1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 26. juni 1990
om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter
inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked
(90/425/EØF)
(EFT L 224 af 18.8.1990, s. 29)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 90/539/EØF af 15. oktober 1990 L 303 6 31.10.1990
►M2Rådets direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990 L 363 51 27.12.1990
►M3Rådets direktiv 90/675/EØF af 10. december 1990 L 373 1 31.12.1990
►M4Rådets direktiv 91/68/EØF af 28. januar 1991 L 46 19 19.2.1991
►M5Rådets direktiv 91/174/EØF af 25. marts 1991 L 85 37 5.4.1991
►M6Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 L 268 56 24.9.1991
►M7Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 L 340 17 11.12.1991
►M8Rådets direktiv 92/60/EØF af 30. juni 1992 L 268 75 14.9.1992
►M9Rådets direktiv 92/65/EØF af 13. juli 1992 L 268 54 14.9.1992
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 26. juni 1990
om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med
visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik
på gennemførelse af det indre marked
(90/425/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Fællesskabet skal fastsætte foranstaltninger for gradvis at gennemføre
det indre marked i løbet af en periode, der udløber den 31. december1992;
hvis de fælles markedsordninger for dyr og animalske produkter skal
fungere harmonisk, forudsætter det, at de veterinære og zootekniskehindringer for udviklingen af samhandelen inden for Fællesskabet medde pågældende dyr og produkter forsvinder; med henblik herpå udgør
den frie bevægelighed for dyr og landbrugsprodukter et grundlæggende
element i de fælles markedsordninger og bør muliggøre en rationeludvikling af landbrugsproduktionen samt en optimal anvendelse afproduktionsfaktorerne;
på veterinærområdet benyttes grænserne for øjeblikket til at foretage
kontrol, der går ud på at sikre beskyttelsen af menneskers og dyrssundhed;
det endelige mål er at begrænse veterinærkontrollen til afsendelses-
stedet; gennemførelsen af dette mål indebærer en harmonisering af devæsentlige krav med hensyn til beskyttelse af dyrs sundhed;
med henblikpå gennemførelsen af det indre mark ed bør der, indtil
dette mål faktisk er gennmemført, lægges vægt på den kontrol, der
skal foretages ved afsendelsen, og organiseres kontrol, som kan findested på bestemmelsesstedet; med denne løsning fjernes muligheden forat foretage veterinærkontrol ved Fællesskabets indre grænser, og påbaggrund heraf er det berettiget at bibeholde et sundhedscertifikat eller
et identifikationsdokument som foreskrevet i EF-bestemmelserne;
denne løsning øger tilliden til den veterinærkontrol, der foretages af
afsendelsesmedlemsstaten, navnlig gennem indførelse af en ordningmed hurtig udveksling af oplysninger; det er vigtigt, at afsendelsesmed-
lemsstaten drager omsorg for, at veterinærkontrollen foretages på
passende måde;
i bestemmelsesmedlemsstaten kan veterinærkontrollen foretages ved
stikprøver på bestemmelsesstedet; i tilfælde af grov mistanke om
uregelmæssigheder kan veterinærkontrollen dog foretages under trans-
porten af dyrene eller produkterne, og inden for de ikkeharmoniserede områder kan muligheden for karantæne opretholdes;
det er vigtigt at fastsætte, hvad der kan gøres, hvis en veterinærkontrol
viser, at forsendelsen ikke er forskriftsmæssig;
der bør fastsættes en procedure for bilæggelse af tvister, der kan opstå
vedrørende forsendelser fra en bedrift, et center eller et organ;1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 2
(1) EFT nr. C 225 af 31. 8. 1988, s. 4.
(2) EFT nr. C 326 af 19. 12. 1988, s. 28.
(3) EFT nr. C 56 af 6. 3. 1989, s. 20.
▼B
det er vigtigt at fastsætte en beskyttelsesordning; på dette felt bør
ansvaret især af hensyn til effektiviteten i første omgang påhvile afsen-delsesmedlemsstaten; Kommissionen bør kunne gribe ind, bl.a. ved at
undersøge forholdene på stedet og ved at træffe foranstaltninger, der
er afpasset efter situationen;
for at bestemmelserne i dette direktiv kan virke hensigtsmæssigt, skal
de omfatte samtlige dyr og produkter, der i samhandelen inden for
Fællesskabet er underkastet veterinære krav;
på det nuværende harmoniseringstrin, og indtil der foreligger EF-regler,
bør dyr og produkter, som ikke er omfattet af harmoniserede regler,
stadig opfylde bestemmelseslandets krav, for så vidt som disse er ioverensstemmelse med Traktatens artikel 36;
ovennævnte regler bør gælde for den zootekniske kontrol;
bestemmelserne i de eksisterende direktiver bør tilpasses de nye regler i
nærværende direktiv;
disse regler bør tages op til ny behandling inden 1993;det bør overlades til Kommissionen at fastsætte gennemførelsesbestem-
melser til dette direktiv; i dette øjemed bør der fastsættes procedurer,hvorved der indføres et snævert og effektivt samarbejde mellemKommissionen og medlemsstaterne i Den Stående Veterinærkomité —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Medlemsstaterne sørger for, at veterinærkontrollen med levende dyr
eller produkter, der er omfattet af de i bilag A anførte direktiver, ellermed de dyr og produkter, der er omhandlet i artikel 21, stk. 1, og somskal indgå i samhandelen, ikke længere foretages ved grænserne, men
efter bestemmelserne i dette direktiv, jf. dog artikel 7.
Medlemsstaterne skal endvidere sørge for, at reglerne i dette direktiv
kommer til at gælde for kontrollen af de zootekniske dokumenter.
Dette direktiv berører ikke den kontrol, der foretages under de inspek-
tioner, som på ikke-diskriminerende vis gennemføres af demyndigheder, der har ansvaret for den generelle anvendelse af lovenei en medlemsstat.
Dette direktiv finder ikke anvendelse på veterinærkontrollen med ikke-
erhvervsmæssige flytninger af selskabsdyr, der ledsages af fysiskepersoner, som har ansvaret for dyrene under flytningen.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved:
1) veterinærkontrol: fysiske kontol af og/eller administrative formali-
teter vedrørende de i artikel 1 nævnte dyr eller produkter med
henblik på direkte eller indirekte at beskytte menneskers eller dyrssundhed
2) zooteknisk kontrol: fysisk kontrol af og/eller administrative formali-
teter vedrørende dyr, der er omfattet af de i bilag A, punkt II,nævnte direktiver og som direkte eller indirekte tager sigte på atforbedre dyreracerne
3) samhandel: handel mellem medlemsstater i henhold til Traktatens
artikel 9, stk. 2
4) bedrift: landbrugsejendom eller handelsstald i henhold til gældende
nationale bestemmelser, der er beliggende på en medlemsstatsområde, og på hvilken de i bilag A og B omhandlede dyr, bortsetfra enhovede dyr, holdes eller opdrættes på sædvanlig måde, samtbedrifter som defineret i artikel 2, litra a), i direktiv 90/426/EØF1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 3
▼M7
▼M8
▼B
▼B
om dyresundhedsmæssige betingelser for enhovede dyrs bevægelser
og indførsel af enhovede dyr fra tredjelande (1)
5) center eller organ: enhver virksomhed, som producerer, oplagrer,
behandler eller håndterer de i artikel 1 nævnte produkter
6) kompetent myndighed: en medlemsstats centrale myndighed, der er
kompetent til at udføre veterinærkontrol eller zooteknisk kontrol,
eller enhver myndighed, til hvem den har delegeret denne kompe-tence
7) embedsdyrlæge: dyrlæge udpeget af den kompetente myndighed.
KAPITEL I
Kontrol på oprindelsesstedet
Artikel 3
1. Medlemsstaterne sørger for, at de i artikel 1 nævnte dyr og
produkter kun kan indgå i samhandelen, hvis de opfylder følgende
betingelser:
a) de i bilag A nævnte dyr og produkter skal opfylde kravene i de i
dette bilag nævnte relevante direktiver, og de i bilag B omhandlede
dyr og produkter skal opfylde de dyresundhedsmæssige normer i
bestemmelsesmedlemsstaten
b) de skal stamme fra en bedrift eller et center eller et organ, der er
underlagt den i stk. 3 nævnte regelmæssige officielle veterinærkon-trol
c) de skal dels være identificeret i overensstemmelse med kravene i
EF-bestemmelserne, dels være registreret på en sådan måde, at dekan føres tilbage til oprindelsesbedriften, -centret eller -organet eller
den bedrift, det center eller ogan, som dyrene passerer igennem;
Kommissionen skal inden for en frist på tre måneder fra medde-lelsen af dette direktiv have meddelelse om de nationaleidentifikations- og registreringsordninger.
Medlemsstaterne skal inden den 1. januar 1993 træffe de nødven-
dige foranstaltninger for at sikre, at de identifikations- ogregistreringsordninger, der gælder for samhandelen inden for Fælles-
skabet, udvides til også at omfatte dyrenes bevægelser inden for
deres område
d) de skal under transport være ledsaget af de sundhedscertificater og/
eller ethvert andet dokument, der kræves i de i bilag A nævntedirektiver og når der er tale om andre dyr og produkter, i bestem-melsesmedlemsstatens forskrifter.
Disse certifikater eller dokumenter, som udstedes af den embedsdyr-
læge, der har ansvaret for oprindelsesbedriften, -centret, eller
-organet, eller, når der er tale om de dokumenter, der kræves i den
i bilag A, punkt II, omhandlede zootekniske lovgivning, af denkompetente myndighed, skal ledsage dyrene eller produkterne tilmodtager(en)(ne)
e) dyr eller produkter af dyr, som er modtagelige for smitte, må ikke
i) stamme fra bedrifter, centre, organer, distrikter eller områder,
der er omfattet af restriktioner i henhold til EF-bestemmelserne,når disse gælder for de pågældende dyr eller produkter heraf,
som følge af mistanke om udbrud eller forekomst af en af de i
bilag C anførte sygdomme eller som følge af anvendelse afbeskyttelsesforanstaltninger
ii) stamme fra en bedrift, et center, organ, distrikt eller område,
hvor der gælder officielle restriktioner som følge af mistanke
om, udbrud eller forekomst af andre end de i bilag C anførtesygdomme, eller hvor der anvendes beskyttelsesforanstaltninger
iii) når de er bestemt til bedrifter, centre eller organer, der er belig-
gende i medlemsstater, der har opnået garantier i henhold til1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 4
(1) Se side 42 i denne udgave af EFT.
▼B
artikel 9 i direktiv 64/432/EØF eller andre tilsvarende EF-regler,
som er vedtaget eller senere vedtages, eller i en stat, som eftergældende EF-bestemmelser er blevet anerkendt som værende
helt eller delvis smittefri, stamme fra en bedrift, der ikke
opfylder de garantier, som disse stater kan kræve for andresygdomme end dem, der er nævnt i bilag C.
iv) når de er bestemt til en medlemsstat eller en del af en medlems-
stats område, der er omfattet af supplerende garantier i henhold
til artikel 9 i direktiv 64/432/EØF eller andre tilsvarende EF-regler, som er vedtaget eller senere vedtages, stamme fra enbedrift, et center eller organ og eventuelt en del af et område,som ikke opfylder de fastsatte supplerende garantier.
Den kompetente myndighed i oprindelseslandet skal inden
udstedelsen af certifikatet eller ledsagedokumentet sikre sig, atbedrifterne, centrene eller organerne opfylder kravene i dennelitra
f) når en transport omfatter flere forskellige bestemmelsessteder, skal
dyrene og produkterne samles i et antal varepartier, der svarer tilantallet af bestemmelsessteder. Hvert vareparti skal ledsages af de i
litra d) nævnte certifikater og/eller dokumenter
g) når de dyr eller produkter, der er omfattet af de i bilag A nævnte
direktiver, og som opfylder EF-reglerne, skal udføres til et tredje-land via en anden medlemsstats område, skal transporten —medmindre den kompetente myndighed godkender, at der foreliggertvingende omstændigheder, hvis dyrenes velfærd skal sikres — væreunder toldkontrol helt frem til det sted, hvor Fællesskabets område
forlades i overensstemmelse med nærmere bestemmelser herom,
som Kommissionen skal fastsætte efter fremgangsmåden i artikel18 eller eventuelt artikel 19.
Når der er tale om dyr eller produkter, som ikke opfylder EF-
reglerne, eller de i bilag B nævnte dyr eller produkter, kan transitkun finde sted, hvis den kompetente myndighed i transitmedlems-
staten giver udtrykkelig tilladelse hertil.
2. Medlemsstaterne skal endvidere sørge for,
— at de i artikel 1 omhandlede dyr og produkter, som måtte skulle slås
ned i forbindelse med et nationalt program for udryddelse afsygdomme, der ikke er nævnt i bilag C, ikke videreforsendes til en
anden medlemsstats område
— at de i bilag A omhandlede dyr og produkter eller de i bilag B
omhandlede dyr og produkter ikke videreforsendes til en andenmedlemsstats område, hvis de ikke kan afsættes på deres egetområde af de sundhedsmæssige eller dyresundhedsmæssige årsager,
som er nævnt i Traktatens artikel 36.
3. Uden at det i øvrigt berører de kontrolopgaver, som ifølge EF-
bestemmelserne påhviler embedsdyrlægerne, foretager den kompetente
myndighed kontrol af bedrifter, autoriserede markeder eller opsam-
lingscentre samt centre og organer med henblikpå at sik re, at de dyreller produkter, der skal indgå i samhandelen, er i overensstemmelsemed EF-kravene, og navnlig at de opfylder de i stk. 1, litra c) og d),fastsatte betingelser med hensyn til identifikation.
Når der er begrundet mistanke om, at EF-betingelserne ikke over-
holdes, foretager den kompetente myndighed de fornødneundersøgelser, og bekræftes mistanken, træffer den passende foranstalt-ninger, som i givet fald kan indebære isolering af den pågældende
bedrift eller det pågældende center eller organ.
4. Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 18 eller even-
tuelt artikel 19 fastlægge gennemførelsesbestemmelser til denne artikelnavnlig for at tage hensyn til den pågældende art.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 5
▼B
Artikel 4
1. Afsendelsesmedlemsstaterne træffer de nødvendige foranstalt-
ninger for at sikre,
a) at personer, der holder dyr og ligger inde med produkter, der er
nævnt i artikel 1, opfylder de i dette direktiv omhandlede nationalekrav eller EF-krav vedrørende dyrs sundhed og zooteknik under heleproduktionen og afsætningen
b) at de i bilag A nævnte dyr og produkter veterinærmæssigt kontrol-
leres lige så omhyggeligt, som hvis de var bestemt til det nationalemarked, medmindre EF-bestemmelserne indeholder særlige undta-gelser herfor
c) at dyrene transporteres på en sådan måde, at reglerne om hygiejne
overholdes.
2. Når oprindelsesmedlemsstatens kompetente myndighed har udstet
det certifikat eller dokument, som ledsager dyrene eller produkterne,meddeler den den dag, hvor de udstedes gennem det i artikel 20
omhandlede edb-system, den centrale kompetente myndighed i bestem-
melsesmedlemsstaten og den kompetente myndighed påbestemmelsesstedet de oplysninger, som Kommissionen skal fastlæggeefter fremgangsmåden i artikel 18.
3. Afsendelsesmedlemsstaterne træffer passende foranstaltninger
mod enhver overtrædelse af veterinær- og zootekniklovgivningen, der
begås af fysiske eller juridiske personer, når det konstateres, at EF-bestemmelserne overtrædes, eller især når det fastslås, at de udstedtecertifikater, dokumenter eller identifikationsmærker ikke er et korrektudtrykfor dyrenes eller deres oprindelsesbedrifts status eller forprodukternes virkelige karakteristika.
KAPITEL II
Kontrol på bestemmelsesstedet
Artikel 5
1. Bestemmelsesmedlemsstaten iværksætter følgende kontrolforan-
staltninger:
a) Den kompetente myndighed kan på dyrenes eller produkternes
bestemmelsessted ved ikke-diskriminerende veterinær stikprøvekon-
trol undersøge, om kravene i artikel 3 er opfyldt; den kan i denforbindelse udtage prøver.
Der kan ligeledes foretages kontrol under dyrenes og produkternes
transport på den pågældende medlemsstats område, når transit- eller
bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed ligger indemed oplysninger, som tyder på, at der er sket en overtrædelse.
b) Såfremt de i artikel 1 omhandlede dyr, der stammer fra en anden
medlemsstat, er bestemt til:
i) et autoriseret marked eller opsamlingscenter som defineret i EF-
bestemmelserne, er den, der driver dette marked eller opsam-
lingssted, ansvarlig for modtagelsen af dyr, der ikke opfylder
kravene i artikel 3, stk. 1
den kompetente myndighed skal ved ikke-diskriminerende
kontrol af certifikaterne eller ledsagedokumenterne påse, atdyrene opfylder disse krav
ii) et slagteri, der er under tilsyn af en embedsdyrlæge, skal denne
bl.a. ved hjælp af certifikatet eller ledsagedokumentet sørge for,at kun dyr, der opfylder kravene i artikel 3, stk. 1, slagtes den,
der driver slagteriet, er ansvarlig for slagtningen af dyr, der ikke
opfylder kravene i artikel 3, stk. 1, litra c) og d)
iii) en registreret handlende, som foretager en opdeling af vareparti-
erne, eller enhver virksomhed, der ikke til stadighed erunderkastet kontrol, skal den kompetente myndighed anse dissehandlende eller virksomheder for at være modtagere af dyrene,og de i andet afsnit nævnte betingelser finder anvendelse1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 6
▼B
iv) bedrifter, et center eller ogan, bl.a. i tilfælde af aflæsning af en
del af varepartiet under transporten, skal hvert dyr eller hvergruppe af dyr i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, være
ledsaget af det originale sundhedscertifikat eller ledsagedoku-
ment indtil ankomsten hos den modtager, der er nævnt idokumentet.
De i første afsnit, nr. iii) og iv) nævnte modtagere skal, inden der
foretages nogen yderligere opdeling eller afsætning, sikre sig, at de
i artikel 3, stk. 1, litra c) og d), nævnte identifikationsmærker, certi-
fikater eller dokumenter forefindes, og underrette den kompetentemyndighed om enhver forsømmelse eller uoverensstemmelse, ogskal i så fald isolere de pågældende dyr, indtil den kompetentemyndighed har truffet afgørelse om, hvad der skal ske med dem.
Den garanti, som de i første afsnit, nr. iii) og iv), omhandlede
modtagere skal fastlægges i en aftale, der indgås med den kompe-
tente myndighed i forbindelse med den i artikel 12 omhandledeforudgående registrering. Den kompetente myndighed kontrollererved hjælp af stikprøver, om disse garantier overholdes.
Denne litra finder tilsvarende anvendelse på modtagerne af de i
artikel 1 omhandlede produkter.
2. De modtagere, der er anført på det certifikat eller dokument, som
er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d)
a) skal på anmodning af den kompetente myndighed i bestemmelses-
medlemsstaten og i det omfang, det er nødvendigt for udførelsen afden i stk. 1 omhandlede kontrol, på forhånd give meddelelse om
indførelsen af dyr eller produkter fra en anden medlemsstat, her-
under navnlig forsendelsens karakter og den forventedeankomstdato.
Fristen for underretning må normalt ikke overstige én dag; dog kan
medlemsstaterne under usædvanlige forhold kræve en underretnings-frist på to dage.
Denne underretning kræves ikke for registrerede heste, som er
forsynet med et identifikationsdokument som fastsat i direktiv 90/427/EØF
b) skal i en periode, der fastsættes af den kompetente myndighed, men
i mindst seks måneder, opbevare de i artikel 3 nævnte sundhedscer-tifikater eller dokumenter med henblik på forevisning for den
kompetente myndighed på dennes anmodning.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastlægges efter
fremgangsmåden i artikel 18 eller eventuelt artikel 19.
Artikel 6
1. Skal levende dyr efter EF-bestemmelserne eller nationale
forskrifter på områder, der endnu ikke er harmoniseret, og under over-holdelse af Traktatens almindelige regler, anbringes i karantæne, skerdette normalt på bestemmelsesbedriften.
2. Når karantænen er berettiget ud fra et veterinærmæssigt syns-
punkt, kan den finde sted på en karantænestation. Denne station skalbetragtes som forsendelsens bestemmelsessted. Den pågældende
medlemsstat meddeler Kommissionen begrundelserne for denne foran-
staltning.
3. Forpligtelserne vedrørende karantæne og stedet herfor angives
nærmere i de veterinærmæssige betingelser, der er omhandlet i artikel21, stk. 2.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne påser ved den kontrol, der foretages på steder,
hvor de i artikel 1 omhandlede dyr og produkter fra tredjelande kanføres ind i det i bilag I til direktiv 90/675/EØF definerede område,1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 7
▼M6
▼M6
såsom havne, lufthavne og grænseovergangssteder fælles med tredje-
lande, at følgende foranstaltninger træffes:
a) de certifikater eller dokumenter, der ledsager dyrene eller produk-
terne, skal kontrolleres
b) dyr og produkter fra Fællesskabet underkastes de i artikel 5
omhandlede kontrolbestemmelser
c) produkter fra tredjelande underkastes reglerne i direktiv 90/675/EØF
d) dyr fra tredjelande underkastes bestemmelserne i direktiv 91/496/
EØF.
2. Uanset stk. 1 skal alle dyr eller produkter, som transporteres med
transportmidler, der regelmæssigt og direkte forbinder to geografiske
punkter i Fællesskabet, dog fra den ►M81. juli 1992 ◄underkastes
de i artikel 5 omhandlede kontrolbestemmelser.
Artikel 8
1. Hvis en medlemsstats kompetente myndigheder ved en kontrol på
forsendelsens bestemmelsessted eller under transporten konstaterer,
a) at der forekommer stoffer, som har forårsaget en af de sygdomme,
der er nævnt i direktiv 82/894/EØF (1), senest ændret ved Kommis-
sionens afgørelse 90/134/EØF (2), eller en zoonose eller sygdom,
eller at et hvilket som helst andet forhold, der kan udgøre en
alvorlig fare for dyr eller mennesker, gør sig gældende, eller at
produkterne kommer fra et område, der er smittet med en epizootisksygdom, påbyder de, at dyret eller dyrene anbringes i karantæne pånærmeste karantænestation, slås ned og/eller destrueres.
Udgifterne i forbindelse med de i første afsnit fastsatte foranstalt-
ninger påhviler afsenderen, dennes repræsentant eller den person,
der har ansvaret for produkterne eller dyrene.
De kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten giver
straks på den mest hensigtsmæssige måde og skriftligt de kompe-tente myndigheder i de øvrige medlemsstater og Kommissionenmeddelelse om de konstaterede forhold samt om de afgørelser, dehar truffet, og begrundelsen herfor.
Der kan iværksættes beskyttelsesforanstaltninger som fastsat i
artikel 10.
Endvidere kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat og
efter fremgangsmåden i artikel 17 for at imødegå situationer, derikke er forudset i EF-bestemmelserne, træffe enhver foranstaltning,der er nødvendig for at nå frem til en samordnet politiki medlems-
staterne;
b) at dyrene eller produkterne ikke opfylder betingelserne i EF-direkti-
verne, jf. dog litra a), eller, dersom medlemsstaten opnår garantier ihenhold til artikel 9 i direktiv 64/432/EØF eller andre tilsvarendeEF-regler, som er vedtaget eller senere vedtages, i de nationaledyresundhedsmæssige bestemmelser, kan de, medmindre der fra etsundhedsmæssigt eller dyresundhedsmæssigt synspunkt er noget til
hinder herfor, give afsenderen eller dennes repræsentant valget
mellem
— hvis der forekommer restkoncentrationer, opretholdelse af
kontrol med dyrene eller produkterne, indtil det bekræftes, atEF-reglerne er overholdt, og, såfremt disse regler ikke er over-holdt, anvendelse af de foranstaltninger, der er fastsat i EF-
lovgivningen
— nedslagning af dyrene eller destruktion af produkterne
— tilbagesendelse med tilladelse fra den kompetente myndighed i
afsendelsesmedlemsstaten, og forhåndsunderretning af transit-medlemsstaten eller transitmedlemsstaterne.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 8
(1) EFT nr. L 378 af 31. 12. 1982, s. 58.
(2) EFT nr. L 76 af 22. 3. 1990, s. 23.▼B
▼B
Dog kan der, hvis der konstateres forsømmelser vedrørende certifi-
katet eller dokumenterne, gives ejeren eller dennes repræsentant enfrist til at få bragt dokumenterne i orden, før sidstnævnte mulighed
benyttes.
2. Kommissionen opstiller efter fremgangsmåden i artikel 18 en liste
over de i stk. 1 omhandlede sygdomme samt gennemførelsesbestem-melserne til nærværende artikel.
Artikel 9
1. I de i artikel 8 omhandlede tilfælde sætter den kompetente
myndighed i en bestemmelsesmedlemsstat sig straks i forbindelse med
de kompetente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten. Sidstnævntemyndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger og meddeler denkompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten, hvilken kontrolder er udført, hvilke afgørelser der er truffet, samt begrundelsen for
disse.
Hvis bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed nærer frygt
for, at disse foranstaltninger ikke er tilstrækkelige, søger den sammenmed den kompetente myndighed i afsendelsesmedlemsstaten at retteop på situationen, idet der eventuelt aflægges et besøg på stedet.
Hvis der efter den i artikel 8 omhandlede kontrol konstateres gentagne
forsømmelser, underretter den kompetente myndighed i bestemmelses-
medlemsstaten Kommissionen og de øvrige medlemsstaters kompetentemyndigheder herom.
Kommissionen kan på anmodning af den kompetente myndighed i
bestemmelsesmedlemsstaten eller på eget initiativ under hensyn til
arten af de konstaterede overtrædelser
— i samarbejde med de kompetente nationale myndigheder sende et
inspektionshold til stedet
— pålægge en embedsdyrlæge, som er godkendt af de involverede
parter, og hvis navn skal stå på en liste, der udarbejdes af Kommis-
sionen efter indstilling fra medlemsstaterne, at kontrollere
forholdene på stedet
— pålægge den kompetente myndighed at skærpe kontrollen med
bedriften, centret, organet, det autoriserede marked eller opsam-lingssted eller oprindelsesområdet.
Den meddeler medlemsstaterne sine konklusioner.Indtil Kommissionens konklusioner foreligger, skal afsendelsesmed-
lemsstaten på anmodning af bestemmelsesmedlemsstaten skærpe
kontrollen med dyrene eller produkterne fra den pågældende bedrift,det pågældende center, organ, autoriserede marked eller opsamlingsstedeller område, og når tungtvejende dyresundhedsmæssige hensyn talerherfor, indstille udstedelsen af certifikater eller transportdokumenter.
Bestemmelsesmedlemsstaten kan for sit vedkommende skærpe
kontrollen med dyr med samme oprindelse.
På anmodning af en af de to berørte medlemsstater skal Kommissionen,
hvis den sagkyndiges udtalelse bekræfter forsømmelserne, efter frem-gangsmåden i artikel 17 træffe passende foranstaltninger, som kanvære så vidtrækkende som at give medlemsstaterne tilladelse til midler-
tidigt at nægte indførsel på deres område af dyr eller produkter fra den
pågældende bedrift eller det pågældende center, organ, autoriseredemarked eller opsamlingssted eller område. Foranstaltningerne skalhurtigst muligt stadfæstes eller ændres efter fremgangsmåden i artikel17.
2. Undtagen i de i stk. 4 omhandlede tilfælde berøres de klagemulig-
heder, der i henhold til gældende lovgivning i medlemsstaterne findesover for de afgørelser, der træffes af de kompetente myndigheder, ikkeaf dette direktiv.
De afgørelser, der træffes af bestemmelsesmedlemsstatens kompetente
myndighed, skal med angivelse af begrundelsen derfor meddeles afsen-1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 9
▼B
deren eller dennes repræsentant samt den kompetente myndighed i
afsendelsesmedlemsstaten.
På anmodning af afsenderen eller dennes repræsentant skal de begrun-
dede afgørelser meddeles den pågældende skriftligt med angivelse afde klagemuligheder, der efter gældende lov i bestemmelsesmedlems-staten står til hans rådighed, samt af form og frister for indgivelse af
klage.
Dog kan de to parter i tilfælde af tvist, hvis de er enige herom, inden
for en frist på højst 1 måned, forelægge tvisten for en sagkyndig, somskal være opført på en liste over Fællesskabets sagkyndige, der udar-
bejdes af Kommissionen, idet udgifterne i forbindelse med denne
sagkyndige bistand påhviler Fællesskabet.
Den sagkyndige skal afgive udtalelse inden for en frist på højst 72
timer eller efter, at resultatet af eventuelle analyser foreligger. Parterne
underkaster sig den sagkyndiges udtalelse under overholdelse af EF-
veterinærbestemmelserne.
3. Udgifterne til tilbagesendelse af forsendelsen, til anbringelse i
fold eller isolering af dyrene, eller om nødvendigt til nedslagning eller
destruktion af dem påhviler afsenderen, dennes repræsentant eller den,
som har ansvaret for dyrene eller produkterne.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter
fremgangsmåden i artikel 18 eller i givet fald efter fremgangsmåden i
artikel 19.
KAPITEL III
Fælles bestemmelser
Artikel 10
1. En medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater og
Kommissionen, når det konstateres, at der på dens område forekommeren af de i direktiv 82/894/EØF omhandlede sygdomme, samt når derkonstateres zoonoser, sygdomme eller andre forhold, der kan udgøreen alvorlig fare for dyrs eller menneskers sundhed.
Afsendelsesmedlemsstaten iværksætter straks de bekæmpelsesforan-
staltninger eller forebyggende foranstaltninger, der er fastsat i EF-bestemmelserne, navnlig afgrænsning af de heri foreskrevne iagttagel-sesdistrikter, eller træffer enhver anden foranstaltning, som den finder
hensigtsmæssig.
En bestemmelses- eller transitmedlemsstat, der ved den i artikel 5
omhandlede kontrol har konstateret en af de sygdomme eller andre
forhold, som er nævnt i første afsnit, kan om nødvendigt træffe fore-
byggende foranstaltninger, der er fastsat i EF-bestemmelserne,herunder anbringe dyrene i karantæne.
Indtil der er truffet foranstaltninger i overensstemmelse med stk. 4, kan
bestemmelsesmedlemsstaten, når tungtvejende hensyn til menneskers
og dyrs sundhed taler herfor, træffe beskyttelsesforanstaltninger overfor de berørte bedrifter, centre eller organer eller i tilfælde af enepizooti oprette det iagttagelsesdistrikt, som er foreskrevet i EF-bestemmelserne.
De foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer, meddeles straks
Kommissionen og de øvrige medlemsstater.
2. En eller flere repræsentanter for Kommissionen kan på anmod-
ning af den i stk. 1, første afsnit, nævnte medlemsstat eller på
Kommissionens initiativ straks tage til stedet for i samarbejde med dekompetente myndigheder at undersøge, hvilke foranstaltninger der ertruffet, og afgive en udtalelse om foranstaltningerne.
3. Hvis Kommissionen ikke er blevet informeret om disse foranstalt-
ninger, eller hvis den finder de trufne foranstaltninger utilstrækkelige,kan den i samarbejde med den berørte medlemsstat træffe beskyttelses-foranstaltninger med hensyn til dyrene eller produkterne fra detepizooti-ramte område eller fra en bestemt bedrift, et bestemt center1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 10
▼B
eller organ, indtil Den Stående Veterinærkomité træder sammen. Disse
foranstaltninger skal så hurtigt som muligt forelægges Den StåendeVeterinærkomité for at blive stadfæstet, ændret eller ophævet efter
fremgangsmåden i artikel 17.
4. Under alle omstændigheder lader Kommissionen snarest muligt
Den Stående Veterinærkomité undersøge situationen. Den træffer efterfremgangsmåden i artikel 17 de nødvendige foranstaltninger for de iartikel 1 omhandlede dyr og produkter og, hvis situationen kræver det,for produkter afledt af disse. Den følger udviklingen i situationen og
ændrer eller ophæver de trufne afgørelser efter samme fremgangsmåde
på baggrund af denne udvikling.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel samt listen over
zoonoser og andre forhold, der kan udgøre en alvorlig fare for menne-skers sundhed, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 18.
Artikel 11
Den enkelte medlemsstat og Kommissionen udpeger hver for sig den
eller de tjenester med kompetence på veterinærkontrolområdet, derskal foretage veterinærkontrollen og varetage samarbejdet med kontrol-tjenesterne i de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Medlemsstaterne sørger for, at alle erhvervsdrivende, der inden for
Fællesskabet handler med dyr og/eller produkter, som er omhandlet iartikel 1,
a) på anmodning af den kompetente myndighed forinden registreres i
et offentligt register
b) fører et register over leveringer og, for de modtagere, som er
omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra b), nr. iii), det senere bestemmel-sessted for dyrene eller produkterne.
Registret skal opbevares i et tidsrum, der fastsættes af den kompe-
tente nationale myndighed, så det på forlangende kan forevises for
denne.
Artikel 13
Medlemsstaterne sørger ligeledes for, at befuldmægtigede fra deres
veterinærtjenester, i givet fald i samarbejde med andre tjenesters
befuldmægtigede på dette område, bl.a. kan
— føre tilsyn med bedrifter, anlæg, transportmidler og metoder til
mærkning og identifikation af dyrene
— for så vidt angår de i bilag A nævnte produkter kontrollere, at
personalet overholder de i samme bilag fastsatte krav
— udtage prøver af
i) dyr, som er bestemt til salg, er markedsført eller er under trans-
port
ii) produkter, som er bestemt til oplagring eller til salg, er markeds-
ført eller er under transport
— gennemgå den dokumentation eller de edb-oplysninger, der
anvendes ved den kontrol, som følger af de i henhold til dettedirektiv trufne foranstaltninger.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 11
▼B
Medlemsstaterne kræver, at de kontrollerede bedrifter, centre eller
organer samarbejder med de pågældende befuldmægtigede i detomfang, det er nødvendigt for udførelsen af disse opgave.
Artikel 14
1. I direktiv 64/432/EØF (
1), senest ændret ved direktiv 89/662/
EØF (2), foretages følgende ændringer:
a) Artikel 6 affattes således:
»Artikel 6
Slagtedyr, som straks efter ankomsten til bestemmelseslandet, er
blevet ført til et slagteri enten direkte eller via et autoriseret markedeller opsamlingscenter, skal slagtes her så hurtigt som muligt i over-ensstemmelse med de dyresundhedsmæssige krav.
Slagtedyr, som straks efter ankomsten til bestemmelseslandet er
blevet ført til et i umiddelbar nærhed af et slagteri beliggendemarked, hvis bestemmelser kun giver tilladelse til, at alle dyrene,især ved afslutningen af markedet, bringes til et slagteri, der ergodkendt af den kompetente centrale myndighed, skal slagtes pådette slagteri senest fem dage efter deres ankomst til markedet.
Den kompetente myndighed i modtagerlandet kan af dyresundheds-
mæssige grunde udpege det slagteri, til hvilket dyrene skaltransporteres.«
b) Artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, andet afsnit, udgår.
c) Artikel 9 og 10 affattes således:
»Artikel 9
1. En medlemsstat, der råder over et nationalt program til
bekæmpelse af en af de smitsomme sygdomme, der ikke er anført i
bilag E, for hele eller en del af dens område, kan forelægge
Kommissionen dette program bl.a. med oplysning om følgende:
— situationen med hensyn til den pågældende sygdom på dens
område
— begrundelsen for programmet under hensyn til sygdommens
alvor og programmets cost/benefit-fordele
— det geografiske område, hvor programmet skal anvendes
— de forskellige former for status, der gælder for virksomhederne,
og de normer, der skal opfyldes i hver kategori, samt undersø-gelsesprocedurerne
— kontrollen med programmet— konsekvenserne af, at en virksomhed mister sin status, uanset
årsagen
— de foranstaltninger, der skal træffes, såfremt der som følge af
kontrol, der gennemføres i henhold til bestemmelserne i
programmet, konstateres positive resultater.
2. Kommissionen gennemgår de programmer, som medlemssta-
terne har forelagt. Programmerne kan under overholdelse afkriterierne i stk. 1 godkendes efter fremgangsmåden i artikel 12.Efter samme fremgangsmåde præciseres de generelle eller begræn-
sede supplerende garantier, som kan kræves i samhandelen inden
for Fællesskabet, samtidig eller senest tre måneder efter, atprogrammerne er godkendt. Disse garantier må ikke være mereomfattende end dem, som medlemsstaten anvender på sit egetområde.
3. Det af medlemsstaten forelagte program kan ændres eller
suppleres efter fremgangsmåden i artikel 12. Efter samme frem-
gangsmåde kan der godkendes ændringer af eller tillæg til ettidligere godkendt program eller garantier fastsat i henhold til stk. 2.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 12
(1) EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64.
(2) EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13.
▼B
Artikel 10
1. En medlemsstat, der mener at være helt eller delvis fri for en
af de sygdomme, som kan ramme kvæg og svin, forelægger
Kommissionen behørigt bevismateriale herfor. Den gør navnligrede for følgende:
— sygdommens art og udviklingen i dens forekomst på medlems-
statens område
— resultaterne af kontroltest baseret på en serologisk, mikrobiolo-
gisk, patologisk eller epidemiologisk undersøgelse og på det
forhold, at der er pligt til at anmelde denne sygdom til de
kompetente myndigheder
— kontrollens varighed
— i givet fald den periode, i hvilken der har været forbud mod at
vaccinere mod sygdommen, og det geografiske område omfattet
af forbuddet
— reglerne for kontrol med, at sygdommen ikke forekommer.
2. Kommissionen gennemgår det bevismateriale, som medlems-
staterne har fremsendt. De generelle eller begrænsede supplerendegarantier, der kan kræves i samhandelen inden for Fællesskabet,kan præciseres efter fremgangsmåden i artikel 12. Disse garantiermå ikke være mere omfattende end dem, som medlemsstaten
anvender på sit eget område. Hvis bevismaterialet forelægges før
den 1. juli 1991, skal der træffes afgørelser om de supplerendegarantier inden den 1. januar 1992.
3. Den pågældende medlemsstat giver Kommissionen meddelelse
om enhver ændring af det i stk. 1 nævnte bevismateriale vedrørende
sygdommen. På baggrund af de meddelte oplysninger kan de garan-
tier, der er fastsat i henhold til stk. 2, ændres eller ophæves efterfremgangsmåden i artikel 12.«
2. Artikel 5, stk. 2, andet til fjerde afsnit, og artikel 7 og 15 i
direktiv 88/407/EØF (
1) udgår.
3. Artikel 5, stk. 2, andet til fjerde afsnit, og artikel 14 i direktiv 89/
556/EØF (2) udgår.
4. I fjerde linje i artikel 13, stk. 1, i direktiv 72/462/EØF (3), senest
ændret ved direktiv 89/227/EØF (4), ændres tallet »tre« til »fem«.
Artikel 15
1. I direktiv 64/432/EØF og 89/556/EØF indsættes som artikel 14:
»Artikel 14
Bestemmelserne i Rådets direktiv 90/425/EØF af den 26. juni 1990
om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med
visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblikpå gennemførelse af det indre marked (*) finder især anvendelsemed hensyn til kontrol på oprindelsesstedet, tilrettelæggelse ogopfølgning af den kontrol, som bestemmelseslandet skal foretage,samt med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværk-
sættes.
(*) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29.«
2. I direktiv 88/407/EØF indsættes som artikel 15;
»Artikel 15
Bestemmelserne i Rådets direktiv 90/425/EØF af den 26. juni om
veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse
levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på
gennemførelse af det indre marked (*) finder især anvendelse medhensyn til kontrol på oprindelsesstedet, tilrettelæggelse og opfølg-1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 13
(1) EFT nr. L 121 af 29. 7. 1988, s. 10.
(2) EFT nr. L 302 af 19. 10. 1989, s. 1.
(3) EFT nr. L 302 af 31. 12. 1972, s. 28.
(4) EFT nr. L 93 af 6. 4. 1989, s. 25.
▼B
ning af den kontrol, som bestemmelsesmedlemsstaten skal foretage,
samt med hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der skal iværk-sættes.
(*) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29.«
3. I direktiv 90/426/EØF affattes artikel 9 således:
»Artikel 9
Bestemmelserne i Rådets direktiv 90/425/EØF af den 26. juni om
veterinærkontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter
inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre
marked (*) finder især anvendelse med hensyn til kontrol på op-rindelsesstedet, tilrettelæggelse og opfølgning af den kontrol, sombestemmelsesmedlemsstaten skal foretage, samt med hensyn til debeskyttelsesforanstaltninger, der skal iværksættes.
(*) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29.«
Artikel 16
Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 18 ændre listen over
sygdomme i bilag C.
Artikel 17
Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, træffer Den
Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF(
1),
afgørelse i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 17i direktiv 89/662/EØF.
Artikel 18
Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, træffer Den
Stående Veterinærkomité afgørelse i overensstemmelse med de regler,der er fastsat i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.
Artikel 19
Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, træffer Den
Stående Zootekniske Komité, der er nedsat ved afgørelse 77/505/EØF (
2), afgørelse i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i
artikel 11 i direktiv 88/661/EØF(3).
KAPITEL IV
Afsluttende bestemmelser og overgangsbestemmelser
Artikel 20
1. Kommissionen udarbejder efter fremgangsmåden i artikel 18 et
edb-system for forbindelserne mellem veterinærmyndighederne,navnlig med henblikpå at lette udvek slingen af oplysninger mellemde kompetente myndigheder i de områder, hvor der er udstedt et sund-hedscertifikat eller -dokument, som ledsager dyrene og de animalske
produkter, og de kompetente myndigheder på bestemmelsesstedet.
2. De regler for Fællesskabets finansielle deltagelse, der er fastsat i
artikel 37 i beslutning 90/424/EØF, og som er nødvendige for gennem-førelsen af dette program, vedtages efter fremgangsmåden i artikel 42 i
dene beslutning.
3. Efter fremgangsmåden i artikel 18 vedtager Kommissionen
gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder relevantenormer for udveksling af data og regler for så vidt angår sikkerhed iforbindelse med de udvekslede data.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 14
(1) EFT nr. L 255 af 18. 10. 1968, s. 23.
(2) EFT nr. L 206 af 12. 8. 1977, s. 11.
(3) EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 16.
▼B
Artikel 21
►M8Samhandelen med de i bilag B omtalte dyr og produkter er,
indtil der ◄vedtages EF-bestemmelser, underkastet de kontrolregler,
der er anført i dette direktiv, særlig reglerne i artikel 3, stk. 1, litra a),andet sætningsled, idet håndhævelsen af nationale regler med henblikpå identifikation af partier dog ikke berøres heraf.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater
de betingelser og regler, som gælder for samhandelen med de i stk. 1omhandlede dyr og produkter.
Kommissionen fastsætter efter fremgangsmåden i artikel 17 de nødven-
dige foranstaltninger med henblikpå at udarbejde en datamatiseret
oversigt over de i stk. 2 nævnte betingelser.
Kontrolreglerne for de i bilag A omhandlede dyr og produkter udvides
til at omfatte dyr og animalske produkter, som endnu ikke er omfattetaf dette bilag, når der vedtages harmoniserede regler for samhandelenmed dem. ►
M8 ◄
Artikel 22
1. Medlemsstaterne meddeler efter en harmoniseret formular
Kommissionen de væsentligste oplysninger om den kontrol, der fore-tages i henhold til dette direktiv.
2. Kommissionen gennemgår i Den Stående Veterinærkomité de
oplysninger, der er omhandlet i stk. 1. Den kan vedtage passende
foranstaltninger efter fremgangsmåden i artikel 18.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder
hyppigheden af fremsendelsen af oplysninger, den formular, der skalanvendes, og oplysningernes art, vedtages efter fremgangsmåden iartikel 18.
Artikel 23
Rådet foretager på grundlag af en rapport fra Kommissionen ledsaget
af eventuelle forslag, som det træffer afgørelse om med kvalificeret
flertal, en fornyet gennemgang af:
— artikel 10 og artikel 5, stk. 2, litra a), inden den 1. januar 1993,
— de øvrige bestemmelser i dette direktiv inden den 1. januar 1996.
Artikel 24
Indtil den 31. december 1992 kan medlemsstaterne for at muliggøre en
gradvis iværksættelse af kontrolordningen i dette direktiv under trans-porten foretage:
— kontrol med dokumenter for dyr og produkter, der er omhandlet i
bilag A og B, eller som er indført for tredjelande
— dyrlægekontrol, ved stikprøver og uden forskelsbehandling, med de
dyr og produkter, der er omhandlet i bilag B.
Artikel 26
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestem-
melser i kraft for at efterkomme
i) artikel 10 i nærværende direktiv og artikel 9 i direktiv 89/662/EØF
to måneder efter meddelelsen af dette direktiv1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 15
▼M8
▼B
▼M8
▼M6
▼M8
▼B
▼M6
ii) de øvrige bestemmelser i nærværende direktiv den 1. juli 1992.
Artikel 27
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 16
▼B
▼B
BILAG A
I.VETERINÆRFORSKRIFTER
Rådets direktiv 64/432/EØF af 26. juni 1964 om veterinærpolitimæssige
problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin
EFT nr. 121 af 29. 7. 1964, s. 1977/64.Rådets direktiv 88/407/EØF af 14. juni 1988 om fastsættelse af de veterinærpo-
litimæssige krav i forbindelse med handelen inden for Fællesskabet med frosset
tyresæd og indførsel heraf
EFT nr. L 194 af 22. 7. 1988, s. 10.Rådets direktiv 89/556/EØF af 25. september 1989 om fastsættelse af veterinær-
politimæssige betingelser i forbindelse med handel inden for Fællesskabet med
embryoner af tamkvæg samt med indførsel heraf fra tredjelande
EFT nr. L 302 af 19. 10. 1989, s. 1.Direktiv 90/426/EØF af 26. juni 1990 om dyresundhedsmæssige betingelser for
enhovede dyrs bevægelser og indførsel af enhovede dyr fra tredjelande (
1)
EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 42.Rådets direktiv 90/429/EØF af 26. juni 1990 om fastsættelse af de dyresund-
hedsmæssige krav i forbindelse med handelen inden for Fællesskabet med
ornesæd og indførsel heraf
EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990. s. 62.
Rådets direktiv 90/539/EØF af 15. oktober 1990 om dyresundhedsmæssige
betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med fjerkræ og rugeæg
samt indførsel heraf fra tredjelande
EFT nr. L 303 af 31. 10. 1990, s. 6.
Rådets direktiv 91/68/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betin-
gelser for samhandelen med får og geder inden for Fællesskabet
EFT nr. L 46 af 19. 2. 1991, s. 19.
Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under
transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF
EFT nr. L 340 af 11. 12. 1991, s. 17.
Rådets direktiv 92/65/EØF af 13. juli 1992 om dyresundhedsmæssige betingelser
for samhandel med og indførsel i Fællesskabet af dyr, sæd, æg og embryoner,
der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt de specifikke fælles-
skabsbestemmelser, der er fastsat i bilag A, afsnit I i direktiv 90/425/EØF
EFT nr. L 268 af 14. 9. 1992, s. 54.
II.ZOOTEKNISKE FORSKRIFTER
Rådets direktiv 77/504/EØF af 25. juli 1977 om racerent avlskvægEFT nr. L 206 af 12. 8. 1977, s. 8.Rådets direktiv 88/661/EØF af 19. december 1988 om zootekniske normer for
avlssvin
EFT nr. L 382 af 31. 12. 1988, s. 36.Rådets direktiv 89/361/EØF af 30. maj 1989 om racerene avlsfår og -gederEFT nr. L 153 af 8. 6. 1989, s. 30.Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990 om zootekniske og genealogiske
betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr.
EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 55.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 17
(1) Fra 1. januar 1992.▼M1
▼M4
▼M7
▼M9
▼B
▼M2
Rådets direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige
bestemmelser for bortskaffelse, forarbejdning og afsætning af animalsk affald
og for beskyttelse mod forekomst af patogener i foder fremstillet af dyr, her-
under fisk, og om ændring af direktiv 90/425/EØF
EFT nr. L 363 af 27. 12. 1990, s. 51.
Rådets direktiv 91/174/EØF af 25. marts 1991 om de zootekniske og genealo-
giske betingelser for handel med racerene dyr
EFT nr. L 85 af 5. 4. 1991, s. 37.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 18
▼M5
▼B
BILAG B
DYR OG PRODUKTER, SOM IKKE ER UNDERKASTET HARMONISE-
RING, MEN FOR HVILKE SAMHANDELEN SKAL VÆRE
UNDERKASTET DEN KONTROL, DER ER FASTSAT I DETTE
DIREKTIV
A.Veterinærforskrifter — Andre levende dyr, der ikke er opført i bilag A,
del I
— bier
B.Veterinærforskrifter — Sæd, æg og embryoner, der ikke er opført i
bilag A, del I
— dyreaffald, der er forarbejdet til ingredienser til foder.1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 19
▼M8
▼M2
▼M1
▼M4
▼B
▼M8
▼B
▼M1
▼B
BILAG C
LISTE OVER SYGDOMME OG EPIZOOTIER, DER ER OMFATTET
AF HASTEFORANSTALTNINGER MED OMRÅDERESTRIKTIONER
(MEDLEMSSTATER, REGIONER ELLER DISTRIKTER)
— Mund- og klovesyge
— Klassisksvinepest— Afrikansk svinepest— Blæreudslæt hos svin (SVD)— Newcastledisease— Kvægpest— Pest hos mindre drøvtyggende dyr— Vesikulær stomatitis— Bluetongue— Hestepest
— Viral hestencephalitis
— Teschenersyge— Fjerkræinfluenza— Fåre- og gedekopper— Lumpy skin disease— Rift Valley fever— Oksens ondartede lungesyge1990L0425 — DA — 29.07.1992 — 009.001 — 20