1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 9. februar 1976
om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang
til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår
(76/207/EØF)
(EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23. september
2002L 269 15 5.10.2002
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 9. februar 1976
om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og
kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddan-
nelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår
(76/207/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:i sin resolution af 21. januar 1974 om et arbejdsmarkedsmæssigt og
socialt handlingsprogram(
3) lagde Rådet særlig vægt på iværksættelse
af foranstaltninger, der skal sikre gennemførelse af ligestilling mellemmænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervs-uddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, herunder aflønning;
for så vidt angår aflønning vedtog Rådet den 10. februar 1975 direktiv
75/117/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder(
4);
en handling fra Fællesskabets side synes ligeledes påkrævet for at
gennemføre princippet om ligebehandling af mænd og kvinder bådefor så vidt angår adgang til beskæftigelse, uddannelse, forfremmelse
samt med hensyn til andre arbejdsvilkår; ligebehandling af mandlige
og kvindelige arbejdstagere er et af Fællesskabets mål, for så vidt detnavnlig drejer sig om at fremme en udjævning af arbejdstagernes leve-og arbejdsvilkår på et stadigt stigende niveau; traktaten indeholder ikkeden hertil fornødne særlige hjemmel;
princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring bør defi-
neres og gradvis gennemføres ved senere retsakter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv tilsigter gennemførelse i medlemsstaterne af prin-
cippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til adgang
til beskæftigelse, herunder forfremmelse, og til erhvervsuddannelsesamt arbejdsvilkår og på de betingelser, der er fastsat i stk. 2, til socialsikring. Dette princip betegnes i det følgende »princippet om ligebe-handling«.
1a. Medlemsstaterne tager aktivt hensyn til målsætningen om lige-
stilling mellem mænd og kvinder ved udformningen oggennemførelsen af love og administrative bestemmelser, politikker og
aktiviteter på de områder, der er omhandlet i stk. 1.
2. Med henblikpå at sik re en gradvis gennemførelse af princippet
om ligebehandling med hensyn til social sikring, vedtager Rådet på
forslag fra Kommissionen nærmere bestemmelser særlig om detsindhold, udstrækning og gennemførelse.1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 2
(1) EFT nr. C 111 af 20. 5. 1975, s. 14.
(2) EFT nr. C 286 af 15. 12. 1975, s. 8.
(3) EFT nr. C 13 af 12. 2. 1974, s. 1.
(4) EFT nr. L 45 af 19. 2. 1975, s. 19.▼M1
▼B
▼M1
Artikel 2
1. Princippet om ligebehandling i henhold til nedenstående bestem-
melser indebærer, at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted på
grundlag af køn, hverken direkte eller indirekte, under henvisningsærlig til ægteskabelig eller familiemæssig stilling.
2. I dette direktiv forstås ved:
— »direkte forskelsbehandling«: at en person behandles ringere på
grund af køn, end en anden bliver, er blevet eller ville blivebehandlet i en tilsvarende situation
— »indirekte forskelsbehandling«: at en tilsyneladende neutral bestem-
melse, betingelse eller praksis stiller personer af det ene køn særligufordelagtigt i forhold til personer af det andet køn, medmindre den
pågældende bestemmelse, betingelse eller praksis er objektivt
begrundet i et legitimt mål, og midlerne til at opfylde det erhensigtsmæssige og nødvendige
— »chikane«: at der udvises en uønsket adfærd i relation til en persons
køn med det formål eller den virkning at krænke denne personsværdighed og skabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmy-gende eller ubehageligt klima
— »sexchikane«: at der udvises enhver form for uønsket verbal, ikke-
verbal eller fysiskadfærd med sek suelle undertoner med det formål
eller den virkning at krænke en persons værdighed, navnlig ved atskabe et truende, fjendtligt, nedværdigende, ydmygende eller ubeha-geligt klima.
3. Chikane og sexchikane betragtes som forskelsbehandling på
grund af køn som defineret i dette direktiv og forbydes derfor.
En persons afvisning eller accept af en sådan adfærd må ikke anvendes
som grundlag for en beslutning, der vedrører den pågældende.
4. En instruktion om forskelsbehandling af en person på grund af
køn betragtes som forskelsbehandling som defineret i dette direktiv.
5. Medlemsstaterne tilskynder i overensstemmelse med national
lovgivning, kollektive aftaler eller praksis arbejdsgiverne og de ansvar-
lige for adgang til erhvervsuddannelse til at træffe foranstaltninger tilforebyggelse af enhver form for forskelsbehandling på grund af køn,navnlig chikane og sexchikane på arbejdspladsen.
6. Med hensyn til adgangen til beskæftigelse, herunder den dertil
førende uddannelse, kan medlemsstaterne fastsætte, at ulige behand-
ling, der er baseret på et kønsspecifikt træk, ikke udgørforskelsbehandling, når et sådant kønsspecifikt træk på grund af depågældende erhvervsaktiviteters art eller den sammenhæng, hvori deudøves, udgør et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav, forudsatat målet er legitimt, og at kravet står i rimeligt forhold hertil.
7. Dette direktiv gælder med forbehold af bestemmelser vedrørende
beskyttelse af kvinder, særlig i forbindelse med graviditet og moder-skab.
En kvinde på barselsorlov har efter udløbet af barselsorloven ret til at
vende tilbage til det samme eller et tilsvarende arbejde med betingelser
og vilkår, som ikke er mindre gunstige for hende, og til at nyde godt af
enhver forbedring i arbejdsvilkårene, som hun ville være berettiget tilunder sit fravær.
Enhver ulige behandling af en kvinde i forbindelse med svangerskab
eller barselsorlov som omhandlet i direktiv 92/85/EØF udgør forskels-behandling som defineret i nærværende direktiv.
Dette direktiv gælder med forbehold af bestemmelserne i Rådets
direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørendeforældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS(
1) og Rådets
direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstalt-ninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 3
(1) EFT L 145 af 19.6.1996, s. 4.
▼M1
arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer
(tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF)(
1). Det gælder også med forbehold af medlemsstaternes ret til at
anerkende en særskilt ret til fædreorlov og/eller adoptionsorlov. De
medlemsstater, som anerkender en sådan ret, træffer de nødvendigeforanstaltninger for at beskytte mandlige og kvindelige arbejdstageremod afskedigelse på grund af udøvelsen af denne ret, og for at sikre,at de ved afslutningen af en sådan orlov har ret til at vende tilbage til
det samme eller et tilsvarende arbejde med betingelser og vilkår, som
ikke er mindre gunstige for dem, og til at drage fordel af de forbed-ringer i arbejdsforholdene, som de ville have været berettiget til underderes fravær.
8. Medlemsstaterne kan opretholde eller vedtage foranstaltninger i
overensstemmelse med traktatens artikel 141, stk. 4, for i praksis at
sikre fuld ligestilling mellem mænd og kvinder.
Artikel 3
1. Anvendelse af princippet om ligebehandling betyder, at der i den
offentlige eller den private sektor, herunder offentlige organer, ikke måfinde direkte eller indirekte forskelsbehandling sted på grund af køn,for så vidt angår:
a) vilkårene for adgang til lønnet beskæftigelse, udøvelse af selv-
stændig erhvervsvirksomhed og erhvervsmæssig beskæftigelse,
herunder udvælgelseskriterier og ansættelsesvilkår, uanset branche
og uanset niveau i erhvervshierarkiet, herunder i henseende tilforfremmelse
b) adgang til alle typer af og niveauer for erhvervsvejledning,
erhvervsuddannelse, erhvervsmæssig videreuddannelse og omsko-
ling, herunder praktisk arbejdserfaring
c) ansættelses- og arbejdsvilkår, herunder afskedigelse, samt løn, som
omhandlet i direktiv 75/117/EØF
d) medlemskab af og deltagelse i en arbejdstager- eller arbejdsgiveror-
ganisation eller en organisation, hvis medlemmer udøver et bestemterhverv, herunder de fordele, sådanne organisationer giver medlem-merne.
2. Med henblikherpå træffer medlemsstaterne de nødvendige foran-
staltninger for at sikre:
a) at alle love og administrative bestemmelser, der strider mod prin-
cippet om ligebehandling, ophæves
b) at alle bestemmelser, der strider mod princippet om ligebehandling,
og som indgår i kontrakter eller kollektive overenskomster, virk-
somheders interne reglementer og vedtægter for selvstændigeerhverv og fag samt for arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationer,erklæres eller kan erklæres ugyldige eller ændres.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne sikrer, at enhver, der mener sig krænket, fordi
princippet om ligebehandling tilsidesættes i forhold til den pågældende,kan indgive klage til retslige og/eller administrative instanser, herunder,hvor de finder det hensigtsmæssigt, til forligsinstanser, med henblikpåhåndhævelse af forpligtelserne i henhold til dette direktiv, selv efter at
det forhold, hvori forskelsbehandlingen angiveligt har fundet sted, er
ophørt.
2. Medlemsstaterne indfører i deres nationale retsorden de nødven-
dige bestemmelser for at sikre en reel og effektiv erstatning ellergodtgørelse efter medlemsstatens afgørelse for tab og skader, der erpåført en person som følge af forskelsbehandling i strid med artikel 3,1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 4
(1) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1.
▼M1
således at det har en præventiv virkning og står i et rimeligt forhold til
det tab, den pågældende har lidt. En sådan erstatning eller godtgørelsekan ikke begrænses til et på forhånd fastsat maksimum, medmindre
arbejdsgiveren kan bevise, at den eneste skade, som en ansøger til et
job har lidt som følge af forskelsbehandling i dette direktivs betydninger, at den pågældendes ansøgning ikke er blevet behandlet.
3. Medlemsstaterne sikrer, at foreninger, organisationer og andre
juridiske personer, der efter kriterierne i deres nationale ret har enlegitim interesse i at sikre, at dette direktivs bestemmelser overholdes,
er berettigede til — enten på vegne af eller til støtte for klageren, med
dennes godkendelse — at indtræde som part i klagen til retslige og/eller administrative instanser med henblikpå håndhævelse af forpligtel-serne i henhold til dette direktiv.
4. Stk. 1 og 3 berører ikke nationale regler om tidsfrister for anlæg-
gelse af sager vedrørende princippet om ligebehandling.
Artikel 7
Medlemsstaterne indfører i deres retsorden de nødvendige foranstalt-
ninger for at beskytte arbejdstagere, herunderarbejdstagerrepræsentanter i henhold til national lovgivning og/eller
praksis, mod afskedigelse eller anden ugunstig behandling fra arbejds-
giverens side som reaktion på en klage inden for virksomheden ellerenhver form for retsforfølgning, med det formål at sikre, at princippetom ligebehandling iagttages.
Artikel 8
Medlemsstaterne påser, at foranstaltninger, der træffes i medfør af dette
direktiv, såvel som de allerede gældende bestemmelser på dette områdebringes til arbejdstagernes kundskab på enhver egnet måde, for
eksempel ved oplysning på arbejdspladserne.
Artikel 8a
1. Medlemsstaterne udpeger et eller flere organer til fremme, evalu-
ering og overvågning af, samt til støtte for ligebehandling af kvinder ogmænd uden forskelsbehandling på grund af køn. Sådanne organer kanindgå som en del af institutioner, der på nationalt plan har til opgave atforsvare menneskerettighederne eller beskytte enkeltpersoners rettig-heder.
2. Medlemsstaterne sikrer, at disse organer også har kompetence til:
a) at bistå ofre for forskelsbehandling i forbindelse med deres klager
over forskelsbehandling, uden at det berører de rettigheder, ofrene,
foreningerne, organisationerne og andre juridiske personer, jf. artikel6, stk. 3, har
b) foretage uafhængige undersøgelser af forskelsbehandling
c) offentliggøre rapporter og fremsætte henstillinger om spørgsmål
vedrørende forskelsbehandling.
Artikel 8b
1. Medlemsstaterne træffer i overensstemmelse med nationale tradi-
tioner og national praksis passende foranstaltninger for at tilskynde tildialog mellem arbejdsmarkedets parter med henblik på at fremme lige-behandling, herunder gennem tilsyn med praksis på arbejdspladserne,kollektive overenskomster, regler for god opførsel, forskning eller
udveksling af erfaringer og god praksis.
2. Når det er i overensstemmelse med nationale traditioner og nati-
onal praksis, tilskynder medlemsstaterne arbejdsmarkedets parter til,uden at det anfægter disses autonomi, at fremme ligestillingen mellemmænd og kvinder og til på passende niveau at indgå aftaler indehol-dende regler om forbud mod forskelsbehandling på de i artikel 1anførte områder, som falder ind under kollektive overenskomstforhand-1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 5
▼B
▼M1
▼M1
linger. Sådanne aftaler skal overholde mindstekravene i dette direktiv
og de relevante nationale gennemførelsesforanstaltninger.
3. Medlemsstaterne tilskynder i overensstemmelse med national
lovgivning, kollektive aftaler eller praksis arbejdsgiverne til på organi-
seret og systematiskvis at fremme ligestilling mellem k vinder og
mænd på arbejdspladsen.
4. Med henblikherpå bør arbejdsgiverne tilsk yndes til med jævne
mellemrum at udarbejde hensigtsmæssig information til arbejdstagerneog/eller deres repræsentanter om ligebehandling af kvinder og mænd ivirksomheden.
Denne information kan omfatte statistikker over andelen af mænd og
kvinder på de forskellige organisationstrin og eventuelle foranstalt-ninger for at forbedre situationen i samarbejde med
arbejdstagerrepræsentanterne.
Artikel 8c
Medlemsstaterne skal tilskynde til en dialog med relevante ikke-stats-
lige organisationer, som i overensstemmelse med deres nationalelovgivning og praksis har en legitim interesse i at bidrage til bekæm-
pelsen af forskelsbehandling på grund af køn med henblik på at
fremme princippet om ligebehandling.
Artikel 8d
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes ved over-
trædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i henhold til
dette direktiv, og træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre,at sanktionerne bliver anvendt.
Sanktionerne, der kan omfatte udbetaling af erstatning til ofret, skal
være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskræk-kende virkning. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen dissebestemmelser senest den 5. oktober 2005 og meddeler hurtigst muligt
eventuelle efterfølgende ændringer.
Artikel 8e
1. Medlemsstaterne kan vedtage eller opretholde bestemmelser, som
er gunstigere for beskyttelsen af princippet om ligebehandling endbestemmelserne i dette direktiv.
2. Gennemførelsen af dette direktiv berettiger under ingen omstæn-
digheder en forringelse af det eksisterende beskyttelsesniveau i
medlemsstaterne mod forskelsbehandling på de områder, der eromfattet af dette direktiv.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne iværksætter de administrativt eller ved lov fast-
satte bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktivinden tredive måneder efter dets meddelelse og underretter straksKommissionen herom.
For så vidt angår artikel 3, stk. 2, afsnit c), første sætningsled, og
artikel 5, stk. 2, afsnit c), første sætningsled, skal medlemsstaternedog inden fire år efter dette direktivs meddelelse foretage en førstegennemgang og eventuelt en første revision af de heri omhandlede
administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser.
2. Medlemsstaterne foretager regelmæssigt en undersøgelse af de i
artikel 2, stk. 2, omhandlede former for erhversudøvelse for at vurdere,om det under hensyntagen til den sociale udvikling er berettiget, atdisse fortsat udelukkes. De meddeler Kommissionen resultatet af denneundersøgelse.
3. Medlemsstaterne meddeler endvidere Kommissionen teksten til de
administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som de vedtager pådet område, som omfattes af dette direktiv.1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 6
▼B
▼B
Artikel 10
Inden en frist på to år efter udløbet af den periode på tredive måneder,
der er fastsat i artikel 9, stk. 1, første afsnit, meddeler medlemsstaterne
Kommissionen alle nødvendige oplysninger, for at denne kan udarbejde
en beretning til forelæggelse for Rådet om gennemførelsen af dettedirektiv.
Artikel 11
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1976L0207 — DA — 05.10.2002 — 001.001 — 7