2003R1783 — DA — 28.10.2003 — 000.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Berigtiget ved:

▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1783/2003

af 29. september 2003

om ændring af forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL)

Erfaringen til dags dato med gennemførelsen af programmeringen af udviklingen af landdistrikterne for perioden 2000 til 2006 har vist, at der er et behov for at afklare og forenkle visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 1257/1999 samt tilpasse visse støtteniveauer. Disse afklaringer og tilpasninger vedrører hovedsagelig omfanget og det detaljerede indhold af støtte til ugunstigt stillede områder, områder med miljørestriktioner, uddannelse og skovbrug samt fremme af tilpasningen og udviklingen af landdistrikterne.

Der er behov for at øge den økologiske og samfundsmæssige værdi af statsejede skove. Det bør være tilladt at yde investeringsstøtte til sådanne formål, mens støtte til foranstaltninger, der forbedrer den økonomiske udnyttelse af skovene, bør udelukkes.

I førnævnte kapitel fastsættes betingelserne for støtte til investeringer til forbedring af forarbejdningen og afsætningen af landbrugsprodukter, herunder kravet om, at virksomheder, der modtager sådan støtte, allerede skal opfylde mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd. Da små forarbejdningsenheder af og til har vanskeligt ved at opfylde sådanne krav, bør medlemsstaterne have mulighed for at indrømme en overgangsperiode med hensyn til betingelserne for støtte til investeringer i små forarbejdningsenheder, der foretages for at opfylde de for nylig indførte krav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd.

Der er behov for at forbedre forbrugernes bevidsthed om eksistensen af og specifikationerne for produkter, der er produceret under Fællesskabets eller de enkelte medlemsstaters ordninger for fødevarekvalitet. Der bør ydes støtte til producentgrupper for at informere forbrugerne om og fremme produkter som fastsat i ordninger, som de enkelte medlemsstater støtter i forbindelse med deres planer for udvikling af landdistrikterne.

Landbrugere bør tilskyndes til at deltage i Fællesskabets eller de enkelte medlemsstaters ordninger for fødevarekvalitet. Deltagelsen i disse ordninger kan påføre landbrugerne meromkostninger og forpligtelser, der ikke helt afspejles i markedspriserne. Der bør ydes midlertidig støtte til landbrugere, der deltager i disse ordninger.

Erfaringen har vist, at udsnittet af instrumenter til at fremme fødevarekvalitet i forbindelse med udviklingen af landdistrikterne bør styrkes.

Landbrugerne bør tilskyndes til at anlægge høje normer for dyrevelfærd. Det nuværende kapitel om miljøvenligt landbrug i forordning (EF) nr. 1257/1999 bør udvides til også at omfatte støtte til landbrugere, der forpligter sig til at anlægge normer for husdyravl, der går længere end de lovfæstede minimumskrav.

Bedriftsrådgivningssystemer som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af støtteordninger for landbrugere ( 7 ) skal udtænke og foreslå forbedringer af den nuværende effektivitet af de lovfæstede normer for miljø, folke-, dyre- og plantesundhed og dyrevelfærd. Der bør fastsættes støtte til landbrugerne for at dække deres udgifter til disse rådgivningstjenester.

Efter indførelsen af kravet om »opfyldelse af normer« bør den støtte, der efter forordning (EF) nr. 1257/1999 for tiden er tilladt til landbrugere for begrænsninger i landbrugsmæssig udnyttelse af arealer med miljørestriktioner, derfor gælde begrænsninger, der følger af gennemførelsen af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle ( 5 ) og Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt af vilde dyr og planter ( 6 ). Der kan derfor foreslås et højere støtteniveau under visse omstændigheder, og arealbegrænsningen på 10 % begrænses til foranstaltningen vedrørende arealer med særlige ulemper.

En hurtigere gennemførelse i landbrugssektoren af strenge normer baseret på Fællesskabets lovgivning om miljø, folke-, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd og arbejdssikkerhed bør fremmes. Disse normer kan pålægge landbrugerne nye forpligtelser, der medfører indkomsttab eller meromkostninger. Der bør fastsættes midlertidig og degressiv støtte til landbrugerne for delvist at dække deres omkostninger ved gennemførelsen af disse normer.

Da unge landbrugere er en afgørende faktor i landdistrikternes udvikling, bør støtte til denne kategori af landbrugere prioriteres. For at lette unge landbrugeres etablering og strukturtilpasningen af deres bedrifter er det nødvendigt at styrke den særlige støtte, som de allerede får.

For at opfylde målene for den fælles landbrugspolitik som nedfældet i traktatens artikel 33 er det hensigtsmæssigt at styrke politikken for udvikling af landdistrikterne ved at forøge udsnittet af ledsageforanstaltninger som fastsat i forordning (EF) nr. 1257/1999 ( 4 ).

Artikel 1

I forordning (EF) nr. 1257/1999 foretages hermed følgende ændringer:

3. Når der foretages investeringer for at opfylde de for nylig indførte mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd, kan der ydes støtte med henblik på at opfylde de nye krav. I disse tilfælde kan der indrømmes landbrugerne en overgangsperiode til at opfylde disse mindstekrav, når der behøves tid til at løse særlige problemer ved opfyldelsen af disse krav. Landbrugeren skal overholde de relevante krav inden investeringsperiodens udløb.«

»2. Betingelserne for investeringsstøtte som fastsat i stk. 1 skal være opfyldt på det tidspunkt, hvor den enkelte beslutning om at yde støtte træffes.

b) et rentetilskud vedrørende lån, som er optaget for at dække omkostningerne ved etableringen. Den kapitaliserede værdi af tilskuddet må ikke overstige den fastsatte engangspræmie.

»— at give landbrugerne og andre personer, der er involveret i landbrugsaktiviteter, forudsætning for at foretage en kvalitativ omlægning af produktionen, at anvende produktionsmetoder, der er forenelige med kravet om bevarelse og forbedring af landskabet, miljøbeskyttelse, normerne for hygiejne og dyrevelfærd, samt give dem det uddannelsesniveau, der er nødvendigt, for at de kan drive en økonomisk levedygtig bedrift, og«

»3. Det samlede beløb, hvortil der kan ydes fællesskabsstøtte, er fastsat i bilaget. Dette beløb kan forhøjes i behørigt begrundede tilfælde for at tage hensyn til specifikke problemer.

»1. Der kan ydes støtte til landbrugere i form af betalinger til udligning af påførte omkostninger og indkomsttab, der opstår i områder med miljørestriktioner, fordi den landbrugsmæssige udnyttelse er begrænset som følge af gennemførelsen af direktiv 79/409/EØF ( 8 ) og direktiv 92/43/EØF ( 9 ), for så vidt disse betalinger er nødvendige for at løse de særlige problemer, der er opstået ved gennemførelsen af disse direktiver.«

1. Der kan ydes støtte til landbrugere for at hjælpe dem til af dække omkostningerne ved brug af bedriftsrådgivningstjenesterne, der identificerer og om nødvendigt foreslår forbedringer i landbrugernes overholdelse af lovfæstede normer for miljø, folke-, dyre- og plantesundhed og dyrevelfærd.

For at der kan modtages støtte, skal normen pålægge produktionsmetoderne nye forpligtelser eller restriktioner, der har en betydelig virkning for de typiske driftsomkostninger, og som vedrører et betydeligt antal landbrugere.

1. For delvist at udligne de påførte omkostninger og indkomsttabet kan der ydes midlertidig støtte til landbrugere, der skal anvende strenge normer, der er baseret på Fællesskabets lovgivning, og som for nylig er indført i national lovgivning.

c) landbrugernes brug af bedriftsrådgivningstjenester som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af støtteordninger for landbrugere ( 10 ) ved vurdering af landbrugsvirksomhedens lønsomhed og identifikation af forbedringer, der er påkrævet med hensyn til de lovgivningsbestemte forvaltningskrav som fastsat i nævnte forordning.

Støtte til landbrugere for at hjælpe dem til at tilpasse sig strenge normer, der er baseret på Fællesskabets lovgivning om miljø, folke-, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd og arbejdssikkerhed, skal bidrage til opfyldelsen af følgende mål:

c) behovet for at skabe et incitament.

1. Støtten for forpligtelser til at drive miljøvenligt landbrug eller landbrug til gavn for dyrevelfærden ydes en gang om året og beregnes på basis af:

2. En forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug eller landbrug til gavn for dyrevelfærden skal indebære mere end normal god landbrugspraksis, inklusive god husdyrbrugspraksis.

1. Der ydes støtte til landbrugere, som forpligter sig til i mindst fem år at drive miljøvenligt landbrug eller landbrug til gavn for dyrevelfærden. Om nødvendigt fastsættes der en længere periode for særlige former for forpligtelser afhængigt af disse forpligtelsers effekt på miljøet eller dyrevelfærden.

Støtte til landbrugsmetoder, som sigter på at beskytte miljøet, bevare naturen (miljøvenligt landbrug) eller forbedre dyrevelfærden, skal bidrage til at realisere målene for Fællesskabets politik på landbrugs-, miljø- og dyrevelfærdsområdet.

1. Der ydes støtte til producentgrupper for aktiviteter, der går ud på at informere forbrugerne om og gøre salgsfremstød for landbrugsprodukter eller fødevarer under Fællesskabets eller de enkelte medlemsstaters ordninger for fødevarekvalitet som beskrevet i artikel 24b og udvalgt af medlemsstaten til støtte under den i artikel 24a, 24b og 24c omhandlede foranstaltning.

1. Støtten udbetales som et årligt incitament på højst maksimumsstøttebeløbet pr. bedrift som fastsat i bilaget. Beløbets niveau fastlægges ud fra de normerede omkostninger ved deltagelse i støttede ordninger og fastsættes på et niveau, der forhindrer overkompensation.

c) Ordningerne skal stå åbne for alle producenter.

3. For at være støtteberettiget skal de ordninger for fødevarekvalitet, som medlemsstaterne godkender, opfylde kriterierne i litra a) til e):

c) Rådets forordning (EF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler ( 13 )

1. Der ydes støtte til landbrugere, der frivilligt deltager i Fællesskabets eller de enkelte medlemsstaters egne ordninger for fødevarekvalitet, der stiller særlige produktionskrav for landbrugsprodukter som anført i traktatens bilag I, undtagen fiskevarer, og opfylder stk. 2 eller 3 i denne artikel.

a) give forbrugerne sikkerhed for kvaliteten af produktet eller af den fremstillingsproces, der er benyttet under landbrugernes deltagelse i ordningerne for fødevarekvalitet som fastsat i artikel 24b

Støtte til landbrugsproduktionsmetoder, der skal forbedre landbrugsprodukternes kvalitet, og salgsfremstød for disse produkter tager sigte på at opfylde følgende mål:

»Når der foretages investeringer for at opfylde de for nylig indførte mindstekrav med hensyn til miljø, hygiejne og dyrevelfærd, kan der ydes støtte med henblik på at opfylde de nye krav. I disse tilfælde kan der indrømmes små forarbejdningsenheder en overgangsperiode til at opfylde disse mindstekrav, når der behøves tid til at løse særlige problemer ved opfyldelsen af disse krav. De små forarbejdningsenheder skal overholde de relevante krav inden investeringsperiodens udløb.«

»3. Denne støtte som omhandlet i artikel 30 og 32 ydes kun til skove og arealer, som ejes af private eller private foreninger samt af kommuner eller sammenslutninger af kommuner. Denne begrænsning gælder ikke for foranstaltningerne som omhandlet i artikel 30, stk. 1, andet led, for investeringer i skove for markant at øge skovenes økologiske og sociale værdi og for foranstaltningerne som omhandlet i artikel 30, stk. 1, sjette led.«

»5. De foranstaltninger, der i dette kapitel foreslås for områder, der i forbindelse med Fællesskabets aktion for beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande er klassificeret som høj- eller mellemrisikozoner, når det gælder skovbrande, skal være i overensstemmelse med de skovbeskyttelsesplaner, som medlemsstaterne har udarbejdet for disse områder.«

— en årlig hektarpræmie for at dække indkomsttabet som følge af skovrejsning i en periode på højst 20 år for landbrugere eller sammenslutninger heraf, som udnyttede jorden før skovrejsningen, eller for andre privatretlige juridiske personer.«

— en årlig præmie pr. tilplantet hektar for at dække udgifterne til de tilplantede arealers pleje i en periode på indtil fem år

»— kan Fællesskabet som led i programmeringen for foranstaltninger i henhold til denne forordnings artikel 22-24 højst medfinansiere 85 % i områder under mål 1 og 60 % i de andre områder.«

23) I artikel 51 tilføjes som stk. 5:

»5. Statsstøtte for at støtte landbrugere, der tilpasser sig strenge normer, der er baseret på Fællesskabets lovgivning om miljø, folke-, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd og arbejdssikkerhed, er forbudt, hvis den ikke opfylder betingelserne i artikel 21a, 21b og 21c. Der kan dog ydes supplerende støtte ud over de maksimumsbeløb, der er fastsat i henhold til artikel 21c, for at hjælpe landbrugerne med at opfylde national lovgivning, der går længere end Fællesskabets normer.

Medmindre andet er fastsat i Fællesskabets lovgivning, er statsstøtte for at støtte landbrugere, der tilpasser sig strenge normer, der er baseret på national lovgivning om miljø, folke-, dyre- og plantesundhed, dyrevelfærd og arbejdssikkerhed, forbudt, hvis den ikke opfylder de relevante betingelser i artikel 21a, 21b og 21c. Der kan ydes supplerende støtte ud over de maksimumsbeløb, der er fastsat i henhold til artikel 21c, hvis det er berettiget ifølge samme artikels stk. 1.«