Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1251/1999
af 17. maj 1999
om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder
(EFT L 160 af 26.6.1999, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EF) nr. 2704/1999 af 14. december 1999 L 327 12 21.12.1999
"M2 Rådets forordning (EF) nr. 1672/2000 af 27. juli 2000 L 193 13 29.7.2000
"M3 Rådets forordning (EF) nr. 1038/2001 af 22. maj 2001 L 145 16 31.5.20011999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1251/1999
af 17. maj 1999
om indførelse af en støtteordning for producenter af visse mark-
afgrøder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (4),
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (5), og
ud fra følgende betragtninger:(1) Sigtet med den fælles landbrugspolitik er at nå de mål, der er
fastsat i traktatens artikel 33, under hensyntagen til markeds-
situationen;
(2) for at skabe større ligevægt på markedet blev der indført en ny
støtteordning ved Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni
1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse
markafgrøder (
6);
(3) efter 1992-reformen af den fælles landbrugspolitik er der indtrådt
en betydelig forbedring med hensyn til markedsligevægten;
(4) jordudtagningen under den støtteordning for producenter af visse
markafgrøder, som blev indført i 1992, har sammen med en
sænkning af interventionsprisen medvirket til at holde produktio-
nen under kontrol, samtidig med at en øget konkurrenceevne med
hensyn til priserne har gjort det muligt at anvende betydeligt større
kornmængder på hjemmemarkedet, navnlig til foder;
(5) støtten ifølge den i 1992 indførte ordning bør videreføres, idet der
dog bør tages hensyn til markedsudviklingen og de erfaringer, der
er opnået i forbindelse med anvendelsen af den nuværende
ordning;
(6) medlemsstaterne kan under visse omstændigheder lade græs-
ensilage være omfattet af arealbetalingerne under denne ordning;
(7) ved ændringen af støtteordningen er det nødvendigt at tage hensyn
til Fællesskabets internationale forpligtelser;
(8) den bedste måde at opnå markedsligevægt på er at tilnærme
Fællesskabets kornpriser til verdensmarkedspriserne og at indføre
ikke-afgrødespecifikke arealbetalinger;
(9) arealbetalingerne bør ændres, hvis markedsbetingelserne ikke
svarer til dem, der i øjeblikket forventes;
(10) det støtteberettigede areal bør begrænses til arealer med mark-
afgrøder og arealer, der tidligere er udtaget af produktionen med
offentlig støtte;
(11) hvis det samlede areal, for hvilket der ansøges om støtte under
ordningen, overstiger basisarealet, bør der foretages en reduktion!B
(1) EFT C 170 af 4.6.1998, s. 4.
(2) Udtalelse afgivet den 6. maj 1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT C 284 af 14.9.1998, s. 55.
(4) EFT C 93 af 6.4.1999, s. 1.
(5) EFT C 401 af 22.12.1998, s. 3.
(6) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 1624/98 (EFT L 210 af 28.7.1998, s. 3).1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 2
af det støtteberettigede areal pr. bedrift for at sikre markeds-
ligevægten;
(12) medlemsstaterne kan anvende et eller flere nationale basisarealer;
det er hensigtsmæssigt, at de medlemsstater, der vælger denne
mulighed, kan underopdele det enkelte nationale basisareal i
delbasisarealer; hvis et nationalt basisareal overskrides, bør
medlemsstaten kunne koncentrere de foranstaltninger, der skal
anvendes, helt eller delvis på de delbasisarealer, for hvilke
overskridelsen er konstateret;
(13) arealbetalingerne bør afspejle de særlige strukturelle karakteri-
stika, der påvirker udbyttet; det bør overlades til medlemsstaterne
at udarbejde en regionaliseringsplan baseret på objektive kriterier;
der bør fastlægges et ensartet gennemsnitlig udbytte i regionali-
seringsplanerne; i planerne tages der hensyn til gennemsnitsud-
byttet i de enkelte regioner i en given periode og til eventuelle
strukturforskelle mellem de enkelte produktionsområder; der bør
fastsættes en særlig procedure for behandlingen af disse planer på
fællesskabsplan;
(14) det bør tillades, at der anvendes forskellige udbytter for vandede
og ikke-vandede arealer, under forudsætning af at der fastsættes et
særskilt basisareal for vandede afgrøder, uden at det samlede
basisareal derved udvides;
(15) majs har et anderledes udbytte, som adskiller det fra andre
kornarter og derfor kan berettige til særbehandling;
(16) med henblik på beregningen af arealbetalingerne bør et grund-
beløb pr. ton multipliceres med det »gennemsnitlige kornudbytte«,
der er fastslået for den pågældende region; når der er fastsat
forskellige udbytter for majs og for andre kornarter, bør der
anvendes særskilte basisarealer for majs;
(17) der bør fastsættes et enkelt grundbeløb for markafgrøder;
grundbeløbet pr. ton bør forøges under hensyntagen til den
trinvise nedsættelse af interventionsprisen for korn; der bør
fastsættes en særlig støtte for proteinafgrøder for at bevare deres
konkurrenceevne over for korn;
(18) i tilfælde af en endelig nedsættelse af interventionsprisen forhøjes
grundbeløbet, idet der anvendes samme godtgørelsessats som for
produktionsårene 2000/2001 og 2001/2002;
(19) der bør fastsættes en særlig ordning for hård hvede for at sikre, at
produktionen af hård hvede er af en sådan størrelse, at den kan
dække forarbejdningsindustriens behov, uden at dette dog bør
medføre overdrevne udgifter for budgettet; dette mål kan opnås
ved at indføre en supplerende betaling, der for hver berørt
medlemsstat begrænses til et maksimumsareal for hård hvede; en
overskridelse af dette areal bør medføre en justering af de
indgivne ansøgninger;
(20) desuden foregår produktionen af hård hvede i nogle medlemsstater
ofte i områder uden for de traditionelle produktionsområder; det
er ønskeligt at sikre denne produktion et vist omfang gennem
ydelse af en særlig støtte;
(21) for at kunne opnå arealbetalingerne bør producenterne være
forpligtet til at udtage en forud fastlagt andel af deres areal med
markafgrøder; de udtagne arealer bør passes, således at bestemte
mindstenormer for miljøbeskyttelse overholdes; de udtagne
arealer bør også kunne anvendes til nonfoodproduktion, forudsat
at der kan foretages effektiv kontrol;
(22) i den aktuelle markedssituation bør udtagningskravet nedsættes til
10 % for perioden 2000-2006; denne procentsats bør kunne tages
op til fornyet overvejelse under hensyntagen til udviklingen i
produktionen og på markedet;
(23) der bør ydes en rimelig godtgørelse for udtagningsforpligtelsen;
godtgørelsen bør svare til arealbetalingerne for korn;!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 3
(24) udtagningsforpligtelsen bør ikke gælde for mindre producenter,
hvis ansøgninger om arealbetalinger ligger under et vist niveau;
dette niveau bør fastsættes;
(25) for frivillig udtagning kan producenterne få udtagningsbetaling for
yderligere udtagne arealer; medlemsstaterne bør fastsætte et
maksimumsareal;
(26) arealbetalingerne bør udbetales en gang om året for et givet areal;
arealer, der ikke blev dyrket umiddelbart inden ikrafttrædelsen af
forordning (EØF) nr. 1765/92, bør ikke være støtteberettigede; for
at tage hensyn til en række særlige situationer, hvor denne
bestemmelse er urimeligt restriktiv, bør der tillades visse
undtagelser, som forvaltes af medlemsstaterne;
(27) det er nødvendigt at fastlægge visse betingelser for ansøgning om
arealbetaling og at præcisere, hvornår udbetalingen til producen-
terne skal finde sted;
(28) tidspunkterne for betalingen bør fastsættes således, at det sikres, at
afsætningen af markafgrøder fordeler sig jævnt over høståret;
(29) udsåningstidspunkterne bør tilpasses naturforholdene i de enkelte
produktionsområder;
(30) det er nødvendigt at fastsætte overgangsregler for afskaffelsen af
de agrødespecifikke betalinger for oliefrø fra produktionsåret
2002/2003; nogle af de nuværende bestemmelser i denne sektor
skal bevares under hensyn til Fællesskabets internationale
forpligtelser;
(31) medlemsstaternes udgifter som følge af forpligtelserne i forbin-
delse med anvendelsen af denne forordning bør finansieres af
Fællesskabet efter artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF)
nr. 1258/1999 af 17. maj 1999 om finansiering af den fælles
landbrugspolitik (1);
(32) det er nødvendigt at fastsætte overgangsforanstaltninger og at give
Kommissionen mulighed for i givet fald at indføre yderligere
overgangsforanstaltninger;
(33) tilpasningerne af støtteordningen for markafgrøder bør indføres
fra høståret 2000/2001;
(34) som følge af disse tilpasninger af den nuværende støtteordning og
tidligere ændringer vil det af hensyn til klarheden være hensigts-
mæssigt at lade forordning (EØF) nr. 1765/92 erstatte af en ny
forordning —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning indføres en ordning med arealbetalinger til
producenter af markafgrøder.
2. I denne forordning:— omfatter høståret/produktionsåret perioden 1. juli til 30. juni
— forstås ved »markafgrøder« de i bilag I nævnte produkter.
3. Medlemsstater, hvor majs ikke er en traditionel afgrøde, kan lade
græsensilage omfatte af arealbetalingen til markafgrøder på de samme
betingelser som dem, der gælder for markafgrøder.!B
(1) Se side 103 i denne EFT.1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 4
KAPITEL I
Artikel 2
1. Fællesskabets producenter af markafgrøder kan ansøge om are-
albetaling på de i denne forordning fastsatte betingelser.
2. Arealbetalingen fastsættes pr. hektar og differentieres regionalt.
Arealbetalingen ydes for det areal, hvor der dyrkes markafgrøder, eller
som er udtaget i overensstemmelse med artikel 6, og som ikke overstiger
et regionalt basisareal. Dette fastlægges som det gennemsnitlige antal
hektarer i en region, hvor der dyrkes markafgrøder, eller, efter
omstændighederne, som er udtaget af produktionen i overensstemmelse
med en offentligt finansieret ordning i 1989, 1990 og 1991. En region
betyder i denne forbindelse en medlemsstat eller en region i medlems-
staten, alt efter den pågældende medlemsstats valg.
3. Producenter, der ansøger om arealbetaling, er forpligtet til at udtage
en del af arealet på deres bedrift af produktionen, og får en godtgørelse
for denne forpligtelse.
4. Hvis det samlede areal, for hvilket der ansøges om betaling under
ordningen for markafgrøder, herunder det under ordningen undtagne
areal, overstiger basisarealet, foretages der en forholdsmæssig nedsæt-
telse af den enkelte landbrugers støtteberettigede areal for alle de
betalinger, der i den pågældende region i samme produktionsår ydes i
henhold til denne forordning.
Arealer, for hvilke der ikke ansøges om betaling efter nærværende
forordning, men som anvendes som grundlag for en ansøgning om støtte
i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om
den fælles markedsordning for oksekød (1), medtages også ved
beregningen af det samlede areal, for hvilket der er ansøgt om betaling.
5. Hvis en medlemsstat lader græsensilage omfatte af arealbetalingen
for markafgrøder, fastlægges der et særskilt basisareal. Hvis basisarealet
for markafgrøder ikke nås i løbet af et produktionsår, kan de resterende
hektarer for samme produktionsår udloddes til det tilsvarende basisareal.
6. Hvis en medlemsstat har valgt at fastlægge et eller flere nationale
basisarealer, kan den underopdele hvert af disse i delbasisarealer på
grundlag af objektive kriterier, der skal fastlægges af medlemsstaten.
Med henblik på dette stykke skal basisarealerne »Secano« og »Regadío«
betragtes som nationale basisarealer.
Hvis et nationalt basisareal overskrides, kan den pågældende medlems-
stat efter objektive kriterier helt eller delvis koncentrere de for-
anstaltninger, der finder anvendelse ifølge stk. 4, på de delbasisarealer,
for hvilke der er konstateret en overskridelse.
Medlemsstater, der har valgt at anvende den mulighed, der er nævnt i
dette stykke, underretter senest den 15. september producenterne og
Kommissionen om deres valg og om de nærmere bestemmelser for
anvendelsen.
Artikel 3
1. I forbindelse med fastsættelsen af de gennemsnitsudbytter, der skal
anvendes til beregning af arealbetalingen, udarbejder hver medlemsstat
en regionaliseringsplan med angivelse af de relevante, objektive kriterier
for afgrænsningen af de enkelte produktionsregioner, så der opnås
særskilte homogene områder.
Med henblik herpå udarbejder medlemsstaterne regionaliseringsplanerne
under behørig hensyntagen til eventuelle særlige forhold. De kan navnlig
graduere gennemsnitsudbytterne for at tage hensyn til eventuelle
strukturforskelle mellem produktionsregionerne.!B
(1) Se side 21 i denne EFT.1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 5
2. Endvidere kan medlemsstaterne i deres regionaliseringsplaner
anvende et udbyttetal for majs, der er forskelligt fra udbyttetallet for
andre kornarter.
a) Såfremt udbyttet for majs er højere end udbyttet for andre kornarter,
skal der særskilt for majs fastsættes et basisareal, som omhandlet i
artikel 2, stk. 2, der omfatter en eller flere majsproduktionsregioner
efter medlemsstatens eget valg.
Medlemsstaterne kan i de pågældende regioner ligeledes fastsætte
særskilte basisarealer for andre markafgrøder end majs. Hvis
majsbasisarealet i dette tilfælde ikke nås i løbet af et høstår,
udloddes de resterende hektarer for samme høstår til det tilsvarende
basisareal for andre markafgrøder end majs.
b) Såfremt udbyttet for majs svarer til eller er lavere end udbyttet for
andre kornarter, kan der ligeledes fastsættes et basisareal særskilt for
majs i henhold til litra a). Vælger medlemsstaten at fastsætte et
basisareal for andre markafgrøder end majs, gælder følgende:
— hvis majsbasisarealet ikke nås i løbet af et høstår, kan de
resterende hektarer for samme høstår udloddes til de tilsvarende
basisarealer for andre markafgrøder
— hvis basisarealet for andre markafgrøder end majs ikke nås i
løbet af et produktionsår, kan de resterende hektarer for samme
produktionsår udloddes til det pågældende majsbasisareal.
Overskrides disse basisarealer, anvendes artikel 2, stk. 4.3. Medlemsstaterne kan i deres regionaliseringsplaner fastsætte forskel-
lige udbytter for vandede og ikke-vandede arealer. I så fald skal
medlemsstaten fastsætte et særskilt basisareal for arealer med vandede
afgrøder.
Det vandede basisareal skal være lig med det gennemsnitlige areal, der
fra 1989 til 1991 blev vandet med henblik på dyrkning af markafgrøder,
herunder forhøjelser i medfør af artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit, sidste
punktum, i forordning (EØF) nr. 1765/92. Det vandede basisareal i
Portugal skal dog gradvis forøges med indtil 60 000 ha for de arealer,
hvor det er fastslået, at investeringen i vanding er begyndt efter den
1. august 1992. Denne forøgelse kan helt eller delvis lægges til det
vandede majsareal som omhandlet i stk. 2.
Fastsættelsen af det vandede basisareal må ikke føre til en forøgelse af
det samlede basisareal for den pågældende medlemsstat. Overskrides det
vandede basisareal, finder artikel 2, stk. 4, anvendelse.
Hvis det vandede areal ikke nås i løbet af et givet produktionsår, fordeles
de resterende hektarer for samme produktionsår på de tilsvarende
ikke-vandede basisarealer.
4. Regionaliseringsplanen skal under alle omstændigheder sikre, at det
gennemsnitsudbytte for den pågældende medlemsstat, som er fastlagt for
perioden i overensstemmelse med de i stk. 5 nævnte kriterier, overholdes.
5. For hver enkelt produktionsregion skal medlemsstaten give nærmere
oplysninger om arealerne med og udbyttet af de markafgrøder, der er
produceret i den pågældende region i femårsperioden
1986/1987-1990/1991. Der beregnes et gennemsnitligt kornudbytte for
hver enkelt region, idet der ses bort fra året med det største og året med
det mindste udbytte i den pågældende periode.
Denne forpligtelse kan dog for så vidt angår:— portugisisk korn opfyldes ved at fremlægge data, som er blevet
meddelt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3653/90 af
11. december 1990 om overgangsbestemmelser for den fælles
markedsordning for korn og ris i Portugal (
1)!B
(1) EFT L 362 af 27.12.1990, s. 28. Forordningen er ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 1664/95 (EFT L 158 af 8.7.1995, s. 13).1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 6
— de fem nye tyske delstater opfyldes ved at anføre det gennemsnitlige
udbytte, der gælder i de andre tyske delstater
— Italien og Spanien opfyldes ved at fastsætte referenceudbyttet til
henholdsvis 3,9 t/ha og 2,9 t/ha.
Hvis en medlemsstat beslutter at behandle— majs anderledes end andre kornarter, skal der anføres et gennem-
snitsudbytte for majs og for andre kornarter, idet gennemsnitsud-
byttet dog ikke må ændres
— vandede arealer særskilt i forhold til ikke-vandede arealer, skal der
anføres et gennemsnitsudbytte for hver af de to arealkategorier, idet
det samlede gennemsnitsudbytte dog ikke må ændres
6. Medlemsstaterne forelægger deres regionaliseringsplan for Kommis-
sionen senest den 1. august 1999 sammen med al nødvendig
dokumentation. De kan opfylde denne forpligtelse ved at henvise til
den regionaliseringsplan, de har forelagt Kommissionen i henhold til
forordning (EØF) nr. 1765/92.
Kommissionen gennemgår de af medlemsstaterne forelagte regionalise-
ringsplaner og sikrer sig, at hver enkelt plan er baseret på relevante,
objektive kriterier og er i overensstemmelse med de foreliggende
oplysninger om tidligere år. Kommissionen kan fremsætte indsigelser
mod planer, der ikke er forenelige med de ovennævnte kriterier, navnlig
med medlemsstatens gennemsnitsudbytte. I så fald skal planen justeres af
den pågældende medlemsstat, efter at den har rådført sig med
Kommissionen.
Medlemsstaten kan efter anmodning fra Kommissionen eller på eget
initiativ ændre regionaliseringsplanen efter den i denne artikel beskrevne
procedure.
7. Hvis en medlemsstat i medfør af stk. 1 vælger at fastlægge
produktionsregioner, hvis afgrænsning ikke svarer til afgrænsningen af
de regionale basisarealer, forelægger den Kommissionen en oversigt over
alle ansøgninger om betaling og de hertil svarende udbytter. Fremgår det
af disse oplysninger, at det gennemsnitsudbytte, der følger af
regionaliseringsplanen for 1993, eller at det gennemsnitsudbytte, der
for Østrig, Finland og Sverige følger af planen for 1995, eller at det
udbytte, der er fastsat i stk. 5 for Italien og Spanien, er overskredet i en
medlemsstat, nedsættes alle betalinger i denne medlemsstat for det
følgende produktionsår i forhold til den konstaterede overskridelse.
Denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse, når den mængde udtrykt
i tons korn, for hvilken der er indgivet ansøgninger, ikke overstiger den
mængde, der fremkommer ved at multiplicere medlemsstatens samlede
basisareal med ovennævnte gennemsnitsudbytte.
Medlemsstaterne kan vælge at kontrollere, om der har været en eventuel
overskridelse af gennemsnitsudbyttet for hvert enkelt basisareal. I så fald
finder bestemmelserne i dette stykke anvendelse på betalingerne for
hvert af de berørte basisarealer.
Artikel 4
1. Med forbehold af artikel 10 foretages beregningen af arealbetalingen
ved at multiplicere grundbeløbet pr. ton med det gennemsnitlige
kornudbytte, der er fastsat i regionaliseringsplanen for den pågældende
region.
2. Den i stk. 1 nævnte beregning foretages ved anvendelse af det
gennemsnitlige kornudbytte. Hvis majs behandles særskilt, anvendes
»majsudbyttet« dog for majs og udbyttet for »andre kornarter end majs«
for korn, oliefrø, hørfrø og hør og hamp bestemt til fiberproduktion.!B
!M21999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 7
3. Grundbeløbet fastsættes slåedes:
for proteinafgrøder:— 72,50 EUR/t fra produktionsåret 2000/2001for korn, græsensilage og udtagning:— 58,67 EUR/t for høståret/produktionsåret 2000/2001— 63,00 EUR/t fra høståret/produktionsåret 2001/2002
"M2for hørfrø og hør og hamp bestemt til fiberproduktion 3:
— 88,26 EUR/t for produktionsåret 2000/2001— 75,63 EUR/t for produktionsåret 2001/2002— 63,00 EUR/t fra produktionsåret 2002/2003for oliefrø:— 63,00 EUR/t fra produktionsåret 2002/2003.Beløbet 63 EUR/t kan forhøjes fra produktionsåret 2002/2003 på
baggrund af den endelige nedsættelse af interventionsprisen for korn, der
er fastsat i artikel 3, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1766/92.
Denne forhøjelse af arealbetalingerne vil stå i samme forhold til
interventionsprisnedsættelsen som den, der gælder for 2000/2001 og
2001/2002.
4. I Finland og i den del af Sverige, der ligger nord for 62. breddegrad,
og i visse naboområder med lignende klimatiske forhold, der gør
landbrugsaktiviteter særlig vanskelige, ydes der for korn, oliefrø, hørfrø
og hør og hamp bestemt til fiberproduktion en supplerende arealbetaling
på 19 EUR pr. ton multipliceret med det udbytte, der anvendes til
beregning af arealbetalingen.
Artikel 5
Der udbetales et supplement til arealbetalingen på 344,50 EUR/ha for det
areal, hvor der dyrkes hård hvede i de traditionelle produktionsregioner,
der er nævnt i bilag II, op til de lofter, der er fastsat i bilag III.
Hvis summen af de arealer, for hvilke der ansøges om supplement til
arealbetalingen, i et produktionsår overstiger det loft, der er anført
ovenfor, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr.
producent, som supplementet kan betales for.
Medlemsstaterne kan dog under iagttagelse af de i bilag III fastsatte
lofter pr. medlemsstat fordele de i nævnte bilag anførte arealer mellem
de produktionsområder, der er anført i bilag II, eller om nødvendigt
mellem produktionsregionerne som omhandlet i artikel 3, efter
produktionen af hård hvede i perioden 1993-1997. Hvis i dette tilfælde
summen af de arealer, for hvilke der i en region ansøges om supplement
til arealbetalingen, i et produktionsår overstiger det tilsvarende regionale
loft, foretages der en forholdsmæssig nedsættelse af det areal pr.
producent, som supplementet kan betales for. Denne nedsættelse
foretages efter, at der inden for en medlemsstat er sket en omfordeling
af arealer fra regioner, som ikke har nået deres regionale loft, til regioner,
som har overskredet dette loft.
I andre regioner end de i bilag II nævnte med en veletableret produktion
af hård hvede ydes der en særlig støtte på 138,90 EUR/ha for et areal på
højst det antal ha, der er angivet i bilag IV .!B
!M2
!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 8
!M2
Artikel 5a
1. For hør og hamp bestemt til fiberproduktion er arealbetalingen alt
efter det pågældende tilfælde betinget af, at der bliver indgået en af de
kontrakter eller givet det tilsagn, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i
forordning (EF) nr. 1673/2000.
For hamp bestemt til fiberproduktion er arealbetalingen ligeledes
betinget af, at der anvendes sorter, hvis indhold af tetrahydrocannabinol
ikke overstiger 0,2 %.
2. Medlemsstaterne etablerer et system til kontrol med indholdet af
tetrahydrocannabinol på mindst 30 % af de hamparealer beregnet til
fiberproduktion, der ansøges om støtte for. I tilfælde af at en
medlemsstat opretter en ordning med forhåndsgodkendelse til at dyrke
den nævnte afgrøde, er tallet dog mindst 20 %.
Artikel 6
1. Udtagningsforpligtelsen for den enkelte producent, der ansøger om
arealbetaling, fastsættes som en andel af det areal med markafgrøder, for
hvilket vedkommende har indgivet ansøgning, og denne andel udtages i
henhold til denne forordning.
Grundsatsen for den obligatoriske udtagningsforpligtelse fastsættes til
10 % fra produktionsåret 2000/2001 til produktionsåret 2006/2007.
2. Medlemsstaterne anvender miljøforanstaltninger, som svarer til den
særlige situation, der gælder for det udtagne areal.
3. Udtagne arealer kan anvendes til at:
— tilvejebringe materialer til fremstilling i Fællesskabet af produkter,
som ikke primært er bestemt til konsum eller foderbrug, under
forudsætning af, at der anvendes effektive kontrolordninger
— producere foderbælgplanter på bedrifter, der for den samlede
produktion drives efter forpligtelserne i forordning (EØF) nr.
2092/91.
Medlemsstaterne bemyndiges til at udbetale national støtte på op til 50 %
af de udgifter, der er forbundet med overgang til flerårige afgrøder til
biomasseproduktion på udtagne arealer.
Hvis den mængde biprodukter til konsum eller foderbrug, der
sandsynligvis fremkommer ved dyrkning af oliefrø på udtagne arealer
efter første afsnit, på grundlag af de forventede mængder, der er omfattet
af kontrakter, der er indgået med producenterne, vil overstige en million
tons om året udtrykt i sojamelækvivalenter, nedsættes den forventede
mængde der kan anvendes efter hver kontrakt til konsum eller foderbrug,
for at begrænse denne mængde til en million tons.
4. Hvis der er fastsat forskellige udbytter for vandede og ikke-vandede
arealer, finder betalingen for udtagning af ikke-vandede arealer anven-
delse. For Portugals vedkommende skal der ved betalingen tages hensyn
til den støtte, der er ydet i henhold til forordning (EØF) nr. 3653/90.
5. Producenterne kan få udtagningsbetalingen for frivillig udtagning af
arealer, der overstiger deres forpligtelse. Medlemsstaterne skal tillade
landmændene at udtage op til mindst 10 % af det areal med
markafgrøder, for hvilket der indgives ansøgning, og som udtages i
henhold til denne forordning. En medlemsstat kan fastsætte højere
procentsatser, der er afpasset efter de særlige forhold og sikrer en
tilstrækkelig udnyttelse af landbrugsarealerne.
6. Betalingen for udtagningen kan ydes over en flerårig periode på op
til fem år.!B
!M3
!B
!M1
!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 9
7. Producenter, der ansøger om betaling for et areal, der ikke er større
end det areal, der på grundlag af de for den pågældende region fastlagte
udbytter er nødvendigt til produktion af 92 tons korn, er ikke omfattet af
udtagningsforpligtelsen. Bestemmelserne i stk. 5 og 6 finder anvendelse
på disse producenter.
8. Uanset artikel 7 kan arealer:— der udtages med henblik på miljøvenligt landbrug (artikel 22, 23 og
24 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte
til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og
Gararantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og
ophævelse af visse forordninger) (
1), og som hverken anvendes til
landbrugsformål eller med gevinst for øje til et andet formål end
dem, der er tilladt for andre udtagne arealer i henhold til denne
forordning, eller
— der skovrejses med henblik på skovrejsning (artikel 31 i forordning
(EF) nr. 1257/1999)
som følge af en ansøgning, der er indgivet efter den 28. juni 1995,
medregnes ved det jordudtagningskrav, der er omhandlet i stk. 1, op til
den grænse pr. bedrift, som den pågældende medlemsstat måtte have
fastsat. Der må kun fastsættes en sådan grænse i det omfang, det er
nødvendigt for at undgå, at en uforholdsmæssig stor del af det disponible
fællesskabsbudget for den pågældende ordning koncentreres om et lille
antal bedrifter.
For disse arealer ydes den i artikel 4 nævnte arealbetaling ikke, og støtten
i henhold til artikel 24, stk. 1, eller artikel 31, stk. 1, andet led, i
forodning (EF) nr. 1257/1999 begrænses til et beløb, som højst er lig med
arealbetalingerne for udtagning som anført i artikel 4, stk. 3.
Medlemsstaterne kan beslutte ikke at lade ordningen i dette afsnit gælde
for en ny ansøger i en region, hvor der er stadig risiko for en betydelig
overskridelse af det regionale basisareal.
Artikel 7
Ansøgninger om betalinger kan ikke indgives for arealer, der pr. 31.
december 1991 var græsarealer uden for omdriften, anvendtes til
flerårige afgrøder eller henlå som skovarealer eller arealer med ikke
landbrugsmæssig udnyttelse. Dog kan der for arealer, der har fået
bevilget støtte i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29.
juni 1970 om den fælles markedsordning for hør og hamp (2), i mindst et
af produktionsårene 1998/99-2000/01 indgives støtteansøgninger for
arealer bestemt til dyrkning af hør eller hamp beregnet til fiber-
produktion og evt. den tilhørende obligatoriske braklægning.
Medlemsstaterne kan på betingelser, der skal fastlægges nærmere,
fravige disse bestemmelser for at tage hensyn til særlige forhold, navnlig
hvad angår arealer, der indgår i et omstruktureringsprogram, eller arealer
med flerårige markafgrøder, der normalt indgår i omdriften med de i
bilag I nævnte afgrøder. I så fald træffer medlemsstaterne passende
foranstaltninger for at undgå, at sådanne undtagelser medfører en
betydelig forøgelse af det samlede støtteberettigede landbrugsareal.
Foranstaltningerne kan navnlig bestå i, at arealer, der tidligere var
støtteberettigede, i stedet ikke længere anses som støtteberettigede.
Medlemsstaterne kan ligeledes fravige stk. 1 for at tage hensyn til
særlige situationer i forbindelse med forskellige former for offentlige
foranstaltninger, når en landbruger på grund af sådanne foranstaltninger
begynder at dyrke jorder, der tidligere ikke var støtteberettigede, for at
fortsætte sin normale landbrugsvirksomhed, og den pågældende for-
anstaltning bevirker, at jorder, der oprindeligt var støtteberettigede, ikke
længere er det, således at den samlede mængde støtteberettigede jorder
ikke forøges betydeligt.!B
(1) Se side 80 i denne EFT.
(2) EFT L 146 af 4.7.1970, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 2702/1999 (EFT L 327 af 14.12.1999, s. 7).!M2
!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 10
Medlemsstaterne kan desuden i visse tilfælde, der ikke er omhandlet i de
to foregående afsnit, fravige første afsnit, hvis de i en plan, der skal
forelægges Kommissionen, dokumenterer, at det samlede støtteberetti-
gede areal forbliver uændret.
Artikel 8
1. Udbetalingerne finder sted i tidsrummet fra 16. november til
31. januar efter høsten. Når artikel 6, stk. 3, anvendes, finder
betalingerne dog sted mellem den 16. november og den 31. marts.
2. For at kunne opnå arealbetalingen skal producenten senest den
31. maj forud for høsten have sået frøene og senest den 15. maj have
indgivet en ansøgning.
3. Medlemsstaterne tager de fornødne skridt for at minde ansøgerne
om, at miljølovgivningen skal overholdes.
Artikel 9
Gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel vedtages efter pro-
ceduren i artikel 23 i Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni
1992 om den fælles markedsordning for korn (1), især gennemførelses-
bestemmelserne vedrørende:
— fastlæggelse og forvaltning af basisarealer
— udarbejdelse af produktionsregionaliseringsplaner
— græsensilage
— ydelse af arealbetalingen
— det minimumsareal, der kan ydes betaling for; i disse bestemmelser
skal der især tages hensyn til kravene vedrørende overvågning og til
den effektivitet, der tilstræbes med den pågældende ordning
— hård hvede; fastlæggelse af betingelserne for at opnå det i artikel 5
omhandlede supplement til arealbetalingen og betingelserne for at
opnå den i nævnte artikel omhandlede særlige støtte, og navnlig
bestemmelserne vedrørende de regioner, der kan komme i betragt-
ning
— hør og hamp bestemt til fiberproduktion, regler for de kontrakter og
de tilsagn, der er omhandlet i artikel 5a, stk. 1
— hamp bestemt til fiberproduktion, særlige kontrolforanstaltninger og
metoder til at bestemme indholdet af tetrahydrocannabinol
— jordudtagning, navnlig for så vidt angår artikel 6, stk. 3; disse
betingelser fastlægger, hvilke foderbælgplanter der kan dyrkes på
udtagne arealer, og kan, for så vidt angår første afsnit, første led, i
nævnte stykke, omhandle dyrkning af produkter uden betaling
— betingelserne for at anvende artikel 7; heri fastlægges de vilkår, på
hvilke undtagelser fra artikel 7 kan tillades, samt medlemsstaternes
pligt til at forelægge de planlagte foranstaltninger for Kommissionen
til godkendelse
— overholdelse af det aftalememorandum mellem Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater om olie-
afgrøder inden for rammerne af den almindelige overenskomst om
told og udenrigshandel (GATT), der blev godkendt ved afgørelse
93/355/EØF (2).!B
(1) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 21. Forordningen er senest ændret ved Kommis-
sionens forordning (EF) nr. 923/96 (EFT L 126 af 24.5.1996, s. 37).
(2) EFT L 147 af 18.6.1993, s. 25.!M2
!M3
!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 11
Efter samme procedure kan Kommissionen:
— enten gøre betalingerne betinget af, at der anvendes:
i) særlige frø
ii) certificerede frø af hård hvede og hør og hamp bestemt til
fiberproduktion
iii) bestemte sorter oliefrø, hård hvede, hørfrø og frø af hør og hamp
bestemt til fiberproduktion
— eller give medlemsstaterne mulighed for at opstille sådanne
betingelser for ydelse af betalinger
— tillade, at de i artikel 8, stk. 2, nævnte datoer kan ændres for visse
zoner, hvor særlige klimaforhold bevirker, at de normale datoer ikke
kan anvendes
— med forbehold af budgetsituationen og som en undtagelse fra
artikel 8, stk. 1, lade medlemsstaterne tillade, at der i bestemte
regioner inden den 16. november foretages udbetaling af indtil 50 %
af arealbetalingerne og af betalingen for udtagning af arealet i år,
hvor exceptionelle klimatiske forhold har medført et så stort fald i
udbyttet, at producenterne står over for alvorlige finansielle
vanskeligheder.
KAPITEL II
Artikel 10
1. For produktionsårene 2000/2001 og 2001/2002 beregnes arealbeta-
lingen for oliefrø ved at multiplicere følgende beløb med det gennem-
snitlige kornudbytte, der er fastlagt i regionaliseringsplanen i den
pågældende region:
— 81,74 EUR/t for produktionsåret 2000/2001
— 72,37 EUR/t for produktionsåret 2001/2002.
Medlemsstaterne har dog mulighed for fortsat at fastsætte oliefrøbeta-
lingen på grundlag af tidligere regionale oliefrøudbytter. I så tilfælde
multipliceres udbytte med 1,95.
2. For produktionsårene 2000/2001 og 2001/2002 fastlægges der et
maksimalt garantiareal for den afgrødespecifikke arealbetaling for
oliefrø på 5 482 000 hektar nedsat med den procentvise obligatoriske
udtagning af arealer for det pågældende produktionsår, eller med 10 %,
hvis denne procentsats er mindre end 10 %. Hvis det maksimale
garantiareal overskrides efter anvendelsen af artikel 2, nedsætter
Kommissionen de beløb, der er nævnt i stk. 1, i overensstemmelse
med bestemmelserne i stk. 3 og 4.
3. Hvis det areal med oliefrø, der allerede er blevet udpeget som
berettiget til afgrødespecifik arealbetaling for oliefrø i et givet år,
overstiger de maksimale garantiarealer, nedsætter Kommissionen grund-
beløbet for dette år med 1 % for hvert procentpoint, hvormed det
maksimale garantiareal overskrides. Der anvendes særlige regler, hvis det
maksimale garantiareal overskrides med mere end en vis tærskel-
procentsats. Op til denne tærskelprocentsats er nedsættelsen af beløbet
den samme i alle medlemsstaterne. Overskrides tærskelprocentsatsen,
foretages der passende yderligere nedsættelser i de medlemsstater, som
har overskredet det nationale referenceareal som fastsat i bilag V , nedsat
med den i stk. 4 omhandlede procentsats. For Tysklands vedkommende
kan den passende yderligere nedsættelse dog efter anmodning fra de
tyske myndigheder gradueres helt eller delvis efter det regionale
basisareal; hvis denne mulighed anvendes, underretter de tyske
myndigheder omgående Kommissionen om de elementer, der indgår i
beregningen af de pågældende nedsættelser.!B
!M2
!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 12
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 23 i forordning
(EØF) nr. 1766/92 omfanget og fordelingen af de nedsættelser, der skal
foretages, og sikrer navnlig, at den vejede gennemsnitlige nedsættelse for
Fællesskabet som helhed er lig med den procentsats, hvormed det
maksimale garantiareal er blevet overskredet.
4. Den i stk. 3 omhandlede tærskelprocentsats bør fastsættes til 0 %.
5. Hvis arealbetalingen for oliefrø nedsættes i overensstemmelse med
stk. 3 og 4, nedsætter Kommissionen de tilsvarende grundbeløb for det
følgende produktionsår med samme procentsats, medmindre det
maksimale garantiareal ikke overskrides i dette år, i hvilket tilfælde
Kommissionen kan beslutte, at der ikke skal foretages en sådan
nedsættelse.
6. Hvis det maksimale garantiareal for Fællesskabet overskrides i
produktionsåret 2000/2001, skal Kommissionen anvende den procentsats
for nedsættelse af de regionale referencebeløb, der anvendes for
produktionsåret 1999/2000, på det relevante grundbeløb for produktions-
året 2000/2001.
7. Uanset bestemmelserne i denne artikel kan medlemsstater, hvor der
er fare for, at det i bilag V fastsatte referenceareal overskrides væsentligt
i det efterfølgende produktionsår, begrænse det areal, for hvilket den
individuelle producent kan modtage den i denne artikel omhandlede
arealbetaling for oliefrø. Denne begrænsning beregnes som en procentdel
af det landbrugsareal, der er fastsat i denne forordning, enten for
medlemsstaten eller for det regionale basisareal, og anvendt i forhold til
producentens godtgørelsesberettigede areal. Begrænsningen kan diffe-
rentieres afhængigt af de regionale basisarealer eller delbasisarealer på
grundlag af objektive kriterier. Medlemsstaterne skal give meddelelse
om en sådan begrænsning senest den 1. august i det produktionsår, der
går forud for det år, for hvilket der ansøges om arealbetaling, eller en
tidligere dato, hvis det drejer sig om en medlemsstat eller regioner i en
medlemsstat, hvor såning med henblik på det pågældende produktionsår
foretages inden den 1. august.
8. Nedsættelsen som følge af overskridelse af det maksimale garanti-
areal, anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne i denne artikel,
kan ikke føre til et beløb på under:
— 58,67 EUR/t for produktionsåret 2000/2001
— 63,00 EUR/t for produktionsåret 2001/2002.
9. Producenterne af konfekturesolsikkefrø, der er sået til høst, kan ikke
modtage den støtte, der ydes i henhold til denne artikel.
10. Inden to år fra gennemførelsen af denne artikel forelægger
Kommissionen en rapport for Rådet om udviklingen på markedet for
oliefrø. Denne rapport ledsages om nødvendigt af passende forslag, hvis
produktionspotentialet forringes alvorligt.
Artikel 11
Størrelsen af arealbetalingerne og betalingen for jordudtagning samt den
i denne forordning fastsatte arealprocentdel, der skal udtages, kan efter
proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, ændres på baggrund af
produktions-, produktivitets- og markedsudviklingen.
Artikel 12
Skulle det blive nødvendigt at indføre særlige foranstaltninger for at lette
overgangen fra den gældende ordning til den ved denne forordning
indførte ordning, vedtages disse efter proceduren i artikel 23 i forordning
(EØF) nr. 1766/92.
Artikel 13
De i denne forordning omhandlede foranstaltninger betragtes som
interventioner til stabilisering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 1,
stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 1258/1999.!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 13
Artikel 14
Forordning (EØF) nr. 1765/92 og forordning (EF) nr. 1872/94 ophæves.
Artikel 15
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggø-
relsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
2. Den anvendes fra produktionsåret 2000/2001 og derefter.3. Forordning (EØF) nr. 1765/92 og forordning (EØF) nr. 1872/94
anvendes fortsat for produktionsårene 1998/1999 og 1999/2000.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 14
BILAG I
PRODUKTER
KN-kode Beskrivelse
I. KORN
1001 10 00 Hård hvede
1001 90 Anden hvede og blandsæd, undtagen hård hvede
1002 00 00 Rug
1003 00 Byg
1004 00 00 Havre
1005 Majs
1007 00 Sorghum
1008 Boghvede, hirse og kanariefrø; andre kornarter
0709 90 60 Sukkermajs
II. OLIEFRØ
1201 00 Sojabønner
ex 1205 00 Rybsfrø og rapsfrø
ex 1206 00 10 Solsikkefrø
III. PROTEINAFGRØDER
0713 10 Ærter
0713 50 Valksbønner og hestebønner
ex 1209 29 50 Sødlupiner
IV . HØR
ex 1204 00 Hørfrø
(Linum usitatissimum L.)
ex 5301 10 00 Hør, rå eller rødnet, bestemt til fiberproduktion
(Linum usitatissimum L.)
V . HAMP
ex 5302 10 00 Hamp, rå eller rødnet, bestemt til fiberproduktion
(Cannabis sativa L.)!B
!M21999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 15
BILAG II
TRADITIONELLE PRODUKTIONSOMRÅDER FOR HÅRD HVEDE
GRÆKENLAND
Præfekturer
Midtgrækenland
PeloponnesDe Joniske ØerThessaliaMakedonienDe Ægæiske ØerThraki
SPANIEN
Provinser
Almería
BadajozBurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevillaToledoZamoraZaragoza
ØSTRIG
Pannonien
FRANKRIG
Regioner
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d’AzurLanguedoc-Roussillon
Departementer ( *)
Ardèche
Drôme
ITALIEN
Regioner
Abruzzo
BasilicataCalabriaCampaniaLazio!
B
(*) Hvert af disse departementer kan knyttes til et af ovennævnte områder.1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 16
Marche
Molise
Umbria
Puglia
Sardegna
Sicilia
Toscana
PORTUGAL
Distrikter
Santarém
Lisboa
Setúbal
Portalegre
Évora
Beja
Faro!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 17
BILAG III
MAKSIMALT GARANTIAREAL, FOR HVILKET DER KAN YDES
SUPPLEMENT TIL AREALBETALINGEN FOR HÅRD HVEDE
(ha)
Grækenland 617 000
Spanien 594 000Frankrig 208 000Italien 1 646 000Østrig 7 000Portugal 118 000!
B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 18
BILAG IV
MAKSIMALT GARANTIAREAL, FOR HVILKET DER KAN YDES
SÆRSTØTTE FOR HÅRD HVEDE
(ha)
Tyskland 10 000
Spanien 4 000Frankrig 50 000Italien 4 000Det Forenede Kongerige 5 000!
B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 19
BILAG V
NATIONALT REFERENCEAREAL
(1 000 ha)
LandFor produktionsårene 2000/2001 og
2001/2002
Belgien 6
Danmark 236
Tyskland 929
Grækenland 26
Spanien 1 168
Frankrig 1 730
Irland 5
Italien 542
Luxembourg 2
Nederlandene 7
Østrig 147
Portugal 93
Finland 70
Sverige 137
Det Forenede Kongerige 385!B1999R1251 — DA — 01.08.2001 — 002.002 — 20