1970L0220 — DA — 01.01.2007 — 023.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

►B RÅDETS DIREKTIV af 20. marts 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer (70/220/EØF) (EFT L 076, 6.4.1970, p.1)

Ændret ved:





Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

▼M6

RÅDETS DIREKTIV

af 20. marts 1970

om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer

▼B

(70/220/EØF)







RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Det europæiske Parlament ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg ( 2 ), og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: I Tyskland er forordning af 14. oktober 1968 om ændring af Strassenverkehrs-Zulassungsordnung bekendtgjort i Bundesgesetzblatt, del I, den 18. oktober 1968; denne forordning indeholder bestemmelser om foranstaltninger mod luftforurening fra køretøjsmotorer med styret tænding; disse forskrifter træder i kraft 1. oktober 1970; i Frankrig er forordning af 31. marts 1969 om sammensætningen af udstødningsgassen fra motorkøretøjer med benzinmotor bekendtgjort i »Journal officiel« af 17. maj 1969; denne forordning gælder — fra 1. september 1971 for typegodkendte køretøjer, når sådanne køretøjer er udstyret med en motor af ny konstruktion, d.v.s. med en moter, der ikke tidligere har været indbygget i et typegodkendt køretøj, — fra 1. september 1972 for køretøjer, der bringes i handelen for første gang; disse bestemmelser kan hæmme oprettelsen af det fælles marked og dets funktion; derfor må alle medlemsstater — enten udover eller i stedet for deres nuværende bestemmelser — gennemføre de samme bestemmelser, navnlig med henblik på at kunne anvende EØF-standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil ( 3 ) for alle køretøjstyper; dette direktiv skal imidlertid finde anvendelse, før forannævnte direktiv tages i anvendelse. Derfor kan fremgangsmåden i nævnte direktiv endnu ikke anvendes, og der må derfor fastsættes en fremgangsmåde ad hoc i form af en meddelelse om, at køretøjstyper er afprøvet og opfylder bestemmelserne i dette direktiv; på grundlag af denne meddelelse skal enhver medlemsstat, der anmodes om en national godkendelse af samme motorkøretøjstype, kunne konstatere, om denne type er afprøvet i henhold til nærværende direktiv. Til dette formål bør den enkelte medlemsstat underrette de andre medlemsstater om denne konstatering ved, at der tilsendes dem en afskrift af den meddelelse, der udarbejdes for hver afprøvet type motorkøretøj; med hensyn til forskrifterne for undersøgelse af den gennemsnitlige emission af luftforurenende luftarter i byområder med tæt trafik efter koldstart må det tages i betragtning, at det for industrien vil være rimeligt, at tilpasningstiden bliver længere, end hvad angår de øvrige tekniske forskrifter i dette direktiv; man bør overtage de tekniske forskrifter, der er godkendt af ECE i regulativ nr. 15 (ensartede forskrifter for godkendelse af motorkøretøjer med motorer med styret tænding med hensyn til emission af luftforurenende luftarter fra motoren). Dette regulativ er optaget som bilag til aftalen om gennemførelse af ensartede betingelser for godkendelse af udrustningsgenstande og dele af motorkøretøjer og om gensidig anerkendelse af godkendelse af 20. marts 1958 ( 4 ); de tekniske forskrifter skal endvidere hurtigt tilpasses den tekniske udvikling; man må derfor forudse anvendelse af den fremgangsmåde, der er fastlagt i artikel 13 i Rådets direktiv af 6. februar 1970 om typegodkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil, UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







▼M19

Artikel 1

I dette direktiv forstås ved:

a) »køretøj«: ethvert køretøj, der er omfattet af definitionen i bilag II, afsnit A, i direktiv 70/156/EØF

b) »køretøj, der anvender LPG eller naturgas som brændstof«: køretøj indrettet med specialudstyr med henblik på anvendelse af LPG eller naturgas som brændstof. Et sådant køretøj kan være udformet og fremstillet som monobrændstofkøretøj eller som et køretøj, der kan skifte mellem brændstoffer

c) »monobrændstofkøretøj«: køretøj, der primært er udformet med henblik på permanent anvendelse af LPG eller naturgas som brændstof, men som også kan være udstyret med et system med henblik på anvendelse af benzin i nødstilfælde eller udelukkende ved start, og hvis benzintank højst kan rumme 15 liter benzin

d) »køretøj, der kan skifte mellem brændstoffer«: køretøj, som noget af tiden kan køre på benzin og noget af tiden på enten LPG eller naturgas.

▼B

Artikel 2

Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller national godkendelse til et køretøj på grund af luftforurening af udstødningsgas fra motor med styret tænding

— fra 1. oktober 1970, når køretøjet opfylder bestemmelserne i bilag I (med undtagelse af punkterne 3.2.1.1. og 3.2.2.1.) og i bilagene II, IV, V og VI,

— fra 1. oktober 1971, når køretøjet også opfylder bestemmelserne i punkterne 3.2.1.1. og 3.2.2.1. i bilag I og bestemmelserne i bilag III.

▼A1

Artikel 2 a

Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, indregistrering, ibrugtagning eller brug af køretøjer af grunde, der vedrører luft forurening ved gasarter, der stammer fra et sådant køretøjs motor med elektrisk tænding, dersom køretøjet er i overensstemmelse med de i bilagene I, II, III, IV, V og VI anførte forskrifter.

▼B

Artikel 3

1. På anmodning fra fabrikanten eller dennes repræsentant udfylder de kompetente myndigheder i medlemsstaten formularen til meddelelse i henhold til bilag VII. En afskrift af denne meddelelse sendes til de øvrige medlemsstater og den, der har fremsat anmodningen. De øvrige medlemsstater, over for hvilke der ansøges om national godkendelse for samme type køretøj, anerkender dette dokument som bevis for, at den fastsatte afprøvning er gennemført.

2. Stykke 1 ophæves, når rådets direktiv af 6. februar 1970 om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil kan anvendes.

Artikel 4

Den medlemsstat, der har meddelt godkendelsen, træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at blive underrettet om enhver ændring, der vedrører en konstruktionsdel eller en specifikation i henhold til bilag I, punkt 1.1. De kompetente myndigheder i denne medlemsstat træffer afgørelse med hensyn til, om den ændrede prototype skal underkastes ny afprøvning, og om der skal udarbejdes en ny afprøvningsrapport. Ændringen godkendes ikke, såfremt afprøvningen viser, at bestemmelserne i dette direktiv ikke er overholdt.

Artikel 5

Ændringer, der er nødvendige for tilpasning af bestemmelserne i ►M15 bilag I til XI ◄ til den tekniske udvikling, gennemføres i overensstemmelse med den fremgangsmåde, der er fastsat i artikel 13 i Rådets direktiv af 6. februar 1970 om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil.

Artikel 6

1. Medlemsstaterne udsteder de nødvendige bestemmelser for at efterkomme dette direktiv inden 30. juni 1970 og underretter omgående Kommissionen herom.

2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at Kommissionen får tilsendt ordlyden af de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 7

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.









▼M15

BILAGSFORTEGNELSE







BILAG I: Anvendelsesområde, definitioner, ansøgning om EF-typegodkendelse, meddelelse af EF-typegodkendelse, forskrifter og prøver, udvidelse af EF-typegodkendelse, produktionens overensstemmelse og ibrugtagne køretøjers overensstemmelse, egendiagnosesystemer Tillæg 1: Kontrol af produktionens overensstemmelse (første statistiske metode) Tillæg 2: Kontrol af produktionens overensstemmelse (anden statistiske metode) Tillæg 3: Overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning Tillæg 4: Statistisk fremgangsmåde ved prøvning af overholdelse efter ibrugtagning BILAG II: Oplysningsskema Tillæg: Oplysninger om prøvningsbetingelser BILAG III: Type I-prøve (kontrol af gennemsnitsemission af udstødningsgasser efter koldstart) Tillæg 1: Prøvecyklus ved type I-prøve Tillæg 2: Rullestand Tillæg 3: Målemetode på vej — simulering på rullestand Tillæg 4: Kontrol af ikke-mekanisk inerti Tillæg 5: Beskrivelse af systemer til udtagning af prøver af udstødningsemissioner Tillæg 6: Kalibrering af udstyret Tillæg 7: Kontrol af det samlede system Tillæg 8: Beregning af emissionen af forurenende stoffer BILAG IV: Type II-prøve (prøve af carbonmonoxidemissionen i tomgang) BILAG V: Type III-prøve (kontrol af emissionen af krumtaphusgasser) BILAG VI: Type IV-prøve (bestemmelse af fordampningsemissionen fra køretøjer med motor med styret tænding) Tillæg 1: Kalibreringshyppighed og kalibreringsmetoder Tillæg 2: Lufttemperaturprofil for døgnemissionsprøven BILAG VII: TYPE VI-PRØVE (kontrol af de gennemsnitlige CO-/HC-udstødningsemissioner efter koldstart ved lav omgivende temperatur) BILAG VIII: Type V-prøve (ældningsprøve til kontrol af det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed) BILAG IX: specifikationer for referencebrændstoffer ▼M14 BILAG IX a: Specifikationer for gasformige referencebrændstoffer ▼M15 BILAG X: EG-typegodkendelsesattest Tillæg: Addendum BILAG XI: Egendiagnosesystem for motorkøretøjer Tillæg 1: Funktionelle aspekter ved egendiagnosesystemer Tillæg 2: Væsentlige karakteristika for køretøjsfamilien ▼M14 BILAG XII: EF-typegodkendelse af køretøjer, der anvender LPG eller naturgas som brændstof for så vidt angår køretøjets emissioner BILAG XIII: EF-typegodkendelse af udskiftningskatalysatorer som separate tekniske enheder Tillæg 1: Oplysningsskema Tillæg 2: EF-typegodkendelsesattest Tillæg 3: EF-typegodkendelsesmærke

▼M9









BILAG I

▼M15

ANVENDELSESOMRÅDE, DEFINITIONER, ANSØGNING OM EF-TYPEGODKENDELSE, MEDDELELSE AF EF-TYPEGODKENDELSE, FORSKRIFTER OG PRØVER, UDVIDELSE AF EF-TYPEGODKENDELSE, PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE OG IBRUGTAGNE KØRETØJERS OVERENSSTEMMELSE, EGENDIAGNOSESYSTEMER

▼M9

1. ANVENDELSESOMRÅDE

▼M15

Dette direktiv omfatter

— emissioner af udstødningsgas ved normal og lav omgivende temperatur, fordampningsemissioner, emissioner af krumtaphusgas, det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed og egendiagnosesystemer for motordrevne køretøjer med styret tænding, og

— emissioner af udstødningsgas, det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed og egendiagnosesystemer for køretøjer i klasse M1 og N1 ( 5 ), med kompressionstænding,

som er omfattet af direktiv 70/220/EØF, artikel 1, i den i direktiv 83/351/EØF gengivne version, bortset fra køretøjer i klasse N1, som er typegodkendt i henhold til direktiv 88/77/EØF ( 6 ).

▼M9

Efter anmodning fra fabrikanten kan en standardtypegodkendelse i henhold til dette direktiv udvides fra køretøjer i klasse M1 eller N1 udstyret med motor med kompressionstændning, der allerede er typegodkendt, til at omfatte køretøjer i klasse M2 og N2 med en referencemasse, der ikke overstiger 2 840 kg, og som opfylder betingelserne i punkt 6 i dette bilag (udvidelse af EØF-standardtypegodkendelse).

▼M19

Dette direktiv finder også anvendelse på EF-typegodkendelsesproceduren for udskiftningskatalysatorer som separate tekniske enheder beregnet til montering i køretøjer i klasse M1 og N1.

▼M9

2. DEFINITIONER

I dette direktiv forstås ved:

2.1. »køretøjstype« med hensyn til emissionen af udstødningsgas fra motoren en klasse af motorkøretøjer, der ikke er forskellige fra hinanden på så væsentlige punkter som: 2.1.1. den ækvivalente inerti bestemt i forhold til referencemassen som foreskrevet i punkt 5.1 i bilag III og 2.1.2. motorens og køretøjets specifikationer som defineret i bilag II

2.2. »referencemasse« køretøjets masse i køreklar stand med fast fradrag af 75 kg for førerens masse og med fast tillæg af 100 kg 2.2.1. ved køretøjets masse i køreklar stand forstås den i punkt 2.6 i bilag I til direktiv 70/156/EØF definerede masse

2.3. »totalmasse« den i punkt 2.7 i bilag I til direktiv 70/156/EØF definerede masse

▼M14

2.4. »Luftforurenende gasser«, emissioner fra udstødningsgassen af carbonmonoxid, nitrogenoxider udtrykt som nitrogendioxid- (NO2)-ækvivalenter samt kulbrinter, der sættes til følgende: — C1H1,85 for benzin — C1H1,86 for diesel — C1H2,525 for LPG — CH4 for NG

▼M9

2.5. »luftforurenende partikler« bestanddele i udstødningsgassen, der udskilles fra fortyndet udstødningsgas ved en temperatur på højst 325 °K (52 °C) ved filtrering efter fremgangsmåden i bilag III

2.6. » udstødningsemissioner « — for motorer med styret tænding, emissionen af luftforurenende gasser — for motorer med kompressionstænding, emissionen af luftforurenende gasser og partikler

2.7. »fordampningsemissioner« carbonhydriddampe, der udsendes fra et motorkøretøjs brændstofsystem, men ikke fra udstødningen 2.7.1. fordampningstab fra brændstoftank er emissioner af carbonhydrider forårsaget af temperaturforandringer i brændstoftanken (forholdet C1H2,33) 2.7.2. fordampningstab fra brændstofsystem efter drift er emissioner af carbonhydrider fra brændstofsystemet på et stationært køretøj efter drift (i forholdet C1H2,20)

2.8. »krumtaphus« rum i og uden på motoren, som er forbundet med oliepumpen ved indvendige og udvendige kanaler, hvorigennem gasser og dampe kan undslippe

2.9. »koldstartanordning« en anordning, som midlertidigt giver en federe brændstof/luft-blanding i motoren og derved letter start af motoren

2.10. »hjælpestartanordning« en anordning, som letter start af motoren uden brug af en federe brændstof/luft-blanding i motoren, f.eks. glødetændrør og ændring af indsprøjtningsindstillingen

2.11. »slagvolumen«: 2.11.1. for cylindermotorer med frem- og tilbagegående stempler, den nominelle slagvolumen 2.11.2. for drejestempelmotorer (Wankelmotorer), det dobbelte af den nominelle slagvolumen

2.12. »forureningsbegrænsende udstyr« de dele på et køretøj, der styrer og/eller begrænser udstødnings- og fordampningsemissionen.

▼M15

2.13. »Egendiagnosesystem«: et fejlfindingssystem med henblik på emissionskontrol, som er monteret i køretøjet, og som er i stand til at finde det sandsynlige fejlsted ved hjælp af fejlkoder i en computers hukommelse.

2.14. »Afprøvning af ibrugtagne køretøjer«: prøvning og vurdering af overensstemmelse, der udføres i henhold til punkt 7.1.7 i dette bilag.

2.15 »Forsvarligt vedligeholdt og benyttet«: at et prøvekøretøj opfylder kriterierne for godkendelse af et udvalgt køretøj i punkt 2 i tillæg 3 til dette bilag.

2.16 »Manipulationsanordning«: ethvert konstruktionselement, som registrerer temperatur, køretøjets hastighed, motorens omdrejningstal, det gear, der køres i, vakuum i indsugningsmanifolden eller enhver anden parameter med henblik på at aktivere, modulere, forsinke eller deaktivere driften af en del af emissionskontrolsystemet, og som derved reducerer dets effektivitet under betingelser, som man med rimelighed kan forvente at komme ud for under køretøjets normale drift og brug. Et sådant konstruktionselement betragtes ikke som en manipulationsanordning, såfremt I. anordningen er nødvendig for at beskytte motoren mod skade eller ulykke samt for, at køretøjet kan fungere sikkert, eller II. anordningen ikke fungerer ud over startfasen, eller III. betingelserne i det væsentlige omfattes af type I- eller type VI-prøveprocedurerne.

▼M19

2.17. »originalmonteret katalysator«: en katalysator eller en enhed af katalysatorer, der er omfattet af den typegodkendelse, der er udstedt for motorkøretøjet, og som er angivet i punkt 1.10 i tillægget til dette direktivs bilag X.

2.18. »udskiftningskatalysator«: en katalysator eller en enhed af katalysatorer, som er beregnet til at erstatte en originalmonteret katalysator på et køretøj godkendt i henhold til direktiv 70/220/EØF, og som der kan opnås godkendelse for som separat teknisk enhed som defineret i artikel 4, stk. 1, litra d, i direktiv 70/156/EØF.

2.19. »original udskiftningskatalysator«: katalysator eller enhed af katalysatorer, hvis typer er angivet i punkt 1.10 i tillægget til dette direktivs bilag X, men som af indehaveren af motorkøretøjets typegodkendelse udbydes på markedet som en separat teknisk enhed.

▼M14

2.20. »familie af køretøjer«, en gruppe køretøjstyper, som med henblik på bilag XII identificeres ved et stamkøretøj

2.21. »brændstoftype krævet af motoren«, den brændstoftype, som normal anvendes af motoren: — benzin — LPG (flydende gas) — NG (naturgas) — både benzin og LPG — både benzin og NG — dieselolie.

▼M15

3. ANSØGNING OM EF-TYPEGODKENDELSE

3.1. Ansøgning om EF-typegodkendelse af en køretøjstype i henhold til artikel 3, stk. 4, i direktiv 70/156/EØF for så vidt angår dens emission fra udstødningen, fordampningsemissioner, holdbarheden af dens forureningsbegrænsende udstyr og dens egendiagnosesystem indgives af køretøjets fabrikant. Hvis ansøgningen vedrører et egendiagnosesystem, følges proceduren i bilag XI, punkt 3.

3.1.1. Vedrører ansøgningen et egendiagnosesystem, vedlægges også de i punkt 3.2.12.2.8 i bilag II krævede supplerende oplysninger samt:

3.1.1.1. en erklæring fra fabrikanten med følgende indhold:

3.1.1.1.1. for køretøjer med motorer med styret tænding: den procentdel fejltændinger af det samlede antal tændinger, som ville medføre, at emissionerne overskrider grænserne i punkt 3.3.2 i bilag XI, hvis den procentdel fejltændinger forekom fra starten af en type I-prøve, som beskrevet i punkt 5.3.1 i bilag III

3.1.1.1.2. for køretøjer med motorer med styret tænding: den procentdel fejltændinger af det samlede antal tændinger, der ville medføre en sådan overophedning af katalysatoren(-erne), at det kunne føre til uoprettelig skade

3.1.1.2. detaljerede skriftlige oplysninger med fyldestgørende specifikationer for egendiagnosesystemets funktioner, herunder en oversigt over samtlige relevante dele af køretøjets emissionskontrolsystem, dvs. sonder, aktuatorer og komponenter, der overvåges af egendiagnosesystemet

3.1.1.3. beskrivelse af den fejlindikator, hvormed egendiagnosesystemet informerer føreren af køretøjet om en fejl

3.1.1.4. fabrikantens beskrivelse af de forholdsregler, der er truffet for at forhindre indgreb i og ændring af emissionskontrolcomputeren

3.1.1.5. i givet fald kopier af andre typegodkendelser sammen med data, der er relevante for udvidelse af typegodkendelser

3.1.1.6. eventuelt oplysninger om køretøjsfamilien som angivet i bilag XI, tillæg 2.

3.1.2. Til de i bilag XI, punkt 3, beskrevne prøver skal der til den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen, indleveres et køretøj, der er repræsentativt for køretøjstypen eller køretøjsfamilien, og som er udstyret med det egendiagnosesystem, for hvilket der er ansøgt om godkendelse. Finder den tekniske tjeneste, at det indleverede køretøj ikke er fuldt repræsentativt for den køretøjstype eller -familie, der beskrives i bilag XI, tillæg 2, skal der indleveres et andet og om nødvendigt et ekstra køretøj til prøvning i overensstemmelse med punkt 3 i bilag XI.

▼M19

3.2. En model af oplysningsskemaet vedrørende emissioner fra udstødningen, fordampningsemissioner, holdbarhed og egendiagnosesystemet findes i bilag II. De oplysninger, som er opført under punkt 3.2.12.2.8.6 i bilag II, skal medtages i tillæg 2 »oplysninger vedrørende egendiagnose« til EF-typegodkendelsesattesten i bilag X.

▼M15

3.2.1. Der forelægges eventuelt kopier af andre typegodkendelser med relevante data, således at typegodkendelser kan udvides og forringelsesfaktorer bestemmes.

▼M9

3.3. Med henblik på de i afsnit 5 i dette bilag beskrevne prøver fremstilles et køretøj, der er repræsentativt for den køretøjstype, der skal godkendes, for den tekniske tjeneste, der foretager standardtypegodkendelsesafprøvningen.

▼M15

4. MEDDELELSE AF EF-TYPEGODKENDELSE

4.1. Hvis de relevante bestemmelser er opfyldt, meddeles der EF-typegodkendelse i henhold til artikel 4, stk. 3, i direktiv 70/156/EØF.

4.2. Bilag X indeholder en model af EF-typegodkendelsesattesten vedrørende emissioner fra udstødningen, fordampningsemissioner, holdbarhed og egendiagnosesystemet.

▼M12

4.3. Hver godkendt køretøjstype tildeles et godkendelsesnummer i overensstemmelse med direktiv 70/156/EØF, bilag VII. En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til to forskellige køretøjstyper.

▼M9

5. FORSKRIFTER OG PRØVER

▼M15

Note:

Som et alternativ til kravene i dette punkt kan køretøjsfabrikanter, hvis årlige verdensproduktion udgør mindre end 10 000 enheder, opnå EF-typegodkendelse på grundlag af de tilsvarende tekniske krav i:

— The California Code of Regulations, Title 13, Section 1960, 1(f) (2) eller (g) (1) og (g) (2), 1960.1 (p), der gælder for køretøjer fra modelåret 1996 eller senere, 1968.1, 1976 og 1975, der gælder for lette køretøjer fra modelåret 1995 eller senere, som offentliggjort af Barclay's Publishing.

Typegodkendelsesmyndigheden underretter Kommissionen om de nærmere omstændigheder i forbindelse med hver enkelt godkendelse, der udstedes i henhold til denne bestemmelse.

▼M9

5.1. Generelt

5.1.1. De dele af køretøjet, som vil kunne påvirke udstødnings- og fordampningsemissionerne, skal være udformet, konstrueret og samlet således, at køretøjet under normal brug og på trods af de vibrationer, som dets dele udsættes for, kan opfylde forskrifterne i dette direktiv. ▼M15 Fabrikantens tekniske forholdsregler skal sikre, at udstødnings- og fordampningsemissionerne fra køretøjerne i deres normale levetid og ved normal brug reelt begrænses i overensstemmelse med dette direktiv. Heri indgår, at slanger, slangestudse og slangeforbindelser, der anvendes i de emissionsbegrænsende systemer, skal være sikre og udført i overensstemmelse med den oprindelige konstruktions hensigt. Hvad angår emissioner fra udstødningen, anses disse bestemmelser for at være overholdt, hvis forskrifterne i hhv. punkt 5.3.1.4 (typegodkendelse) og punkt 7 (produktionens overensstemmelse og overensstemmelse for ibrugtagne køretøjer) er overholdt. For fordampningsemissioners vedkommende anses disse bestemmelser for at være overholdt, hvis forskrifterne i punkt 5.3.4 (typegodkendelse) og punkt 7 (produktionens overensstemmelse) er overholdt. Brug af en manipulationsanordning er forbudt.

5.1.2. Benzintankenes påfyldningsåbninger ▼M14 ▼M9 Et køretøj udstyret med motor med styret tænding skal være konstrueret således, at det kan køre på blyfri benzin som specificeret i direktiv 85/210/EØF ( 7 ). 5.1.2.1. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 5.1.2.2 skal brændstoftankens påfyldningsåbning være udformet således, at det ikke er muligt at påfylde brændstof fra en benzinstander, hvis betjeningspistols mundstykke har en udvendig diameter på 23,6 mm eller derover. 5.1.2.2. Punkt 5.1.2.1 finder ikke anvendelse på et køretøj, for hvilket begge nedenstående betingelser er opfyldt: 5.1.2.2.1. køretøjet er udformet og konstrueret således, at intet af udstyret til begrænsning af emissionen af luftforurenende gasser beskadiges af blyholdig benzin, og 5.1.2.2.2. køretøjet er på iøjnefaldende, let læselig og uudslettelig måde mærket med det i ISO 2575-1982 specificerede symbol for blyfri benzin på et sted, der er umiddelbart synligt for en person, der fylder brændstof på brændstoftanken. Yderligere mærkning er tilladt.

▼M15

5.1.3. Der skal træffes foranstaltninger til at undgå for stor fordampningsemission samt brændstofudslip på grund af manglende tankdæksel. Det kan ske på en af følgende måder: — et fastsiddende tankdæksel med automatisk åbning og lukning — konstruktionsmæssige begrænsninger, der forhindrer stor fordampningsemission, selv om tankdækslet mangler — eller andre foranstaltninger med samme virkning. Eksempler herpå kan omfatte, men er ikke begrænset til, tankdæksel fastgjort med strip eller kæde eller et tankdæksel, hvortil der anvendes samme nøgle som til køretøjets tænding. I sidstnævnte fald må nøglen kun kunne fjernes fra tankdækslet, når dette er i låst position.

5.1.4. Bestemmelser vedrørende det elektroniske systems sikkerhed ▼M16 5.1.4.1. Køretøjer med computerstyret forureningskontrol skal være således indrettet, at de hindrer ændringer bortset fra de af producenten tilladte. Producenten skal tillade ændringer, hvis de er nødvendige af hensyn til diagnosticering, eftersyn, vedligehold eller reparation af køretøjet. Der må ikke kunne ændres i omprogrammerbar edb-kode eller driftsparametre, som skal være mindst lige så godt beskyttet som anført i ISO DIS 15031-7 af oktober 1998 (SAE J2186 af oktober 1996); det forudsættes at dataudvekslingen finder sted ved hjælp af de protokoller og datastik, der er foreskrevet i punkt 6.5 i bilag XI, tillæg 1. Udtagelige kalibreringslagerchips skal være indkapslede, anbragt i lukket beholder eller beskyttet ved elektroniske algoritmer og må ikke kunne udskiftes uden brug af specialværktøj og -procedurer. ▼M15 5.1.4.2. Edb-kodede driftsparametre for motoren må ikke kunne ændres uden brug af specialværktøj og -procedurer (f. eks. loddede eller indkapslede computerkomponenter eller forseglede (eller loddede) computerindeslutninger). 5.1.4.3. For mekaniske brændstofindsprøjtningspumper på motorer med kompressionstænding skal producenten træffe tilstrækkelige forholdsregler til beskyttelse mod ændring af indstillingen af den maksimale brændstofafgivelse under driften. 5.1.4.4. Producenten kan anmode den godkendende myndighed om undtagelse fra et af disse krav for køretøjer, for hvilke sikring kan formodes ikke at være nødvendig. For indrømmelse af en sådan undtagelse tages følgende og eventuelt andre kriterier i betragtning af den godkendende myndighed: om der er højtydende chips til rådighed, om køretøjet har en høj største ydelse og det sandsynlige salgstal for køretøjet. ▼M16 5.1.4.5. Producenter, der anvender systemer med programmerbare edb-koder (f.eks. elektrisk sletbart programmerbart læselager, EEPROM) skal forhindre uvedkommende i at ændre programmeringen. Producenterne skal benytte strategier til ekstra sikring og skrivebeskyttelse, som kræver elektronisk adgang til en ekstern computer, der drives af producenten. Metoder, der giver en passende beskyttelse mod indgreb fra uvedkommende, godkendes af myndigheden.

▼M9

5.2. Afprøvning

I tabel I/5.2 er vist de forskellige muligheder for typegodkendelse af et køretøj.

▼M15

5.2.1. Køretøjer med motor med styret tænding underkastes følgende prøver: — type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) — type II (emission af carbonmonoxid i tomgang) — type III (emissioner af krumtaphusgasser) — type IV (fordampningsemissioner) — type V (det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed) — type VI (kontrol af de gennemsnitlige carbonmonoxid/kulbrinteudstødningsemissioner ved lav omgivende temperatur efter koldstart) — egendiagnosesystemprøve.

▼M10 —————

▼M19

5.2.2. Køretøjer, som fremdrives af motorer, der har styret tænding og anvender LPG eller NG som brændstof (ét eller begge), skal underkastes følgende prøver: Type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) Type II (emissionen af carbonmonoxid i tomgang) Type III (emission af krumtaphusgasser) Type IV (fordampningsemission), når det er relevant Type V (holdbarhed af forureningsbegrænsende udstyr) Type VI (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner af kulilte og kulbrinte efter koldstart ved lav lufttemperatur), når dette er relevant Egendiagnosetest, når det er relevant.

▼M15

5.2.3. Køretøjer med motor med kompressionstænding underkastes følgende prøver: — type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) — type V (det forureningsbegrænsende udstryrs holdbarhed) — i givet fald egendiagnosesystemprøve.

▼M10 —————

▼M9

5.3. Beskrivelse af prøverne

5.3.1. Type I-prøve (simulering af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) 5.3.1.1. I figur I/5.3 er der i et rutediagram vist de forskellige muligheder for type I-godkendelse. Denne prøve udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer med en totalmasse, der ikke overstiger 3,5 tons. 5.3.1.2. Køretøjet anbringes på en rullestand forsynet med effektabsorptions- og inertisimuleringsudstyr. ►M10 5.3.1.2.1. Der gennemføres en prøve uden afbrydelse med en samlet ◄ varighed på 19 minutter og 40 sekunder bestående af to dele, del 1 og del 2. Med fabrikantens samtykke kan der indføres en kort afbrydelse af prøveforløbet på højst 20 sekunder mellem afslutningen af del 1 og begyndelsen af del 2 for at gøre det muligt at justere prøveapparaturet. ▼M14 5.3.1.2.1.1. Køretøjer, som anvender LPG eller NG som brændstof, skal ved en type I-prøve afprøves for variationer i sammensætningen af LPG hhv. NG som foreskrevet i bilag XII. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, skal ved en type I-prøve afprøves på begge brændstoffer, hvorunder der ved anvendelse af LPG eller NG afprøves for variationer i sammensætningen af LPG hhv. NG som foreskrevet i bilag XII. 5.3.1.2.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.1.2.1.1 ovenfor vil køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformigt brændstof, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type I-prøven blive regnet for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof. ▼M9 5.3.1.2.2. Del 1 består af fire elementære prøvecykler for kørsel i byområder. Hver cyklus omfatter 15 faser (tomgang, acceleration, konstant hastighed, retardation osv.). 5.3.1.2.3. Del 2 består af én prøvecyklus for kørsel uden for byområder. Denne cyklus omfatter 13 faser (tomgang, acceleration, konstant hastighed, retardation osv.). ▼M15



Tabel I.5.2 De forskellige muligheder for typegodkendelse og udvidelse af typegodkendelse Typegodkendelsesprøve Køretøjer med styret tænding af klasserne M og N Køretøjer med kompressionstænding af klasserne M1 og N1 Benzindrevet køretøj Køretøj til to brændstoffer Køretøj til ét brændstof Type I Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (prøves med begge brændstoftyper) (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Type II Ja Ja (prøves med begge brændstoftyper) Ja — Type III Ja Ja (prøves kun med benzin) Ja — Type IV Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (prøves kun med benzin) (tilladt masse ≤ 3,5 t) — — Type V Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (prøves kun med benzin) (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Type VI Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) Ja (tilladt masse ≤ 3,5 t) (prøves kun med benzin) — — Udvidelse Punkt 6 Punkt 6 Punkt 6 Punkt 6; M2 og N2 med referencemasse ≤2 840 kg. (1) Egendiagnose Ja, i henhold til punkt 8.1.1. eller 8.4. Ja, i henhold til punkt 8.1.2. eller 8.4. Ja, i henhold til punkt 8.1.2. eller 8.4. Ja, i henhold til punkt 8.2, 8.3. eller 8.4. (1) Kommissionen vil nærmere gennemgå spørgsmålet om at udvide typegodkendelsesprøvningen til køretøjer i klasse M2 og N2 med referencemasse ikke over 2 840 kg og efter proceduren i artikel 13 af direktiv 70/156/EØF senest i 2004 fremsætte forslag om foranstaltninger, som vil finde anvendelse i 2005. ▼M10 ————— ▼M9 5.3.1.2.5. Under prøven fortyndes udstødningsgassen, og der opsamles en prøve i en eller flere sække. Det prøvede køretøjs udstødningsgas fortyndes, udtages og analyseres efter den nedenfor beskrevne fremgangsmåde, og det samlede volumen af den fortyndede udstødningsgas måles. Både emissionerne af carbonmonoxid, carbonhydrid og nitrogenoxid og emissionerne af luftforurenende partikler fra køretøjer med motor med kompressionstænding registreres. 5.3.1.3. Prøven udføres efter den i bilag III beskrevne fremgangsmåde. De metoder, der benyttes til indsamling og analyse af gasserne samt til fjernelse og vejning af partiklerne, skal være de foreskrevne. 5.3.1.4. ►M12 Med forbehold af kravene i afsnit 5.3.1.5 gentages prøven tre gange. ◄ ►M10 Resultaterne skal multipliceres med de ◄ i punkt 5.3.5 anførte relevante forringelsesfaktorer. Den masse af luftforurenende emissioner og, i tilfælde af køretøjer med motor med kompressionstænding, den masse af partikler, der herved fås i hver enkelt prøve, skal være mindre end de i tabellerne nedenfor anførte værdier: ▼M15



KlasseGruppe Referencemasse (RW) (kg) Grænseværdier Masse af carbonmonoxid (CO) Masse af kulbrinter (HC) Masse af nitrogenoxider (NOx) Samlet masse af kulbrinter og nitrogenoxider (HC + NOx) Masse af partikler (1) (PM) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) L2 + L3 (g/km) L4 (g/km) Benzin Diesel Benzin Diesel Benzin Diesel Benzin Diesel Diesel A (2000) M (2) — alle 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 N1 (3) I RW ≤ 1 305 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 II 1 305 < RW ≤ 1 760 4,17 0,80 0,25 — 0,18 0,65 — 0,72 0,07 III 1 760 < RW 5,22 0,95 0,29 — 0,21 0,78 — 0,86 0,10 B (2005) M (2) — alle 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 N1 (3) I RW ≤ 1 305 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 II 1 305 < RW ≤ 1 760 1,81 0,63 0,13 — 0,10 0,33 — 0,39 0,04 III 1 760 < RW 2,27 0,74 0,16 — 0,11 0,39 — 0,46 0,06 (1) For motorer med kompressionstænding. (2) Undtagen køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg. (3) Samt de klasse M-køretøjer, der er omhandlet i fodnote 2. ▼M13



Køretøjsklasse Grænseværdier Referencemasse Rv (kg) Carbonmonoxidmasse L1 (g/km) Kombineret masse af kulbrinter og nitrogenoxider L2 (g/km) Masse af partikler L3 (g/km) benzin diesel benzin diesel (1) diesel (1) M (2) — alle 2,2 1,0 0,5 0,7 0,08 N1 (3) I RV ≤ 1 250 2,2 1,0 0,5 0,7 0,08 II 1 250 < RV ≤ 1 700 4,0 1,25 0,6 1,0 0,12 III 1 700 < RV 5,0 1,5 0,7 1,2 0,17 (1) Indtil 30. september 1999 gælder for køretøjer med dieselmotorer med direkte indsprøjtning følgende grænseværdier L (2) Undtagen: — køretøjer, der er beregnet til befordring af flere end seks personer inklusive føreren — køretøjer, hvis størst tilladte masse er større end 2 500 kg. (3) Samt de klasse M-køretøjer, der er anført i fodnote (2). ▼M9 5.3.1.4.1. Uanset bestemmelserne i punkt 5.3.1.4 kan den ene af de tre således opnåede masser for hver enkelt forurenende stof eller kombination af forurenende stoffer overstige den foreskrevne grænseværdi, dog med højst 10 %, forudsat at det aritmetiske gennemsnit af de tre resultater ligger under den foreskrevne grænseværdi. Såfremt de foreskrevne grænseværdier overskrides for mere end ét forurenende stofs vedkommende, er det uden betydning, om dette forekommer under den samme prøve eller under forskellige prøver ►M12 ◄ . ▼M12 ————— ▼M14 5.3.1.4.2. Når prøverne udføres med gasformigt skal den resulterende masse af gasformige emissioner være under grænsen for benzindrevne køretøjer i ovenstående tabel. ▼M9 5.3.1.5. Antallet af de i punkt 5.3.1.4 foreskrevne prøver nedsættes på de nedenfor definerede betingelser, såfremt V1 er resultatet af den første prøve og V2 resultatet af den anden prøve for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer med forbehold af begrænsning. 5.3.1.5.1. Der udføres kun én prøve, såfremt resultatet for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer med forbehold af begrænsning er mindre end eller lig med 0,70 L (dvs. V1 ≤ 0,70 L). 5.3.1.5.2. Såfremt kravet i punkt 5.3.1.5.1 ikke opfyldes, udføres der kun to prøver, hvis følgende krav er opfyldt for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer med forbehold af begrænsning: V1 ≤ 0,85 L, V1 + V2 ≤ 1,70 L og V2 ≤ L.

5.3.2. Type II-prøve (prøve af emissionen af carbonmonoxid i tomgang) ▼M10 5.3.2.1. Denne prøve udføres på de køretøjer med motor med styret tænding, som ikke underkastes prøven i punkt 5.3.1. ▼M14 5.3.2.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, skal i type II-prøven afprøves på begge brændstoffer. 5.3.2.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.2.1.1 ovenfor skal køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformigt brændstof, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type II-prøven anses for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof. ▼M10 5.3.2.2. Ved prøvning i overensstemmelse med bilag IV må volumenmængden af carbonmonoxid i den udstødningsgas, der udsendes i tomgang, ikke overstige 3,5 % ved den af fabrikanten foreskrevne indstilling og ikke overstige 4,5 % inden for de i nævnte bilag specificerede indstillingsmuligheder. ▼M9

5.3.3. Type III-prøve (kontrol af emissionen af krumtaphusgasser) 5.3.3.1. Denne prøve udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer, dog med undtagelse af køretøjer med motor med kompressionstænding. ▼M14 5.3.3.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, afprøves i type III-prøven alene på benzin. 5.3.3.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.3.1.1 ovenfor vil køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformigt brændstof, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type III-prøven blive regnet for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof. ▼M12 Figur I/5.3 Rutediagram for type I typegodkendelse (jf. punkt 5.3.1) ▼M9 5.3.3.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag V må krumtaphusets ventilationssystem ikke muliggøre emission af krumtaphusgasser til atmosfæren.

5.3.4. Type IV-prøve (bestemmelse af fordampningsemissioner) ▼M10 5.3.4.1. Denne prøve udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer, dog med undtagelse af køretøjer ►M14 med kompressionstænding og køretøjer, som anvender LPG eller NG som brændstof. ◄ ▼M14 5.3.4.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, afprøves i type IV-prøven alene på benzin. ▼M9 5.3.4.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag VI må fordampningsemissionerne ikke overstige 2 g/prøve.

▼M15

5.3.5. ►M18 ◄ Type VI-prøve (kontrol af de gennemsnitlige CO-/HC-udstødningsemissioner efter koldstart ved lav omgivende temperatur) ▼M18 5.3.5.1. Prøven gennemføres for alle køretøjer i klasse M1 og N1, der har en motor med styret tænding, undtagen køretøjer, der kun kører på gas (LPG eller naturgas). Køretøjer, der kan køre på både benzin og gas, men hvis benzinanlæg udelukkende er til brug i nødsituationer og ved start, og hvis benzintank højst kan rumme 15 l benzin, betragtes i henseende til type VI-prøven som køretøjer, der kun kan køre på gas. Køretøjer, der kan køre på både benzin og enten LPG eller naturgas, skal kun gennemføre type VI-prøven med benzin. Dette punkt gælder for nye køretøjstyper i klasse M1 og klasse N1, gruppe I, undtagen køretøjer beregnet til befordring af mere end 6 personer, og køretøjer, hvis totalmasse overstiger 2 500 kg ( 8 ). Fra den 1. januar 2003 gælder dette punkt desuden for nye køretøjstyper i klasse N1, gruppe II og III, samt nye køretøjstyper i klasse M1 og køretøjer beregnet til befordring af mere end 6 personer og nye køretøjstyper i M1, hvis totalmasse overstiger 2 500 kg og højst er 3 500 kg. ▼M15 5.3.5.1.1. Køretøjet anbringes på en rullestand, der er udstyret med midler til belastnings- og inertisimulering. 5.3.5.1.2. Prøven består af de fire elementære kørecykler for kørsel i byområder i del 1 af type I-prøven. Del 1-prøven er beskrevet i bilag III, tillæg 1 og afbildet i figur III.1.1 og III.1.2 i tillægget. Koldtemperaturprøven, der i alt varer 780 sek., udføres uden afbrydelse og begynder, når motoren trækker. 5.3.5.1.3. Koldtemperaturprøven skal udføres ved en omgivende prøvetemperatur på 266 K (-7 °C). Inden prøven udføres, konditioneres prøvekøretøjerne på en ensartet måde for at sikre, at prøveresultaterne er reproducerbare. Konditionering og øvrige prøveprocedurer udføres som beskrevet i bilag VII. 5.3.5.1.4. Under prøven fortyndes udstødningsgassen, og der opsamles en forholdsmæssig prøve. Det prøvede køretøjs udstødningsgas fortyndes, og der udtages prøver heraf, som analyseres efter den fremgangsmåde, der er beskrevet i bilag VII, og det samlede volume af den fortyndede udstødningsgas måles. Den fortyndede udstødningsgas analyseres for carbonmonoxid og kulbrinter. 5.3.5.2. Med forbehold af kravene i 5.3.5.2.2 og 5.3.5.3 udføres prøven tre gange. Massen af carbonmonoxid og kulbrinteemissionen skal være mindre end det, der fremgår af nedenstående tabel: ▼M18



Prøvetemperatur 266 K (– 7 °C) Klasse Gruppe Masse af carbonmonoxid (CO) L1 (g/km) Masse af kulbrinter (HC) L2 (g/km) M1 (1) — 15 1,8 N1 I 15 1,8 N1 (2) II 24 2,7 III 30 3,2 (1) Undtagen køretøjer beregnet til befordring af mere end 6 personer, og køretøjer, hvis totalmasse overstiger 2 500 kg. (2) Samt de klasse M-køretøjer, der er omhandlet i fodnote 1. ▼M15 5.3.5.2.1. Uanset kravene i 5.3.5.2 må højst et af de tre opnåede resultater for hvert forurenende stof overskride den foreskrevne grænseværdi med højst 10 %, forudsat det aritmetiske gennemsnit af de tre resultater ligger under den foreskrevne grænseværdi. Såfremt de foreskrevne grænseværdier overskrides for mere end et af de forurenende stoffers vedkommende, er det uden betydning, om dette forekommer under den samme prøve eller under forskellige prøver. 5.3.5.2.2. Antallet af de under punkt 5.3.5.2 foreskrevne prøver kan på fabrikantens anmodning øges til 10, såfremt det aritmetiske gennemsnit af de første tre resultater ligger mellem 100 og 110 % af grænseværdien. I så tilfælde stilles der efter prøvningen kun krav om, at det aritmetiske gennemsnit af alle ti resultater ligger under grænseværdien. 5.3.5.3. Antallet af de i punkt 5.3.5.2 foreskrevne prøver kan nedsættes i overensstemmelse med punkt 5.3.5.3.1 og 5.3.5.3.2. 5.3.5.3.1. Der udføres kun en prøve, såfremt resultatet for hvert forurenende stof i den første prøve er mindre end eller lig med 0,70 L. 5.3.5.3.2. Såfremt kravet i punkt 5.3.5.3.1 ikke opfyldes, udføres der kun to prøver, hvis resultatet af første prøve for hvert forurenende stof er mindre end eller lig med 0,85 L, og summen af de første to resultater er mindre end eller lig med 1,70 L, og resultatet af den anden prøve er mindre end eller lig med L. (V1 ≤ 0,85 L og V1 + V2 ≤ 1,70 L og V2 ≤ L).

▼M9

►M15 5.3.6. ◄ Type V-prøve (holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr) ►M10 ►M15 5.3.6.1. ◄ Denne prøve udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer, som underkastes prøven i punkt 5.3.1. ◄ Prøven repræsenterer en holdbarhed på 80 000 km kørt efter programmet beskrevet i bilag VII på bane, vej eller rullestand. ▼M14 ►M15 5.3.6.1.1. ◄ Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, afprøves i type V-prøven alene på benzin. ▼M9 ►M15 5.3.6.2. ◄ Uanset bestemmelserne i punkt ►M15 5.3.6.1 ◄ kan fabrikanten vælge at benytte de i nedenstående tabel anførte forringelsesfaktorer i stedet for afprøvning i henhold til punkt ►M15 5.3.6.1 ◄ : ▼M15



Motorkategori Forringelsesfaktorer CO HC NOx HC + NOx (1) Partikler Motor med styret tænding 1,2 1,2 1,2 — — Motor med kompressionstænding 1,1 — 1,0 1,0 1,2 (1) For motorer med kompressionstænding. ▼M9 Efter anmodning fra fabrikanten kan den tekniske tjeneste udføre type I-prøven før afslutning af type V-prøven ved brug af forringelsesfaktorerne i tabellen ovenfor. Efter afslutning af type V-prøven kan den tekniske tjeneste derefter ændre de i henhold til bilag IX registrerede typegodkendelsesresultater ved at udskifte forringelsesfaktorerne i tabellen ovenfor med de forringelsesfaktorer, der måles i type V-prøven. ▼M15 5.3.6.3. Forringelsesfaktorerne beregnes efter en af fremgangsmåderne i 5.3.6.1 eller på grundlag af værdierne i tabellen i 5.3.6.2. Forringelsesfaktorerne anvendes til at konstatere overholdelse af kravene i 5.3.1.4.

▼M15

5.3.7. Emissionsdata til brug for periodisk syn 5.3.7.1. Dette krav gælder for køretøjer med motor med styret tænding, for hvilke der søges godkendelse efter dette direktiv. 5.3.7.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag IV (type II-prøve) i normal tomgang — registreres volumenmængden af carbonmonoxid i udstødningsgassen — registreres motoromdrejningshastigheden under prøvningen, herunder eventuelle tolerancer. 5.3.7.3. Ved afprøvning i høj tomgangshastighed (dvs. > 2 000 min-1) — registreres volumenmængden af carbonmonoxid i udstødningsgassen — registreres lambda-værdien ( 9 ) — registreres motorhastigheden under prøven, herunder eventuelle tolerancer. 5.3.7.4. Motorolietemperaturen på prøvetidspunktet måles og registreres 5.3.7.5. Tabellen i punkt 1.9 i tillæget til bilag X udfyldes. 5.3.7.6. Fabrikanten bekræfter nøjagtigheden af den lambda-værdi, der blev registreret ved typegodkendelsen (jf. 5.3.7.3) som værende repræsentativ for et typisk seriekøretøj inden for 24 måneder fra den dato, hvor den tekniske tjeneste meddelte typegodkendelsen. Der foretages en vurdering på grundlag af syn og undersøgelser af seriekøretøjer.

▼M19

5.3.8. Udskiftningskatalysatorer og originale udskiftningskatalysatorer 5.3.8.1. Udskiftningskatalysatorer beregnet til montering på køretøjer med EF-typegodkendelse skal prøves i henhold til bestemmelserne i bilag XIII. 5.3.8.2. Originale udskiftningskatalysatorer af en type, som er omfattet af punkt 1.10 i tillægget til bilag X, og som er beregnet til montering på et køretøj, som det relevante typegodkendelsesdokument vedrører, behøver ikke opfylde bestemmelserne i bilag XIII til dette direktiv, hvis de opfylder kravene i punkt 5.3.8.2.1 og 5.3.8.2.2. 5.3.8.2.1. Mærkning Originale udskiftningskatalysatorer skal mindst mærkes med følgende oplysninger: 5.3.8.2.1.1. Køretøjsfabrikantens firmanavn eller -mærke. 5.3.8.2.1.2. Den originale udskiftningskatalysators fabrikat og identifikationsnummer som anført i de oplysninger, der er nævnt i punkt 5.3.8.3. 5.3.8.2.2. Dokumentation Originale udskiftningskatalysatorer skal ledsages af følgende oplysninger: 5.3.8.2.2.1. Køretøjsfabrikantens firmanavn eller -mærke. 5.3.8.2.2.2. Den originale udskiftningskatalysators fabrikat og identifikationsnummer som anført i de oplysninger, der er nævnt i punkt 5.3.8.3. 5.3.8.2.2.3. De køretøjer, for hvilke den originale udskiftningskatalysator er af en type, der er omfattet af punkt 1.10 i tillægget til bilag X, herunder i givet fald en mærkning, der angiver, om den originale udskiftningskatalysator er egnet til montering på et køretøj med egendiagnosesystem. 5.3.8.2.2.4. Om nødvendigt monteringsvejledning. 5.3.8.2.2.5. Disse oplysninger gives enten: — i form af en trykt vejledning vedlagt den originale udskiftningskatalysator, eller — på den emballage, som den originale udskiftningskatalysator sælges i, eller — på anden anvendelig måde. Under alle omstændigheder skal oplysningerne findes i det produktkatalog, som køretøjsfabrikanten leverer til bilforhandlerne. 5.3.8.3. Køretøjsfabrikanten leverer den tekniske tjeneste og/eller godkendende myndighed de nødvendige oplysninger i elektronisk form med link mellem de relevante identifikationsnumre og typegodkendelsesdokumentationen. Disse oplysninger skal omfatte: — køretøjsfabrikat(er) og køretøjstype(r) — den originale udskiftningskatalysators fabrikat(er) og type(r) — den oprindelige udskiftningskatalysators identifikationsnummer (identifikationsnumre) — den eller de relevante køretøjstypers typegodkendelsesnummer.

▼M12

6. ÆNDRING AF TYPE OG TYPEGODKENDELSER

For ændringer af typer godkendt i henhold til nærværende direktiv finder bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF, artikel 5, og om nødvendigt følgende særlige bestemmelser anvendelse:

▼M15

6.1. Udvidelse i forbindelse med udstødningsemissionen (type I-, type II- og type VI-prøver)

▼M10

6.1.1. Køretøjstyper med afvigende referencemasse

▼M12

6.1.1.1. Godkendelser, som er meddelt en køretøjstype, kan udelukkende udvides til køretøjstyper med en referencemasse, der kræver brug af de to umiddelbart følgende højere inertiækvivalenter eller lavere inertiækvivalent.

▼M10

6.1.1.2. For køretøjer i klasse N1 og de køretøjer i klasse M, der henvises til i punkt 5.3.1.4, fodnote (2), gælder, at såfremt referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der anmodes om udvidelse, kræver brug af et svinghjul med en lavere inertiækvivalent end den, der benyttes til den allerede godkendte køretøjstype, meddeles udvidelse af godkendelse, såfremt massen af de forurenende stoffer fra det køretøj, der allerede er godkendt, ligger inden for de grænseværdier, der foreskrives for det køretøj, for hvilket der anmodes om udvidelse af godkendelse.

▼M9

6.1.2. Køretøjstyper med afvigende totalt gearudvekslingsforhold

Godkendelse af en køretøjstype kan på følgende betingelser udvides til at omfatte køretøjstyper, som kun afviger fra den godkendte type med hensyn til det totale gearudvekslingsforhold:

►M15 6.1.2.1. ◄ For hvert udvekslingsforhold, der anvendes i type I- og type VI-prøver, bestemmes forholdet hvor V1 og V2 ved en motorhastighed på 1 000 omdr./min. er henholdvis den godkendte køretøjstypes motoromdrejningshastighed og motoromdrejningshastigheden af den køretøjstype, for hvilken der anmodes om udvidelse af godkendelse.

►M15 6.1.2.2. Hvis E ≤ 8 % for hver udveksling, skal udvidelsen indrømmes uden gentagelse af type I- og type VI-prøverne.

6.1.2.3. Hvis E > 8 % for mindst én udveksling, og E ≤ 13 % for hver udveksling, skal type I- og type VI-prøverne gentages ◄ , men kan udføres på et laboratorium efter fabrikantens valg og ►M12 under forudsætning af den tekniske tjenestes godkendelse. ◄ Prøverapporten sendes til den tekniske tjeneste, der foretager typegodkendelsesafprøvningen.

6.1.3. Køretøjstyper med afvigende referencemasse og afvigende totalt gearudvekslingsforhold

Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte køretøjstyper, som kun afviger fra den godkendte type med hensyn til referencemasse og totalt gearudvekslingsforhold, forudsat at alle de i punkt 6.1.1 og 6.1.2 foreskrevne betingelser er opfyldt.

6.1.4. Bemærkning:

En godkendelse af en køretøjstype i overensstemmelse med punkt 6.1.1 til 6.1.3 kan ikke udvides til at omfatte andre køretøjstyper.

6.2. Fordampningsemissioner (type IV-prøve)

6.2.1. Godkendelse af en køretøjstype forsynet med et system til begrænsning af fordampningsemissioner kan udvides på følgende betingelser: 6.2.1.1. Det grundlæggende brændstof/luft-blandingsprincip (f.eks. singlepoint-indsprøjtning, karburator) skal være det samme. 6.2.1.2. Brændstoftankens form samt brændstoftankens og brændstofrørenes materiale skal være identiske. Brændstofrørenes tværsnit og omtrentlige længde skal være identiske, idet det værste tilfælde (brændstofrørenes længde) på en gruppe køretøjer afprøves. Spørgsmålet om, hvorvidt det kan accepteres, at damp/væske-separatorerne ikke er identiske, afgøres af den tekniske tjeneste, der foretager typegodkendelsesafprøvningen. Brændstoftankens rumindhold må højst afvige med ± 10 %. Tankudluftningsventilen skal indstilles på samme måde. 6.2.1.3. Metoden til opbevaring af brændstofdamp skal være identisk, dvs. udskillerens form og volumen, opbevaringsmediet, luftfiltret (hvis anvendt til begrænsning af fordampningsemissionen) osv. 6.2.1.4. Svømmerhusets brændstofvolumen må højst afvige med ± 10 milliliter. 6.2.1.5. Metoden til udluftning af den ophobede damp skal være identisk (f.eks. luftgennemstrømning, startpunkt eller udluftet volumen i løbet af en prøvecyklus). 6.2.1.6. Metoden til aflukning og udluftning af brændstofmåleren skal være identisk.

6.2.2. Yderligere bemærkninger: a) forskellig motorstørrelse er tilladt b) forskellig motoreffekt er tilladt c) automatiske og manuelle gearkasser samt to- og fire-hjulstræk er tilladt d) forskellig karrosseriform er tilladt e) forskellig hjul- og dækstørrelse er tilladt.

6.3. Holdbarhed af forureningsbegrænsende udstyr (type V-prøve)

6.3.1. Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte forskellige køretøjstyper, forudsat at kombinationen af motor/forureningsbegrænsningssystem er identisk med det allerede godkendte køretøjs. Med henblik herpå anses køretøjstyper, hvis nedenfor beskrevne parametre er identiske eller ligger inden for de foreskrevne grænseværdier, for at have den samme kombination af motor/forureningsbegrænsningssystem. 6.3.1.1. Motor: — antal cylindre — motorslagvolumen (± 15 %) — cylinderblokkens opbygning — antal ventiler — brændstofsystem — type kølesystem — forbrændingsproces. ▼M12 — størrelsen af cylinderboringen. ▼M9 6.3.1.2. Forureningsbegrænsningssystem: — katalysator: — — antal katalysatorer ▼M12 — katalysatorernes størrelse og form (volumen af monolit ± 10 %) ▼M9 — type katalytisk behandling (oxiderende, trevejs osv.) — ædelmetalbelastning (identisk eller højere) — ædelmetalforhold (± 15 %) — grundkonstruktion (opbygning og materiale) — celletæthed — type katalysatorindkapsling — katalysatorens placering (anbringelse og dimension i udstødningssystemet, som ikke frembringer temperaturudsving på mere end ± 50 °K ved katalysatorens (indgangsåbning). ►M12 Denne temperatur kontrolleres under stabiliserede forhold ved en hastighed af 120 km/h og en belastningsindstilling svarende til type I-prøve. ◄ — luftindsprøjtning: — — forefindes/forefindes ikke — type (pulserende luft, luftpumper osv.). — udstødningsgasrecirkulation (EGR): — — forefindes/forefindes ikke. ▼M12 6.3.1.3. Inertikategori: de to umiddelbart følgende højere inertikategorier og enhver lavere inertikategori. ▼M9 6.3.1.4. Holdbarhedsprøven kan udføres med et køretøj, som afviger med hensyn til karroseriform, gearkasse (automatisk eller manuel) samt hjul- eller dækstørrelse fra den køretøjstype, for hvilken der ansøges om typegodkendelse.

▼M15

6.4. Egendiagnose

6.4.1. En godkendelse, der er meddelt et køretøj hvad angår dets egendiagnosesystem, kan udvides til andre køretøjstyper i samme køretøjs-/egendiagnosesystem-familie som beskrevet i bilag XI, tillæg 2. Motorens forureningskontrolsystem skal være identisk med det allerede godkendte køretøjs og opfylde beskrivelsen af egendiagnose-motor-familien i bilag XI, tillæg 2, uden hensyn til følgende egenskaber: — motortilbehør — dæk — ækvivalent inerti — kølesystem — total gearudveksling — transmissionstype — karrosseritype.

▼M11

7. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

7.1. ▼M15 Foranstaltninger til at sikre produktionens overensstemmelse træffes i henhold til artikel 10 i direktiv 70/156/EØF, senest ændret ved direktiv 96/27/EF (fuldstændig typegodkendelse af køretøjer). I henhold til denne artikel har fabrikanten ansvaret for at træffe foranstaltninger til at sikre, at produktionen er i overensstemmelse med den godkendte type. Produktionens overensstemmelse kontrolleres på grundlag af beskrivelsen i typegodkendelsesattesten, se dette direktivs bilag X. Generelt kontrolleres produktionens overensstemmelse for så vidt angår begrænsning af udstødnings- og fordampningsemissioner fra køretøjet på grundlag af beskrivelsen i typegodkendelsesattesten i bilag X og om nødvendigt på grundlag af alle eller nogle af type I-, II-, III- og IV-prøverne, se punkt 5.2. Ibrugtagne køretøjers overensstemmelse Under henvisning til typegodkendelser for emissioner skal disse foranstaltninger også kunne bekræfte, at de emissionsbegrænsende anordninger er funktionsdygtige i køretøjernes normale praktiske levetid ved normal brug (overensstemmelse af ibrugtagne køretøjer, der vedligeholdes forsvarligt og benyttes efter deres bestemmelse). Med henblik på dette direktiv kontrolleres disse foranstaltninger, indtil køretøjet er fem år gammelt eller har kørt 80 000 km; det først indtrufne gælder, og fra den 1. januar 2005 indtil køretøjet er fem år gammelt eller har kørt 100 000 km, idet det først indtrufne gælder. ▼M19 7.1.1. Typegodkendelsesmyndigheden foretager kontrol af ibrugtagne køretøjers overensstemmelse på grundlag af alle relevante oplysninger, som fabrikanten ligger inde med, efter procedurer svarende til dem, der er defineret i artikel 10, stk. 1 og 2, i direktiv 70/156/EØF og i punkt 1 og 2 i bilag X til direktivet. Proceduren for kontrol af ibrugtagne køretøjers overensstemmelse er vist i figur I.8 og I.9 i tillæg 4 til dette bilag. 7.1.1.1. Parametre, der afgrænser en familie af ibrugtagne køretøjer En familie af ibrugtagne køretøjer kan afgrænses ved nogle grundlæggende konstruktionsparametre, som skal være fælles for alle køretøjer i familien. Således anses køretøjer, for hvilke mindst nedenstående parametre er fælles eller ligger inden for de anførte tolerancer, at tilhøre samme familie af ibrugtagne køretøjer: — funktionsprincip (totakts, firetakts, rotations-) — antal cylindre — cylinderarrangement (rækkemotor, V-motor, stjernemotor, boxermotor, andet). Cylindrenes hældning eller orientering er ikke et kriterium — brændstoftilførsel (f.eks. direkte eller indirekte indsprøjtning) — kølesystemtype (luftkøling, vandkøling, oliekøling) — tilførsel af forbrændingsluft (med eller uden trykladning) — brændstof, som motoren er konstrueret til (benzin, diesel, naturgas, LPG, osv.). Køretøjer til kørsel med forskellige brændstoffer kan sættes i gruppe med køretøjer, der kun kører på ét brændstof, forudsat at de har et brændstof tilfælles — katalysatortype (trevejskatalysator eller andet) — partikelfiltertype (med eller uden) — recirkulering af udstødningsgas (med eller uden) — et slagvolumen svarende til motorfamiliens største minus 30 %. 7.1.1.2. Typegodkendelsesmyndigheden foretager kontrol af ibrugtagne køretøjers overensstemmelse på grundlag af oplysninger fra fabrikanten. Oplysningerne skal mindst omfatte følgende: 7.1.1.2.1. Fabrikantens navn og adresse. 7.1.1.2.2. Navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-post adresse på fabrikantens repræsentant inden for de områder, som fabrikantens oplysninger omfatter. 7.1.1.2.3. Modelbetegnelser på de køretøjer, som fabrikantens oplysninger omfatter. 7.1.1.2.4. Hvis det er relevant, en liste over de køretøjstyper, som fabrikantens oplysninger omfatter, dvs. familien af ibrugtagne køretøjer som omhandlet i punkt 7.1.1.1. 7.1.1.2.5. Koder under køretøjets identifikationsnummer (VIN), som gælder for disse køretøjstyper inden for den ibrugtagne familie (VIN-præfiks). 7.1.1.2.6. Numre på typegodkendelser af disse køretøjstyper inden for den ibrugtagne familie, herunder numre på alle eventuelle udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser (større modifikationer). 7.1.1.2.7. Nærmere oplysninger om udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser vedrørende sådanne typegodkendelser for de køretøjer, som fabrikantens oplysninger omfatter (hvis typegodkendelsesmyndigheden forlanger det). 7.1.1.2.8. Det tidsrum, hvori fabrikanten har indsamlet sine oplysninger. 7.1.1.2.9. Den køretøjsproduktionsperiode, som fabrikantens oplysninger omfatter (f.eks. »køretøjer produceret i kalenderåret 2001«). 7.1.1.2.10. Fabrikantens procedure for overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning, herunder følgende: 7.1.1.2.10.1. Metode til lokalisering af køretøjerne. 7.1.1.2.10.2. Kriterier for at udvælge og afvise køretøjer. 7.1.1.2.10.3. Testtyper og -procedurer, der er benyttet i forbindelse med programmet. 7.1.1.2.10.4. Fabrikantens kriterier for at acceptere/forkaste den ibrugtagne familie. 7.1.1.2.10.5. De geografiske områder, hvori fabrikanten har indsamlet sine oplysninger. 7.1.1.2.10.6. Stikprøvestørrelse og prøveudtagningsplan. 7.1.1.2.11. Resultaterne af fabrikantens overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning, herunder følgende: 7.1.1.2.11.1. Oplysninger om de køretøjer, programmet omfatter (uanset om de har været til prøvning eller ikke). Oplysningerne skal omfatte: — modelbetegnelse — køretøjets identifikationsnummer (VIN) — køretøjets registreringsnummer — produktionsdato — brugsområde (hvis kendt) — monterede dæk. 7.1.1.2.11.2. Årsager til at afvise et køretøj fra stikprøven. 7.1.1.2.11.3. Udførte serviceeftersyn på de enkelte køretøjer i stikprøven (inkl. eventuelle større modifikationer). 7.1.1.2.11.4. Foretagne reparationer på de enkelte køretøjer i stikprøven (hvis kendt). 7.1.1.2.11.5. Prøvningsdata, herunder: — prøvningsdato — prøvningssted — kilometertællerstand — specifikationer for testbrændstof (f.eks. referencebrændstof eller kommercielt brændstof) — prøvningsbetingelser (temperatur, luftfugtighed, dynamometerets inertimasse) — dynamometerindstilling (f.eks. effektindstilling) — prøvningsresultater (fra mindst tre forskellige køretøjer pr. køretøjsfamilie). 7.1.1.2.12. Udskrifter af egendiagnosesystemets visning. 7.1.2. De oplysninger, som fabrikanten indsamler, skal være tilstrækkelig omfattende til at sikre, at det ibrugtagne køretøjs ydelse kan vurderes for normale brugsforhold som defineret i punkt 7.1, og at de er repræsentative for fabrikantens geografiske indtrængning på markedet. For så vidt angår dette direktiv er fabrikanten ikke forpligtet til at foretage kontrol af køretøjstypens overensstemmelse efter ibrugtagning, hvis han til den typegodkendende myndigheds tilfredshed kan godtgøre, at det årlige salg i Fællesskabet af den pågældende køretøjstype er mindre end 5 000 enheder. ▼M12 ►M15 7.1.3. ◄ Skal der udføres type I-prøve og har køretøjets typegodkendelse en eller flere udvidelser, udføres prøverne enten på det køretøj, der er beskrevet i den oprindelige informationspakke, eller på køretøjet beskrevet i informationspakken hørende til den pågældende udvidelse. ▼M11 ►M15 7.1.3.1. ◄ Kontrol af køretøjets overensstemmelse ved type I-prøvning. Når myndighederne har foretaget deres udvælgelse, må fabrikanten ikke foretage justeringer på de udvalgte køretøjer. ►M15 7.1.3.1.1. ◄ Tre vilkårligt udvalgte køretøjer fra serien afprøves som beskrevet i dette bilags punkt 5.3.1. Forringelsesfaktorerne benyttes på samme måde. Grænseværdierne findes i dette bilags punkt 5.3.1.4. ►M15 7.1.3.1.2. ◄ Kan myndighederne acceptere den produktionsstandardafvigelse, som fabrikanten har opgivet i henhold til bilag X i direktiv 70/156/EØF, udføres prøvningerne i overensstemmelse med dette bilags tillæg 1. Kan myndighederne ikke acceptere den produktionsstandardafvigelse, som fabrikanten har opgivet i henhold til bilag X i direktiv 70/156/EØF, udføres prøvningerne i overensstemmelse med dette bilags tillæg 2. ►M15 7.1.3.1.3. ◄ På grundlag af en prøvning af køretøjer, som foretages ved hjælp af stikprøver, betragtes en produktionsserie som værende henholdsvis i overensstemmelse eller ikke i overensstemmelse, når godkendelse er opnået for alle forurenende stoffer, eller der er sket forkastelse for et enkelt stof, i overensstemmelse med prøvningskriterierne i det relevante tillæg. Opnås godkendelse for et enkelt forurenende stof, ændres dette resultat ikke af andre prøvninger, som foretages med henblik på de øvrige forurenende stoffer. Opnås der ikke godkendelse for samtlige forurenende stoffer, og sker der ikke forkastelse for et forurenende stof, foretages afprøvning af et andet køretøj (jf. figur I.7). ►M15 7.1.3.2. ◄ Uanset forskrifterne i bilag III, punkt 3.1.1, foretages prøvningerne på køretøjer, som endnu ikke har været benyttet til kørsel. ►M15 7.1.3.2.1. ◄ På fabrikantens anmodning kan prøvningerne imidlertid foretages på køretøjer, som har kørt: — maksimalt 3 000 km, hvis køretøjets motor har styret tænding — maksimalt 15 000 km, hvis køretøjets motor har kompressionstænding. I så fald forestås tilkøringen af fabrikanten, der forpligter sig til ikke at foretage justeringer på køretøjerne. Figur I.7 ►M15 7.1.3.2.2. ◄ Anmoder fabrikanten om tilkøring (»x« km, hvor x ≤ 3 000 km, hvis køretøjets motor har styret tænding, og x ≤ 15 000 km, hvis køretøjets motor har kompressionstænding), sker beregningen således: — de forurenende emissioner (type I) måles ved nul og ved »x« km på det først afprøvede køretøj — emissionernes udviklingskoefficient mellem nul og »x« km beregnes for hvert af de forurenende stoffer: — Koefficienten kan være under 1. — de følgende køretøjer tilkøres ikke, men deres emissioner ved nul km omregnes ved hjælp af udviklingskoefficienten. — I så fald benyttes følgende værdier: — — værdierne ved »x« km for det første køretøj — værdierne ved nul km ganget med udviklingskoefficienten for de følgende køretøjer. ►M15 7.1.3.2.3. ◄ Alle disse prøvninger kan udføres med kommercielt brændstof. De i bilag VIII beskrevne referencebrændstoffer benyttes dog på fabrikantens anmodning. ►M15 7.1.4. ◄ Foretages der en type III-prøvning, udføres den på alle de køretøjer, som er udvalgt til type I-prøvning af produktionens overensstemmelse ( ►M15 7.1.3.1.1 ◄ ). Betingelserne i punkt 5.3.3.2 skal opfyldes. ►M15 7.1.5. ◄ Foretages der en type IV-prøvning, udføres den i overensstemmelse med bilag VI, punkt 7. ▼M15 7.1.6. Hvis egendiagnosesystemet skal kontrolleres, skal det ske som følger: 7.1.6.1. Når den godkendende myndighed finder, at produktionskvaliteten synes utilfredsstillende, udtages et tilfældigt køretøj af serien, og det underkastes de i bilag XI, tillæg 1, beskrevne prøver. 7.1.6.2. Produktionen anses for overensstemmende, hvis dette køretøj opfylder kravene i de i bilag XI, tillæg 1, beskrevne prøver. 7.1.6.3. Opfylder det udtagne køretøj ikke kravene i punkt 7.1.6.1, udtages en yderligere stikprøve på fire køretøjer af serien, som underkastes de i bilag XI, tillæg 1, beskrevne prøver. Prøverne kan udføres på køretøjer, der er tilkørt højst 15 000 km. 7.1.6.4. Produktionen anses for overensstemmende, hvis mindst tre køretøjer opfylder kravene i de i bilag XI, tillæg 1, beskrevne prøver. ▼M19 7.1.7. På grundlag af den kontrol, der er nævnt i punkt 7.1.1, skal typegodkendelsesmyndigheden enten: — beslutte, at den ibrugtagne køretøjstypes eller den ibrugtagne køretøjsfamilies overensstemmelse er tilfredsstillende og ikke foretage sig yderligere, eller — beslutte, at fabrikantens oplysninger er utilstrækkelige til, at der kan træffes nogen beslutning, og forlange yderligere oplysninger eller testdata fra fabrikanten, eller — beslutte, at den ibrugtagne køretøjstypes eller den ibrugtagne køretøjsfamilies overensstemmelse er utilfredsstillende, og lade køretøjstyperne afprøve i henhold til tillæg 3 til dette bilag. Har fabrikanten i henhold til punkt 7.1.2 fået tilladelse til at undlade kontrol for en given køretøjstype, kan den typegodkendende myndighed lade sådanne køretøjstyper afprøve efter tillæg 3 til dette bilag. ▼M15 7.1.7.1. Når type I-prøver anses for nødvendige for at kontrollere, om emissionsbegrænsende anordninger opfylder funktionskravene i brug, skal prøverne foretages efter en procedure, der opfylder de statistiske kriterier i tillæg 4 til dette bilag. 7.1.7.2. Typegodkendelsesmyndigheden udtager i samarbejde med fabrikanten en stikprøve af køretøjer, der har kørt et tilstrækkeligt antal kilometer, og som med rimelig sikkerhed er brugt under normale forhold. Fabrikanten høres om valget af køretøjer og skal have lov til at overvære den bekræftende kontrol af køretøjerne. 7.1.7.3. Fabrikanten kan under tilsyn af typegodkendelsesmyndigheden foretage prøver, også af destruktiv karakter, på køretøjer med emissionsniveauer, der overstiger grænseværdierne, for at fastslå de mulige årsager til forringelse, som fabrikanten ikke selv er ansvarlig for (f. eks. brug af blyholdig benzin før prøvedatoen). Hvis kontrolresultaterne bekræfter disse årsager, medtages prøveresultaterne ikke i overensstemmelseskontrollen. 7.1.7.4. Hvis typegodkendelsesmyndigheden ikke er tilfreds med de prøver, der udføres efter kriterierne i tillæg 4, udvides de korrigerende foranstaltninger, der er nævnt i artikel 11, stk. 2, og i bilag X i direktiv 70/156/EØF, til ibrugtagne køretøjer af samme type, der sandsynligvis vil blive ramt af samme defekter, jf. tillæg 3, punkt 6. Fabrikantens plan for korrigerende foranstaltninger skal godkendes af typegodkendelsesmyndigheden. Fabrikanten er ansvarlig for gennemførelsen af den korrigerende plan som godkendt. Typegodkendelsesmyndigheden meddeler alle medlemsstaterne sin beslutning inden 30 dage. Medlemsstaterne kan kræve, at samme plan for korrigerende foranstaltninger anvendes på alle køretøjer af samme type, der er indregistreret på deres område. 7.1.7.5. Hvis en medlemsstat har fastslået, at en køretøjstype ikke er i overensstemmelse med de gældende krav i tillæg 3 til dette bilag, skal fabrikanten straks underrette den medlemsstat, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse i overensstemmelse med kravene i artikel 11, stk. 3, i direktiv 70/156/EØF. I overensstemmelse med bestemmelsen i artikel 11, stk. 6, i direktiv 70/156/EØF meddeler den kompetente myndighed i den medlemsstat, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, herefter fabrikanten, at en køretøjstype ikke er i overensstemmelse med kravene i disse forskrifter, og at der forventes bestemte foranstaltninger af denne fabrikant. Fabrikanten forelægger senest to måneder efter underretningen myndigheden en plan over korrigerende foranstaltninger, som indholdsmæssigt skal svare til kravene i punkt 6.1—6.8 i tillæg III. Senest to måneder efter underretningen henvender den kompetente myndighed, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, sig til fabrikanten for i fællesskab med denne at nå frem til en plan over foranstaltningerne og gennemførelsen af disse. Konstaterer den kompetente myndighed, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, at dette ikke er muligt, indledes den relevante procedure i artikel 11, stk. 3 og 4, i direktiv 70/156/EØF

▼M15 —————

▼M15

8. EGENDIAGNOSESYSTEM FOR MOTORKØRETØJER

▼M17

8.1. Køretøjer med motor med styret tænding

8.1.1. Benzinmotorer

Fra 1. januar 2000 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2001 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse M1, undtagen køretøjer med en tilladt totalmasse på over 2 500 kg, og køretøjer i klasse N1, gruppe I, udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

Fra 1. januar 2001 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2002 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse N1, gruppe II og III, og køretøjer i klasse M1 med en tilladt totalmasse på over 2 500 kg udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

8.1.2. Autogas (LPG)- og naturgasdrevne køretøjer

Fra 1. januar 2003 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2004 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse M1, undtagen køretøjer med en tilladt totalmasse på over 2 500 kg, og køretøjer i klasse N1, gruppe I, som drives helt eller delvis med enten autogas (LPG) eller naturgas, udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

Fra 1. januar 2006 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2007 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse N1, gruppe II og III, og køretøjer i klasse M1 med en tilladt totalmasse på over 2 500 kg, som drives helt eller delvis med enten autogas (LPG) eller naturgas, udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

▼M16

8.2. Køretøjer med motor med kompressionstænding

Fra 1. januar 2003 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2004 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse M1, undtagen:

— køretøjer, der er beregnet til befordring af mere end seks personer, inklusive føreren

— køretøjer med en tilladt totalmasse på over 2 500 kg

udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

Når nye køretøjstyper, der tages i brug inden 1. januar 2005 og drives helt eller delvis med enten LPG eller naturgas, udstyres med et egendiagnosesystem, finder forskrifterne i punkt 6.5.3-6.5.3.6 i bilag XI, tillæg 1, anvendelse.

8.3. Køretøjer med motor med kompressionstænding, der ikke er omfattet af punkt 8.2

Fra 1. januar 2005 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2006 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse M1, der ikke er omfattet af punkt 8.2, dog ikke køretøjer i klasse M1, med motor med kompressionstænding og en tilladt totalmasse på over 2 500 kg, og køretøjer i klasse N1, gruppe I, udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

Fra 1. januar 2006 for nye køretøjstypers vedkommende og fra 1. januar 2007 for alle køretøjstypers vedkommende skal køretøjer i klasse N1, gruppe II og III, med motor med kompressionstænding og køretøjer i klasse M1 med motor med kompressionstænding og en tilladt totalmasse på over 2 500 kg, udstyres med et egendiagnosesystem til emissionsbegrænsning, jf. bilag XI.

Når køretøjer med kompressionstændingsmotor, der tages i brug inden de datoer, der er nævnt i dette punkt, udstyres med et egendiagnosesystem, finder forskrifterne i punkt 6.5.3-6.5.3.6 i bilag XI, tillæg 1, anvendelse.

8.4. Køretøjer i andre klasser

Køretøjer i andre klasser og køretøjer i klasse M1, og N1, der ikke er omfattet af punkt 8.1, 8.2 og 8.3, kan udstyres med et egendiagnosesystem. I så fald finder punkt 6.5.3-6.5.3.6 i bilag XI, tillæg 1, anvendelse.

▼M11









Tillæg 1

1. I dette tillæg beskrives den procedure, som skal benyttes ved kontrol af overensstemmelse med produktionsforskrifterne i forbindelse med type I-prøvning, når fabrikantens produktionsstandardafvigelse er tilfredsstillende.

2. Ved udtagning af mindst tre stikprøver tilrettelægges proceduren således, at sandsynligheden for, at et parti godkendes, er 0,95 (producentens risiko = 5 %), såfremt fejlprocenten er på 40, medens sandsynligheden for, at et parti godkendes, er 0,1 (forbrugerens risiko = 10 %), såfremt fejlprocenten er på 65.

3. For hvert af de i bilag I, punkt 5.3.1.4, angivne forurenende stoffer benyttes følgende procedure (jf. figur I.7): L er den naturlige logaritme til grænseværdien for det forurenende stof. xi er den naturlige logaritme til de målte værdier for stikprøvens køretøj nr. i. s er et skøn over produktionsstandardafvigelsen (efter bestemmelse af den naturlige logaritme til de målte værdier). n er det pågældende antal stikprøver.

4. Prøvningsstatistikken for prøven beregnes ved at bestemme summen af standardafvigelserne i forhold til grænsen ved hjælp af definitionen:

5. Derpå gælder følgende: — hvis prøvningsstatistikken er større end tærskelværdien for godkendelser ved den i tabel I.1.5 angivne stikprøvestørrelse, opnås der godkendelse for det pågældende forurenende stof — hvis prøvningsstatistikken er mindre end tærskelværdien for forkastelse ved den i tabel I.1.5 angivne stikprøvestørrelse, sker der forkastelse for det pågældende forurenende stof; ellers afprøves endnu et køretøj i overensstemmelse med bilag I, punkt 7.1.1.1, og beregningen gentages på stikprøven med en stikprøvestørrelse, som er én enhed større.



TABEL I.1.5 Kumuleret antal afprøvede køretøjer (stikprøvestørrelse) Tærskelværdi for godkendelse Tærskelværdi for forkastelse 3 3,327 -4,724 4 3,261 -4,790 5 3,195 -4,856 6 3,129 -4,922 7 3,063 -4,988 8 2,997 -5,054 9 2,931 -5,120 10 2,865 -5,185 11 2,799 -5,251 12 2,733 -5,317 13 2,667 -5,383 14 2,601 -5,449 15 2,535 -5,515 16 2,469 -5,581 17 2,403 -5,647 18 2,337 -5,713 19 2,271 -5,779 20 2,205 -5,845 21 2,139 -5,911 22 2,073 -5,977 23 2,007 -6,043 24 1,941 -6,109 25 1,875 -6,175 26 1,809 -6,241 27 1,743 -6,307 28 1,677 -6,373 29 1,611 -6,439 30 1,545 -6,505 31 1,479 -6,571 32 -2,112 -2,112









Tillæg 2

1. I dette tillæg beskrives de procedurer, som skal benyttes ved kontrol af overensstemmelse med produktionsforskrifterne i forbindelse med type I-prøvning, når fabrikantens produktionsstandardafvigelse er utilfredsstillende eller ikke foreligger.

2. Ved udtagning af mindst tre stikprøver tilrettelægges proceduren således, at sandsynligheden for, at et parti godkendes, er 0,95 (producentens risiko = 5 %), såfremt fejlprocenten er 40, medens sandsynligheden for, at et parti godkendes, er 0,1 (forbrugerens risiko = 10 %), såfremt fejlprocenten er 65.

3. De i bilag I, punkt 5.3.1.4 angivne målte værdier for de forurenende stoffer betragtes som den logaritmiske normalfordeling og omformes først ved at bestemme deres naturlige logaritmer. m0 og m angiver henholdsvis den minimale og maksimale stikprøvestørrelse (m0 = 3 og m = 32), og n angiver det pågældende antal stikprøver.

4. Hvis de naturlige logaritmer til de målte værdier i serien er x1, x2, …, xj, og L er den naturlige logaritme til grænseværdien for det forurenende stof, bestemmes: og

5. Tabel I.2.5 viser godkendelsesværdierne (An) og forkastelsesværdierne (Bn) i forhold til det pågældende antal stikprøver. Prøvningsstatistikken er forholdet /vn og benyttes på følgende måde til bestemmelse af, om serien godkendes eller forkastes: For m0 ≤ n ≤ m: — serien er godkendt, hvis /v n ≤ A n /v≤ A — serien er forkastet, hvis /v n ≥ B n /v≥ B — foretag endnu en måling, hvis An < — /vn < Bn

6. BemærkningerFølgende rekursive formler er nyttige ved beregning af prøvestatistikkens successive værdier:







TABEL I.2.5 Mindste stikprøvestørrelse = 3 Stikprøvestørrelse n Tærskelværdi for godkendelse An Tærskelværdi for forkastelse Bn 3 -0,80381 16,64743 4 -0,76339 7,68627 5 -0,72982 4,67136 6 -0,69962 3,25573 7 -0,67129 2,45431 8 -0,64406 1,94369 9 -0,61750 1,59105 10 -0,59135 1,33295 11 -0,56542 1,13566 12 -0,53960 0,97970 13 -0,51379 0,85307 14 -0,48791 0,74801 15 -0,46191 0,65928 16 -0,43573 0,58321 17 -0,40933 0,51718 18 -0,38266 0,45922 19 -0,35570 0,40788 20 -0,32840 0,36203 21 -0,30072 0,32078 22 -0,27263 0,28343 23 -0,24410 0,24943 24 -0,21509 0,21831 25 -0,18557 0,18970 26 -0,15550 0,16328 27 -0,12483 0,13880 28 -0,09354 0,11603 29 -0,06159 0,09480 30 -0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

▼M15









Tillæg 3

OVERENSSTEMMELSESKONTROL EFTER IBRUGTAGNING

1. INDLEDNING

I dette tillæg fastlægges de i dette bilags punkt 7.1.7 omhandlede kriterier for udvælgelse af køretøjer til prøvning og procedurerne for overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning.

2. UDVÆLGELSESKRITERIER

Kriterierne for godkendelse af et udvalgt køretøj er anført i punkt 2.1-2.8 i dette tillæg. Der indhentes oplysninger ved undersøgelse af køretøjet og en samtale med ejeren/føreren.

2.1. Køretøjet skal tilhøre en køretøjstype, der er typegodkendt i henhold til dette direktiv og forsynet med overensstemmelsesattest i henhold til direktiv 70/156/EØF. Det skal være indregistreret og i brug i Fællesskabet.

2.2. Køretøjet skal have kørt mindst 15 000 km eller været i brug mindst seks måneder; det sidst indtrufne gælder. Det må højst have kørt 80 000 km eller været i brug højst fem år; det først indtrufne gælder.

2.3. Der skal foreligge dokumentation for, at køretøjet er blevet korrekt vedligeholdt, dvs. har været til service i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger.

2.4. Køretøjet må ikke udvise tegn på misbrug (f. eks. væddekørsel, overbelastning, brug af forkert brændstof eller andet misbrug) eller andre faktorer (f.eks uautoriserede indgreb), som kunne indvirke på emissionen. For køretøjer med egendiagnosesystem skal der tages hensyn til oplysninger om fejlkode og kørte kilometer, der er lagret i computeren. Et køretøj udvælges ikke til prøvning, hvis oplysningerne i computeren viser, at køretøjet har kørt, efter at en fejlkode er blevet lagret, uden at der er blevet udført en reparation ret hurtigt herefter.

2.5. Der må hverken være foretaget større uautoriserede reparationer på motoren eller af køretøjet.

▼M19

2.6. Blyindholdet og svovlindholdet i en brændstofprøve fra køretøjets tank skal opfylde de gældende normer, der er fastsat i direktiv 98/70/EF ( 10 ), og der må ikke være tegn på påfyldning af forkert brændstof. Dette kan kontrolleres i udstødningsrøret osv.

▼M15

2.7. Der må ikke være tegn på problemer, der kan være til fare for laboratoriepersonalet.

2.8. Alle komponenter i emissionskontrolsystemet skal være i overensstemmelse med den relevante typegodkendelse.

3. DIAGNOSE OG VEDLIGEHOLDELSE

Inden måling af udstødningsemissionerne foretages i henhold til procedurerne i punkt 3.1-3.7 en diagnose og normal nødvendig vedligeholdelse af de køretøjer, der er accepteret til prøvning.

3.1. Det kontrolleres, at luftfilter, drivremme, væskestande, kølerdæksel, vakuumslanger og elektriske ledninger af betydning for antiforureningssystemet er hele og ubeskadigede; tænding, brændstofmåler og antiforureningskomponenter kontrolleres for forkert justering og/eller uautoriserede indgreb. Alle uregelmæssigheder registreres.

3.2. Det kontrolleres, at egendiagnosesystemet fungerer korrekt. Alle fejlfunktionsdata i egendiagnosesystemets lager registreres, og de nødvendige reparationer foretages. Hvis egendiagnosesystemets fejlindikatorer registrerer en fejlfunktion under en konditioneringscyklus, kan fejlen findes og repareres. Prøvningen kan gentages, og resultaterne med det reparerede køretøj benyttes.

3.3. Tændingssystemet kontrolleres, og defekte komponenter udskiftes, f. eks. tændrør, kabler osv.

3.4. Kompressionen kontrolleres. Hvis resultatet ikke er tilfredsstillende, afvises køretøjet.

3.5. Motorens parametre kontrolleres i forhold til fabrikantens specifikationer og justeres om nødvendigt.

3.6. Hvis køretøjet mangler mindre end 800 km i at skulle til planmæssig service, udføres denne efter fabrikantens anvisninger. Uanset kilometertal kan fabrikanten forlange, at der skiftes olie og luftfilter.

3.7. Når køretøjet er accepteret, udskiftes brændstoffet med det korrekte referencebrændstof til emissionsprøvningen, medmindre fabrikanten accepterer, at der benyttes kommercielt brændstof.

4. PRØVNING EFTER IBRUGTAGNING

4.1. Hvis kontrol af køretøjet anses for nødvendig, udføres der emissionsprøvninger i henhold til bilag III til dette direktiv på konditionerede køretøjer, der er udvalgt i overensstemmelse med kravene i punkt 2 og 3 i dette tillæg.

4.2. I køretøjer med egendiagnosesystemer kan det kontrolleres, om fejlindikatoren mv. fungerer korrekt efter ibrugtagning for så vidt angår emissionsgrænser (f.eks. grænserne for indikation af funktionsfejl i bilag XI) for de typegodkendte specifikationer.

4.3. Egendiagnosesystemet kan f. eks. kontrolleres for emissionsniveauer over gældende grænseværdier uden fejlfunktionsvisning, systematisk fejlagtig aktivering af fejlindikatoren og fejlbehæftede eller forringede komponenter i egendiagnosesystemet.

4.4. Hvis en komponent eller et system ikke svarer til specifikationerne i typegodkendelsesattesten og/eller informationspakken for den pågældende køretøjstype, og der ikke er givet tilladelse til en sådan afvigelse i henhold til artikel 5, stk. 3 eller 4, i direktiv 70/156/EØF, og egendiagnosesystemet ikke viser funktionsfejl, må komponenten eller systemet ikke udskiftes inden emissionsprøvningen, medmindre det konstateres, at der er sket indgreb i eller misbrug af en komponent på en sådan måde, at egendiagnosesystemet ikke registrerer den deraf følgende fejlfunktion.

5. EVALUERING AF RESULTATERNE

5.1. Prøveresultaterne evalueres i henhold til tillæg 4 til dette bilag.

5.2. Prøveresultaterne multipliceres ikke med forringelsesfaktorer.

6. PLAN FOR KORRIGERENDE FORANSTALTNINGER

▼M19

6.1. Hvis der findes mere end ét ekstraordinært forurenende køretøj, der enten — opfylder betingelserne i punkt 3.2.3 i tillæg 4, og både den typegodkendende myndighed og fabrikanten er enige om, at årsagen til den ekstraordinære forurening er den samme, eller — opfylder betingelserne i punkt 3.2.4 i tillæg 4, og den typegodkendende myndighed har konstateret, at årsagen til den ekstraordinære forurening er den samme forlanger den typegodkendende myndighed, at fabrikanten forelægger en plan for korrigerende foranstaltninger til afhjælpning af den manglende overensstemmelse.

▼M15

6.2. Planen for korrigerende foranstaltninger skal forelægges for den typegodkendende myndighed senest 60 arbejdsdage efter, at meddelelsen jf. punkt 6.1 er givet. Den typegodkendende myndighed skal inden 30 arbejdsdage godkende eller afvise planen for korrigerende foranstaltninger. Hvis fabrikanten på tilfredsstillende måde kan påvise over for den godkendende myndighed, at der er brug for mere tid til at undersøge den manglende overensstemmelse for at kunne forelægge en plan for korrigerende foranstaltninger, forlænges fristen dog.

6.3. De korrigerende foranstaltninger finder anvendelse på alle køretøjer, der kan tænkes at have samme fejl. Det vurderes, om der er behov for at ændre typegodkendelsesdokumentet.

6.4. Fabrikanten skal fremlægge kopi af al korrespondance i forbindelse med planen for korrigerende foranstaltninger. Han skal tillige føre register over tilbagekaldelsen og regelmæssigt tilstille den typegodkendende myndighed statusrapporter.

6.5. Planen for korrigerende foranstaltninger skal omfatte de i punkt 6.5.1 til 6.5.11 omhandlede krav. Fabrikanten giver planen for korrigerende foranstaltninger et specifikt navn eller nummer.

6.5.1. En beskrivelse af hver enkelt køretøjstype, der er omfattet af planen for korrigerende foranstaltninger.

6.5.2. En beskrivelse af de specifikke modifikationer, forandringer, reparationer, korrektioner, justeringer eller andre ændringer, der skal foretages for at bringe køretøjerne i overensstemmelse med forskrifterne, herunder et kort sammendrag af de data og tekniske undersøgelser, som underbygger fabrikantens beslutning om særlige foranstaltninger, der skal udbedre den manglende overensstemmelse.

6.5.3. En beskrivelse af den metode, fabrikanten agter at anvende til at underrette køretøjsejerne.

6.5.4. Eventuelt en beskrivelse af korrekt vedligeholdelse eller brug, som fabrikanten stiller som betingelse for ret til udbedring under planen for korrigerende foranstaltninger, og fabrikantens begrundelse for at stille sådanne betingelser. Der kan ikke stilles betingelser med hensyn til vedligeholdelse eller brug, medmindre vedligeholdelse eller brug påviseligt har betydning for den manglende overensstemmelse og de korrigerende foranstaltninger.

6.5.5. En beskrivelse af hvilken procedure, køretøjsejerne skal følge for at få udbedret den manglende overensstemmelse. Beskrivelsen skal omfatte en dato, efter hvilken de korrigerende foranstaltninger kan træffes, hvor lang tid værkstedet skønsmæssigt skal bruge til udbedringen, og hvor det kan ske. Udbedringen skal udføres effektivt inden for en rimelig tid efter indleveringen af køretøjet.

6.5.6. En kopi af de oplysninger, der gives til køretøjsejerne.

6.5.7. En kort beskrivelse af det system, som fabrikanten vil benytte til at sikre tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til gennemførelse af udbedringen. Det skal fremgå, hvornår der vil være tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til at iværksætte udbedringen.

6.5.8. En kopi af alle instruktioner, der sendes til de personer, der skal foretage udbedringen.

6.5.9. En beskrivelse af hvilken virkning, de foreslåede korrigerende foranstaltninger vil få for den enkelte af planen omfattede køretøjstypes emissioner, brændstofforbrug, køreegenskaber og sikkerhed, indeholdende data, tekniske undersøgelser osv., som underbygger disse konklusioner.

6.5.10. Alle øvrige oplysninger, rapporter eller data, som den typegodkendende myndighed med rimelighed måtte anse for nødvendige for at bedømme planen for korrigerende foranstaltninger.

6.5.11. Omfatter planen for korrigerende foranstaltninger tilbagekaldelse, skal den typegodkendende myndighed have forelagt en beskrivelse af, hvordan udbedringen registreres. Hvis der anvendes en etiket, vedlægges et eksemplar af en sådan.

6.6. Det kan kræves, at fabrikanten udfører rimeligt tilrettelagte og nødvendige prøvninger af komponenter og køretøjer med en foreslået ændring, reparation eller modifikation for at godtgøre, at ændringen, reparationen eller modifikationen har den tilsigtede virkning.

6.7. Fabrikanten er ansvarlig for at føre register over, hvilke køretøjer der er tilbagekaldt og udbedret, og hvilket værksted der har udført arbejdet. Den typegodkendende myndighed har på forlangende adgang til registret i en periode på fem år fra implementeringen af planen for korrigerende foranstaltninger.

6.8. Den gennemførte reparation henholdsvis ændring eller eventuelle fornyelser anføres i en attest, som fabrikanten udsteder til køretøjets ejer.









Tillæg 4 ( 11 )

STATISTISK FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING AF OVERHOLDELSE EFTER IBRUGTAGNING

1. Dette tillæg beskriver den fremgangsmåde, der skal benyttes ved kontrol af, om køretøjer i brug opfylder type I-prøvningskravene.

2. To forskellige procedurer skal følges: 1. Den ene anvendes, når der i stikprøven identificeres køretøjer som følge af en emissionsrelateret fejl, som skaber store udsving i resultaterne (punkt 3). 2. Den anden anvendes for den samlede stikprøve (punkt 4).

▼M19

3. PROCEDURE, DER SKAL FØLGES VED EKSTRAORDINÆRT FORURENENDE ENHEDER I STIKPRØVEN ( 12 ) 3.1. Med en stikprøve på mindst tre køretøjer og på højst det antal, der fastlægg es ved proceduren i punkt 4, udtages et tilfældigt køretøj af stikprøven, og udledningen af de forurenende stoffer, der er omfattet af bestemmelserne, måles for at konstatere, om det er et ekstraordinært forurenende køretøj. 3.2. Et køretøj anses for at være ekstraordinært forurenende, når betingelserne i enten punkt 3.2.1 eller 3.2.2 er opfyldt. 3.2.1. For så vidt angår et køretøj, der blevet typegodkendt i henhold til grænseværdierne i række A i tabellen i punkt 5.3.1.4 i bilag I, er et ekstraordinært forurenende køretøj et køretøj, hvor den gældende grænseværdi for et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, overskrides med en faktor 1,2. 3.2.2. For så vidt angår et køretøj, der blevet typegodkendt i henhold til grænseværdierne i række B i tabellen i punkt 5.3.1.4 i bilag I, er et ekstraordinært forurenende køretøj et køretøj, hvor den gældende grænseværdi for et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, overskrides med en faktor 1,5. 3.2.3. I det specifikke tilfælde, hvor emissionen fra et køretøj af et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, måles som værende i »mellemområdet« ( 13 ). 3.2.3.1. Hvis køretøjet opfylder betingelserne i dette punkt, fastslås årsagen til emissionsoverskridelsen, og der udtages et nyt tilfældigt køretøj af stikprøven. 3.2.3.2. Hvis mere end ét køretøj opfylder betingelserne i dette punkt, fastslår den typegodkendende myndighed og fabrikanten, om årsagen til emissionsoverskridelserne er den samme for de to køretøjer. 3.2.3.2.1. Hvis den typegodkendende myndighed og fabrikanten er enige om, at årsagen til emissionsoverskridelserne er den samme, anses stikprøven for at være forkastet, og den plan for korrigerende foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 6 i tillæg 3, finder anvendelse. 3.2.3.2.2. Hvis den typegodkendende myndighed og fabrikanten ikke er enige om enten årsagen til den ekstraordinære emission fra et enkelt køretøj eller om, hvorvidt årsagen til ekstraordinære emissioner fra flere køretøjer er den samme, udtages endnu et tilfældigt køretøj fra stikprøven, medmindre stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.3.3. Hvis der kun findes ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, eller hvis der findes flere køretøjer, men den typegodkendende myndighed og fabrikanten er enige om, at det skyldes forskellige årsager, udtages endnu et køretøj fra stikprøven, medmindre stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.3.4. Hvis stikprøvens maksimumstørrelse er nået, og der kun er fundet ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, og hvis emissionsoverskridelserne kan tilskrives samme årsag, anses stikprøven for at have opfyldt kravene i punkt 3 i dette tillæg. 3.2.3.5. Hvis den oprindelige stikprøve er opbrugt, føjes endnu et køretøj til den oprindelige stikprøve, og dette køretøj udtages. 3.2.3.6. Hvis der udtages endnu ét køretøj fra stikprøven, anvendes den statistiske procedure i punkt 4 i dette tillæg på den forøgede stikprøve. 3.2.4. I det specifikke tilfælde hvor emissionen fra et køretøj af et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, måles som værende i »dumpeområdet« ( 14 ). 3.2.4.1. Hvis køretøjet opfylder betingelserne i dette punkt, fastlår den typegodkendende myndighed årsagen til den ekstraordinære forurening, og der udtages et andet tilfældigt køretøj af strikprøven. 3.2.4.2. Hvis mere end ét køretøj opfylder betingelserne i dette punkt, og den typegodkendende myndighed konstaterer, at årsagen til den ekstraordinære emission er denne samme, meddeles fabrikanten, at stikprøven anses for at være forkastet, og den plan for korrigerende foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 6 i tillæg 3, finder anvendelse. 3.2.4.3. Hvis der kun findes ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, eller hvis der er fundet flere køretøjer, og den typegodkendende myndighed har konstateret, at årsagerne er forskellige, udtages et andet tilfældigt køretøj af stikprøven, hvis ikke stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.4.4. Hvis stikprøvens maksimumstørrelse er nået, og der ikke er fundet mere end ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, og hvor den ekstraordinære emission skyldes samme årsag, anses stikprøven for at have opfyldt kravene i punkt 3 i dette tillæg. 3.2.4.5. Hvis den oprindelige stikprøve er opbrugt, føjes endnu et køretøj til den oprindelige stikprøve, og dette køretøj udtages. 3.2.4.6. Hvis der udtages endnu et køretøj fra stikprøven, anvendes den statistiske procedure i punkt 4 i dette tillæg på den forøgede stikprøve. 3.2.5. Hvis det konstateres, at et køretøj ikke er ekstraordinært forurenende, udtages endnu et tilfældigt køretøj fra stikprøven.

▼M15

4. PROCEDURE, DER ANVENDES UDEN SÆRSKILT BEDØMMELSE AF EKSTRAORDINÆRT FORURENENDE ENHEDER I STIKPRØVEN 4.1. Med en minimumsstikprøve på tre køretøjer indrettes prøveudtagningsproceduren således, at sandsynligheden for, at et parti accepteres, er 0,95 (fabrikantens risiko = 5 %), hvis fejlprocenten i produktionen er 40, mens sandsynligheden for, at et parti med en fejlprocent på 75 i produktionen accepteres, er 0,15 (forbrugerens risiko = 15 %). 4.2. For hver enkelt af de i ►C3 punkt 5.3.1.4 ◄ i bilag I omhandlede forurenende stoffer anvendes følgende procedure ►M19 (se figur I.9) ◄ . Definitioner: L = grænseværdien for det forurenende stof Xi = måleværdien for det i'te køretøj i stikprøven n = den pågældende stikprøvestørrelse. 4.3. For stikprøven udregnes en prøvningsstatistik, der kvantificerer antallet af ikke-overensstemmende køretøjer, f. eks. Xi > L. 4.4. Herefter gælder følgende: — hvis prøvningsstatistikken udviser et tal, der er mindre end eller lig med tallet for accept for den givne stikprøvestørrelse i nedenstående tabel, gives der accept for det forurenende stof — hvis prøvningsstatistikken udviser et tal, der er større end eller lig med tallet for ikke-accept for den givne stikprøvestørrelse i nedenstående tabel, forkastes der for det forurenende stof — ellers afprøves endnu et køretøj og proceduren anvendes på stikprøven med en enhed mere. I nedenstående tabel er tallene for accept og forkastelse beregnet efter den internationale ISO-standard 8422:1991.

5. En stikprøve anses for accepteret, hvis den har opfyldt kravene i både punkt 3 og 4 i dette tillæg.



Tabel over accept/forkastelse Prøveudtagningsplan for måling med alternativ variation Akkumuleret antal prøvekøretøjer Antal for accept Antal for forkastelse 3 0 — 4 1 — 5 1 5 6 2 6 7 2 6 8 3 7 9 4 8 10 4 8 11 5 9 12 5 9 13 6 10 14 6 11 15 7 11 16 8 12 17 8 12 18 9 13 19 9 13 20 11 12

▼M19

Figur I.8.

Overensstemmelseskontrol af ibrugtagne køretøjer — kontrolprocedure

▼M19

Figur I.9.

Overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning — udvælgelse og prøvning af køretøjer

▼M15

►(1) M19

▼M12









BILAG II

OPLYSNINGSSKEMA Nr. …

i henhold til bilag I til Rådets direktiv 70/156/EØF ( 15 ) om EØF-typegodkendelse af motordrevne køretøjer for så vidt angår foranstaltninger mod luftforurening forårsaget af emissioner fra motorkøretøjer (direktiv 70/220/EØF, senest ændret ved direktiv …/…/EF)

Nedennævnte oplysninger skal, i det omfang de er relevante, indsendes i tre eksemplarer og omfatte en indholdsfortegnelse. Eventuelle tegninger skal forelægges i passende målestok på A4-papir eller foldet til denne størrelse og være tilstrækkelig detaljerede. Eventuelle fotografier skal være tilstrækkelig detaljerede.

Hvis systemer, komponenter eller tekniske enheder omfatter elektronisk styrede funktioner, oplyses det, hvordan disse fungerer.

►(2) M14

►(2) M15

►(1) M15

►(2) M15

►(2) M19

►(1) M14









Tillæg

OPLYSNINGER OM PRØVNINGSBETINGELSER

▼M9









BILAG III

TYPE I-PRØVE

(Kontrol af emission af udstødningsgasser efter koldstart)

▼M14

1. INDLEDNING

I dette bilag beskrives fremgangsmåden for udførelse af den i punkt 5.3.1 i bilag I definerede type I-prøve. Når der skal anvendes LPG eller NG som referencebrændstof, finder bestemmelserne i bilag XII desuden anvendelse.

▼M9

2. PRØVECYKLUS PÅ RULLESTAND

2.1. Beskrivelse af cyklen

Prøvecyklen på rullestand er beskrevet i tillæg 1 til dette bilag.

2.2. Generelle betingelser for gennemførelse af cyklen

Der gennemføres efter behov en række foreløbige prøvecykler med henblik på at fastslå, hvordan speeder og bremsepedal bedst aktiveres, for at cyklen ligger så tæt på den teoretiske prøvecyklus som muligt inden for de foreskrevne grænser.

2.3. Brug af gear

2.3.1. Hvis den højeste hastighed, der kan nås i 1. gear, er under 15 km/h, benyttes 2., 3. og 4. gear til de elementære prøvecykler for kørsel i byområder (del 1) og 2., 3., 4. og 5. gear til prøvecyklen for kørsel uden for byområder (del 2). 2., 3. og 4. gear kan ligeledes benyttes til prøvecyklen for kørsel i byområder (del 1) og 2., 3., 4. og 5. gear til prøvecyklen for kørsel uden for byområder (del 2), hvis det i køreanvisningerne anbefales at starte i 2. gear på plan vej, eller hvis 1. gear udelukkende er beregnet til terrænkørsel, langsom kørsel eller bugsering. ▼M15 ————— ▼M10 ►M15 Køretøjer, der ikke når op på de værdier for acceleration ◄ og maksimumshastighed, som er fastsat i prøvecyklussen, køres med speederen i bund, indtil de igen når området for den fastsatte kørselskurve. Afvigelserne fra prøvecyklussen skal anføres i prøverapporten. ▼M9

2.3.2. Køretøjer med halvautomatisk gear afprøves med gearet i den til ligeudkørsel normalt benyttede stilling, og gearskiftet anvendes i henhold til fabrikantens anvisninger.

2.3.3. Køretøjer med automatgear afprøves i højeste gear (position »drive«). Speederen aktiveres således, at der opnås så jævn en acceleration som mulig, og således, at der skiftes gennem gearene i normal rækkefølge. Gearskiftepunkterne i tillæg 1 til dette bilag gælder imidlertid ikke; accelerationen skal fortsættes gennem den fase, der er repræsenteret ved den rette linje mellem afslutningen af hver tomgangsfase og begyndelsen af den næstfølgende fase med konstant hastighed. Tolerancerne i punkt 2.4 finder anvendelse.

2.3.4. Køretøjer med manuelt betjent overgear afprøves uden brug af overgear under prøvecyklen for kørsel i byområder (del 1) og med brug af overgear under prøvecyklen for kørsel uden for byområder (del 2).

▼M19

2.3.5. For køretøjstyper med en tomgangshastighed, som er større end den motorhastighed, der ville indtræde under sekvens 5, 12 og 24 af den elementære bykørselscyklus (første del), kan det på fabrikantens anmodning tillades, at koblingen frakobles under den foregående sekvens.

▼M9

2.4. Tolerancer

2.4.1. Der tillades en tolerance på ± 2 km/h mellem den foreskrevne hastighed og den teoretiske hastighed under acceleration, ved konstant hastighed og under retardation med brug af køretøjets bremser. Hvis køretøjet retarderer hurtigere uden brug af bremser, finder kun forskrifterne i punkt 6.5.3 anvendelse. Der accepteres hastighedstolerancer, der er større end de foreskrevne under overgangen fra én fase til en anden, forudsat at tolerancerne ikke på noget givet tidspunkt overskrides i mere end 0,5 sek.

2.4.2. Tidstolerancerne er ± 1,0 sek. Disse tolerancer gælder både ved begyndelsen og afslutningen af hver gearskiftefas