1994R0519 — DA — 07.02.2009 — 003.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

Berigtiget ved:

▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 519/94

af 7. marts 1994

om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 113,

under henvisning til de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter samt til de regler, der er fastsat i henhold til traktatens artikel 235 for varer fremstillet ved forarbejdning af landbrugsprodukter, herunder især de bestemmelser, som muliggør en afvigelse fra det generelle princip om, at kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning udelukkende må ændres til de i disse regler fastsatte foranstaltninger,

under henvisning til forslag fra Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

Den fælles handelspolitik bør bygge på ensartede principper; ordningerne for indførsel fra visse tredjelande i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82 af 30. juni 1982 om den fælles ordning for indførsel fra statshandelslande ( 1 ), Rådets forordning (EØF) nr. 1766/82 af 30. juni 1982 om den fælles ordning for indførsel fra Den Kinesiske Folkerepublik ( 2 ) og Rådets forordning (EØF) nr. 3420/83 af 14. november 1983 om importordningerne for de varer med oprindelse i statshandelslandene, som ikke er liberaliseret på fællesskabsplan ( 3 ) udgør en betydningersfuld (SIC! betydningsfuld) bestanddel af denne politik; denne politik bør dog udbygges yderligere, da de gældende ordninger stadig indeholder undtagelser og fritagelser, som giver medlemsstaterne mulighed for at anvende nationale foranstaltninger ved import af varer med oprindelse i de pågældende tredjelande;

i henhold til traktatens artikel 7 A har det indre marked siden den 1. januar 1993 bestået af et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;

gennemførelsen af den fælles handelspolitik for importordninger udgør et nødvendigt supplement til virkeliggørelsen af det indre marked og er den eneste foranstaltning, som kan sikre, at der i reglerne for Fællesskabets samhandel med tredjelande tages hensyn til den situation, som følger af integrationen af markederne;

for at gøre reglerne for import mere ensartede må de undtagelser, der følger af nationale handelspolitiske foranstaltninger, der stadig er i kraft, navnlig de kvantitative foranstaltninger medlemsstaterne opretholder i henhold til forordning (EØF) nr. 3420/83, bringes til ophør; dette bør ske ved, at der i videst muligt omfang og under hensyn til de særlige forhold i de pågældende tredjelandes økonomiske system fastsættes regler, der svarer til bestemmelserne i den fælles ordning for de øvrige tredjelande;

▼M5

den fælles ordning for indførsel finder også anvendelse på EKSF-varer, uden at dette dog berører eventuelle anvendelsesforanstaltninger, som måtte være fastsat i en aftale med særlig henvisning til disse varer;

▼B

liberaliseringen af importen, dvs. afskaffelse af samtlige kvantitative restriktioner, bør derfor danne grundlaget for fællesskabsbestemmelserne;

for nogle få varer med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik bør der dog på baggrund af følsomheden i visse af Fællesskabets erhvervsgrene i denne forordning fastsættes kvantitative kontingenter og tilsynsforanstaltninger på fællesskabsplan; der bør ligeledes fastsættes en procedure for revision af og kontrol med disse foranstaltninger med henblik på at tilpasse dem til udviklingen;

for så vidt angår andre varer skal Kommissionen undersøge importvilkårene og -udviklingen, de forskellige økonomiske og handelsmæssige forhold, samt hvilke forholdsregler der eventuelt bør træffes;

det kan for disse varer vise sig nødvendigt at indføre fællesskabstilsyn med en del af denne import;

det påhviler Kommissionen og Rådet under hensyn til de bestående internationale forpligtelser at træffe afgørelse om de beskyttelsesforanstaltninger, der er nødvendige af hensyn til Fællesskabets interesser;

det kan vise sig, at det er mere hensigtsmæssig (SIC! hensigtsmæssigt) at anvende tilsyns- eller beskyttelsesforanstaltninger, der er begrænset til en eller flere af Fællesskabets regioner, end foranstaltninger, der gælder i hele Fællesskabet; disse foranstaltninger bør dog kun tillades, hvis der ikke foreligger alternative løsninger, og skal være rent undtagelsesvise; det skal sikres, at disse foranstaltninger bliver midlertidige og griber mindst muligt ind i det indre marked;

ved gennemførelsen af fællesskabstilsyn bør de pågældende varer kun kunne overgå til fri omsætning mod forelæggelse af et importdokument, der opfylder ensartede kriterier; dette dokument skal på simpel begæring fra importørens side inden for en vis frist påtegnes af medlemsstaternes myndigheder, uden at dette dog giver importøren nogen ret til indførsel; det bør således kun anvendes, indtil der foretages ændring i importordningen;

det er i Fællesskabets interesse, at medlemsstaterne og Kommissionen i videst mulige omfang udveksler resultaterne af fællesskabstilsynet;

erfaringerne har vist, at det er nødvendigt at fastsætte mere præcise kriterier for vurderingen af eventuel skade og at indføre en undersøgelsesprocedure, uden at dette dog udelukker, at Kommissionen i hastende tilfælde selv kan træffe de fornødne foranstaltninger;

der bør med henblik herpå fastsættes mere detaljerede bestemmelser om iværksættelse af undersøgelser, om den nødvendige kontrol og efterprøvning, om høring af de berørte parter, om behandling af de modtagne oplysninger og om kriterierne for vurdering af skaden;

denne forordnings bestemmelser vedrørende undersøgelser berører hverken fællesskabsreglerne eller de nationale regler om tavshedspligt;

det er ligeledes nødvendigt at fastsætte tidsfrister for, hvornår der kan iværksættes undersøgelser, og hvornår der eventuelt kan træffes foranstaltninger, så det sikres, at afgørelser herom træffes hurtigt med henblik på at øge retssikkerheden for de berørte økonomiske beslutningstagere;

af hensyn til ensartede regler for import er det nødvendigt, at de formaliteter, som importørerne skal opfylde, forenkles og gøres identiske, uanset hvor varerne fortoldes; det er derfor hensigtsmæssigt, at eventuelle formaliteter opfyldes ved hjælp af formularer, som er i overensstemmelse med den model, der findes i bilaget til denne forordning;

de importdokumenter, der udstedes inden for rammerne af Fællesskabets tilsynsforanstaltninger, bør have gyldighed i hele Fællesskabet, uanset i hvilken medlemsstat de udstedes;

med den fælles ordning er det ikke længere berettiget at opretholde to forskellige fællesskabsordninger for henholdsvis statshandelslande og Den Kinesiske Folkerepublik;

den konsultation, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2616/85 af 16. september 1985 om indgåelse af aftalen om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Kinesiske Folkerepublik ( 4 ), har fundet sted;

de tekstilvarer, der henhører under forordning (EØF) nr. 517/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for import af tekstilvarer fra en række tredjelande, som ikke er omfattet af bilaterale aftaler, protokoller eller andre arrangementer eller af andre specifikke fællesskabsregler for import ( 5 ), er både på fællesskabsplan og på internationalt plan underlagt en særskilt behandling; de bør derfor udelukkes fuldstændigt fra denne forordnings anvendelsesområde;

bestemmelserne i denne forordning finder anvendelse med forbehold af artikel 77, 81, 244, 249 og 280 i akten om Spaniens og Portugals tiltrædelse;

under disse omstændigheder bør forordning (EØF) nr. 1765/82, 1766/82 og 3420/83 ophæves —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: