01976L0211 — DA — 26.07.2019 — 003.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B RÅDETS DIREKTIV af 20. januar 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om emballering af visse varer efter vægt eller volumen i færdigpakninger (76/211/EØF) (EUT L 046 af 21.2.1976, s. 1)

Ændret ved:









▼B

RÅDETS DIREKTIV

af 20. januar 1976

om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om emballering af visse varer efter vægt eller volumen i færdigpakninger

(76/211/EØF)







Artikel 1

Dette direktiv gælder for færdigpakninger, i hvilke varer, ►M2 ————— ( 1 )————— ◄ bringes i handelen med henblik på salg i konstante ens nominelle mængder,

— lig med værdier, der i forvejen er valgt af påfyldningsvirksomheden,

— udtrykt i vægt- eller volumenenheder,

— på mindst 5 g eller 5 ml og højst 10 kg eller 10 l.

Artikel 2

1. Ved en færdigpakning forstås i dette direktiv en enhed bestående af en vare og den individuelle emballage, i hvilken den er pakket.

2. En vare er færdigpakket, når den uden køberens tilstedeværelse er pakket i en emballage af en hvilken som helst art på en sådan måde, at mængden af den i emballagen indeholdte vare har en forudbestemt størrelse, som ikke kan ændres, uden at pakningen åbnes eller undergår en synlig ændring.

Artikel 3

1. Færdigpakninger, der kan mærkes med det i punkt 3. 3 i bilag I fastsatte EØF-tegn, er sådanne, som overholder forskrifterne i dette direktiv og dets bilag I.

2. De underkastes måleteknisk kontrol under de vilkår, der er fastsat i bilag I, punkt 5, og i bilag II.

Artikel 4

1. Alle de i artikel 3 omhandlede færdigpakninger skal være påført angivelse af den vægt eller det volumen, benævnt nominel vægt eller nominel volumen, af varer, som de ifølge bilag I skal indeholde.

2. Færdigpakninger med flydende varer skal være påført angivelse af det nominelle volumen, og færdigpakninger med andre varer skal have påført angivelse af den nominelle vægt, undtagen hvor dette er i modstrid med handelskutyme, eller med nationale retsforskrifter, der er ens i alle medlemsstater, eller med Fællesskabets retsforskrifter.

3. Hvis handelskutyme eller nationale retsforskrifter for en varekategori eller en type færdigpakninger ikke er de samme i alle medlemsstater, skal der på disse færdigpakninger mindst påføres de mål- eller vægtsangivelser, som svarer til den handelskutyme eller de nationale retsforskrifter, der er gældende i bestemmelseslandet.

4. Indtil udløbet af overgangsperioden, under hvilken brugen af måleenheder i systemet i det britiske imperium, som anført i bilag II til Rådets direktiv 71/354/EØF af 18. oktober 1971 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om enhederne for mål og vægt ( 2 ), ændret ved tiltrædelsesakten, er tilladt inden for Fællesskabet, skal, dersom Det Forenede Kongerige eller Irland ønsker det, angivelsen af nominel vægt og/eller volumen udtrykt i SI-enheder i overensstemmelse med punkt 3. 1 i bilag I til dette direktiv, på deres nationale område være ledsaget af en angivelse af den tilsvarende mængde i systemet i det britiske imperium (UK), der beregnes ved anvendelse af følgende omregningsfaktorer:

1 g = 0,0353 ounce (avoirdupoids),

1 kg = 2,205 pounds,

1 ml = 0,0352 fluid ounce,

1 l = 1,760 pint eller 0,220 gallon.

Artikel 5

Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedrører de angivelser, som færdigpakningerne i henhold til dette direktiv skal være påført, bestemmelse af volumen eller vægt eller de metoder, efter hvilke de er målt eller kontrolleret, nægte, forbyde eller begrænse markedsføring af færdigpakninger, som opfylder forskrifterne og kontrolbestemmelserne i dette direktiv.

▼M3

Artikel 6

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 6a vedrørende ændringer af bilag I og II for at tilpasse dem til den tekniske udvikling.

▼M3

Artikel 6a

1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 26. juli 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3. Den i artikel 6 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4. Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning ( 3 ).

5. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 6 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

▼B

Artikel 7

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige administrative eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for inden atten måneder efter dets meddelelse at efterkomme dette direktiv og underretter straks Kommissionen herom.

2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 kan Belgien, Irland, Nederlandene og Det Forenede Kongerige på deres eget område udsætte anvendelsen af dette direktiv og dets bilag til senest den 31. december 1979.

3. I den periode, under hvilken direktivet ikke finder anvendelse i en medlemsstat, indfører denne medlemsstat ikke efter datoen for direktivets vedtagelse skærpelser af deres på denne dato gældende kontrolforanstaltninger vedrørende mængden indeholdt i de færdigpakninger, som er omhandlet i dette direktiv, og som hidrører fra andre medlemstater.

4. I samme periode godkender de medlemsstater, som har sat bestemmelserne i direktivet i kraft, på lige fod med og på samme vilkår som de færdigpakninger, der er i overensstemmelse med alle bestemmelserne i direktivet, færdigpakninger, som hidrører fra de medlemsstater, der nyder godt af den undtagelse, der er fastsat i stk. 2, og som er i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, punkt 1, selv om disse ikke er forsynet med det EØF-tegn, som er foreskrevet i punkt 3. 3 i bilag I.

5. Den i bilag I, punkt 5, omhandlede kontrol, udføres af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, som er bestemmelsesland, når det drejer sig om færdigpakninger fremstillet uden for Fællesskabet og indført på Fællesskabets område i en medlemsstat, der endnu ikke har sat direktivet i kraft ifølge forskrifterne i denne artikel.

6. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager inden for det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 8

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.









BILAG I

1. MÅLSÆTNINGER

Emballeringen af de i dette direktiv omhandlede færdigpakninger skal sikres på en sådan måde, at de færdiggjorte pakninger opfylder følgende betingelser:

1.1. det faktiske indhold af færdigpakningerne må i gennemsnit ikke være mindre end den nominelle mængde;

1.2. andelen af de færdigpakninger, der udviser negative afvigelser udover den negative tolerance, der er fastsat i punkt 2.4, skal være tilstrækkelig lille til at sætte partier af færdigpakninger i stand til at bestå de kontrolprøver, der er foreskrevet i bilag II;

1.3. ingen færdigpakning, der udviser en negativ afvigelse udover det dobbelte af den negative tolerance, der er anført i tabellen i punkt 2.4, kan forsynes med det EØF-tegn, der er foreskrevet i punkt 3.3.

2. DEFINITIONER OG GRUNDFORSKRIFTER

2.1. Den nominelle mængde (nominel vægt eller nominelt volumen) i en færdigpakning er den vægt eller det volumen, der er angivet på pakningen; det er den mængde af varen, som færdigpakningen anses for at indeholde;

2.2. det faktiske indhold af en færdigpakning er den mængde (i vægt eller volumen) af varen, som den faktisk indeholder. Ved alle kontrolprøver af varer, hvis mængde opgives i volumenenheder, er den mængde af det faktiske indhold, der tages i betragtning, mængden af dette indhold ved 20° C uanset den temperatur, ved hvilken påfyldningen eller kontrollen foretages. Denne regel gælder dog ikke for dybfrosne og frosne varer, hvis mængde opgives i volumenenheder.

2.3. den negative afvigelse er den mængde, det faktiske indhold er mindre end den pågældende færdigpaknings nominelle mængde;

▼M1

2.4. Den negative tolerance for indholdet af en færdigpakning fastsættes i overensstemmelse med nedenstående tabel:







Nominel mængde Qn i gram eller milliliter Negativ tolerance i % af Qn g eller ml 5 til 50 9 — 50 til 100 — 4,5 100 til 200 4,5 — 200 til 300 — 9 300 til 500 3 — 500 til 1 000 — 15 1 000 til 10 000 1,5 —

Ved anvendelsen af tabellen skal de negative tolerancer, som er angivet i procent i tabellen, omregnes til vægt- eller volumenenheder, som oprundes til nærmeste tiendedel gram eller milliliter.

▼M1 —————

▼B

3. PÅSKRIFT OG MÆRKNING

Enhver færdigpakning, der er udført i overensstemmelse med dette direktiv, skal være forsynet med følgende påskrifter på emballagen, anbragt på en sådan måde, at de ikke kan udslettes, er let læselige og synlige på færdigpakningen under sædvanlige præsentationsvilkår:

▼M1

3.1. Den nominelle mængde (nominel vægt eller nominel volumen) udtrykt i måleenhederne kilogram eller gram, liter, centiliter eller milliliter, ved anvendelse af tal, der er mindst:

6 mm høje, hvis den nominelle mængde er over 1 000 g eller 100 cl,

4 mm høje, hvis den er 1 000 g eller 100 cl eller mindre, men over 200 g eller 20 cl,

3 mm høje, hvis den er 200 g eller 20 cl eller mindre, men over 50 g eller 5 cl,

2 mm høje, hvis den er 50 g eller 5 cl eller mindre,

efterfulgt af symbolet for den anvendte måleenhed eller eventuelt dens navn i overensstemmelse med forskrifterne i direktiv 71/354/EØF, ændret ved direktiv 76/770/EØF.

Angivelserne i imperialmåleenheder (UK) må ikke være større end de tilsvarende angivelser i SI-enheder.

▼B

3.2. Et mærke eller en påskrift, der gør det muligt for de kompetente myndigheder at identificere påfyldningsvirksomheden eller den, der har ladet påfyldningen foretage, eller den inden for Fællesskabet etablerede importør;

3.3. Bogstavet lille »e«, af en højde af mindst 3 mm, der attesterer, at færdigpakningen efterkommer forskrifterne i dette direktiv, anbragt i samme synsfelt som anførelsen af det nominelle volumen eller vægt.

Dette bogstav har form som tegningen, der er vedlagt punkt 3, i bilag II, til direktiv 71/316/EØF.

Artikel 12 i ovenstående direktiv finder tilsvarende anvendelse.

4. PÅFYLDNINGSVIRKSOMHEDENS ELLER IMPORTØRENS ANSVAR

Påfyldningsvirksomheden eller importøren har ansvaret for, at færdigpakningerne opfylder forskrifterne i dette direktiv.

Den i en færdigpakning indeholdte varemængde (eller påfyldningsmængde), det såkaldte faktiske indhold, skal måles eller kontrolleres (efter vægt eller volumen) under påfyldningsvirksomhedens og/eller importørens ansvar. Målingen eller kontrollen foretages ved brug af et lovmæssigt måleinstrument, der er egnet til formålet.

Kontrollen kan udføres ved prøveudtagning.

Bliver det faktiske indhold ikke målt, skal påfyldningsvirksomhedens kontrol tilrettelægges således, at mængden af dette indhold sikres effektivt.

Denne betingelse er opfyldt, når påfyldningsvirksomheden foretager en fabrikationskontrol efter retningslinjer, der er godkendt af medlemsstaternes kompetente myndigheder, og opbevarer de dokumenter, hvor resultaterne af denne kontrol er optegnet, til disse myndigheders rådighed for at godtgøre, at såvel kontrollen som de korrektioner og tilpasninger, der har vist sig nødvendige, er gennemført regelmæssigt og korrekt.

Ved indførsler fra tredjelande kan importøren i stedet for at foretage måling eller kontrol godtgøre, at han har sikret sig tilstrækkeligt til at kunne påtage sig sit ansvar.

For varer, hvis mængde udtrykkes i volumenenheder, består en metode blandt andre til opfyldelse af måle- eller kontrolpligten i ved emballering af færdigpakninger at anvende en målebeholder, der er defineret i det direktiv, der gælder for disse, og fyldt under de vilkår, der er fastsat i samme og i dette direktiv.

▼M1

5. KONTROL, DER SKAL UDFØRES AF DE KOMPETENTE MYNDIGHEDER HOS PÅFYLDNINGSVIRKSOMHEDEN ELLER HOS IMPORTØREN ELLER DENNES INDEN FOR FÆLLESSKABET ETABLEREDE REPRÆSENTANT

Kontrollen af færdigpakningernes overensstemmelse med forskrifterne i dette direktiv udføres af medlemsstaternes kompetente myndigheder som stikprøvekontrol hos den, som foretager påfyldningen i emballagen eller, hvis dette er praktisk umuligt, hos importøren eller dennes inden for Fællesskabet etablerede repræsentant.

Denne statistiske stikprøvekontrol udføres i overensstemmelse med de almindelige accepterede regler for kvalitetskontrol. Den skal være lige så effektiv som kontrollen efter den referencemetode, der er nærmere beskrevet i bilag II.

Med hensyn til kriteriet for tilladt mindsteindhold skal en stikprøveplan, der anvendes i en medlemsstat, således anses for at være lige så effektiv som den i bilag II beskrevne, hvis det for operationskarakteristikken for den første plan gælder, at abscissen for punktet med ordinat 0,10 (acceptsandsynlighed for partiet = 0,10) afviger mindre end 15 % fra abscissen for det tilsvarende punkt på operationskarakteristikken for den i bilag II beskrevne stikprøveplan.

Med hensyn til kriteriet for middelværdien opstillet ved standardafvigelsesmetoden skal en stikprøveplan, der anvendes i en medlemsstat, anses for at være lige så effektiv som den i bilag II beskrevne, hvis det for operationskarakteristikkerne med størrelsen

som abscisse for disse to planer gælder, at abscissen for punktet med ordinat 0,10 i den første plan (acceptsandsynlighed for partiet = 0,10) afviger mindre end 5 % fra abscissen for det tilsvarende punkt for den i bilag II beskrevne stikprøveplan.

▼B

6. ANDEN KONTROL UDØVET AF KOMPETENTE MYNDIGHEDER

Dette direktiv er ikke til hinder for kontrol, som medlemsstaternes kompetente myndigheder måtte udøve i alle handelsled, særlig for at efterprøve, at færdigpakningerne er i overensstemmelse med forskrifterne i direktivet.

Artikel 15, stk. 2 i direktiv 71/316/EØF finder tilsvarende anvendelse.









▼M1

BILAG II

Dette bilag fastsætter retningslinjerne for referencemetoden for den statistiske kontrol af partier af færdigpakninger, med henblik på at opfylde forskrifterne i direktivets artikel 3 og i bilag I, punkt 5.

1. FORSKRIFTER FOR BESTEMMELSE AF FÆRDIGPAKNINGERNES FAKTISKE INDHOLD

Færdigpakningernes faktiske indhold kan måles direkte ved hjælp af vejeinstrumenter eller rumfangsmåleapparater eller, når der er tale om en væske, indirekte ved vejning af det færdigpakkede produkt og måling af dets massefylde.

Uanset metode må måleusikkerheden ved bestemmelse af en færdigpaknings faktiske indhold højst være en femtedel af den negative tolerance, som gælder for færdigpakningens nominelle mængde.

Fremgangsmåden ved denne måling kan være foreskrevet i hver medlemsstats egne bestemmelser.

2. FORSKRIFTER FOR KONTROL AF PARTIER AF FÆRDIGPAKNINGER

Kontrollen af færdigpakningerne udføres ved stikprøveudtagning og omfatter to dele:

— en kontrol af det faktiske indhold af hver enkelt færdigpakning i stikprøven,

— en kontrol af det gennemsnitlige faktiske indhold af færdigpakningerne i stikprøven.

Et parti færdigpakninger betragtes som godkendt, hvis resultaterne af den todelte kontrol opfylder godkendelseskriterierne.

For begge disse kontroldele er der fastsat to stikprøveplaner:

— den ene til ikke-destruktiv kontrol, dvs. en kontrol, der ikke medfører åbning af emballagen

— den anden til destruktiv kontrol, dvs. en kontrol, der medfører åbning eller ødelæggelse af emballagen.

Sidstnævnte kontrol skal af økonomiske og praktiske grunde begrænses til det strengt nødvendige, og den er mindre effektiv end den ikke-destruktive kontrol.

Den destruktive kontrol skal således kun anvendes, når det ikke i praksis er muligt at anvende en ikke-destruktiv kontrol. Som almindelig regel anvendes den ikke på partier under 100 enheder.

2.1. Partiinddeling af færdigpakninger

2.1.1. Et parti består af alle de færdigpakninger med samme nominelle mængde, samme type og samme fabrikat, som påfyldes på samme sted, og som skal kontrolleres. Dets faktiske størrelse begrænses til nedennævnte omfang.

2.1.2. Når kontrollen af færdigpakningerne foretages ved enden af pakkelinjen, skal partiets faktiske størrelse svare til pakkelinjens maksimale kapacitet pr. time uden begrænsning af partiets faktiske størrelse. I andre tilfælde begrænses partiets faktiske størrelse til 10 000 stk. færdigpakninger.

2.1.3. For partier på under 100 færdigpakninger foretages den ikke-destruktive kontrol, hvis den finder sted, af hele partiet.

2.1.4. Forud for den kontrol, der er fastsat i punkterne 2.2. og 2.3., udtages tilfældigt fra partiet et tilstrækkeligt antal færdigpakninger for at muliggøre gennemførelse af den kontrol, der kræver den største stikprøve. Til den anden kontrol udtages det nødvendige antal prøver tilfældigt fra den første stikprøve og mærkes. Mærkningen af disse udtagne prøver skal foretages før målingerne påbegyndes.

2.2. Kontrol af det faktiske indhold i en færdigpakning

Det tilladte mindsteindhold findes som færdigpakningens nominelle mængde fratrukket den hertil svarende negative tolerance.

De færdigpakninger fra partiet, der har et faktisk indhold, der er mindre end det tilladte mindsteindhold, benævnes fejlemner.

2.2.1. Ikke-destruktiv kontrol

Den ikke-destruktive kontrol udføres efter dobbelt stikprøveplan som beskrevet i nedenstående tabel:

Det første antal kontrollerede færdigpakninger skal være lig med antallet af enheder i første stikprøve som anført i planen:

— hvis antallet af fejlemner, som findes i første stikprøve, er under eller lig med første godkendelsestal, accepteres partiet,

— hvis antallet af fejlemner; som findes i første stikprøve, er lig med eller højere end første kassationstal, afvises partiet,

— hvis antallet af fejlemner, som findes i første stikprøve, ligger mellem første godkendelsestal og første kassationstal, skal der foretages kontrol af stikprøve nummer to, størrelse er angivet i planen.

Antallet af fejlemner, som findes i første og anden stikprøve, skal adderes:

— hvis det totale antal fejlemner er mindre end eller lig med andet godkendelsestal, accepteres partiet,

— hvis det totale antal fejlemner er større end eller lig med andet kassationstal, afvises partiet.







TABEL Partistørrelse Stikprøver Antal fejlemner stikprøvenr. størrelse kumuleret størrelse godkendelsestal kassationstal 100 til 500 1. 30 30 1 3 2. 30 60 4 5 501 til 3 200 1. 50 50 2 5 2. 50 100 6 7 3 201 og derover 1. 80 80 3 7 2. 80 160 8 9

2.2.2. Destruktiv kontrol

Destruktiv kontrol udføres i overensstemmelse med den nedenfor gengivne enkelte stikprøveplan og må kun gennemføres for partistørrelser på 100 og derover.

Antallet af kontrollerede færdigpakninger er 20.

— Hvis antallet af fejlemner som findes i stikprøven er mindre end eller lig med godkendelsestallet, accepteres partiet.

— Hvis antallet af fejlemner som findes i stikprøven er lig med eller større end kassationstallet, afvises partiet.







Partistørrelse Stikprøvestørrelse Antal fejlemner godkendelsestal kassationstal Uanset størrelse (≥ 100) 20 1 2

▼B

2.3. Kontrol af gennemsnit af det faktiske indhold af de enkelte pakninger i et parti færdigpakninger

2.3.1. Et parti færdigpakninger betragtes som godkendt for denne kontrol hvis gennemsnittet

af det faktiske indhold xiaf n færdigpakninger fra en prøveudtagning er større end følgende værdi: I denne formel betyder : Qn : færdigpakningens nominelle indhold, n : antallet af prøveudtagne færdigpakninger i prøven til denne kontrol, s : skønnet standardafvigelse i partiets faktiske indhold, t(1 — α) : usikkerhedsfaktoren i studentfordelingen som funktion af antallet af frihedsgrader ν = n — 1 og konfidenskoefficient (1 — α) = 0,995.

2.3.2. Når målingen af det faktiske indhold af det i.te emne af en prøveudtagning af n emner, benævnes xi får man: 2.3.2.1. gennemsnittet af målingerne af prøveudtagningen ved udregning af: 2.3.2.2. skønnet standardafgivelse s ved udregning af: — summen af målingernes kvadrater:

— kvadratet af målingernes sum:

— derefter

— den berigtigede sum

— skønnet afvigelse



2.3.3. Godkendelses- og kassationskriterier for partier af færdigpakninger til kontrol af gennemsnittet: 2.3.3.1. Kriterier for ikke destruktiv kontrol



Partistørrelse Prøvens størrelse Kriterier for godkendelse kassation 100 til og med 500 30 > 500 50 2.3.3.2. Kriterier for destruktiv kontrol



Partistørrelse Prøvens størrelse Kriterier for godkendelse kassation uanset størrelse (≥ 100) 20