3, 2.8.1 eller 2.8.5 i del II i disse retningslinjer, kan der efter disse retningslinjer ydes støtte til kompensation for eller genopretning af tab eller skader forårsaget af disse risikobegivenheder og til dækning af omkostningerne ved udryddelse af skadegørere, og støtte hertil vil stadig kunne blive anset for at være forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c). Desuden bør der af folkesundhedshensyn og under hensyn til, at der er tale om en nødsituation, under visse omstændigheder ses bort fra en virksomheds økonomiske situation i forbindelse med støtte til destruktion og fjernelse af døde dyr efter afsnit 1.2.1.4 og støtte til udryddelsesforanstaltninger ved dyresygdomme efter punkt 375 i afsnit 1.2.1.3. i del II i disse retningslinjer. Virksomheder, der ikke var kriseramte pr. 31. december 2019, men blev kriseramte i perioden fra 1. januar 2020 til 30. juni 2021, vil fortsat være støtteberettigede i henhold til disse retningslinjer.

▼B

(27) Ved vurderingen af støtte til en virksomhed, der ikke har efterkommet et påbud om tilbagebetaling af støtte, som Kommissionen ved en tidligere afgørelse har fundet ulovlig og uforenelig med det indre marked, vil Kommissionen tage hensyn til det støttebeløb, der endnu ikke er tilbagebetalt ( 15 ). ►M1 Dette gælder ikke for ydelse af støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder efter traktatens artikel 107, stk. 2, litra b). ◄

(28) Kommissionen vil ikke godkende støtte til eksportrelaterede aktiviteter rettet mod tredjelande eller medlemsstater, der er direkte knyttet til de eksporterede mængder, støtte, som er betinget af anvendelse af indenlandske frem for importerede produkter, eller støtte til oprettelse og drift af et distributionsnet eller til afholdelse af alle andre udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed. Støtte til deltagelse i varemesser eller til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked, betragtes normalt ikke som eksportstøtte.

(29) Medlemsstaterne bør være opmærksomme på, at finansieringsmåden, f.eks. hvor støtten finansieres med parafiskale afgifter, skal anmeldes, når den udgør en integrerende del af støtteforanstaltningen (se præmis 41-44 i dommen i sag T-275/11) ( 16 ).

(30) Kommissionen vil vurdere enhver støtteforanstaltning, som ikke er omfattet af disse retningslinjer eller andre relevante statsstøtteregler, fra sag til sag og direkte på grundlag af traktatens artikel 107, stk. 3, under hensyntagen til reglerne i traktatens artikel 107, 108 og 109 og den fælles landbrugspolitik, og anvende disse retningslinjer analogt, hvor det er muligt. Ved anmeldelse af statsstøtte til landbrugs- og skovbrugssektoren, som ikke falder ind under disse retningslinjer, vil medlemsstaterne skulle godtgøre, at den pågældende støtte stemmer overens med de fælles vurderingsprincipper i Kapitel 3 i Del I i disse retningslinjer. Kommissionen vil kun godkende sådanne foranstaltninger, hvis deres positive bidrag til udviklingen af sektoren klart er større end risikoen for konkurrencefordrejninger og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater.

2.3. Horisontale regler og regelsæt, der finder anvendelse på støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og til landdistrikter

(31) Af hensyn til større ensartethed i statsstøttereglerne og på grund af lighedspunkterne mellem virksomheder, der er aktive i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter, og andre virksomheder finder de generelle statsstøtteregelsæt og de deri indeholdte kriterier for forenelighed også anvendelse på de sektorer, der er omfattet af disse retningslinjer. Det gælder især Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning, udvikling og innovation ( 17 ) (i den senest gældende udgave), retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi for 2014-2020 ( 18 ) (i den seneste gældende udgave), EU-retningslinjerne for statsstøttereglernes anvendelse i forbindelse med hurtig etablering af bredbåndsnet ( 19 ) (i den senest gældende udgave), retningslinjerne for statsstøtte til fremme af risikofinansieringsinvesteringer ( 20 ) (i den senest gældende udgave), Kommissionens meddelelse om kriterierne for vurderingen af foreneligheden af individuelt anmeldt statsstøtte til uddannelse ( 21 ) (i den senest gældende udgave), Kommissionens meddelelse om kriterier for vurdering af foreneligheden af statsstøtte til ansættelse af dårligt stillede og handicappede arbejdstagere underlagt individuel anmeldelsespligt ( 22 ) (i den senest gældende udgave) og retsakterne om tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse ( 23 ).

(32) De ovennævnte horisontale regelsæt finder anvendelse på produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, med mindre nærværende retningslinjer fastsætter særlige regler. Nærværende retningslinjer opstiller forenelighedskriterier for specifikke miljøstøtteforanstaltninger, såsom støtte til miljø- og klimavenligt landbrug og forpligtelser angående dyrevelfærd (afsnit 1.1.5 i Del II), støtte til kompensation for ulemper i forbindelse med Natura 2000-områder og vandrammedirektivet ( 24 ) (afsnit 1.1.6 i Del II) og støtte til økologisk landbrug (afsnit 1.1.8 i Del II). Støtte til investeringer med miljømæssige formål inden for primær landbrugsproduktion vil blive vurderet efter reglerne i afsnit 1.1.1.1. i Del II i disse retningslinjer. Støtte til miljøbeskyttelse til virksomheder, der beskæftiger sig med forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, vil blive erklæret forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), hvis den opfylder alle de betingelserne i retningslinjerne for miljø- og energistøtte for 2014-2020. Støtte til investeringer i energibesparelser, biobrændstoffer og energi fra vedvarende energikilder falder ikke ind under Afsnit 2 og 3 i Del II i disse retningslinjer, idet støtte hertil skal opfylde betingelserne i retningslinjerne for miljø- og energistøtte for 2014-2020, medmindre den er fritaget for anmeldelsespligt. Støtte til investeringer inden for primær landbrugsproduktion i forbindelse med produktion af energi fra vedvarende energikilder eller produktion af biobrændstoffer på bedrifter kan dog falde ind under disse retningslinjer, forudsat at denne produktion ikke overstiger landbrugsbedriftens gennemsnitlige årsforbrug af brændstoffer eller energi (afsnit 1.1.1.1).

(33) Regionalstøtteretningslinjerne for 2014-2020 ( 25 ) finder ikke anvendelse på støtte til primær produktion af landbrugsprodukter på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for denne sektor. Men de finder anvendelse på forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter i det omfang, det er fastsat i disse retningslinjer.

(34) Både de generelle statsstøtteregler og de mere specifikke bestemmelser i disse retningslinjer kan omfatte virksomheder i skovbrugssektoren eller i landdistrikter. Støtte til virksomheder, der er aktive i skovbrugssektoren eller i landdistrikter, vil eventuelt også kunne anses for at være forenelig med det indre marked efter de generelle EU-regler for statsstøtte (især regionalstøtteretningslinjerne for 2014-2020, rammebestemmelserne for støtte til forskning, udvikling og innovation samt retningslinjerne for miljø- og energistøtte for 2014-2020).

2.4. Definitioner

35. I disse retningslinjer forstås ved:

1. »støtte«: enhver foranstaltning, der opfylder alle kriterierne i traktatens artikel 107, stk. 1

2. »landbrugssektoren«: alle virksomheder, der beskæftiger sig med primær produktion, forarbejdning eller afsætning af landbrugsprodukter

3. »landbrugsprodukter«: produkter opført i traktatens bilag I med undtagelse af de fiskevarer og akvakulturprodukter, der er opført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 ( 26 )

4. »støtteordning«: enhver retsakt, på grundlag af hvilken der, uden at der kræves yderligere gennemførelsesforanstaltninger, kan ydes individuel støtte til virksomheder, som i akten er defineret på en generel og abstrakt måde, og enhver retsakt, på grundlag af hvilken der til en eller flere virksomheder kan ydes støtte, som ikke er knyttet til et specifikt projekt, i en ikke nærmere defineret periode og på et ikke nærmere defineret beløb

5. »regioner i den yderste periferi«: de områder, der er nævnt i traktatens artikel 349, stk. 1

6. »mindre øer i Det Ægæiske Hav«: de mindre øer, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 229/2013 ( 27 )

7. »landdistriktsprogram«: et program for udvikling af landdistrikter som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1305/2013

8. »landbrugsaktivitet«: produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter

9. »skov«: landområde på over 0,5 ha bevokset med træer af en højde på over 5 m og med en kronedækningsgrad på mindst 10 % af arealet, eller træbevoksning, der kan nå disse højder på lokaliteten. Definitionen omfatter ikke landområder, der hovedsagelig anvendes til landbrugsmæssige eller bymæssige formål. En medlemsstat eller region kan vælge at anvende en anden definition baseret på gældende national lovgivning eller nationalt opgørelsessystem. Medlemsstaterne eller regionerne skal anføre definitionen i anmeldelsen, for landdistriktsforanstaltningers vedkommende i landdistriktsprogrammet

10. »primær landbrugsproduktion«: produktion af de produkter fra jordbrug og husdyrbrug, som er opført i bilag I til traktaten, uden at der udføres nogen anden handling, der ændrer disse produkters karakter

11. »forarbejdning af landbrugsprodukter«: enhver handling, hvorved et landbrugsprodukt omdannes til et andet landbrugsprodukt, undtagen aktiviteter på bedriften, der er nødvendige for at forberede et animalsk produkt eller et planteprodukt til det første salg

12. »afsætning af landbrugsprodukter«: opbevaring eller udstilling med henblik på salg, udbydelse til salg, levering eller enhver anden form for markedsføring, med undtagelse af en primærproducents første salg til forhandlere eller forarbejdningsvirksomheder og enhver aktivitet til forberedelse af et produkt til et sådant første salg; en primærproducents salg til endelige forbrugere betragtes som afsætning af landbrugsprodukter, hvis det finder sted i særskilte lokaler, der er indrettet til dette formål

13. »SMV« eller »mikrovirksomheder, små virksomheder og mellemstore virksomheder«: virksomheder, der opfylder kriterierne i bilag I til Kommissionens forordning (EU) nr. 702/2014 ( 28 )

14. »store virksomheder«: virksomheder, som ikke opfylder kriterierne i bilag I til forordning (EU) nr. 702/2014

15. »kriseramt virksomhed«: en virksomhed, for hvilken mindst én af følgende omstændigheder gælder: (a) for selskaber med begrænset ansvar (bortset fra en SMV, der har bestået i mindre end tre år), når over halvdelen af selskabets tegnede kapital er forsvundet som følge af akkumulerede tab. Dette er tilfældet, når der ved at trække de akkumulerede tab fra reserverne (og alle andre poster, der almindeligvis betragtes som en del af virksomhedens egenkapital) fremkommer et negativt akkumuleret beløb, som overstiger halvdelen af den tegnede kapital. I denne bestemmelse forstås ved »selskab med begrænset ansvar« navnlig de virksomhedstyper, der er nævnt i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/34/EU ( 29 ), og »kapital« omfatter, når det er relevant, en eventuel kurspræmie (b) for selskaber, hvor mindst nogle af selskabsdeltagerne hæfter ubegrænset for selskabets gæld (bortset fra en SMV, der har bestået i mindre end tre år), når over halvdelen af selskabets kapital som opført i selskabets regnskaber er forsvundet som følge af akkumulerede tab. I denne bestemmelse forstås ved »selskab, hvor mindst nogle af selskabsdeltagerne hæfter ubegrænset for selskabets gæld« navnlig de virksomhedstyper, der er nævnt i bilag II til direktiv 2013/34/EU (c) når virksomheden er under konkursbehandling eller efter de nationale regler opfylder kriterierne for konkursbehandling på begæring af dens kreditorer (d) når virksomheden har modtaget redningsstøtte og endnu ikke har tilbagebetalt lånet eller bragt garantien til ophør eller har modtaget omstruktureringsstøtte og stadig er underlagt en omstruktureringsplan (e) når virksomheden ikke er en SMV og i de seneste to år har haft: (i) en gældsandel, dvs. et forhold mellem bogført gæld og egenkapital, på over 7,5 og (ii) en EBITDA-rentedækningsgrad på under 1,0

16. »landbrugsbedrift«: en driftsenhed bestående af jord, bygninger og anlæg, der anvendes til primær produktion af landbrugsprodukter

17. »støtteintensitet«: bruttostøttebeløbet udtrykt i procent af de støtteberettigede omkostninger, før ethvert fradrag af skat og andre afgifter

18. »individuel støtte«: ad hoc-støtte og støtte ydet til individuelle støttemodtagere på grundlag af en støtteordning

19. »ad hoc-støtte«: støtte, der ikke ydes inden for rammerne af en støtteordning

20. »bruttosubventionsækvivalent«: den beløbsværdi, støtten ville have, hvis den var blevet ydet i form at et tilskud til støttemodtageren før ethvert fradrag af skatter og afgifter

21. »dato for støttens tildeling«: den dato, hvor støttemodtageren gives ret til at modtage støtten i henhold til de gældende nationale retsregler

22. »producentgruppe eller –sammenslutning«: en gruppe eller sammenslutning, der er oprettet med det formål: (a) at tilpasse medlemmernes produktion til markedskravene (b) i fællesskab at markedsføre varer, herunder forberedelse til salg, centralisering af salg og levering til grossister (c) at fastsætte fælles regler for produktionsinformation, især med hensyn til høst og disponibilitet (d) at varetage andre aktiviteter, som kan gennemføres af producentgrupper eller ‐sammenslutninger, f.eks. udvikling af erhvervs- og markedsføringsfærdigheder og tilrettelæggelse og fremme af innovationsprocesser

23. »tilbagebetalingspligtigt forskud«: et lån til et projekt, der udbetales i en eller flere rater, og hvor betingelserne for tilbagebetalingen afhænger af projekts resultater

24. »skadegørere«: skadelige organismer som defineret i artikel 2, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 2000/29/EF ( 30 )

25. »projektets eller aktivitetens påbegyndelse«: enten den faktiske start af de aktiviteter eller det anlægsarbejde, investeringen tager sigte på, eller det første bindende tilsagn om køb af udstyr eller tjenester eller ethvert andet tilsagn, der gør projektet eller aktiviteten irreversibel, alt efter hvad der indtræffer først; køb af jord samt forberedende arbejde såsom indhentning af tilladelser og indledende gennemførlighedsundersøgelser betragtes ikke som en påbegyndelse af projektet eller aktiviteten. Dog betragtes køb af jord som omhandlet i punkt(144) a), andet punktum, punkt (503) a), andet punktum, og punkt (636) a), hvor de støtteberettigede udgifter til jordkøbet udgør 100 % af de samlede støtteberettigede omkostninger, som en påbegyndelse af projektet eller aktiviteten

26. »efterfølgerordning på skatteområdet«: en ordning i form af skattefordele, som udgør en ændret udgave af en tidligere eksisterende ordning i form af skattefordele, og som erstatter den

27. »døde dyr«: dyr, som er blevet aflivet med eller uden endelig diagnose eller er døde (inklusive dødfødte og ufødte dyr) på en bedrift eller et andet sted eller under transport, men ikke er blevet slagtet til konsum

28. »beskyttede dyr«: ethvert dyr, som er beskyttet ved EU-lovgivning eller national lovgivning

29. »ung landbruger«: en person, som er højst 40 år på det tidspunkt, hvor ansøgningen indsendes, har tilstrækkelige faglige kvalifikationer og kompetencer, og som for første gang etablerer sig på den landbrugsbedrift som driftsleder

30. »stort investeringsprojekt«: en investering i landdistrikter, jf. Kapitel 3 i Del II i disse retningslinjer, hvortil de støtteberettigede omkostninger overstiger 50 mio. EUR beregnet efter de priser og valutakurser, der er gældende på støttetildelingstidspunktet

31. »justeret støttebeløb«: den maksimalt tilladte støtte til et stort investeringsprojekt beregnet efter følgende formel: maksimalt støttebeløb = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 X × C), hvor R er den maksimalt tilladte støtteintensitet i det pågældende område, uden den forhøjede støtteintensitet for SMV, B er den del af de støtteberettigede udgifter, der ligger mellem 50 og 100 mio. EUR, og C er den del af de støtteberettigede udgifter, der overstiger 100 mio. EUR

32. »materielle aktiver«: aktiver i form af jord, bygninger og anlæg, maskiner og udstyr

33. »immaterielle aktiver«: aktiver, der ikke er materialiseret i et fysisk eller finansielt aktiv, såsom patenter, licenser, knowhow eller anden intellektuel ejendom

34. »ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe«: vejrforhold såsom frost, storm, hagl, is, kraftig eller vedvarende regn eller alvorlig tørke, der tilintetgør mere end 30 % af en given landbrugers gennemsnitlige årlige produktion i den foregående treårsperiode eller af et treårsgennemsnit beregnet på basis af den foregående femårsperiode, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes

35. »andre ugunstige vejrforhold«: ugunstige vejrforhold, som ikke opfylder betingelserne i punkt (35), nr. 34 i disse retningslinjer

36. »miljøhændelse«: en specifik forekomst af forurening, forgiftning eller forringelse af miljøkvaliteten i forbindelse med en specifik hændelse og af begrænset geografisk omfang, som ødelægger over 30 % af en given landbrugsbedrifts gennemsnitlige årlige produktion i den forudgående treårsperiode eller i et treårsgennemsnit baseret på den foregående femårsperiode, idet det bedste og det dårligste år ikke medregnes. Dette omfatter ikke generelle miljørisici, der ikke er forbundet med en specifik hændelse som f.eks. klimaforandringer eller luftforurening

37. »katastrofebegivenhed«: en uforudset hændelse af biotisk eller abiotisk art forårsaget af menneskelig aktivitet, som fører til betydelige forstyrrelser i skovstrukturer og på sigt forårsager betydelig økonomisk skade for skovbrugssektorerne

38. »EU-standarder«: obligatoriske standarder, der udgør en del af Den Europæiske Unions lovgivning og fastsætter det niveau, den enkelte virksomhed skal nå op på, især hvad angår miljø, hygiejne og dyrevelfærd; Standarder eller mål fastsat på EU-plan, som er bindende for medlemsstaterne, men ikke for individuelle virksomheder, anses således ikke for EU-standarder

39. »ikkeproduktive investeringer«: investeringer, der ikke fører til en nettoforøgelse af landbrugsbedriftens værdi eller rentabilitet

40. »investering i opfyldelse af EU-standarder«: investering foretaget til opfyldelse af en EU-standard efter udløbet af den i EU-lovgivningen fastsatte overgangsperiode

41. »konsulentbistand«: udførlig rådgivning ydet inden for rammerne af en og samme kontrakt

42. »stambog«: enhver bog, ethvert register, ethvert kartotek eller enhver database: (a) som føres af en avlsorganisation eller ‐forening, der er officielt anerkendt i den medlemsstat, i hvilken avlsorganisationen eller ‐foreningen er oprettet, samt (b) hvori racerent avlskvæg af en bestemt race indføres eller registreres med angivelse af dets afstamning

43. »aktiv landbruger«: en aktiv landbruger som defineret i artikel 9 i forordning (EU) nr. 1307/2013

44. »mindre udviklede regioner«: områder med et bruttonationalprodukt (BNP) pr. indbygger, der ligger under 75 % af det gennemsnitlige BNP i EU-27

45. »EU-25«: de 25 EU-medlemsstater, der var medlemsstater i EU i maj 2005

46. »EU-27«: de 27 EU-medlemsstater, der var medlemsstater i EU i januar 2007

47. »anlægsarbejder«: bygge- og anlægsarbejder, som iværksættes af landbrugeren eller dennes medhjælpere, og som skaber et aktiv

48. »mindre infrastruktur«: infrastruktur, hvortil de støtteberettigede omkostninger ikke overstiger 2 mio. EUR

49. »fødevarebaserede biobrændstoffer« biobrændstoffer, der er fremstillet af korn og andre stivelsesholdige afgrøder, sukker og olieholdige afgrøder, som defineret i Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 98/70/EF om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 2009/28/EF om fremme af energi fra vedvarende energikilder ( 31 )

50. »landbrugsareal« et areal, der er udlagt som agerjord, permanent græsareal og permanente græsningsarealer eller areal med permanente afgrøder, som defineret i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1307/2013

51. »anden arealforvalter«: en virksomhed, der forvalter et areal, men som ikke er aktiv i landbrugssektoren

52. »transaktionsomkostninger«: yderligere omkostninger, som er knyttet til opfyldelsen af en forpligtelse, men ikke direkte knyttet til dens gennemførelse, eller som ikke indgår i de omkostninger eller det indtægtstab, som der ydes direkte kompensation for, og som kan beregnes på basis af standardomkostninger

53. i forbindelse med bevarelse af genetiske ressourcer i landbruget og skovbruget: (a) »in situ-bevarelse« i landbruget: bevarelse af genetisk materiale i økosystemer og naturlige habitater og bevarelse og genindvinding af levedygtige populationer af arter eller vildtlevende racer i deres naturlige omgivelser og, for så vidt angår tamdyreracer eller dyrkede plantearter, i det driftsmiljø, hvor de har udviklet deres distinkte egenskaber (b) »in situ-bevarelse« i skovbruget: bevarelse af genetisk materiale i økosystemer og naturlige habitater og bevarelse og genindvinding af levedygtige populationer af arter i deres naturlige omgivelser (c) »bevarelse i bedriften«: bevarelse på levestedet og udvikling på bedriftsniveau (d) »ex situ-bevarelse«: bevarelse af genetisk materiale i landbruget eller skovbruget uden for dets naturlige habitat (e) »ex situ-samling«: en samling af genetisk materiale til landbruget eller skovbruget uden for dets naturlige habitat

54. »fødevarer«: fødevarer, som ikke er landbrugsprodukter, og som er opført i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 ( 32 )

55. »faste omkostninger ved deltagelse i en kvalitetsordning«: omkostningerne ved at blive tilsluttet en støttet kvalitetsordning og det årlige bidrag for at deltage i denne ordning, herunder eventuelle omkostninger ved kontrol af, om ordningens varespecifikationer overholdes

56. »kort forsyningskæde«: en forsyningskæde med et begrænset antal økonomiske aktører, der virker for samarbejde, lokal økonomisk udvikling og nære geografiske og sociale forbindelser mellem producenter, forarbejdere og forbrugere

57. »medlem af en landbrugshusholdning«: en fysisk eller juridisk person eller en gruppe af fysiske eller juridiske personer, uanset hvilken retlig status gruppen og dens medlemmer har i henhold til national ret, dog ikke bedriftens arbejdstagere Hvis et medlem af landhusholdningen er en juridisk person eller en gruppe af juridiske personer, skal medlemmet udøve en landbrugsaktivitet på bedriften på tidspunktet for indgivelsen af støtteansøgningen

58. »klynge«: en gruppe af selvstændige virksomheder, herunder nyoprettede virksomheder, små, mellemstore og store virksomheder samt rådgivende organer og/eller forskningsinstitutioner, som skal stimulere økonomiske og innovative aktiviteter ved at fremme et intensivt samspil, deling af faciliteter og udveksling af viden og ekspertise samt ved at bidrage til videnoverførsel, netværkssamarbejde og informationsformidling mellem virksomhederne i klyngen

59. »små aktører«: mikrovirksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361 ( 33 ) eller fysisk personer, som på tidspunktet for støtteansøgningen ikke udøver økonomisk aktivitet

60. »lokale markeder«: (a) markeder, som ligger inden for radius på 75 km fra produktets oprindelsesbedrift, inden for hvilken forarbejdningen og salget til den endelige forbruger skal finde sted, eller (b) markeder, for hvilke der i det pågældende landdistriktsprogram er fastsat en kilometerradius fra produktets oprindelsesbedrift, inden for hvilken forarbejdningen og salget til den endelige forbruger skal finde sted eller (c) markeder, som opfylder kriterierne i en overbevisende alternativ definition fastsat i det pågældende landdistriktsprogram

61. »udgifter til test for transmissibel spongiform encephalopati (TSE) og bovin spongiform encephalopati (BSE)«: alle udgifter, herunder til testpakker, prøveudtagning, transport, undersøgelse, opbevaring og destruktion af prøver til tester, der gennemføres i henhold til kapitel C i bilag X til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 ( 34 )

62. »forsknings- og videnformidlingsorganisation«: en enhed (f.eks. en højere læreanstalt eller et forskningsinstitut, et teknologioverførselsagentur, en innovationsformidler, en forskningsorienteret fysisk og/eller virtuel samarbejdsenhed), uanset dens retlige status (offentligretlig eller privatretlig status) eller finansieringsform, hvis primære mål er at drive selvstændig grundforskning eller industriel forskning eller foretage eksperimentel udvikling, som defineret i rammebestemmelserne for støtte til forskning, udvikling og innovation, og formidle resultaterne heraf bredt gennem undervisning, offentliggørelse eller videnoverførsel. Hvis organisationen tillige udøver økonomiske aktiviteter, skal der føres særskilte regnskaber for omkostninger og indtægter ved disse økonomiske aktiviteter. Virksomheder, som kan øve indflydelse på en sådan enhed i deres egenskab af f.eks. aktionærer eller medlemmer, må ikke have privilegeret adgang til enhedens forskningskapacitet eller til de forskningsresultater, der opnås

63. »armslængdevilkår«: betingelserne for transaktionen mellem de kontraherende parter adskiller sig ikke fra dem, der ville være blevet aftalt mellem uafhængige virksomheder, og omfatter ikke noget element af ulovlig samordning. Enhver transaktion indgået ved en åben, gennemsigtig og betingelsesløs udbudsprocedure anses for at opfylde armslængdeprincippet

64. »bæredygtig skovforvaltning«: anvendelse af skove og skovområder på en måde og i et omfang, der bevarer deres biodiversitet, produktivitet, gendannelsesevne og vitalitet samt deres muligheder for nu og i fremtiden at opfylde relevante økologiske, økonomiske og samfundsmæssige funktioner på lokalt, nationalt og globalt niveau uden at skade andre økosystemer

65. »skovlandbrugssystemer«: arealanvendelsessystemer, hvor der dyrkes træer sammen med landbrug på samme areal

66. »hurtigtvoksende træer«: træer med kort omdrift, hvor minimumperioden før fældning er sat til mindst 8 år og maksimumperioden før fældning til højst 20 år

67. »træer til lavskov med kort omdriftstid«: af medlemsstaterne nærmere fastlagte træarter henhørende under KN-kode 0602 90 41 , bestående af træagtige, flerårige afgrøder, hvis rodnet eller stubbe forbliver i jorden efter høst, hvorfra der vokser nye skud det følgende år, og som har en af medlemsstaterne nærmere fastsat maksimal omdriftstid, jf. artikel 4, stk. 1, litra k), i forordning (EU) nr. 1307/2013

68. »tyndtbefolkede områder«: områder, som Kommissionen har anerkendt som sådanne i de enkelte afgørelser om regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020

69. »a)-områder«: de områder, der er udpeget i et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra a)

70. »c)-områder«: de områder, der er udpeget i et godkendt regionalstøttekort for perioden 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c)

71. »NUTS 3-region«: et område, der er klassificeret på niveau 3 i en fælles klassifikation af territoriale enheder til statistiske formål i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 ( 35 )

72. »ikkeprædefinerede c)-områder«: områder, som en medlemsstat efter eget skøn kan udpege som c)-områder, når den kan godtgøre, at de opfylder bestemte socioøkonomiske kriterier og er opført på et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. juli 2014 til 31. december 2020 i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra c)

73. »tidligere a)-område«: de områder, der var udpeget som a)-områder i et godkendt regionalstøttekort for perioden fra 1. januar 2011 til 30. juni 2014

74. »regionalstøttekort«: listen over de områder, som er udpeget af en medlemsstat i overensstemmelse med betingelserne i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2014-2020 og godkendt af Kommissionen

75. »forarbejdning af landbrugsprodukter til ikkelandbrugsprodukter«: enhver handling udført på et landbrugsprodukt, hvorved der frembringes et produkt, som ikke er et landbrugsprodukt

76. »evalueringsplan«: et dokument, der mindst indeholder følgende: målene med den støtteordning, der skal evalueres, evalueringsspørgsmålene, resultatindikatorerne, den metode, der planlægges anvendt ved evalueringen, kravene til dataindsamling, den foreslåede tidsplan for evalueringen, herunder datoen for indgivelse af den endelige evalueringsrapport, en beskrivelse af det uafhængige organ, der skal gennemføre evalueringen, eller de kriterier, der vil blive anvendt ved udvælgelsen af organet, samt den fremgangsmåde, der vil blive fulgt for at sikre, at evalueringen offentliggøres.

2.5. Anmeldelsespligtig støtte

(36) Når betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 1, er opfyldt, skal medlemsstaterne anmelde støtte til landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter til Kommissionen efter traktatens artikel 108, stk. 3, og de må ikke iværksætte den anmeldte foranstaltning, før Kommissionen har truffet en endelig afgørelse om den, med mindre der er tale om en foranstaltning, der opfylder betingelserne i en gruppefritagelsesforordning.

37. Individuel støtte ydet inden for rammerne af en støtteordning er fortsat underlagt anmeldelsespligten i traktatens artikel 108, stk. 3, hvis støtten overstiger følgende anmeldelsestærskler:

(a) for individuel investeringsstøtte til forarbejdning af landbrugsprodukter og afsætning af landbrugsprodukter, jf. afsnit 1.1.1.4 i Del II i disse retningslinjer: støtteberettigede omkostninger på over 25 mio. EUR eller en bruttosubventionsækvivalent på over 12 mio. EUR

(b) for støtte til fremstødsaktiviteter, jf. afsnit 1.3.2 i Del II i disse retningslinjer: fremstødsaktiviteter med et årligt budget på over 5 mio. EUR

(c) for individuel investeringsstøtte, jf. afsnit 3.1, 3.2, 3.6 og 3.10 i Kapitel 3 i Del II i disse retningslinjer:



Støtteintensitet Anmeldelsestærskel 10 % 7,5 mio. EUR 15 % 11,25 mio. EUR 25 % 18,75 mio. EUR 35 % 26,25 mio. EUR 50 % og derover 37,5 mio. EUR

Kapitel 3. Fælles vurderingsprincipper

(38) Ved vurderingen af, om en anmeldt støtteforanstaltning kan anses for at være forenelig med det indre marked efter traktatens artikel 107 stk. 3, undersøger Kommissionen sædvanligvis, om den er udformet på en sådan måde, at der er sikkerhed for, at støtteforanstaltningens positive virkninger med hensyn til realisering af et mål af fælles interesse opvejer dens potentielt negative virkninger for samhandel og konkurrence.

(39) I sin meddelelse om modernisering af statsstøttereglerne pegede Kommissionen på behovet for, at der identificeres og fastlægges fælles principper for vurdering af foreneligheden af alle de støtteforanstaltninger, som Kommissionen skal tage stilling til. Kommissionen vil således kun betragte en støtteforanstaltning som forenelig med traktaten, hvis den opfylder alle de følgende kriterier:

(a) bidrag til et veldefineret formål af fælles interesse: en statsstøtteforanstaltning skal sigte mod opfyldelse af et mål af fælles interesse i overensstemmelse med traktatens artikel 107, stk. 3

(b) behov for statslig indgriben: en statsstøtteforanstaltning skal målrettes de situationer, hvor støtten kan føre til en væsentlig forbedring, som markedsmekanismerne ikke i sig selv kan give, ved at et afhjælpe veldefineret markedssvigt

(c) støtteforanstaltningens egnethed: statsstøtteforanstaltningen skal være et politisk virkemiddel, der egner sig til at opfylde målet af fælles interesse

(d) tilskyndelsesvirkning: støtten skal ændre den berørte virksomheds/de berørte virksomheders adfærd på en sådan måde, at den/de iværksætter yderligere aktiviteter, som den/de ikke ville have iværksat uden støtten eller ville have iværksat i mere begrænset omfang eller på en anden måde

(e) støttens proportionalitet (begrænsning til det nødvendige minimum): støttebeløbet skal være begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at frembringe aktiviteten i den berørte sektor

(f) undgåelse af større, uforholdsmæssigt negative virkninger for konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne: støttens negative virkninger skal være tilstrækkeligt begrænsede til, at foranstaltningens samlede virkning er positiv

(g) støttens gennemsigtighed: medlemsstaterne, Kommissionen, de økonomiske aktører og offentligheden skal have nem adgang til alle relevante love m.v. og til relevante oplysninger om den støtte, som gives i medfør af dem.

(40) Visse kategorier af støtteordninger vil desuden kunne blive underlagt krav om ex post-evaluering af deres overordnede virkninger, jf. punkt (721)-(724). I sådanne tilfælde kan Kommissionen begrænse varigheden af disse ordninger (sædvanligvis til fire år eller mindre) med mulighed for efterfølgende genanmeldelse af deres forlængelse.

(41) Hvis en statsstøtteforanstaltning eller de betingelser, der er knyttet til den (herunder dens finansieringsmetode, når den udgør en integrerende del af foranstaltningen), endvidere medfører en uadskillelig tilsidesættelse af EU-retten, kan støtten desuden ikke erklæres forenelig med det indre marked ( 36 ). I særdeleshed følgende former for støtte anses for at udgøre en uadskillelig tilsidesættelse af EU-retten:

(a) støtte, hvis ydelse er betinget af, at modtageren har sit hovedkontor eller hovedsageligt er etableret i den relevante medlemsstat

(b) støtte, hvis ydelse er betinget af, at modtageren gør brug af nationalt producerede varer eller nationale tjenesteydelser

(c) støtte, der begrænser modtagernes mulighed for at udnytte forsknings-, udviklings- og innovationsresultaterne i andre medlemsstater.

(42) De fælles vurderingsprincipper skal ses i den særlige kontekst, de indgår i, nemlig den fælles landbrugspolitik. Disse generelle konkurrencepolitiske betragtninger gælder derfor for al støtte, der falder ind under disse retningslinjer, medmindre der i afsnit 3.1-3.7 i Del I i disse retningslinjer er fastsat særlige undtagelser på grund af særlige forhold i landbrugssektoren.

3.1. Bidrag til et fælles mål

(43) Formålet med at yde støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter må være at sikre en levedygtig fødevareproduktion og fremme en effektiv og bæredygtig brug af ressourcer med henblik på en intelligent og bæredygtig vækst.

(44) Støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter bør være nært knyttet til den fælles landbrugspolitik, stemme overens med de i punkt (10) i disse retningslinjer omhandlede mål for udvikling i landdistrikterne og må ikke være uforenelig med reglerne for de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter.

Landdistriktsmål

(45) Ved forenelighedsvurderingen vil der blive taget hensyn til landdistriktsmålene sammen med de generelle statsstøtteprincipper.

(46) Kommissionen finder, at foranstaltninger iværksat i henhold til og i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1305/2013 og gennemførelsesbestemmelser og delegerede retsakter hertil eller som supplerende national finansiering inden for rammerne af et landdistriktsprogram per definition stemmer overens med landdistriktsmålene.

(47) For landdistriktslignende foranstaltninger, som alene finansieres med nationale midler, gælder, at af hensyn til sammenhængen med de landdistriktsforanstaltninger, der medfinansieres af ELFUL under landdistriktsprogrammerne, skal medlemsstaterne godtgøre, at denne statsstøtte er indpasset i og i overensstemmelse med det relevante landdistriktsprogram. Enhver anmeldelse skal ledsages af dokumentation herfor.

▼M1

(48) Kommissionen finder, at princippet om bidrag til landdistriktsmålene er opfyldt ved støtteforanstaltninger efter afsnit 1.1.10.3, 1.2, 1.3, 2.8 og 2.9 i Del II i disse retningslinjer, som ikke falder ind under udvikling af landdistrikterne, da Kommissionen har indhøstet tilstrækkelige erfaringer med hensyn til deres bidrag til landdistriktsmålene.

▼B

Yderligere betingelser til individuelt anmeldt støtte ydet inden for rammerne af en støtteordning

(49) Hvor der er tale om støtte ydet inden for rammerne af en støtteordning til investeringsprojekter, der skal anmeldes individuelt, skal den støtteydende myndighed godtgøre, at det udvalgte projekt vil bidrage til realisering af ordningens mål og dermed målene for statsstøtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter. Med henblik herpå vil medlemsstaterne kunne henvise til de oplysninger, som støtteansøgeren har givet i sin ansøgning, der skal indeholde en redegørelse for investeringens positive virkninger i det pågældende område.

Reglerne i den fælles markedsordning for landbrugsprodukter

(50) På grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for landbrugssektoren ( 37 ), gælder, at selv om statsstøttereglerne generelt finder anvendelse på landbrugssektoren, er anvendelsen af dem ikke desto mindre underlagt de bestemmelser, der er fastsat under den fælles landbrugspolitiks første søjle. Det betyder med andre ord, at en medlemsstats ønske om at gøre brug af statsstøtteforanstaltninger ikke kan have forrang for forordning (EU) nr. 1308/2013 ( 38 ). Kommissionen vil derfor ikke godkende sådanne statsstøtte, som er uforenelig med bestemmelserne for den fælles markedsordning, eller som kan lægge hindringer i vejen for, at den fælles markedsordning fungerer på tilfredsstillende vis.

(51) Andre særlige bestemmelser om overholdelse af principperne i den fælles markedsordning for landbrugsprodukter er anført i afsnit 1.1.1.1 om støtte til investeringer i landbrugsbedrifter i forbindelse med primær landbrugsproduktion, afsnit 1.1.4 om etableringsstøtte til producentgrupper og -sammenslutninger og afsnit 1.2.2 om støtte til nedlæggelse af produktionskapacitet i Del II i disse retningslinjer

Miljømål

(52) I henhold til traktatens artikel 11 gælder, at »miljøbeskyttelseskrav skal integreres i udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker og aktioner, især med henblik på at fremme en bæredygtig udvikling«. Det er traktatens artikel 11, der er retsgrundlaget for miljøforanstaltningerne inden for første og anden søjle i den fælles landbrugspolitik. I overensstemmelse med dette krav skal EU's politik for udvikling af landdistrikterne tage sigte på en bæredygtig udvikling. I EU's mål om beskyttelse af miljøet som fastsat i traktatens artikel 11 indgår også et princip om, at det er forureneren, der skal betale ( 39 ). I fremtidige statsstøtteanmeldelser skal der derfor også redegøres for miljøspørgsmål. Alle statsstøtteanmeldelser bør fremover indeholde en vurdering af, om den aktivitet, hvortil der ydes støtte, kan ventes at have nogen indvirkning på miljøet. I tilfælde, hvor der er en miljøvirkning, bør statsstøtteanmeldelserne indeholde dokumentation for, at statsstøtten ikke vil føre til en overtrædelse af gældende EU-lovgivning på miljøområdet. ►M1 Hvor der f.eks. er tale om en støtteordning med støtte til investeringer, der tager sigte på at øge produktionen og medfører en øget brug af knappe ressourcer eller en øget forurening, vil det skulle godtgøres, at ordningen ikke vil føre til en overtrædelse af den gældende EU-lovgivning, herunder miljølovgivningen ( 40 ) og krydsoverensstemmelseskravene for god landbrugs- og miljømæssig stand efter forordning (EU) nr. 1306/2013. ◄ Ved anmeldelse af statsstøtte, der indgår i landdistriktsprogrammet, bør miljøkravene til statsstøtteforanstaltningen være identiske med de miljøkrav, der gælder for landdistriktsforanstaltningen.

3.2. Behov for statslig indgriben

(53) For at kunne vurdere, om støtten er nødvendig for at kunne opfylde målet af fælles interesse, er det nødvendigt forinden at diagnosticere det problem, der søges løst. Statsstøtte bør kun ydes i de situationer, hvor støtten kan føre til en væsentlig forbedring, som markedet ikke i sig selv kan give.

(54) Statsstøtteforanstaltninger kan under visse omstændigheder korrigere markedssvigt effektivt og derved bidrage til at gøre markederne mere velfungerende og fremme konkurrenceevnen. Hvis markedsresultaterne er effektive, men betragtes som utilfredsstillende ud fra et retfærdigheds- og samhørighedshensyn, kan statsstøtte desuden anvendes til at opnå et mere ønskværdigt og retfærdigt markedsresultat.

(55) I forbindelse med disse retningslinjer finder Kommissionen, at markedet kan anses for ikke at give de ønskede resultater uden statens indgriben, når en støtteforanstaltning opfylder de specifikke betingelser i Del II i disse retningslinjer. Støtten bør i så fald betragtes som nødvendig for at virkeliggøre det mål af fælles interesse, der er omhandlet i afsnit 3.1. i Del I i disse retningslinjer.

3.3. Støttens egnethed

(56) Den planlagte støtteforanstaltning skal være et politikredskab, der egner sig til at opfylde det pågældende politiske mål. En støtteforanstaltning vil ikke blive anset for forenelig med det indre marked, hvis det samme positive bidrag til den fælles landbrugspolitiks og især landdistriktspolitikkens mål kan opnås med mindre fordrejende politiske virkemidler eller støtteinstrumenter. Det er vigtigt at holde sig for øje, at der kan findes andre og bedre egnede instrumenter til at nå målene, f.eks. lovgivning, markedsbaserede instrumenter, infrastrukturudvikling og forbedring af erhvervsmiljøet i sektoren.

Egnethed i forhold til alternative politiske virkemidler

(57) Kommissionen anser støtte ydet i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter, som opfylder de specifikke betingelser i de relevante afsnit i Del II i disse retningslinjer, for at være et egnet politisk virkemiddel.

(58) Hvis en medlemsstat ønsker at indføre en landdistriktslignende støtteforanstaltning, som udelukkende finansieres med nationale midler, samtidig med at den samme foranstaltning indgår i det relevante landdistriktsprogram, bør medlemsstaten fremlægge dokumentation for de fordele, denne nationale støtteordning giver i forhold til den pågældende foranstaltning i landdistriktsprogrammet.

Egnethed i forhold til andre støtteinstrumenter

(59) En støtte kan ydes under forskellige former. Men medlemsstaten skal sikre, at støtten ydes under den form, der må antages at skabe færrest samhandels- og konkurrencefordrejninger.

(60) Hvor der for en støtteforanstaltning beskrevet i Del II i disse retningslinjer forudses en bestemt støtteform, anses denne form i relation til disse retningslinjer for at være et egnet instrument.

(61) Hvad angår landdistriktsforanstaltninger, som medfinansieres af ELFUL eller ydes som supplerende national finansiering af sådanne samfinansierede landdistriktsforanstaltninger, finder Kommissionen desuden, at støtte ydet under den form, der er fastlagt i den relevante landdistriktsforanstaltning, er et egnet instrument.

(62) For investeringsstøtte, som ikke falder ind under forordning (EU) nr. 305/2013I og ikke ydes som led i landdistriktsprogrammet eller som supplerende national finansiering af sådanne landdistriktsforanstaltninger, gælder, at hvis støtten ydes i en form, hvor der er tale om en direkte økonomisk fordel (f.eks. direkte tilskud, fritagelser for eller nedsættelser af afgifter eller socialsikrings- eller andre obligatoriske bidrag), skal medlemsstaten dokumentere, hvorfor andre, potentielt mindre fordrejende former for støtte, såsom tilbagebetalingspligtige forskud eller støtteformer baseret på lån eller kapitalinstrumenter (f.eks. rentelettede lån eller rentetilskud, statsgarantier, eller alternative kapitaltilførsler på favorable vilkår) er mindre egnede.

(63) For skovbrugsforanstaltninger efter afsnit 2.8 i Del II i disse retningslinjer skal medlemsstaterne dokumentere, at de økologiske, beskyttende og rekreative formål, de tager sigte på, ikke kan realiseres med de landdistriktslignende skovbrugsforanstaltninger, der er omhandlet i afsnit 2.1–2.7 i Del II i disse retningslinjer.

(64) Ved flere støttekategorier, såsom støtte til omkostningerne ved markedsundersøgelser, produktudformning og produktdesign samt udarbejdelse af ansøgninger om anerkendelse af kvalitetsordninger, støtte til videnoverførsel og informationsaktioner, støtte til konsulentbistand, støtte til vikarordninger i landbruget, støtte til salgsfremstød, støtte til kompensation for udgifterne ved forebyggelse og bekæmpelse af dyresygdomme og skadedyrangreb samt støtte til husdyrbrug, skal støtten ydes indirekte til de endelige støttemodtagere i form af naturalier, dvs. subsidierede tjenester. I disse tilfælde er det udbyderen af den pågældende tjeneste eller aktivitet, der skal have støtten udbetalt.

(65) Vurderingen af en støtteforanstaltnings forenelighed med det indre marked berører ikke de gældende regler om offentlige udbud og principperne om en gennemsigtig, åben og ikkediskriminerende udvælgelse af tjenesteudbyderen.

3.4. Tilskyndelsesvirkning og behov for støtte

(66) Støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter kan kun anses for at være forenelig med det indre marked, hvis den har en tilskyndelsesvirkning. Med tilskyndelsesvirkning menes, at støtten skal ændre en virksomheds adfærd på en sådan måde, at den iværksætter yderligere aktiviteter, der bidrager til udviklingen i sektoren, som den ikke ville have iværksat uden støtten, eller som den kun ville have iværksat i mere begrænset omfang eller et på en anden måde. Støtten må imidlertid ikke gå til dækning af omkostningerne ved en aktivitet, som virksomheden under alle omstændigheder ville have iværksat, eller kompensere for den normale forretningsmæssige risiko ved en økonomisk aktivitet.

(67) Medmindre der udtrykkelig er fastsat undtagelser i EU-lovgivningen eller i nærværende retningslinjer, anses ensidige statsstøtteforanstaltninger, som blot har til formål at forbedre virksomheders økonomiske situation, men som på ingen måde bidrager til sektorens udvikling, og navnlig støtte, som udelukkende ydes på grundlag af pris, mængde, produktionsenhed eller produktionsmiddelenhed, for at udgøre driftsstøtte, der er uforenelig med det indre marked. Desuden vil en sådan støtte i sagens natur sandsynligvis også vil forstyrre de mekanismer, der regulerer det indre marked.

(68) Det er også grunden til, at Kommissionen kun vil godkende støtte, der ydes for at lette opfyldelsen af obligatoriske standarder, i det omfang, hvor den opfylder målene for landdistriktspolitikken.

(69) Af samme grund bør støtte efter afsnit 1.2 og 2.8.5 i Del II i disse retningslinjer kun ydes for at hjælpe virksomheder, der er aktive i landbrugs- og skovbrugssektoren, med at overvinde særlige vanskeligheder, som de påføres til trods for, at de har truffet enhver rimelig foranstaltning for at mindske risikoen herfor. Statsstøtte bør ikke bevirke, at støttemodtagerne forledes til at løbe unødige risici. Virksomheder i landbrugs- og skovbrugssektoren bør selv bære konsekvenserne af uforsigtige valg af produktionsmetoder eller produkter.

(70) Af samme årsager finder Kommissionen, at en støtte ikke er forbundet med nogen tilskyndelsesvirkning for støttemodtageren, når arbejdet med det relevante projekt eller den relevante aktivitet allerede er påbegyndt, før støttemodtageren har indgivet støtteansøgningen til de nationale myndigheder.

(71) Støtteansøgningen skal mindst indeholde ansøgerens navn og virksomhedens størrelse, en beskrivelse af projektet eller aktiviteten, herunder gennemførelsesstedet samt start- og afslutningsdato, det beløb, der er nødvendigt for dets gennemførelse samt de støtteberettigede omkostninger.

(72) Store virksomheder skal desuden i ansøgningen beskrive, hvad situationen ville have været uden støtte, dvs. det kontrafaktiske scenarie eller den alternative aktivitet eller det alternative projekt, og fremlægge dokumentation for det kontrafaktiske scenarie, der beskrives i ansøgningen.

(73) Ved modtagelsen af en ansøgning skal den støtteydende myndighed kontrollere troværdigheden af denne beskrivelse af den kontrafaktiske situation og forvisse sig om, at støtten har den krævede tilskyndelsesvirkning. Beskrivelsen af den kontrafaktiske situation er troværdig, hvis den er realistisk og baseret på de beslutningsparametre, der var gældende på det tidspunkt, hvor støttemodtageren besluttede at iværksætte projektet eller aktiviteten.

(74) Uanset punkt (70)–(73) anses støtteforanstaltninger i form af skattefordele til SMV for at have en tilskyndelsesvirkning, hvis støtteordningen giver ret til støtte efter objektive kriterier, og uden at medlemsstaten skal tage yderligere stilling dertil, og hvis de var vedtaget og trådt i kraft, før arbejdet med det projekt eller den aktivitet, hvortil der ydes støtte, er påbegyndt. Sidstnævnte krav gælder dog ikke, hvis det drejer sig om efterfølgerordninger på skatteområdet, såfremt aktiviteten allerede var omfattet af de foregående skattefordelsordninger.

(75) Uanset punkt (70)–(74) stilles der ikke krav om tilskyndelsesvirkning ved følgende kategorier af støtte, eller støtten formodes at have en tilskyndelsesvirkning:

(a) støtteordninger med støtte til jordfordeling, jf. afsnit 1.3.4 og afsnit 2.9.1, og støtteordninger med økologisk, beskyttende og rekreativt sigte efter afsnit 2.8. i Del II, når (i) støtteordningen giver ret til støtte efter objektive kriterier, og uden at medlemsstaten skal tage yderligere stilling dertil, og (ii) støtteordningen er vedtaget og trådt i kraft, før støttemodtageren afholder støtteberettigede omkostninger efter afsnit 1.3.4, 2.9.2 og 2.8, og (iii) støtteordningen kun omfatter SMV

(b) støtte ydet til SMV til kompensation for ulemper i forbindelse med Natura 2000-områder og vandrammedirektivet efter afsnit 1.1.6 i Del II

(c) støtte til områder med naturbetingede eller andre specifikke begrænsninger efter afsnit 1.1.7. i Del II

(d) støtte til at råde bod på skader forårsaget af naturkatastrofer eller usædvanlige begivenheder efter afsnit 1.2.1.1. i Del II

(e) støtte til kompensation for skader forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, efter afsnit 1.2.1.2 i Del II

▼M1

(f) støtte til kompensation for omkostningerne ved forebyggelse, bekæmpelse og udryddelse af dyresygdomme og skadegørere og tab forårsaget af dyresygdomme og skadedyrangreb efter afsnit 1.2.1.3 i Del II

▼B

(g) støtte til dækning af omkostningerne ved fjernelse og destruktion af døde dyr efter afsnit 1.2.1.4 i Del II

(h) støtte til kompensation for skader forvoldt af beskyttede dyr efter afsnit 1.2.1.5 i Del II

(i) støtte til kompensation for skader på skove forvoldt af lovregulerede dyr efter afsnit 2.8.5. i Del II

(j) investeringsstøtte til opfyldelse af standarder efter punkt (148) a) og b)

(k) investeringsstøtte til SMV til opfyldelse af standarder efter punkt (148) c); investeringsstøtte til store virksomheder til opfyldelse af standarder efter punkt (148) c) vil kunne anses for at have en tilskyndelsesvirkning, når den pågældende virksomhed kan dokumentere, at den uden støtten risikerede at lukke

(l) støtte til investeringer i bevarelse af kultur- og naturarv på landbrugsbedriften, jf. afsnit 1.1.1.2, med undtagelse af individuel støtte, der overstiger 500 000 EUR pr. virksomhed og pr. investeringsprojekt

▼M1

(m) støtte til fremstødsaktiviteter, jf. punkt 464, litra b), c) og d)

▼B

(n) støtte til forskning og udvikling i landbrugs- og skovbrugssektoren efter afsnit 1.3.6 og 2.9.1i Del II

(o) støtte til vedligeholdelse, genopretning og opgradering af kultur- og naturarv i landsbyer, landskaber og områder af høj naturværdi, jf. punkt (645) e); denne undtagelse gælder ikke for investeringsstøtte til kultur- og naturarv i landsbyer, landskaber og områder af stor naturværdi, der overstiger anmeldelsestærsklerne i punkt (37) c)

(p) støtte til udarbejdelse og ajourføring af planer for udviklingen af kommuner og landsbyer i landdistrikter og basale tjenester i disse kommuner og landsbyer og af beskyttelses- og forvaltningsplaner for Natura 2000-områder og andre områder af høj naturværdi, jf. punkt (644) a)

(q) støtte til genopretning af skader på skove efter skovbrande, ugunstige vejrforhold, skadedyrangreb, dyresygdomme, katastrofebegivenheder og klimarelaterede hændelser efter afsnit 2.1.3 i Del II.

▼M1

(r) støtte til dækning af omkostningerne ved behandling og forebyggelse af spredning af skadegørere og træsygdomme og støtte til at råde bod på skader forårsaget af disse skadegørere og træsygdomme efter afsnit 2.8.1 i Del II

▼M2

(s) støtte til aktive landbrugeres deltagelse i kvalitetsordninger for bomuld eller fødevarer, jf. afsnit 3.8 i Del II.

▼B

Yderligere betingelser for individuelt anmeldt investeringsstøtte

(76) Foruden de ovennævnte krav skal medlemsstaten ved anmeldelse af individuel støtte fremlægge klar dokumentation for, at støtten har en reel indvirkning på investeringsbeslutningen. For at Kommissionen kan foretage en grundig vurdering, skal medlemsstaten ikke blot fremlægge oplysninger om det støttemodtagende projekt, men også give en udtømmende beskrivelse af det kontrafaktiske scenarie, dvs. den situation, hvor virksomheden ikke modtager støtte fra nogen offentlig myndighed.

(77) I den forbindelse opfordres medlemsstaterne til at fremlægge bl.a. officielle bestyrelsesdokumenter, risikoanalyser (herunder en vurdering af lokaliseringsspecifikke risici), finansielle rapporter, interne forretningsplaner, ekspertudtalelser samt andre undersøgelser vedrørende det pågældende investeringsprojekt. Også efterspørgselsprognoser, omkostningsprognoser, finansielle prognoser, dokumenter, der forelægges et investeringsudvalg, og hvori der gøres rede for forskellige investeringsscenarier, samt dokumenter, der stilles til rådighed for de finansielle markeder, kan hjælpe medlemsstaterne med at dokumentere tilskyndelsesvirkningen.

(78) I denne sammenhæng vil rentabilitetsvurderingen kunne baseres på almindeligt anvendte metoder inden for den pågældende branche, såsom metoder til at evaluere projektets nettonutidsværdi (Net Present Value - NPV) ( 41 ), det interne afkast (internal rate of return - IRR) ( 42 ) og det gennemsnitlige afkast af den investerede kapital (return on capital employed - ROCE). Projektets rentabilitet skal sammenholdes med virksomhedens normale krav til afkast ved andre investeringsprojekter af samme type. Hvor et sådant benchmark ikke findes, skal projektets rentabilitet sammenholdes med virksomhedens samlede kapitalomkostninger eller det sædvanlige afkast i den pågældende branche.

(79) Hvis der ikke findes noget konkret kontrafaktisk scenarie, kan der formodes at bestå en tilskyndelsesvirkning, hvis der er et finansieringsgab, dvs. når investeringsomkostningerne overstiger nettonutidsværdien af investeringens forventede driftsoverskud beregnet på grundlag af en på forhånd udarbejdet forretningsplan.

(80) Hvis støtten ikke fører til nogen ændring af støttemodtagerens adfærd ved at tilskynde til yderligere investering, har den ingen positive virkninger for udviklingen i den pågældende sektor. I tilfælde, hvor den samme investering må antages at ville være blevet gennemført uden støtten, vil støtten derfor ikke blive godkendt.

3.5. Støttens proportionalitet

(81) Støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter anses for at være proportional, når støttebeløbet til den enkelte modtager er begrænset til det minimum, der er nødvendigt for at opnå det tilsigtede mål.

Maksimale støtteintensiteter og støttebeløb

(82) For at en støtte kan anses for at være proportional, finder Kommissionen principielt, at støttebeløbet ikke må overstige de støtteberettigede omkostninger. Dette gælder dog med forbehold af de regler for miljøincitamenter eller andre samfundspolitiske incitamenter, der udtrykkeligt fastsættes i afsnit 1.1.3 og 1.2.2 i Del II i disse retningslinjer.

(83) For at skabe forudsigelighed og lige vilkår har Kommissionen i disse retningslinjer desuden fastsat maksimale støtteintensiteter. Hvor der ikke kan fastsættes maksimale støtteintensiteter, f.eks. i forbindelse med etableringsstøtte til unge landbrugere og udvikling af små bedrifter, er der fastsat nominelle maksimumstøttebeløb for at sikre, at støtten er proportional.

(84) Når de støtteberettigede omkostninger er korrekt beregnet, og de maksimale støtteintensiteter i Del II i disse retningslinjer er overholdt, anses proportionalitetskriteriet for at være opfyldt.

(85) Den støtteydende myndighed skal ved støttens tildeling beregne den maksimale støtteintensitet og det maksimale støttebeløb. Der skal foreligge klar, specificeret og aktuel dokumentation for de støtteberettigede omkostninger. Ved beregningen af støtteintensiteten og de støtteberettigede omkostninger skal alle anvendte tal opgøres før ethvert fradrag af skat eller andre afgifter.

(86) Merværdiafgift (moms) er ikke en støtteberettiget omkostning, undtagen hvor der ifølge national lovgivning er tale om ikkerefusionsberettiget moms.

(87) Ydes støtten i form af andet end tilskud, svarer støttebeløbet til støttens bruttosubventionsækvivalent.

(88) Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til værdien på det tidspunkt, hvor den blev ydet. De støtteberettigede omkostninger tilbagediskonteres til deres værdi på det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskonteringsformål, er den gældende kalkulationsrente på støttetidspunktet.

(89) Hvis støtten ydes i form af skattefordele, sker tilbagediskonteringen på grundlag af de kalkulationsrenter, der gælder på de forskellige tidspunkter, hvor skattefordelen får virkning.

(90) For investeringsstøtte i landdistrikter skal den maksimale støtteintensitet nedjusteres til det i punkt (35), nr. 31, definerede justerede støttebeløb, når der er tale om store investeringsprojekter. Desuden kan forhøjede støtteintensiteter gældende for SMV ikke finde anvendelse på store investeringsprojekter.

(91) Hvor forpligtelser efter afsnit 1.1.5.1, 1.1.8, 2.3 og 3.4 i Del II i disse retningslinjer er udtrykt i andre enheder end dem, der er anvendt i bilag II til forordning (EU) nr. 1305/2013, kan medlemsstaterne beregne udbetalingerne på grundlag af disse andre enheder. Medlemsstaterne skal i så fald sikre, at de årlige beløbslofter er overholdt.

(92) Undtagen for støtte til forpligtelser til at opdrætte lokale racer, der er i fare for at gå tabt for landbruget, jf. afsnit 1.1.5.1., kan støtte ydet efter afsnit 1.1.5.1., 1.1.8., 2.3.og 3.4 i Del II i disse retningslinjer ikke ydes pr. dyreenhed. Omregningsfaktorerne for omregning af de forskellige dyrekategorier til dyreenheder er fastsat i bilag II i gennemførelsesforordningen til forordning (EU) nr. 1305/2013.

(93) ►M2 Medlemsstaterne kan for de foranstaltninger eller aktiviteter, der er omhandlet i afsnit 1.1.5, 1.1.6, 1.1.7, 1.1.8, 2.1.1, 2.1.2, 2.2, 2.3, 3.4 og 3.5 i Del II i disse retningslinjer, fastsætte støttebeløbet på grundlag af standardantagelser om meromkostninger og indkomsttab. ◄ Medlemsstaterne bør sikre, at beregningerne og det beregnede støttebeløb a) kun indeholder elementer, der er verificerbare, b) er baseret på tal, der er fastlagt med den fornødne ekspertise, c) tydeligt angiver kilden til tallene, d) er differentierede under hensyn til de regionale eller lokale vilkår på stedet og den faktiske arealanvendelse, hvor det er relevant, og e) ikke indeholder elementer af investeringsomkostninger.

(94) Ved vurdering af støttens forenelighed vil Kommissionen desuden se på, om støttemodtageren har tegnet eller kunne have tegnet en forsikring. Ved støtte til kompensation for tab forårsaget af ugunstige vejrforhold, der kan sidestilles med en naturkatastrofe, bør den maksimale støtteintensitet for at undgå risikoen for konkurrencefordrejninger kun gælde for en virksomhed, der ikke kan opnå dækning for sådanne tab gennem en forsikring. Støttemodtagerne bør tilskyndes til så vidt muligt at tegne forsikringer for derigennem at fremme en bedre risikostyring.

Yderligere betingelser for individuelt anmeldt investeringsstøtte og investeringsstøtte til store virksomheder under anmeldte støtteordninger

(95) Som hovedregel vil anmeldelsespligtig individuel støtte blive anset for at være begrænset til det nødvendige minimum, hvis støttebeløbet svarer til de nettomeromkostninger, der er forbundet med at gennemføre investeringen i det pågældende område, i forhold til den kontrafaktiske situation uden støtten. Ved investeringsstøtte, der ydes til store virksomheder inden for rammerne af en anmeldt støtteordning, skal medlemsstaterne ligeledes sikre sig, at støtten begrænses til et minimum ud fra en »nettomeromkostningsbetragtning«.

(96) Støttebeløbet bør ikke overstige det minimum, der er nødvendigt for at gøre projektet tilstrækkeligt rentabelt, dvs. at støtten ikke må generere et større internt afkast, end virksomheden normalt opnår ved andre investeringsprojekter af samme type, eller hvor der ikke foreligger oplysninger om et sådant afkast, et større internt afkast end virksomhedens samlede kapitalomkostninger eller det sædvanlige afkast i den pågældende sektor.

(97) Ved ydelse af investeringsstøtte til store virksomheder inden for rammerne af en anmeldt ordning skal medlemsstaten sikre, at støttebeløbet svarer til de nettomeromkostninger, der er forbundet med at gennemføre investeringen i det pågældende område, i forhold til den kontrafaktiske situation uden støtten. Den metode, der er beskrevet i punkt (96), skal bruges med de maksimale støtteintensiteter som loft.

(98) Ved anmeldelser af individuel investeringsstøtte vil Kommissionen kontrollere, at støttebeløbet ikke overstiger det minimum, der er nødvendigt for at gøre projektet tilstrækkeligt rentabelt, efter den metode, der er beskrevet i punkt (96). Vurderingen af støttens proportionalitet kan også baseres på beregninger til vurdering af støttens tilskyndelsesvirkning. Medlemsstaten skal godtgøre, at støtten er proportional og står i et rimeligt forhold til formålet, ved at fremlægge dokumentation herfor, f.eks. af den i punkt (77)omhandlede art. Dette krav gælder ikke for investeringsstøtte i forbindelse med primær landbrugsproduktion.

Kumulering af støtte

(99) Der kan ydes støtte sideløbende under flere støtteordninger, eller den kan kumuleres med ad hoc-støtte, forudsat at det samlede beløb i statsstøtte til en aktivitet eller et projekt holdes inden for rammerne af de støttelofter, der er fastsat i disse retningslinjer.

(100) Støtte med identificerbare støtteberettigede omkostninger kan kumuleres med anden statsstøtte, så længe denne støtte vedrører andre identificerbare støtteberettigede omkostninger. Støtte med identificerbare støtteberettigede omkostninger kan kun kumuleres med anden statsstøtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvad enten de overlapper delvist eller helt, på betingelse af, at en sådan kumulering ikke medfører en overskridelse af den maksimale støtteintensitet eller det maksimale støttebeløb, der finder anvendelse på denne type støtte i henhold til disse retningsliner.

(101) Støtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger, som ydes efter reglerne i afsnit 1.1.2 og 3.3. i Del II i disse retningslinjer, kan kumuleres med enhver anden statsstøtte med identificerbare støtteberettigede omkostninger. Støtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger kan kumuleres med anden statsstøtte uden identificerbare støtteberettigede omkostninger op til den højeste relevante finansieringstærskel, som under de særlige omstændigheder i hvert enkelt tilfælde gælder i henhold til disse retningslinjer eller andre statsstøtteretningslinjer eller -rammebestemmelser, gruppefritagelsesforordninger eller afgørelser vedtaget af Kommissionen.

(102) Statsstøtte til landbrugssektoren må ikke kumuleres med betalinger efter artikel 81, stk. 2, og artikel 82 i forordning (EU) nr. 1305/2013 til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering ville medføre en overskridelse af de maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb, der er fastsat i disse retningslinjer.

(103) Når EU-finansiering, som forvaltes centralt af EU-institutioner, EU-agenturer, EU-kontorer, EU-fællesforetagender eller andre EU-organer, og som ikke direkte eller indirekte er underlagt medlemsstatens kontrol, kombineres med statsstøtte, er det kun statsstøtten, der skal tages hensyn til ved afgørelsen af, om anmeldelsestærsklerne, de maksimale støtteintensiteter og beløbslofterne er overholdt, dog må den samlede offentlige finansiering af de samme støtteberettigede omkostninger ikke overstige de mest favorable finansieringssatser, der er fastsat i de gældende EU-bestemmelser.

(104) Støtte, der godkendes efter disse retningslinjer, må ikke kumuleres med de minimis-støtte til de samme støtteberettigede omkostninger, hvis en sådan kumulering vil føre til en støtteintensitet eller et støttebeløb, der er højere, end hvad der er fastsat i disse retningslinjer.

(105) Støtte til investeringer i genopretning af landbrugsproduktionspotentiale, jf. punkt (143) e), må ikke kumuleres med støtte til kompensation for materiel skade efter afsnit 1.2.1.1, 1.2.1.2 og 1.2.1.3 i disse retningslinjer.

(106) Der bør ikke kunne ske dobbeltfinansiering af klima- og miljøvenlige landbrugsmetoder efter afsnit 1.1.5.1., 1.1.6, 1.1.8 og 3.5 i Del II disse retningslinjer og tilsvarende metoder efter artikel 43 i forordning (EU) nr. 1307/2013. Revisionsklausulen i punkt (725) i disse retningslinjer skal også sikre, at dobbeltfinansiering undgås.

(107) Startstøtte til producentgrupper og -organisationer i landbrugssektoren efter afsnit 1.1.4 i Del II i disse retningslinjer må ikke kumuleres med støtte til etablering af producentgrupper og -organisationer i landbrugssektoren efter artikel 27 i forordning (EU) nr. 1305/2013. Etableringsstøtte til unge landbrugere og til udvikling af små bedrifter efter afsnit 1.1.2 må ikke kumuleres med etableringsstøtte til unge landbrugere eller udvikling af små bedrifter efter artikel 19, stk. 1, litra a), nr. i) og iii), i forordning (EU) nr. 1305/2013, hvis en sådan kumulering ville medføre en overskridelse af de maksimale støtteintensiteter eller støttebeløb, der er fastsat i disse retningslinjer.

3.6. Undgåelse af uforholdsmæssige negative virkninger for konkurrence og samhandel

(108) For at en støtte skal kunne anses for at være forenelig med det indre marked, skal de negative virkninger i form af fordrejning af konkurrencen og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne være begrænsede og opvejes af støttens positive virkning i kraft af dens bidrag til målet af fælles interesse.

Generelle betragtninger

(109) I sin vurdering af støtteforanstaltningens negative virkninger vil Kommissionen koncentrere sin analyse af konkurrencefordrejninger om, hvilke virkninger støtten i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter har for konkurrencen mellem virksomheder på de berørte produktmarkeder ( 43 ).

(110) Som udgangspunkt gælder, at når støtten er målrettet, proportional og begrænset til nettomeromkostningerne, vil dens negative virkninger være mindre, og risikoen for uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger vil være mere begrænset. Desuden har Kommissionen fastsat maksimale støtteintensiteter. Disse maksimale støtteintensiteter afspejler et grundlæggende forenelighedskrav, som har til formål at forhindre brug af statsstøtte til projekter, hvor støttebeløbet udgør en meget stor andel af de støtteberettigede omkostninger og dermed kan virke særligt konkurrencefordrejende. Generelt gælder, at jo større positive virkninger det støttede projekt kan forventes at give, og jo større støttebehovet er, desto højere er loftet over støtteintensiteten.

(111) Men selv hvor støtten er nødvendig og proportional, kan den føre til ændringer i støttemodtagernes adfærd, som kan fordreje konkurrencen. Sandsynligheden herfor er særlig stor i landbrugssektoren, der adskiller sig fra andre markeder, idet den primære produktion er kendetegnet af særlige strukturer med et stort antal små virksomheder. På sådanne markeder er der stor risiko for konkurrencefordrejninger, også selv om der kun er tale om små støttebeløb.

(112) Støtte i landbrugs- og skovbrugssektoren og i landdistrikter kan især skabe to typer konkurrencefordrejninger. Der kan være tale om fordrejninger på produktmarkeder og om lokaliseringseffekter. Begge former for fordrejning kan føre til ineffektiv allokering ved at underminere det indre markeds økonomiske ydeevne og fordelingsproblemer ved at påvirke den økonomiske aktivitets regionale fordeling.

(113) På grund af de positive virkninger for udviklingen i sektoren finder Kommissionen principielt, at når en støtte opfylder betingelserne og holdes inden for rammerne af de maksimale støtteintensiteter, der er fastsat i de relevante afsnit i Del II i disse retningslinjer, er dens negative virkninger for konkurrence og samhandel begrænset til et minimum.

(114) Da investeringsstøtte til virksomheder, der er aktive inden for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, imidlertid har tendens til at have nogenlunde samme fordrejende virkninger for konkurrence og samhandel som støtte til virksomheder, der er aktive i andre sektorer, f.eks. inden for fødevareforarbejdning ( 44 ), bør de almindelige konkurrencepolitiske principper angående konkurrencefordrejning og samhandelspåvirkning også finde anvendelse på disse sektorer.