1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M1 RÅDETS DIREKTIV
af 19. december 1977
om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for områderne
direkte skatter og merværdiafgift
(77/799/EØF) ◄
(EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets direktiv 79/1070/EØF af 6. december 1979 om ændring af 77/
799/EØF om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetentemyndigheder inden for området direkte skatterL 331 8 27.12.1979
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
Berigtiget ved:
►C1 Berigtigelse, EFT L 346 af 2.12.1981, s. 24 (79)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 19. december 1977
om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndig-
heder inden for områderne direkte skatter og merværdiafgift
(77/799/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning tiltraktaten om oprettel se af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning tilforsl ag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Skattesvig og skatteunddragelse, der rækker ud over medlemsstaternes
grænser, fører tilbudgetmæssige tab og tilkrænkel se af princippet om
skattemæssig retfærdighed og kan fremkalde fordrejning af kapitalbe-vægelserne og konkurrencevilkårene; herved påvirkes det fællesmarkeds funktion;
Rådet vedtog af disse grunde den 10. februar 1975 en resolution om de
foranstaltninger, der skal træffes af Fællesskabet med henblik påbekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse af international
karakter (
3);
i betragtning af dette problems internationale karakter er nationale
foranstaltninger, hvis virkninger ikke rækker ud over statsgrænserne,utilstrækkelige, og samarbejdet mellem myndighederne på grundlag afbilaterale aftaler er ligeledes ude af stand til at imødegå de nye formerfor skatteunddragelse og skattesvig, som i stadig højere grad antagermultinational karakter;
samarbejdet mellem skattemyndighederne inden for Fællesskabet bør
derfor styrkes i overensstemmelse med fælles regler og principper;
medlemsstaterne bør efter anmodning udveksle oplysninger om enkelt-
sager, og den stat, der anmodes herom, skalforetage de nødvendigeundersøgelser for at tilvejebringe disse oplysninger;
medlemsstaterne bør også uopfordret udveksle alle oplysninger, der
skønnes nødvendige for en korrekt ansættelse af indkomst- og formue-skat, i særdeleshed i tilfælde af fiktiv overførsel af overskud mellemvirksomheder i forskellige medlemsstater, eller hvor der med henblik
på opnåelse af skattefordele foregår sådanne transaktioner mellem virk-
somheder i to medlemsstater via en tredje stat, eller hvor der af en elleranden grund er foretaget eller kan foretages skatteunddragelse;
det er vigtigt at tillade, at repræsentanter for en medlemsstats skatte-
myndigheder kan opholde sig på en anden medlemsstats territorium,når disse to stater ønsker det;
der bør skabes sikkerhed for, at oplysninger, der videregives som led i
et sådant samarbejde, ikke meddeles uvedkommende personer, således
at borgernes og virksomhedernes grundlæggende rettigheder over-
holdes; medmindre der gives bemyndigelse fra den medlemsstat, derafgiver oplysningerne, er det derfor nødvendigt, at de medlemsstater,som modtager disse oplysninger, kun anvender dem til skattemæssigeformål eller med henblik på at lette retsforfølgning af personer, somikke overholder skattelovgivningen i disse stater; den må ligeledes1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 293 af 13. 12. 1976, s. 34.
(2) EFT nr. C 56 af 7. 3. 1977, s. 66.
(3) EFT nr. C 35 af 14. 2. 1975, s. 1.▼M1
▼B
▼B
give disse oplysninger samme grad af fortrolighed, som de havde i den
stat, de hidrører fra, hvis denne kræver det;
der bør gives medlemsstaterne ret til at afslå at foretage efterforskning
eller at videregive oplysninger, når lovgivningen eller den administra-tive praksis i den medlemsstat, som anmodes om at fremskaffeoplysningerne, ikke tillader dens egne skattemyndigheder hverken atudføre disse undersøgelser, at fremskaffe eller at anvende disse oplys-ninger til egne formål, eller når denne videregivelse vil være i modstrid
med almene interesser eller fører til udbredelse af en erhvervsmæssig,
industriel eller faglig hemmelighed eller en kommerciel fremstillings-metode eller endelig, når den medlemsstat, for hvilken oplysningerneer bestemt, af faktiske eller af retslige årsager ikke er i stand til at fore-tage en tilsvarende videregivelse af oplysninger;
et samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen er nødven-
digt med henblik på en løbende undersøgelse af samarbejdsprocedurerog erfaringsudveksling på de pågældende områder, navnlig med hensyntilfiktiv overførselaf overskud inden for grupper af virksomheder, forat forbedre disse procedurer og udarbejde hensigtsmæssige fællesskabs-
bestemmelser —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder udveksler, i overens-
stemmelse med dette direktiv, alle oplysninger, der gør det muligt fordem at foretage en korrekt ansættelse af indkomst- og formueskat samtaf mervædiafgift.
2. Som indkomst- og formueskatter anses, uanset opkrævningsme-
toden, alle skatter, der pålignes på grundlag af hele indkomsten, heleformuen eller dele af indkomsten eller formuen, herunder skatter på
fortjeneste ved afhændelse af løsøre eller fast ejendom, skatter på gager
eller lønninger udbetalt af foretagender, såvel som skatter på formue-forøgelse.
3. På nuværende tidspunkt er de i stk. 2 omhandlede skatter især
følgende:
i Belgien:
Impôt des personnes physiques/Personenbelasting,
Impôt des sociétés/Vennootschapsbelasting,Impôt des personnes morales/Rechtspersonenbelasting,
Impôt des non-résidents/Belasting der nist-verblijfhouders;
i Danmark:
Indkomstskat tilstaten,
Selskabsskat,
Den kommunale indkomstskat,Den amtskommunale indkomstskat,
Folkepensionsbidrag,
Sømandsskat,
Den særlige indkomstskat,
Kirkeskat,Formueskat tilstaten,
Bidrag tildagpengefonden;
i Tyskland:
Einkommensteuer,
Körperschaftsteuer,1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
Vermögensteuer,
Gewerbesteuer,Grundsteuer;
i Frankrig:
Impôt sur le revenu,Impôt sur les sociétés,Taxe professionelle,Taxe foncière sur les propriétés bâties,Taxe foncière sur les propriétés non bâties;
i Irland:
Income tax,Corporation tax,Capitalgains tax,
Wealth tax;
i Italien:
Imposta sul reddito delle persone fisiche,Imposta sul reddito delle persone giuridiche,Imposta locale sui reddtoi;
i Luxembourg:
Impot sur le revenu des personnes physiques,Impôt sur le revenu des collectivités,Impôt commercialcommunal ,Impot sur la fortune,Impôt foncier;
i Nederlandene:
Inkomstenbelasting,Vennootschapsbelasting,Vermogensbelasting;
i Det forenede Kongerige:
Income tax,Corporation tax,Capitalgains tax,Petroleum revenue tax,
Development land tax;
i Grækenland:
Φόρος εισοδήµατος φυσικών προσώπων,
Φόρος εισοδήµατος νοµικών προσώπων,
Φόρος ακινήτου περιουσίας.
4. Stk. 1 finder også anvendelse på alle skatter af samme eller
lignende art, som i fremtiden vil kunne blive opkrævet i tillæg til eller
i stedet for de i stk. 3 omhandlede skatter. Medlemsstaternes kompe-tente myndigheder giver hinanden og Kommissionen meddelelse omtidspunktet for disse skatters ikrafttræden.
5. Udtrykket »kompetent myndighed« betegner:
i Belgien:
De minister van financiën eller en befuldmægtiget stedfortræder/Le
ministre des finances eller en befuldmægtiget stedfortræder;1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 4
▼A1
▼C1
▼A1
▼B
▼B
i Danmark:
Ministeren for skatter og afgifter eller en befuldmægtiget stedfor-
træder;
i Tyskland:
Der Bundesminister der Finanzen eller en befuldmægtiget stedfor-
træder;
i Frankrig:
Le ministre de l'économie et des finances eller en befuldmægtiget
stedfortræder;
i Irland:
The Revenue Commissioners eller en befuldmægtiget stedfortræder;
Italien:
Il Ministro per le finanze eller en befuldmægtiget stedfortræder;
i Luxembourg:
Le ministre des finances eller en befuldmægtiget stedfortræder;
i Nederlandene:
De minister van financiën eller en befuldmægtiget stedfortræder;
i Det forenede Kongerige:
The Commissioners of Customs and Excise eller en befuldmægtiget
stedfortræder med hensyn til oplysninger, der alene drejer sig ommerværdiafgift,
The Commissioners of Inland Revenue eller en befuldmægtiget
stedfortræder med hensyn til alle andre oplysninger;
i Grækenland:
OΥπουργός Οικονοµικών ή ο υπ 'αυτού οριζόµενος
εκπρόσωπος.
Artikel 2
Udveksling af oplysninger efter anmodning
1. En medlemsstats kompetente myndighed kan anmode en anden
medlemsstats kompetente myndighed om at meddele de i artikel 1,
stk. 1, omhandlede oplysninger vedrørende enkeltsager. Den kompe-tente myndighed i den stat, tilhvil ken anmodningen er rettet, er ikkeforpligtet til at efterkomme denne anmodning, hvis det viser sig, atden kompetente myndighed i den stat, der har fremsat anmodningen,ikke har udtømt sine egne sædvanlige oplysningsmuligheder, som den
efter omstændighederne kunne have udnyttet for at fremskaffe de
ønskede oplysninger uden risiko for ikke at opnå det tilstræbte resultat.
2. Med henblik på meddelelse af de i stk. 1 omhandlede oplysninger
lader den kompetente myndighed i den stat, der er anmodet om oplys-ningerne, foretage de nødvendige undersøgelser for at tilvejebringedisse oplysninger, for så vidt det skønnes påkrævet.
Artikel 3
Automatisk udveksling af oplysninger
Medlemsstaternes kompetente myndigheder udveksler uden forud-
gående anmodning regelmæssigt de i artikel 1, stk. 1, omhandledeoplysninger for så vidt angår grupper af tilfælde, som de fastsætter ioverensstemmelse med den i artikel 9 omhandlede konsultationspro-cedure.1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 5
▼M1
▼A1
▼B
▼B
Artikel 4
Uopfordret udveksling af oplysninger
1. Hver enkelt medlemsstats kompetente myndighed meddeler, uden
forudgående anmodning, de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger,
som den har kendskab til, til den kompetente myndighed i enhver
anden medlemsstat, som berøres heraf, i følgende tilfælde:
a) en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at
der er tale om en unormal skattenedsættelse eller skattefritagelse iden anden medlemsstat;
b) en skattepligtig opnår i én medlemsstat en skattenedsættelse eller
skattefritagelse, der skulle medføre skatteforhøjelse eller beskatningi den anden medlemsstat;
c) forretninger mellem en skattepligtig i én medlemsstat og en skatte-
pligtig i en anden medlemsstat, i forbindelse med hvilke der indgåret fast driftssted for disse eller en eller flere tredjemænd i et ellerflere andre lande, vil kunne indebære, at der opnås en skattebespa-relse i en af disse medlemsstater eller i dem begge;
d) en medlemsstats kompetente myndighed har grund til at formode, at
der er tale om en skattebesparelse som følge af fiktive interne over-førsler af overskud inden for grupper af virksomheder;
e) når der i en medlemsstat som følge af oplysninger, der er meddelt af
den kompetente myndighed i den anden medlemsstat, indsamlesoplysninger, som kan anvedes ved skatteansættelsen i denne andenmedlemsstat.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan i henhold til den
i artikel9 fastsatte konsul tationsprocedure udvide den i stk. 1 fastsatte
udveksling af oplysninger til andre end de deri omhandlede tilfælde.
3. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan i ethvert andet
tilfælde uden forudgående anmodning meddele hinanden de i artikel 1,stk. 1, omhandlede oplysninger, som de har kendskab til.
Artikel 5
Frist for videresendelse
Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der er blevet anmodet
om at fremskaffe oplysninger i henhold til de foregående artikler, vide-
regiver disse så hurtigt som muligt. Hvis fremskaffelsen af disse
oplysninger støder mod forhindringer eller afvises, skal nævnte kompe-tente myndighed omgående give meddelelse herom til den myndighed,der har fremsat anmodning om oplysningerne, idet den angiver forhin-dringernes art eller årsagerne til afvisningen.
Artikel 6
Samarbejde med repræsentanter fra den stat, som oplysningerne er
bestemt for
Ved anvendelse af foranstående bestemmelser kan den kompetente
myndighed i den medlemsstat, der afgiver oplysningerne, og denkompetente myndighed i den stat, som oplysningerne er bestemt for, ihenhold til den i artikel 9 omhandlede konsultationsprocedure aftale atgive tilladelse til, at repræsentanter for skattemyndighederne i sidst-nævnte stat opholder sig i den anden stat.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne bestemmelse fastlægges i
overensstemmelse med samme procedure.
Artikel 7
Bestemmelser vedrørende tavshedspligt
1. Alle oplysninger, som en medlemsstat får kendskab til i medfør af
dette direktiv, skal hemmeligholdes i den pågældende stat på sammemåde som oplysninger indhentet i henhold til denne stats nationalelovgivning.1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 6
▼B
Under alle omstændigheder må sådanne oplysninger:
— kun stilles til rådighed for personer, som er direkte beskæftiget med
skatteligningen eller den administrative kontrol hermed;
— endvidere kun bringes frem ved en retslig procedure, en strafferetlig
procedure eller en procedure, der medfører anvendelse af admini-
strative sanktioner, iværksat med henblik på eller i forbindelse
med skatteligningen eller kontrollen hermed, og kun over forpersoner, som er direkte inddraget i disse procedurer; disse oplys-ninger kan dog refereres under åbne retsmøder eller i domme,såfremt den kompetente myndighed i den medlemsstat, der afgiver
oplysningerne, ikke modsætter sig dette;
— i intet tilfælde anvendes til andet end skattemæssige formål eller
med henblik på en retslig procedure, en strafferetlig procedure elleren procedure, der medfører anvendelse af administrative sanktioner,iværksat med henblik på eller i forbindelse med skatteligningeneller kontrollen hermed.
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat, hvis lovgivning eller admi-
nistrative praksis for så vidt angår indenlandske spørgsmål fastsættersnævrere grænser end dette stykke, tilat fremskaffe opl ysninger, hvisikke den stat, oplysningerne er bestemt for, forpligter sig til at over-holde disse snævrere grænser.
3. Uanset stk. 1 kan den kompetente myndighed i den medlemsstat,
der afgiver oplysningerne, tillade, at de pågældende oplysningeranvendes tilandre formåli den stat, opl ysningerne er bestemt for, nåren sådan anvendelse i henhold til den førstnævnte stats egen lovgivning
er mulig, for så vidt angår samme formål og under samme omstændig-
heder.
4. Når den kompetente myndighed i en medlemsstat skønner, at de
oplysninger, som den har modtaget fra den kompetente myndighed i en
anden medlemsstat, kan være til nytte for den kompetente myndighed i
en tredje medlemsstat, kan den videregive dem til denne tredjemedlemsstats kompetente myndighed efter aftale med den kompetentemyndighed, som har fremskaffet dem.
Artikel 8
Begrænsninger i udvekslingen af oplysninger
1. Dette direktiv forpligter ikke til at foranstalte undersøgelser eller
videregive oplysninger, såfremt den stat, der skal afgive oplysningerne,i henhold til egen lovgivning eller administrativ praksis er forhindret i
at udføre disse undersøgelser eller i at fremskaffe eller anvende disse
oplysninger til egne formål.
2. Videregivelse af oplysninger kan nægtes, såfremt en sådan
meddelelse vil indebære udbredelse af en erhvervsmæssig, industriel
eller faglig hemmelighed eller en kommerciel fremstillingsmetode eller
en oplysning, hvis udbredelse ville stride mod almene interesser.
3. En medlemsstats kompetente myndighed kan afslå at videregive
oplysninger, når den stat, oplysningerne er bestemt for, af retlige ellerfaktiske grunde ikke er i stand til at stille tilsvarende oplysninger til
rådighed.
Artikel 9
Konsultationer
1. Med henblik påanvendelsen af dette direktiv finder der konsulta-
tioner sted, i givet fald i et udvalg, mellem:
— de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater efter
anmodning fra den ene af disse medlemsstater, når der er tale ombilaterale spørgsmål;
— alle medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kommissionen
på Kommissionens eller en af de pågældende myndigheders anmod-ning, når der ikke udelukkende er tale om bilaterale spørgsmål.1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 7
▼B
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan kontakte
hinanden direkte. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kanindbyrdes træffe aftale om, at nogle af dem udpegede myndigheder
tager direkte kontakt med hinanden i særlige tilfælde eller i bestemte
grupper af tilfælde.
3. Når de kompetente myndigheder træffer aftale om bilaterale
spørgsmål, som omfattes af dette direktiv, bortset fra afgørelser isærlige tilfælde, underretter de snarest muligt Kommissionen herom.Kommissionen underretter de øvrige medlemsstaters kompetente,
myndigheder.
Artikel 10
Udveksling af erfaringer
Medlemsstaterne følger sammen med Kommissionen til stadighed det
samarbejde, der finder sted i henhold til dette direktiv, og udveksler
alle de erfaringer, de har gjort, særlig med hensyn til interne afreg-ningspriser inden for gruppen af virksomheder, for at forbedresamarbejdet og i givet fald udarbejde bestemmelser for de pågældendeområder.
Artikel 11
Anvendelse af videregående bestemmelser for bistand
Udførelsen af videregående forpligtelser til at udveksle oplysninger på
grundlag af andre retsakter berøres ikke af foranstående bestemmelser.
Artikel 12
Afsluttende bestemmelser
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige administrativt eller ved lov
fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest
den 1. januar 1979 og underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de senere vedtager på det område, der eromfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet tilmedl emsstaterne.1977L0799 — DA — 01.01.1981 — 002.001 — 8