1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS ANDET DIREKTIV
af 8. november 1990
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirk-
somhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri
udveksling af tejenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF
(90/619/EØF)
(EFT L 330 af 29.11.1990, s. 50)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 L 360 1 9.12.1992
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS ANDET DIREKTIV
af 8. november 1990
omsamordningafloveogadministrativebestemmelservedrørende
direktelivsforsikringsvirksomhed,omfastsættelseafbestemmelser,der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af
tejenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF
(90/619/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlament (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:Det er nødvendigt at udvikle det indre marked for livsforsikring og de
andere former for virksomhed, der er omfattet af Rådets første direktiv79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af de administrativt ogved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af direktelivsforsikringsvirksomhed (
4), i det følgende benævnt »første direktiv«,
senest ændret ved akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse; for at nådette mål bør det gøres lettere for forsikringsvirksomheder, der harderes vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, at præsetere tjeneste-ydelser i medlemsstaterne og hermed gøre det muligt for forsikringsta-gerne at rette henvendelse, ikke blot til forsikringsselskaber, der eretableret i deres eget hjemland, men ogsåtil forsikringsselskaber, derhar deres vedtægtsmæssige hjemsted i Fællesskabet, og som er etablereti andre medlemsstater;
i henhold til Traktaten er enhver forskelsbehandling i forbindelse med
udveksling af tjenesteydelser, som skyldes, at en virksomhed ikke eretableret i den medlemsstat, hvor ydelsen præsteres, forbudt efter over-gangsperiodens udløb; dette forbud finder anvendelse påde tjeneste-ydelser, der præsteres af en hvilken som helst virksomhed inden forFællesskabet, hvad enten der er tale om en virksomheds vedtægtsmæs-sige hjemsted, et agentur eller en filial;
af praktiske grunde bør den frie udveksling af tjenesteydelser fastlægges
under hensyn dels til forsikringsselskabets etablerede forretningssted,dels til stedet, hvor forpligtelsen består; der bør derfor ligeledes fast-sættes en definition af forpligtelsens lokalisering; endvidere måderskelnes mellem virksomhed udøvet gennem et etableret forretningsstedog virksomhed udøvet som led i den fire udveksling af tjenesteydelser;
bestemmelserne i første direktiv bør suppleres, særlig for at præcisere
tilsynsmyndighedernes beføjelser og tilsynsmidler; endvidere bør derfastsættes særlige bestemmelser for adgang til, udøvelse af og kontrolmed virksomhed, der udøves i henhold til reglerne for fri udveksling aftjenesteydelser;
der bør gives de forsikringstagere, der — fordi de tager initiativet til at
tegne en forsikring i et andet land, hvorved de således opnår beskyttelsei henhold til dette andet lands retlige system — ikke har behov forsærlig beskyttelse i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, fuldfrihed til at udnytte det videst mulige marked for livsforsikring og andre
(1) EFT nr. C 38 af 15. 2. 1989, s. 7, og
EFT nr. C 72 af 22. 3. 1990, s. 5.
(2) EFT nr. C 175 af 16. 7. 1990, s. 107, og afgørelse af 24. oktober 1990
(endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT nr. C 298 af 27. 11. 1989, s. 2.
(4) EFT nr. L 63, af 13. 3. 1979, s. 1.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 3
▼B
former for virksomhed, der er omfattet af første direktiv; påden anden
side bør der sikres en tilstrækkelig beskyttelse af de andre forsikringsta-gere;
pensionskasser måpågrund af de forskellige systemers forskelligartede
og komplicerede karakter og pågrund af deres snævre forbindelse medsociale sikringsordninger underkastes en nærmere undersøgelse; de børderfor udelukkes fra anvendelsesområdet for dette direktivs særligebestemmelser vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser; der vil for såvidt angår disse blive udarbejdet et særskilt direktiv;
medlemsstaternes bestemmelser vedrørende tegningen af de i første
direktiv omhandlede former for forsikring er fortsat forskellige; frihedentil som lovgivning, der skal anvendes påforsikringsaftalen, at vælge enanden lovgivning end lovgivningen i den medlemsstat, hvor forplig-telsen består, kan indrømmes i visse tilfælde efter regler, som tagerhensyn til de særlige omstændigheder;
bestemmelserne i første direktiv om overførsel af forsikringsbestand bør
uddybes og suppleres med bestemmelser, der specielt vedrører dettilfælde, hvor bestanden af forsikringsaftaler, indgået i henhold tilreglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, overføres til en andenvirksomhed;
med henblik påat beskytte forsikringstagerne bør medlemsstaterne på
det nuværende samordningsstadium indrømmes mulighed for atbegrænse samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed i form af friudveksling af tjenesteydelser og gennem etablering; en sådan begræns-ning kan ikke fastsættes for forpligtelser, hvor forsikringstageren ikkehar behov for en sådan beskyttelse;
adgangen til fri udveksling af tjenesteydelser bør underkastes proce-
durer, som sikrer, at forsikringsvirksomheden overholder såvel bestem-melserne vedrørende finansielle garantier som bestemmelserne vedrø-rende forsikringsbetingelser og tariffer; disse procedurer kan forenkles, idet omfang aktiviteten, der udøves som led i den fri udveksling aftjenesteydelser, vedrører forsikringstagere, som pågrund af karakterenaf den forpligtelse, de agter at indgå, ikke har behov for en særligbeskyttelse i den stat, hvor forpligtelsen består;
for livsforsikringsaftaler, der er tegnet som et led i den frie udveksling
af tjenesteydelser, bør forsikringstageren have mulighed for at opsigeaftalen inden for en periode påmellem 14 og 30 dage;
i henhold til første direktiv måde aktiviteter, der er omfattet af direktiv
73/239/EØF (
1), det såkaldt første direktiv om samordning af skadesfor-
sikringsvirksomhed, senest ændret ved direktiv 88/357/EØF (2), princi-
pielt ikke udøves samtidig med de aktiviteter, der er omfattet af førstedirektiv om samordning af livsforsikringsvirksomhed; selv om førstedirektiv om samordning af livsforsikringsvirksomhed har tilladt, atselskaber, der både driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsik-ringsvirksomhed, fortsat kan bestå, må sådanne selskaber dog ikke ihenhold til direktivet oprette agenturer eller filialer med henblik påatdrive livsforsikringsvirksomhed; den særlige form for forpligtelser, somforsikringsselskaber påtager sig som led i ordningen med fri udvekslingaf tjenesteydelser, retfærdiggør, i det mindste i en begrænset periode frameddelelsen af dette direktiv, at der indføres en vis grad af fleksibilitetover for anvendelsen af ovennævnte princip;
i det foreliggende direktiv er der ingen bestemmelser til hinder for, at
selskaber, der både driver livsforsikringsvirksomhed og skadesforsik-ringsvirksomhed, deles op i to virksomheder, hvoraf den ene driverlivsforsikringsvirksomhed og den anden skadesforsikringsvirksomhed,og for at adskillelsen kan gennemføres påde bedst mulige betingelser,bør medlemsstaterne have mulighed for under overholdelse af fælles-skabsrettens konkurrencebestemmelser at indføre passende fiskale
(1) EFT nr. L 228 af 16. 8. 1973, s. 3.
(2) EFT nr. L 172 af 4. 7. 1988, s. 1.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 4
▼B
bestemmelser, navnlig for såvidt angå r den merværdi, som adskillelsenmåtte føre med sig;
påområ det fri udveksling af tjenesteydelser er det vigtigt at etablere et
særligt samarbejde mellem de kompetente tilsynsmyndigheder imedlemsstaterne og mellem disse myndigheder og Kommissionen; derbør endvidere indføres en sanktionsordning, der kan anvendes, når envirksomhed, der præsterer tjenesteydelser, ikke overholder bestemmel-serne i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres;
de tekniske reserver inklusive de matematiske reserver bør underlægges
regler og tilsyn i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres, nårdisse tjenesteydelser vedrører forpligtelser, for hvilke den pågældendestat vil yde forsikringstageren særlig beskyttelse; derimod er de tekniskereserver inklusive de matematiske reserver fortsat underlagt regler ogtilsyn i den medlemsstat, hvor forsikringsvirksomheden er etableret, nårder ikke er reelt behov for en sådan beskyttelse af forsikringstageren;
en række medlemsstater pålægger ikke livsforsikringer eller andre
former for virksomhed, der er omfattet af første direktiv, nogen form forindirekte skat, medens andre medlemsstater pålægger sådanne forsik-ringer særlige skatter; i de medlemsstater, hvor sådanne skatteropkræves, varierer deres struktur og procentsats meget; det bør undgås,at de bestående forskelle giver sig udslag i konkurrenceforvridningermellem medlemsstaterne til skade for bestemte forsikringsselskaber;med forbehold af en senere samordning kan anvendelsen af de fiskalebestemmelser i den medlemsstat, hvor forpligtelsen er påtaget, afhjælpeen sådan ulempe, og det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte debestemmelser, der skal sikre opkrævningen af disse skatter;
første direktiv fastsætter udtrykkeligt specifikke regler vedrørende tilla-
delse til agenturer og filialer af virksomheder, hvis vedtægtsmæssigehjemsted er beliggende uden for Fællesskabet;
der skal fastsættes en smidig procedure, der gør det muligt at vurdere
gensidighed over for tredjelande pået fællesskabsgrundlag; formå letmed en sådan procedure er ikke at lukke Fællesskabets finansiellemarkeder, men, eftersom Fællesskabet ønsker at holde de finansiellemarkeder åbne for resten af verden, at forøge liberaliseringen af allefinansielle markeder i tredjelande; med henblik herpåfastlægger dettedirektiv procedurer for forhandling med tredjelande eller, som en sidsteudvej, mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at suspenderenye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nye tilladelser;
i henhold til Traktatens artikel 8 C bør der tages hensyn til omfanget af
den indsats, der mågøres af medlemsstater med økonomier påforskel-lige udviklingstrin; visse medlemsstater bør derfor indrømmes en over-gangsordning, der muliggør en gradvis gennemførelse af dette direktivssærlige bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser;
pågrund af forskelle i de nationale lovgivninger er det ogsåpassende at
give de medlemsstater, der måtte ønske det, en overgangsperiode, hvoride kan tilpasse deres lovgivning til bestemmelserne i dette direktiv forsåvidt angå r gruppeforsikringsaftaler knyttet til ansættelseskontraktereller for såvidt angå r medvirken af en mægler, for alle bestemmelsernei dette direktiv vedrørende den situation, hvor forsikringstageren selvtager initiativ til at tegne forsikringen som led i ordningen om friudveksling af tjenesteydelser;
det er især vigtigt at give de medlemsstater, der ønsker det, tilstrækkelig
tid til at vedtage passende bestemmelser, der kan sikre forsikringsmæg-lernes faglige kvalifikationer og uafhængighed; i betragtning af denstadig større rolle, som disse mæglere vil komme til at spille i forbin-delse med rådgivning af forsikringstagere, som stilles over for et stadigtstørre produktudbud, og i forbindelse med gennemførelsen af den frieudveksling af tjenesteydelser, er mæglernes faglige kvalifikationer oguafhængighed en væsentlig faktor med hensyn til beskyttelse af forbru-geren —
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 5
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Dette direktiv har til formål:
a) at supplere direktiv 79/267/EØF, og
b) at fastsætte særlige bestemmelser om fri udveksling af tjeneste-
ydelser vedrørende den virksomhed, der er omfattet af ovennævntedirektiv, og som er nærmere angivet under afsnit III i nærværendedirektiv.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved
a) første direktiv: direktiv 79/267/EØF
b) virksomhed:
— i afsnit I og II: enhver virksomhed, som har opnået administrativ
tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 eller artikel 27 iførste direktiv
— i afsnit III og IV: enhver virksomhed, som har opnået admini-
strativ tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i førstedirektiv
c) etableret forretningssted:
en virksomheds vedtægtsmæssige hjemsted, agentur eller filial, jf.
artikel 3
d) forpligtelse:
en forpligtelse i en af de former for forsikring eller virksomhed, der
er nævnt i første direktivs artikel 1
e) den medlemsstat, hvor forpligtelsen består:
den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sin sædvanlige bopæl,
eller, hvis forsikringstageren er en juridisk person, den medlemsstat,hvor denne juridiske persons virksomhed, som forsikringsaftalenvedrører, er beliggende
f) etableringsmedlemsstaten:
den medlemsstat, hvor det etablerede forretningssted, der påtager sig
forpligtelsen, er beliggende
g) den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser:
den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, når et i en anden
medlemsstat etableret forretningssted har påtaget sig forpligtelsen
h) en modervirksomhed: en modervirksomhed som defineret i artikel 1
og 2 i direktiv 83/349/EØF (
1)
i) dattervirksomhed: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2
i direktiv 83/349/EØF; enhver dattervirksomhed af en dattervirk-somhed anses ogsåfor dattervirksomhed af den modervirksomhed,der står i spidsen for disse virksomheder.
Artikel 3
I første direktiv såvel som i dette direktiv sidestilles en virksomheds
permanente tilstedeværelse påen medlemsstats områ de med et agentureller en filial, ogsåselv om denne tilstedeværelse ikke har form af enfilial eller et agentur, men blot af et kontor, der ledes af virksomhedenseget personale, eller af en uafhængig person, som har en fast bemyndi-gelse til at handle påvirksomhedens vegne i lighed med et agentur.
(1) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 6
▼B
AFSNIT II
Supplerende bestemmelser til første direktiv
Artikel 4
1. Aftaler om tegning af forsikringer af den i første direktiv omhand-
lede art underkastes lovgivningen i den medlemsstat, hvor forpligtelsenbestår. Parterne kan dog, dersom denne stats retsregler giver mulighedherfor, vælge et andet lands lovgivning.
2. Dersom forsikringstageren er en fysisk person, og han har sin
sædvanlige bopæl i en anden medlemsstat end den, hvori han er stats-borger, kan parterne vælge lovgivningen i den medlemsstat, hvori haner statsborger.
3. Når en stat består af flere territoriale enheder, som hver har sine
egne retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, betragteshver enhed som et land med henblik påat fastlægge den lovgivning, derskal gælde i henhold til dette direktiv.
En medlemsstat, hvor forskellige territoriale enheder har deres egne
retsregler med hensyn til aftalemæssige forpligtelser, er ikke forpligtettil at lade bestemmelserne i dette direktiv gælde for konflikter, sommåtte opstå mellem disse enheders retsregler.
4. Denne artikel berører ikke anvendelsen af de ufravigelige regler i
lovgivningen i domstolslandet, der gælder for forholdet, uanset hvilkenlovgivning der gælder for aftalen.
Hvis en medlemsstats nationale lovgivning tillader det, kan de ufravige-
lige regler i lovgivningen i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består,anvendes, såfremt og i det omfang disse regler ifølge dette lands ret skalanvendes uden hensyn til, hvilken stats lovgivning der i øvrigt gælderfor aftalen.
5. Med forbehold af stk. 1 til 4 finder medlemsstaternes almindelige
internationale privatretlige regler med hensyn til aftalemæssige forplig-telser anvendelse påde af dette direktiv omfattede forsikringsaftaler.
Artikel 5
Følgende indsættes som stk . 3 i artikel 23 i første direktiv:
»3. Hver medlemsstat træffer hensigtsmæssige foranstaltninger
med henblik på, at de myndigheder, som skal føre tilsyn medforsikringsvirksomhederne, råder over de nødvendige beføjelser ogmidler til at føre tilsyn med de påderes områ de etablerede forsik-ringsvirksomheders aktiviteter, herunder aktiviteter, der udøvesuden for dette område i overensstemmelse med Rådets direktivervedrørende disse aktiviteter, samt med henblik pådisse bestem-melsers gennemførelse.
Disse beføjelser og midler skal bl.a. give de kompetente tilsynsmyn-
digheder mulighed for:
— at skaffe sig indgående viden om virksomhedens situation og
samlede aktiviteter, navnlig
— ved indhentning af oplysninger eller rekvirering af dokumen-
tation vedrørende forsikringsaktiviteten
— eller ved kontrol påstedet i den på gældende virksomheds
forretningslokaler
— at træffe tilstrækkelige og nødvendige foranstaltninger over for
virksomheden for at sikre, at virksomhedens aktiviteter er ioverensstemmelse med de love og administrative bestemmelser,som virksomheden skal overholde i de forskellige medlems-stater, og især i overensstemmelse med driftsplanen for såvidtdenne er forpligtende, såvel som for at undgå eller fjerne uregel-mæssigheder, der vil kunne bringe forsikringstagernes interesseri fare
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 7
▼B
— at sikre gennemførelsen af de af tilsynsmyndighederne krævede
foranstaltninger, om nødvendigt gennem tvangsforanstaltningerog i givet fald ved rettens hjælp.
Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at tilsynsmyndighederne
skal have mulighed for at indhente alle oplysninger vedrørendeforsikringsaftaler, som formidlerne er i besiddelse af.«
Artikel 6
1. Artikel 25 i første direktiv udgår.
▼
M1
▼B
Artikel 7
Artikel 22, stk. 2, i første direktiv affattes således:
»2. Den Italienske Republik drager omsorg for, at kravet om, at
viksomheder, der er etableret i landet, skal afgive en del af derestegnede forsikringer til »Istituto nazionale di assicurazioni« bortfalder senest den 20. november 1994.«
Artikel 8
1. Overskriften til afsnit III i første direktiv affattes således:
»
AFSNIT III A
Regler for agenturer eller filialer, der er etableret inden for
Fællesskabet, og som henhører under virksomheder, hvisvedtægtsmæssige hjemsted er beliggende uden for Fælles-skabet«.
2. Følgende overskrift anføres efter artikel 32 i første samordningsdi-
rekiv:
»
AFSNIT III B
Regler for dattervirksomheder af en modervirksomhed, der
henhører under et tredjelands lovgivning, og for en sådanmodervirksomheds erhvervelse af kapitalinteresser «.
Artikel 9
I afsnit III B i første direktiv indsættes følgende artikel 32a og 32b:
»Artikel 32a
Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter
Kommissionen om
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datter-
selskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhører underet tredjelands ret. Kommissionen giver det i artikel 32b, stk. 6,omhandlede udvalg underretning herom
b) et sådant moderselskabs erhvervelse af kapitalinteresser i et
forsikringsselsskab i Fællesskabet, som bevirker, at dette bliverdets datterselskab. Kommissionen giver det i artikel 32b, stk. 6,omhandlede udvalg underretning herom.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte dattersel-
skab under et eller flere moderselskaber, som hører under et tredje-lands ret, skal koncernens opbygning angives i den anmeldelse, dekompetente myndigheder indgiver til Kommissionen.
Artikel 32b
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle
vanskeligheder, som deres forsikringsselskaber har mødt i forbin-delse med etablering eller udøvelse af forsikringsvirksomhed i ettredjeland.
2. Kommissionen udarbejder, første gang senest seks måneder
inden den dato, der nævnes i artikel 30, stk. 2, i direktiv 90/619/EØF (
1)og derefter med jævne mellemrum, en rapport, hvori
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 8
▼B
den ud fra de i stk. 3 og 4 omhandlede kriterier gennemgår behand-
lingen af EF-forsikringsselskaber i tredjelande med hensyn til dissesadgang til etablering og udøvelse af forsikringsvirksomhed samterhvervelse af kapitalinteresser i forsikringsselskaber i tredjelande.Kommissionen forelægger Rådet disse rappporter, om nødvendigtledsaget af passende forslag.
3. Hvis Kommissionen enten pågrundag af de i stk. 2 omhand-
lede rapporter eller pågrundlag af andre oplysninger konstaterer, atet tredjeland ikke indrømmer EF-forsikringsselskaber en faktiskadgang til markedet svarende til den, Fællesskabet indrømmerforsikringsselskaber fra dette tredjeland, kan Kommissionen fore-lægge Rådet forslag til et passende forhandlingsmandat med henblikpåat opnåtilsvarende konkurrencevilkå r for EF-forsikringssel-skaber. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
4. Hvis Kommissionen enten pågrundlag af de i stk. 2 omhand-
lede rapporter eller pågrundlag af andre oplysninger konstaterer, atEF-forsikringsselskaber i et tredjeland ikke bliver behandlet påligefod med de indenlandske forsikringsselskaber og derfor ikke fårsamme konkurrencevilkår som disse, og at betingelserne for faktiskadgang til markedet ikke er opfyldt, kan den indlede forhandlingermed henblik påat rette op påsituationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det ogsåpået
hvilket som helst tidspunkt, samtidig med at der indledes forhand-linger, efter proceduren i artikel 32b, stk. 6, bestemmes, atmedlemsstaternes kompetente myndigheder skal indskrænke ellersuspendere deres afgørelse
— om ansøgninger om tilladelse, som er indgivet påtidspunktet for
afgørelsen eller senere, og
— om hvorvidt moderselskaber, som hører under det pågældende
tredjelands ret, direkte eller indirekte kan erhverve kapitalinte-resser.
Varigheden af disse foranstaltninger måikke overstige tre må neder.Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund
af forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal påforslag afKommissionen beslutte, af de trufne foranstaltninger skal opret-holdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anvendelse,
når forsikringsselskaber eller datterselskaber, som behørigt ermeddelt tilladelse i Fællesskabet, opretter datterselskaber, eller nårsådanne selskaber eller datterselskaber erhverver kapitalinteresser iet forsikringsselskab i Fællesskabet.
5. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 3 og 4 nævnte
forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionenunderrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaberhenhører under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan om et sådant selskabs erhvervelse af kapitalinte-
resser i et EF-forsikringsselskab, som bevirker, at dette bliver etdatterselskab af førstnævnte selskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive meddelt, når der indgås en
aftale med det tredjeland, der er nævnt i stk. 3 eller 4, når de i stk.4, andet og tredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længeregælder.
6. Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsentanter
for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repræsentant somformand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse omdette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte underhensyntagen til de pågældende spørgsmåls hastende karakter. Detudtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148,stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe påforslag af Kommissionen. Under afstemningen i udvalget tildeles de
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 9
▼B
stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, denvægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke iafstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udval-
gets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelæggerKommissionen straks Rådet et forslag om de foranstaltninger, derskal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet efter udløbet af en frist, som fastsættes i hver enkelt
retsakt, der skal vedtages af Rådet i henhold til dette stykke, mensom under ingen omstændigheder kan være påover tre må nederregnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogenafgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen,medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnteforanstaltninger.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal
være i overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henholdtil internationale — såvel bilaterale som multilaterale — aftaler omadgang til at optage og udøve forsikringsvirksomhed.
(1) EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50.«
AFSNIT III
Særlige bestemmelser vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser
▼M1
Artikel 11
Ethvert selskab, der for første gang i en eller flere medlemsstater
agter at udøve sin virksomhed i henhold til reglerne om fri udveks-ling af tjenesteydelser, skal forinden give de kompetente myndighederi hjemlandet meddelelse herom med angivelse af arten af de forplig-telser, det har til hensigt at dække.
Artikel 14
1. De kompetente myndigheder i hjemlandet meddeler inden for en
frist påen må ned efter den i artikel 11 nævnte meddelelse den ellerde medlemsstater, påhvis områ de selskabet agter at udøve sin virk-somhed i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser,følgende:
a) et certifikat, hvori det godtgøres, at selskabet råder over mini-
mumssolvensmargenen beregnet i overensstemmelse med artikel19 og 20 i direktiv 79/267/EØF
b) de klasser, inden for hvilke selskabet har ret til at virke
c) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at dække i
den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser.
Samtidig underetter de det berørte selskab herom.2. Hvis de kompetente myndigheder i hjemlandet ikke fremsender
de i stk. 1 nævnte oplysninger inden for den fastsatte frist, skal deinden for samme frist underrette selskabet om årsagerne hertil.Afslaget kan gøres til genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet.
3. Selskabet kan begynde sin virksomhed påden attesterede dato,
hvor det er blevet underrettet om den i stk. 1, første afsnit, omhand-lede meddelelse.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 15
1. Hver medlemsstat bestemmer, at en forsikringstager, der
►M1 ◄tegner en individuel livsforsikring, har en frist
påmellem 14 og 30 dage fra det tidspunkt, hvor han fik meddelelseom, at forsikringsaftalen er indgået, til at opsige aftalen.
Forsikringstagerens meddelelse om, at aftalen opsiges, medfører, at
han fremover frigøres for alle forpligtelser i henhold til den pågæl-dende aftale.
Betingelserne for opsigelse og de heraf affødte øvrige retsvirkinger
bestemmes efter den lovgivning, der finder anvendelse påforsikrings-aftalen, jf. artikel 4, navnlig hvad angår retningslinjerne for, hvor-ledes forsikringstageren underrrettes om, at forsikringsaftalen erindgået.
▼
M1
2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende stk. 1 påaftaler, derindgås for seks måneder eller derunder, og på tilfælde, hvor forsik-ringstageren pågrund af sin særlige situation eller de omstændig-heder, hvorunder aftalen er indgået, ikke har brug for denne særligebeskyttelse. Medlemsstaterne angiver i deres regler, hvornår stk. 1ikke finder anvendelse.
Artikel 17
Enhver ændring, som selskabet agter at foretage i de i artikel 11
omhandlede oplysninger, underkastes fremgangsmåden i artikel 11 og14.
▼B
AFSNIT IV
Overgangsbestemmelser
▼M1
▼B
Artikel 27
1. For såvidt angå r gruppeforsikringsaftaler, der tegnes i henhold
til forsikringstagerens arbejdskontrakt eller erhvervsvirksomhed, kanmedlemsstaterne indtil den 31. december 1994 begrænse de forplig-telser, for hvilke de er den medlemsstat, hvor der præsteres tjeneste-ydelser, til dem, der er indgået efter artikel 12.
2. Medlemsstaterne kan i indtil tre år efter det i artikel 30, stk. 2,
omhandlede tidspunkt bestemme, at forsikringstageren kun i det iartikel 13, stk. 1, første led, omhandlede tilfælde skal anses for athave henvendt sig uopfordret.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 11
▼B
AFSNIT V
Afsluttende bestemmelser
Artikel 28
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder
arbejder snævert sammen for at lette kontrollen med de af førstedirektiv omfattede former for forsikring og virksomhed i Fælles-skabet.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om væsentlige
problemer i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv, især deproblemer, der opstår, dersom en medlemsstat konstaterer en usæd-vanlig overførsel af de af første direktiv omfattede forsikringsaktivi-teter fra virksomheder, der er etableret pådens områ de, til filialer ogagenturer, der er beliggende i periferien af dette.
Kommissionen og de kompetente myndigheder i de pågældende
medlemsstater gennemgår disse problemer så hurtigt som muligt forat finde en hensigtsmæssig løsning.
I givet fald forelægger Kommissionen Rådet passende forslag.
Artikel 29
Kommissionen forelægger med regelmæssige mellemrum og første
gang den 20. november 1995 Europa-Parlamentet og Rådet enrapport om udviklingen påmarkedet for forsikringsvirksomhed, derudøves i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser.
Artikel 30
Medlemsstaterne ændrer deres nationale bestemmelser i overensstem-
melse med dette direktiv inden fireogtyve måneder fra dets medde-lelse (
1) og underretter straks Kommissionen herom.
De i henhold stk. 1 ændrede bestemmelser skal finde anvendelse
inden tredive måneder fra meddelelsen af dette direktiv.
Artikel 31
Efter meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg
for, at Kommissionen får tilsendt teksten til de vigtigste love elleradministrative bestemmelser, som de vedtager pådet af dette direktivomfattede område.
Artikel 32
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
(1) Dette direktiv er blevet meddelt medlemsstaterne den 20. november 1990.
1990L0619 — DA — 21.11.1992 — 001.001 — 12
▼B
BILAG
A.Erklæring, som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13,
stk. 1, andet led
»Jeg erklærer, at jeg ønsker, at (formidlerens navn) giver mig oplysninger
om forsikringsaftaler, der tilbydes af virksomheder, der er etableret i andremedlemsstater end (den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sinsædvanlige bopæl). Jeg er bekendt med, at disse virksomheder er underka-stet tilsynsordningen i den medlemsstat, hvor de er etableret, og ikketilsynsordningen i (den medlemsstat, hvor forsikringstageren har sinsædvanlige bopæl).«
B.Erklæring, som forsikringstageren skal underskrive i henhold til artikel 13,
stk. 2
»Jeg er bekendt med, at (virksomhedens navn) er etableret i (virksomhe-
dens etableringsmedlemsstat), og jeg er klar over, at tilsynet med dennevirksomhed påhviler tilsynsmyndighederne i (virksomhedens etablerings-medlemsstat), og ikke myndighederne i (den medlemsstat, hvor forsik-ringstageren har sin sædvanlige bopæl).«