1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 92/96/EØF
af 10. november 1992
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirk-
somhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv)
(EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/26/EF af 29. juni 1995 L 168 7 18.7.1995
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/96/EØF
af 10. november 1992
om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/
267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning tilTraktaten om Oprettel se af Det Europæiske Økono-miske Fællesskab, særlig artikel 57, stk. 2, og artikel 66,
under henvisning tilforsl ag fra Kommissionen (
1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
1) Det er nødvendigt at gennemføre det indre marked for direkte
livsforsikringsvirksomhed på grundlag af både reglerne om frietableringsret og reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser forat gøre det lettere for forsikringsselskaber med hjemsted i Fælles-skabet at påtage sig forpligtelser inden for hele Fællesskabet;
2) Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8. november 1990 omsamordning af love og administrative bestemmelser vedrørendedirekte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestem-melser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den frieudveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF (
4) har i vidt omfang bidraget tilgennemførel sen af det
indre marked for direkte livsforsikringsvirksomhed, idet det alle-rede giver forsikringstagere, der, som følge af at de på egetinitiativ tegner en forsikring i et forsikringsselskab i en andenmedlemsstat, ikke har behov for særlig beskyttelse i denmedlemsstat, hvor forpligtelsen består, fuld frihed til at benyttedet videst mulige forsikringsmarked;
3) direktiv 90/619/EØF udgør derfor et vigtigt skridt hen imod enindbyrdes tilnærmelse af de nationale markeder inden for etenkelt integreret marked, et skridt, som bør suppleres med andrefællesskabsinstrumenter med det formål at give alle forsikringsta-gere, uanset om de selv tager initiativet, mulighed for at benytteethvert forsikringsselskab med hjemsted i Fællesskabet, somudøver sin virksomhed dér i henhold til reglerne om fri etable-ringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser,samtidig med at der sikres dem en tilstrækkelig beskyttelse;
4) nærværende direktiv indgår i hele komplekset af alleredegennemført fællesskabslovgivning, herunder navnlig Rådetsførste direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af deadministrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang tiludøvelse af direkte livsforsikringsvirksomhed (
5) og Rådets
direktiv 91/674/EØF af 19. december 1991 om forsikringssel-skaber årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (
6);
5) den valgte fremgangsmåde består i at gennemføre en harmonise-ring på de vigtigste punkter og i det omfang, det er nødvendigt ogtilstrækkeligt for at nå frem til en gensidig anerkendelse af tilla-delser og forsigtighedstilsynsordninger, som vil gøre det muligt at
(1) EFT nr. C 99 af 16. 4. 1991, s. 2.
(2) EFT nr. C 176 af 13. 7. 1992, og afgørelse af 28. oktober 1992 (endnu
ikke offentliggjort i Tidende).
(3) EFT nr. C 14 af 20. 1. 1992, s. 11.
(4) EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50.
(5) EFT nr. L 63 af 13. 3. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved andet
direktiv (90/619/EØF) (EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 50).
(6) EFT nr. L 374 af 31. 12. 1991, s. 7.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 3
▼B
udstede en enkelt tilladelse, som dækker hele Fællesskabet, og at
anvende princippet om hjemlandstilsyn;
6) derfor er adgang tilog udøvel se af forsikringsvirksomhed forfremtiden betinget af en enkelt administrativ tilladelse udstedt afmyndighederne i den medlemsstat, hvor forsikringsselskabet harsit hjemsted; med denne tilladelse kan selskabet påbegynde sinvirksomhed overalt i Fællesskabet i henhold til enten reglerne omfri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjeneste-ydelser; filialmedlemsstaten eller den medlemsstat, hvor derpræsteres tjenesteydelser, kan ikke længere afkræve forsikrings-selskaber, der ønsker at udøve forsikringsvirksomhed dér, og somallerede har fået en tilladelse i hjemlandet, en ny tilladelse; for attage hensyn hertiler det nødvendigt at ændre direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF;
7) det påhviler for fremtiden de kompetente myndigheder i hjem-landet at føre tilsyn med forsikringsselskabets økonomiske soli-ditet, navnlig med dets solvens og oprettelsen af tilstrækkeligeforsikringsmæssige hensættelser, og med, at disse dækkes afkongruente aktiver;
8) gennemførelsen af de former for virksomhed, der er omhandlet iartikel1, stk. 2, l itra c), i direktiv 79/267/EØF, må under ingenomstændigheder indebære, at der røres ved de forskelligemyndigheders beføjelser over for de enheder, der ejer de aktiver,som er omfattet af denne bestemmelse;
9) visse bestemmelser i nærværende direktiv fastsætter minimums-normer; hjemlandet kan foreskrive strengere regler for de forsik-ringsselskaber, der er tilladt af dets egne kompetente myndig-heder;
10) medlemsstaternes kompetente myndigheder skal have de nødven-dige kontrolbeføjelser til at sikre, at forsikringsselskabet udøversin virksomhed på betryggende vis i hele Fællesskabet, hvadenten det sker i henhold til reglerne om fri etableringsret ellerreglerne om fri udveksling af tjenesteydelser; de skal i særde-leshed kunne vedtage egnede beskyttelsesforanstaltninger ellerpålægge sanktioner med det formål at forhindre uregelmæssig-heder og eventuelle overtrædelser af bestemmelserne vedrørendeforsikringstilsyn;
11) bestemmelserne om overdragelse af forsikringsbestanden børtilpasses til den ved nærværende direktiv indførte retlige ordningmed én enkelt tilladelse;
12) Die durch dider bør ske en lempelse af specialiseringsreglen idirektiv 79/267/EØF, således at de medlemsstater, der ønsker det,har mulighed for at give tilladelser til samme selskab for deklasser, der er nævnt i bilaget til direktiv 72/267/EØF, og deforsikringstyper, der henhører under forsikringsklasse 1 og 2 ibilaget til direktiv 73/239/EØF (
1); denne mulighed kan dog
underlægges visse betingelser vedrørende overholdelse af regn-skabs- og likvidationsreglerne;
13) af hensyn til beskyttelsen af forsikringstagerne skal alle forsik-ringsselskaber oprette tilstrækkelige forsikringsmæssige hensæt-telser; beregningen af disse hensættelser sker i det væsentligeefter aktuarmæssige principper; det er nødvendigt at samordnedisse principper for at lette den gensidige anerkendelse af forsig-tighedsreglerne i de forskellige medlemsstater;
14) det er af forsigtighedshensyn ønskeligt, at der foretages en mini-mumssamordning af reglerne om begrænsning af den rentesats,der anvendes ved beregning af de forsikringsmæssige hensæt-
(1) Rådets første direktiv (73/239/EØF) af 24. juli 1973 om samordning af de
administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelseaf direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT nr. L 228af 16. 8. 1973, s. 3). Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/618/EØF(EFT nr. L 330 af 29. 11. 1990, s. 44).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 4
▼B
telser, og da de nuværende metoder alle er lige korrekte, forsig-
tige samt ækvivalente, vil det med henblik på denne begrænsningvære hensigtsmæssigt at give medlemsstaterne mulighed for fritat vælge den metode, der skal anvendes;
15) der bør foretages en samordning af reglerne vedrørende bereg-ningen, spredningen, lokaliseringen og kongruensen af de aktiver,der kan medgå tildækning af de forsikringsmæssige hensættel ser,med henblik på at fremme den gensidige anerkendelse afmedlemsstaternes bestemmelser; denne samordning skal tagehensyn dels til de foranstaltninger for så vidt angår frie kapitalbe-vægelser, der er vedtaget ved Rådets direktiv 88/361/EØF af 24.juni 1988 om gennemførelse af Traktatens artikel 67 (
1), dels til
Fællesskabets udvikling hen imod Den Økonomiske og Mone-tære Union;
16) hjemlandet kan dog ikke kræve, at forsikringsselskaberne inve-sterer de aktiver, der medgår tildækning af deres forsikringsmæs-sige hensættelser, i bestemte kategorier af aktiver, da et sådantkrav er uforeneligt med de foranstaltninger til liberalisering afkapitalbevægelser, der er fastsat i direktiv 88/361/EØF;
17) i afventning af et direktiv om investeringsydelser, som bl.a.harmoniserer begrebet organiseret marked, er det nødvendigt medhenblik på nærværende direktiv og uden at foregribe den senereharmonisering at fastlægge en midlertidig definition af dettebegreb, som vil blive afløst af den definition, der er harmoniseretpå fællesskabsplan, og som pålægger markedets hjemland detansvar, som nærværende direktiv midlertidigt pålægger forsik-ringsselskabets hjemland;
18) det er nødvendigt at supplere listen over elementer, der kananvendes tildækning af den i henhol d tildirektiv 79/267/EØFpåbudte solvensmargen, for at tage hensyn til de nye finansielleinstrumenter og faciliteter, som andre finansielle institutioner kanhenregne tilderes egenkapital ;
19) det er ikke en nødvendig forudsætning for gennemførelsen af detindre marked for forsikringer, at der er sket en samordning afforsikringsaftaleretten; medlemsstaternes mulighed for atgennemtvinge anvendelse af deres lovgivning på forsikringsaf-taler vedrørende forpligtelser, som befinder sig på deres område,udgør derfor en tilstrækkelig garanti for forsikringstagerne;
20) inden for rammerne af det indre marked er det i forsikringstage-rens interesse at have adgang til det størst mulige udvalg afforsikringsprodukter, der tilbydes i Fællesskabet, således at hankan vælge den forsikring, der passer bedst til hans behov; detpåhviler den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, at påse, atder ikke findes nogen hindring for, at de forsikringsprodukter, dertilbydes i Fællesskabet, kan afsættes på dens område, forudsat atde ikke er i strid med gældende retsregler begrundet i almenehensyn i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, og såfremtdisse hensyn ikke er beskyttet af hjemlandets retsregler, forudsatat disse retsregler anvendes ikke-diskriminerende på ethvertselskab, der udøver virksomhed i denne medlemsstat, er objektivtbegrundet og står i et rimeligt forhold til det tilstræbte mål;
21) medlemsstaterne skal kunne sikre, at forsikringsprodukterne ogde aftaledokumenter, der anvendes ved dækning af forpligtelser,der er indgået på deres område, hvad enten der er tale omvirksomhed udøvet i henhold til reglerne om fri etableringsreteller i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser,overholder gældende specifikke retsregler begrundet i almenehensyn; de tilsynsordninger, der skal anvendes, bør tilpasseskravene i det indre marked uden at være en forudsætning forudøvelsen af forsikringsvirksomhed; det forekommer ikke rime-ligt at opretholde ordninger med forudgående godkendelse af
(1) EFT nr. L 178 af 8. 7. 1988, s. 5.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 5
▼B
forsikringsbetingelserne; der bør derfor indføres andre ordninger,som passer bedre tilkravene i det indre marked, og som gør detmuligt for samtlige medlemsstater at sikre forsikringstagerne denfornødne beskyttelse;
22) det tillades imidlertid, at hjemlandet med henblik på gennem-førelsen af aktuarmæssige principper, der er i overensstemmelsemed dette direktiv, kan kræve løbende anmeldelse af det tekniskegrundlag for beregningen af tarifferne i aftalerne og af de forsik-ringsmæssige hensættelser, idet denne anmeldelse af det tekniskegrundlag ikke omfatter meddelelse af de almindelige og speciellebetingelser i aftalerne samt af selskabets forretningsmæssigetariffer;
23) inden for rammerne af det indre marked for forsikringsvirk-somhed vilforbrugeren have et større og mere varieret udval g afforsikringer end tidligere; for i fuldt omfang at kunne drage nytteaf dette udvalg og den øgede konkurrence skal forbrugeren haveadgang til de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vælgeden forsikring, der bedst dækker hans behov; dette behov foroplysninger er så meget desto større, som forpligtelserne kanvære af meget lang varighed; derfor må der gennemføres ensamordning af de minimumsbestemmelser, der er nødvendige forat sikre, at forbrugeren modtager klare og præcise oplysningerom de væsentligste træk ved de produkter, der tilbydes ham, ogom de organer, der er bemyndiget til at behandle klager fraforsikringstagerne, de forsikrede eller de af forsikringen begunsti-gede;
24) for faktisk at kunne udøve forsikringsvirksomhed i hele Fælles-skabet er det vigtigt at tillade forsikringsselskaberne at reklamerefor deres produkter; de skalderfor have mul ighed for at benyttealle sædvanlige reklamemedier i filialmedlemsstaten eller i denmedlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser; medlemsstaternekan dog forlange, at forsikringsselskaberne overholder de natio-nale regler om sådanne reklamers form og indhold, der entenmåtte følge af fællesskabsretsakter på reklameområdet eller afmedlemsstaternes bestemmelser til beskyttelse af almene hensyn;
25) inden for rammerne af det indre marked kan en medlemsstat ikkelængere forbyde samtidig udøvelse af forsikringsvirksomhed påsit område i henhold til reglerne om fri etableringsret og reglerneom fri udveksling af tjenesteydelser; det er derfor nødvendigt atafskaffe medlemsstaternes mulighed herfor i henhold til direktiv90/619/EØF;
26) der bør indføres en saktionsordning, som kan bringes i anven-delse, når et forsikringsselskab i den medlemsstat, hvor forplig-telsen er indgået, ikke overholder de gældende bestemmelserbegrundet i almene hensyn, der gælder for det;
27) nogle medlemsstater pålægger ikke forsikringsvirksomhed nogenform for indirekte skatter, hvorimod flertallet af medlemsstaterneanvender særlige skatter og andre former for bidrag; i demedlemsstater, hvor sådanne skatter og bidrag opkræves, variererderes struktur og procentsats meget; det bør undgås, at debestående forskelle resulterer i konkurrencefordrejning mellemmedlemsstaterne med hensyn til forsikring; med forbehold afyderligere samordning kan anvendelse af de skatteordninger ogandre former for bidrag, der gælder i den medlemsstat, hvorforpligtelsen er indgået, afhjælpe en sådan ulempe; det tilkommermedlemsstaterne at fastsætte de bestemmelser, som skal sikreopkrævningen af disse skatter og bidrag;
28) det er vigtigt, at der sker en samordning på fællesskabsplanvedrørende forsikringsselskabers likvidation; allerede nu er det, itilfælde af at et forsikringsselskab træder i likvidation, vigtigt atfastsætte, at de garantiordninger, der er indført i hver medlems-stat, sikrer en ensartet behandling af samtlige forsikringskre-ditorer, uanset disse kreditorers nationalitet, og uanset hvordanforpligtelsen er indgået;
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 6
▼B
29) det kan være nødvendigt med jævne mellemrum at foretage
tekniske tilpasninger af de detaljerede regler i nærværendedirektiv for at tage hensyn tiludvikl ingen inden for forsikrings-branchen; Kommissionen vil, inden for rammerne af de gennem-førelsesbeføjelser, der er tillagt den ved Traktatens bestemmelser,foretage sådanne tilpasninger, for så vidt de er nødvendige, efterhøring af den ved direktiv 91/675/EØF (
1) nedsatte forsikringsko-
mité;
30) der må fastsættes specifikke bestemmelser for at sikre over-gangen fra den retlige ordning, der gælder på tidspunktet forgennemførelsen af nærværende direktiv, til den ved direktivetindførte ordning; disse bestemmel ser skalhave tilformålathindre, at der pålægges medlemsstaternes kompetente myndig-heder en ekstra arbejdsbyrde;
31) i henhol d tilTraktatens artikel8 C skalder tages hensyn tilomfanget af den indsats, der må gøres af økonomier på forskel-lige udviklingstrin; der må derfor indrømmes visse medlemsstateren overgangsordning, der muliggør en gradvis gennemførelse afdette direktiv —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
AFSNIT I
DEFINITIONER OG ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
I dette direktiv forstås ved:
a)forsikringsselskab: ethvert selskab, som har opnået administrativ
tilladelse i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 79/267/EØF
b)»filial:« filial: et forsikringsselskabs agenturer eller filialer, under
hensyn tilartikel3 i direktiv 90/619/EØF
c)»forpligtelse:« en forpligtelse udtrykt i en af de former for forsik-
ring eller virksomhed, der er omhandlet i artikel 1 i direktiv 79/267/EØF
d)»hjemlandt:« den medlemsstat, hvor hjemstedet for det forsikrings-
selskab, der påtager sig en forpligtelse, er beliggende
e)»filialmedlemsstat:« den medlemsstat, hvor den filial, der påtager
sig en forpligtelse, er beliggende
f)»den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser:« den
medlemsstat, hvor forpligtelsen består, jf. artikel 2, litra e), idirektiv 90/619/EØF, når et forsikringsselskab eller en filial, der erbeliggende i en anden medlemsstat, har påtaget sig forpligtelsen
g)»kontrol:« den forbindelse, der består mellem et moderselskab og et
datterselskab, jf. artikel 1 i Rådets direktiv 83/349/EØF (
2), eller en
forbindelse af samme art mellem en fysisk eller juridisk person oget selskab
h)»kvalificeret deltagelse:« direkte eller indirekte besiddelse af mindst
10 % af kapitalen eller stemmerettighederne eller enhver andenmulighed for at udøve en betydelig indflydelse på driften at detselskab, hvori der besiddes en kapitalinteresse.
Ved anvendelse af denne definition i forbindelse med artikel 7 og
14 samt de andre niveauer af deltagelse, der er omhandlet i artikel
(1) EFT nr. L 374 af 31. 12. 1991, s. 32.
(2) Rådets syvende direktiv (83/349/EØF) af 13. juni 1983 på grundlag af
Traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber (EFTnr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1). Direktivet er senest ændret ved direktiv90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 7
▼B
14, medregnes de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel7 i
direktiv 88/627/EØF (1)
i)»moderselskab:« en modervirksomhed som defineret i artikel1 og 2
i direktiv 83/349/EØF
j)»datterselskab:« en dattervirksomhed som defineret i artikel1 og 2
i direktiv 83/349/EØF; ethvert datterselskab af et datterselskabanses også for at være et datterselskab af det moderselskab, der ståri spidsen for disse foretagender
k)»reguleret marked:« et kapitalmarked, som af selskabets hjemland
betragtes som et reguleret marked i afventning af en definition, derskalfastl ægges inden for rammerne af et direktiv om investerings-service, og som er karakteriseret ved:
— en regelmæssig funktion, og
— det forhold, at bestemmelser, der er vedtaget eller godkendt af
de berettigede myndigheder, fastlægger betingelserne for marke-dets funktion, betingelserne for adgang til markedet og, nårdirektiv 79/279/EØF af 5. marts 1979 om samordning af betin-gelserne for værdipapirers optagelse til officiel notering på enfondsbørs (
2) anvendes, de betingelser for optagelse til notering,
der er fastsat ved nævnte direktiv, og, når dette direktiv ikkeanvendes, de betingelser, disse finansielle instrumenter skalopfylde for faktisk at kunne omsættes på markedet.
I forbindelse med nærværende direktiv kan et reguleret marked
være etableret i en medlemsstat eller i et tredjeland. I sidstnævntetilfælde skal markedet være anerkendt af selskabets hjemland ogopfylde tilsvarende krav. De finansielle instrumenter, der omsættesdér, skalvære af en kval itet, der svarer tilkval iteten af de instru-menter, der omsættes på det eller de regulerede markeder i denpågældende medlemsstat
l)»kompetente myndigheder:« de nationale myndigheder, der ved lov
eller anden forskrift er bemyndiget til at føre tilsyn med forsikrings-selskaber.
▼
M1
m)»snævre forbindelser« : en situation, hvor to eller flere fysiske eller
juridiske personer er knyttet tilhinanden gennem:
a) kapitalinteresser, hvorved forstås besiddelse af mindst 20 % af
stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, entendirekte eller gennem kontrol, eller
b) kontrol, hvorved forstås den forbindelse, der består mellem et
moderselskab og et datterselskab i alle de i artikel 1, stk. 1 og 2,i direktiv 83/349/EØF (
3) nævnte tilfælde, eller en forbindelse af
samme art mellem en fysisk eller juridisk person og en virk-somhed; et datterselskab af et datterselskab betragtes ligeledessom datterselskab af det moderselskab, der står i spidsen fordisse virksomheder.
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er
varigt knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtes lige-ledes som en snæver forbindelse.
▼
B
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse på de forpligtelser og forsikrings-
selskaber, der er nævnt i artikel 1 i direktiv 79/267/EØF.
(1) Rådets direktiv 88/627/EØF af 12. december 1988 om offentliggørelse af
oplysninger ved erhvervelse og afhændelse af en betydelig andel i et børs-noteret selskab (EFT nr. L 348 af 17. 12. 1988, s. 62).
(
2) EFT nr. L 66 af 13. 3. 1979, s. 21. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 82/148/EØF (EFT nr. L 62 af 5. 3. 1982, s. 22).
(3) EFT nr. L 193 af 18. 7. 1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 8
▼B
2. I artikel 1, nr. 2, i direktiv 79/267/EØF udgår ordene »og er tilladt
i det land, i hvilket virksomheden udøves«.
3. Nærværende direktiv finder hverken anvendelse på de forsikringer
og transaktioner eller selskaber og institutioner, som direktiv 79/267/EØF ikke finder anvendelse på, eller på de organer, der er nævnt iartikel4 i samme direktiv.
AFSNIT II
ADGANG TIL UDØVELSE AF FORSIKRINGSVIRKSOMHEDER
Artikel 3
Artikel6 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 6Adgang til udøvelse af den i dette direktiv omhandlede virksomhed
er betinget af en forudgående administrativ tilladelse.
Ansøgning om denne tilladelse skal indgives til hjemlandets myndig-
heder af:
a) selskaber, der etablerer hjemsted på denne medlemsstats område
b) selskaber, der efter at have modtaget den i første afsnit omhand-
lede tilladelse udvider deres virksomhed til en hel forsikrings-klasse eller til andre forsikringsklasser.«
Artikel 4
Artikel7 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 71. Tilladelsen gælder for hele Fællesskabet. Den giver selskabet
ret til at udøve virksomhed i henhold til reglerne om fri etable-ringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser.
2. Tilladelsen gives særskilt for hver forsikringsklasse som defi-
neret i bilaget. Den omfatter hele den pågældende klasse, medmindreansøgeren kun ønsker at dække en delaf de risici, der hører underdenne klasse.
De kompetente myndigheder kan begrænse den tilladelse, der
ansøges om for en af disse klasser, til de former for virksomhed, derer anført i den i artikel9 nævnte driftspl an.
En medlemsstat kan give tilladelse for flere forsikringsklasser,
såfremt den nationale lovgivning tillader, at disse forsikringsklasserudøves samtidigt.«
Artikel 5
Artikel8 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 81. Hjemlandet kræver, at forsikringsselskaber, der ansøger om
tilladelse:
a) antager en af følgende former:
— for Kongeriget Belgien: »société anonyme«/»naamloze
vennootschap«, »société en commandite paractions«/»commanditaire vennootschap op aandelen«, »asso-ciation d’assurance mutuelle«/»onderlinge verzekeringsvere-niging«, »société coopérative«/»coöperatieve vennootschap«
— for Kongeriget Danmark: »aktieselskaber«, »gensidige
selskaber«, »pensionskasser omfattet af lov om forsikrings-virksomhed (tværgående pensionskasser)«
— for Forbundsrepublikken Tyskland: »Aktiengesellschaft«,
»Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit«, »öffentlich-recht-liches Wettbewerbsversicherungsunternehmen«
— for Den Franske Republik: »société anonyme«, »société d’as-
surance mutuelle«, »institution de prévoyance régie par lecode de la sécurité sociale«, »institution de prévoyance régie
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 9
▼B
par le code rural«, »mutuelles regies par le code de la mutua-lité«
— for Irland: »incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited«, »societies registered under the Indu-strialand Provident Societies Acts«, »societies registeredunder the Friendly Societies Acts«
— for Den Italienske Republik: »società per azioni«, »società
cooperativa«, »mutua di assicurazione«
— for Storhertugdømmet Luxembourg: »société anonyme«,
»société en commandite par actions«, »association d’assu-rances mutuelles«, »société coopérative«
— for Kongeriget Nederlandene: »naamloze vennootschap«,
»onderlinge waarborgmaatschappij«
— for Det Forenede Kongerige: »incorporated companies limited
by shares or by guarantee or unlimited«, »societies registeredunder the Industrialand Provident Societies Acts«, »societiesregistered or incorporated under the Friendly Societies Acts«,»the association of underwriters known as Lloyd’s«
— for Den Hellenske Republik: ανώνυµη εταιρία
— for Kongeriget Spanien: »sociedad anónima«, »sociedad
mutua«, »sociedad cooperativa«
— for Den Portugisiske Republik: »sociedade anónima«, »mútua
de seguros«.
Et forsikringsselskab kan ligeledes tage form af et europæisk
selskab, når dette bliver indført.
Endvidere kan medlemsstaterne i givet fald oprette selskaber i en
offentligretlig form, når disse virksomheders formål er udøvelse afforsikringsvirksomhed på samme vilkår som dem, der gælder forprivatretlige selskaber
b) begrænser deres formåltilde former for virksomhed, der er
fastsat i dette direktiv, og dermed direkte forbundne forretningermed udelukkelse af enhver anden erhvervsmæssig virksomhed
c) fremlægger en driftsplan, der er i overensstemmelse med artikel 9
d) råder over den i artikel20, stk. 2, fastsatte minimumsgarantifond
e) faktisk ledes af personer, der opfylder de foreskrevne krav til
hæderlighed og til kvalifikationer eller erhvervserfaring.
2. Et selskab, der ansøger om tilladelse til udvidelse af virksom-
heden til andre forsikringsklasser eller til udvidelse af en tilladelse,der kun omfatter en delaf de risici, der er omfattet af en forsikrings-klasse, skal fremlægge en driftsplan, der er i overensstemmelse medartikel9.
Det skalendvidere godtgøre, at det råder over den i artikel19
fastsatte solvensmargen og er i besiddelse af den i artikel 20, stk. 1og 2, omhandlede garantifond.
3. Medlemsstaterne må ikke fastsætte bestemmelser om, at der
kræves forudgående godkendelser eller løbende anmeldelse af dealmindelige og specielle betingelser i forsikringspolicer, af tariffer,af det tekniske grundlag for beregningen af bl.a. tariffer og forsik-ringsmæssige hensættelser og af formularer og andre trykte doku-menter, som et forsikringsselskab agter at anvende over for forsik-ringstagerne.
Uanset stk. 1 kan hjemlandet med det ene formål at kontrollere, at
nationale bestemmelser vedrørende de aktuarmæssige principperoverholdes, kræve løbende anmeldelse af det tekniske grundlag forberegningen af tariffer og forsikringsmæssige hensættelser, uden atdette dog må gøres til en forhåndsbetingelse for, at et selskab kanudøve sin virksomhed.
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne opretholder
eller indfører love eller administrative bestemmelser, der foreskrivergodkendelse af vedtægterne og fremlæggelse af alt materiale, der ernødvendigt for den normale gennemførelse af tilsynet.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 10
▼B
Senest fem år efter gennemførelsen af direktivet 92/96/EØF (*) fore-
lægger Kommissionen Rådet en rapport om anvendelsen af dettestykke.
4. Ovennævnte bestemmelser kan ikke foreskrive, at ansøgninger
om tilladelse behandles under hensyntagen til markedets økonomiskebehov.«
Artikel 6
Artikel9 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 9Den i artikel 8, stk. 1, litra c), og stk. 2, nævnte driftsplan skal
indeholde oplysninger eller dokumentation vedrørende:
a) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at påtage
sig
b) grundprincipperne for genforsikring
c) sammensætningen af minimumsgarantifonden
d) de anslåede omkostninger i forbindelse med opbygningen af
administrationen og distributionsnettet samt de dertilbestemtefinansielle midler
endvidere for de første tre regnskabsår:
e) en oversigt, der giver detaljerede oplysninger om de forventede
indtægter og udgifter hidrørende fra direkte forsikringsvirk-somhed og fra overtagelse af genforsikring samt afgivelse igenforsikring
f) den sandsynlige økonomiske stilling
g) de anslåede finansielle midler til dækning af forpligtelser og
solvensmargen.«
Artikel 7
Hjemlandets kompetente myndigheder meddeler ikke et selskab tilla-
delse til at påbegynde forsikringsvirksomhed, før de har fået meddelelseom navnene på alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det være sigfysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte besidder enkvalificeret deltagelse i selskabet, og om størrelsen af deres kapita-landel.
Samme myndigheder nægter at meddele tilladelse, hvis de under hensyn
tilnødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forval tning af forsik-ringsselskabet ikke er overbevist om aktionærernes eller selskabsdelta-gerens egnethed.
AFSNIT III
HARMONISERING AF BETINGELSERNE FOR UDØVELSE AF
FORSIKRINGSVIRKSOMHED
Kapitel 1
Artikel 8
Artikel15 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 151. Ansvaret for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab,
herunder tilsyn med den virksomhed, det udøver gennem filialer ogsom led i præstation af tjenesteydelser, henhører udelukkende underhjemlandets kompetence. Hvis de kompetente myndigheder i denmedlemsstat, hvor forpligtelsen består, har en begrundet formodningom, at et forsikringsselskabs virksomhed vil kunne skade selskabetsfinansielle soliditet, underretter de de kompetente myndigheder iforsikringsselskabets hjemland herom. Hjemlandets kompetente
(*) EFT nr. L 360 af 9. 12. 1992, s. 1.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 11
▼B
myndigheder kontrollerer, at selskabet overholder de i dette direktiv
fastsatte forsigtighedsprincipper.
2. Det finansielle tilsyn dækker forsikringsselskabets samlede
virksomhed og omfatter navnlig kontrol med selskabets solvens ogoprettelsen af forsikringsmæssige hensættelser, herunder livsforsik-ringshensættelser, og med de aktiver, der medgår til dækning heraf ioverensstemmelse med de regler eller den praksis, der gælder ihjemlandet, i henhold til bestemmelser, der er vedtaget på fælles-skabsniveau.
3. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle
forsikringsselskaber findes en tilfredsstillende administrativ og regn-skabsmæssig praksis og fyldestgørende interne kontrolprocedurer.«
Artikel 9
Artikel16 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 16Når et forsikringsselskab, der har fået tilladelse i en medlemsstat,
udøver sin virksomhed gennem en filial i en anden medlemsstat, skalfilialmedlemsstaten sørge for, at hjemlandets kompetente myndig-heder efter forudgående meddelelse herom til filialmedlemsstatenskompetente myndigheder, selv eller ved personer, de bemyndigerhertil, på stedet kan kontrollere de oplysninger, der er nødvendigefor det finansielle tilsyn med selskabet. Filialmedlemsstatens kompe-tente myndigheder kan deltage i denne kontrol.«
Artikel 10
Artikel23, stk. 2 og 3, i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»2. Medlemsstaterne kræver af de forsikringsselskaber, der har
hjemsted på deres område, at de regelmæssigt fremlægger materiale,der er nødvendigt for udøvelsen af tilsynet, samt statistisk materiale.De kompetente myndigheder sender hinanden det materiale og deoplysninger, der har relevans for udøvelsen af tilsynet.
3. Hver medlemsstat træffer alle passende foranstaltninger med
henblik på, at de kompetente myndigheder har de nødvendige befø-jelser og midler til at føre tilsyn med virksomheden i forsikringssel-skaber, der har hjemsted på deres område, herunder virksomhed, derudøves uden for dette område, i overensstemmelse med Rådetsdirektiver vedrørende denne virksomhed, samt med henblik på dissesgennemførelse.
Disse beføjelser og midler skal bl.a. give de kompetente myndig-
heder mulighed for:
a) at skaffe sig indgående viden om selskabets situation og samlede
virksomhed, navnlig
— ved indhenting af oplysninger eller rekvirering af dokumenta-
tion vedrørende forsikringsvirksomheden
— eller ved kontrol på stedet i det pågældende selskabs forret-
ningslokaler
b) at træffe tilstrækkelige og nødvendige foranstaltninger over for
selskabet, dets ledelse eller de personer, som kontrollererselskabet, for at sikre, at selskabets virksomhed er i overensstem-melse med de love og administrative bestemmelser, somselskabet skal overholde i de forskellige medlemsstater, og især ioverensstemmelse med driftsplanen, dersom denne er obligato-risk, samt for at undgå eller fjerne uregelmæssigheder, der vilkunne bringe de sikredes interesser i fare
c) at sikre gennemførelsen af disse foranstaltninger, om nødvendigt
gennem tvangsforanstaltninger og i givet fald ved rettens hjælp.
Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at de kompetente myndig-
heder skal have mulighed for at indhente alle oplysninger vedrø-rende forsikringsaftaler, som mæglerne er i besiddelse af.«
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 12
▼B
Artikel 11
1. Artikel6, stk. 2 til7, i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning fast-
satte betingelser, at forsikringsselskaber, der har hjemsted på densområde, overdrager hele eller en del af deres forsikringsbestand, hvadenten den består af aftaler indgået i henhold til reglerne om fri etable-ringsret eller i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser,til et overtagende selskab, der er etableret i Fællesskabet, hvis dekompetente myndigheder i det overtagende selskabs hjemland godtgør,at selskabet, overdragelsen taget i betragtning, har den fornødnesolvensmargen.
3. Når en filial påtænker at overdrage hele eller en del af sin forsik-
ringsbestand, hvad enten aftalerne er indgået i henhold til reglerne omfri etableringsret eller i henhold til reglerne om fri udveksling af tjene-steydelser, skal filialmedlemsstaten høres.
4. I de i stk. 2 og 3 omhandlede tilfælde meddeler myndighederne i
det afgivende forsikringsselskabs hjemland tilladelse til overdragelsenefter at have indhentet samtykke fra de kompetente myndigheder i demedlemsstater, hvor forpligtelsen består.
5. De kompetente myndigheder i de hørte medlemsstater meddeler de
kompetente myndigheder i det afgivende forsikringsselskabs hjemlandderes udtalelse eller deres samtykke senest tre måneder efter modta-gelsen af anmodningen; har de hørte myndigheder ikke svaret vedudløbet af denne frist, betragtes dette som en positiv udtalelse eller etstiltiende samtykke.
6. En overdragelse, der tillades i henhold til denne artikel, skal i den
medlemsstat, hvor forpligtelsen består, offentliggøres som foreskrevet iden nationale lovgivning. Overdragelsen kan uden videre gøresgældende over for de berørte forsikringstagere, de sikrede og enhveranden person, som har rettigheder eller forpligtelser i kraft af de over-dragne aftaler.
Denne bestemmelse berører ikke medlemsstaternes ret til at fastsætte, at
forsikringstagerne skal have mulighed for at opsige aftalen inden for enbestemt frist fra overdragelsestidspunktet.
Artikel 12
1. Artikel24 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 24
1. Hvis et selskab ikke efterkommer bestemmelserne i artikel 17,
kan den kompetente myndighed i selskabets hjemland forbyde denfrie rådighed over aktiverne efter at have underrettet de kompetentemyndigheder i de medlemsstater, hvor forpligtelsen består.
2. Med henblik på genoprettelse af den finansielle situation i et
selskab, hvis solvensmargen ikke længere udgør det minimum, derer foreskrevet i artikel19, kræver den kompetente myndighed ihjemlandet en genoprettelsesplan, der skal forelægges den tilgodkendelse.
Den kompetente myndighed kan undtagelsesvis, hvis den er af den
opfattelse, at selskabets finansielle situation vil forværres yderligere,desuden begrænse eller forbyde den frie rådighed over selskabetsaktiver. Den underretter da myndighederne i de andre medlemsstater,på hvis område selskabet udøver sin virksomhed, om alle trufneforanstaltninger, og disse myndigheder træffer på den første myndig-heds anmodning de samme foranstaltninger som denne.
3. Hvis solvensmargenen ikke længere når den i artikel 20 define-
rede garantifond, kræver den kompetente myndighed i hjemlandet afselskabet en kortfristet finansieringsplan, der skal forelægges den tilgodkendelse.
Den kan endvidere begrænse eller forbyde den frie rådighed over
selskabets aktiver. Den underretter myndighederne i de medlems-stater, på hvis område selskabet udøver virksomhed, herom, og dissetræffer på dens anmodning de samme foranstaltninger.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 13
▼B
4. I de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede tilfælde kan de kompetente
myndigheder desuden træffe alle egnede foranstaltninger til beskyt-telse af de sikredes interesser.
5. Hver medlemsstat vedtager de bestemmelser, der er nødven-
dige for, at den i de tilfælde, der er nævnt i stk. 1, 2 og 3, påanmodning af selskabets hjemland og i overensstemmelse med sinnationale lovgivning kan forbyde den frie rådighed over de aktiver,der befinder sig på dens område; hjemlandet skal angive, hvilkeaktiver der skalvære omfattet af disse foranstal tninger.«
Artikel 13
Artikel26 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 261. En tilladelse, der er meddelt forsikringsselskabet af den
kompetente myndighed i hjemlandet, kan tilbagekaldes af dennemyndighed, hvis selskabet:
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist på tolv måneder,
udtrykkeligt giver afkald herpå eller ikke har udøvet sin virk-somhed i en periode på over seks måneder, medmindre der i denpågældende medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelsen isådanne tilfælde uden videre bortfalder
b) ikke længere opfylder adgangsbetingelserne
c) ikke inden for de indrømmede frister har kunnet gennemføre de
foranstaltninger, der er fastsat i en krævet genoprettelsesplan ellerfinansieringsplan som omhandlet i artikel 24
d) groft tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler det i medfør af de
bestemmelser, som gælder for det.
I tilfælde af tilbagekaldelse eller bortfald af tilladelsen underretter
den kompetente myndighed i hjemlandet de kompetente myndig-heder i de øvrige medlemsstater herom, og disse skal træffe allenødvendige foranstaltninger for at forhindre det pågældende selskabi at påbegynde nye forretninger på deres område i henhold tilreglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling aftjenesteydelser. Herudover træffer førstnævnte myndighed sammenmed sidstnævnte myndigheder alle egnede foranstaltninger tilbeskyttelse af de sikredes interesser og begrænser navnlig den frierådighed over selskabets aktiver i medfør af artikel 24, stk. 1, stk. 2,andet afsnit, og stk. 3, andet afsnit.
2. Enhver beslutning om tilbagekaldelse af en tilladelse skal
udførligt begrundes og meddeles det pågældende selskab.«
Artikel 14
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person,
der påtænker direkte eller indirekte at erhverve en kvalificeret deltagelsei et forsikringsselskab, forinden skal underrette de kompetente myndig-heder i hjemlandet herom med angivelse af størrelsen af den kapita-landel, der påtænkes erhvervet. Enhver fysisk eller juridisk person skalligeledes underrette hjemlandets kompetente myndigheder, hvisvedkommende påtænker at forøge sin kvalificerede deltagelse så meget,at vedkommendes andel af stemmerettigheder eller kapitalandele dervednår op på eller overstiger en tærskel på 20 %, 33 % eller 50 %, eller atforsikringsselskabet derved bliver vedkommendes datterselskab.
Hjemlandets kompetente myndigheder skal inden for en frist på højst tre
måneder fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning gøreindsigelse mod den påtænkte erhvervelse eller forøgelse, hvis de underhensyn tilnødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forval tning afforsikringsselskabet ikke er overbevist om den i første afsnit nævntefysiske eller juridiske persons egnethed. Hvis myndighederne ikke gørindsigelse, kan de fastsætte en frist for gennemførelsen af den pågæl-dende erhvervelse eller forøgelse.
2. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person,
der påtænker direkte eller indirekte at opgive sin besiddelse af enkvalificeret deltagelse i et forsikringsselskab, forinden skal underrette
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 14
▼B
hjemlandets kompetente myndigheder herom med angivelse af stør-
relsen af den kapitalandel, der derefter besiddes. Enhver fysisk ellerjuridisk person skal ligeledes underrette de kompetente myndigheder,hvis vedkommende har til hensigt at formindske sin kvalificerede delta-gelse så meget, at vedkommendes andel af stemmerettigheder ellerkapitalandele derved når ned under en tærskel på 20 %, 33 % eller50 %, eller at forsikringsselskabet derved ophører med at være vedkom-mendes datterselskab.
3. Så snart forsikringsselskaberne har fået kendskab dertil, giver de
hjemlandets kompetente myndigheder meddelelse om de erhvervelsereller afhændelser af andele i deres kapital, som bevirker, at deltagelsenstiger over eller falder under en af de tærskler, som er nævnt i stk. 1 og2.
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de aktio-
nærer eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret deltagelse,samt størrelsen af denne andel, således som den bl.a. fremgår af deregistrerede data på den årlige generalforsamling eller af de oplysninger,som modtages i henhold til de bestemmelser, der gælder for børsnote-rede selskaber.
4. Medlemsstaterne fastsætter, at hjemlandets kompetente myndig-
heder i tilfælde af, at de i stk. 1 omhandlede personers indflydelse vilkunne være tilskade for en forsigtig og sund forval tning af forsikrings-selskabet, skal kunne træffe de fornødne foranstaltninger for at bringedenne situation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. bestå ipåbud, sanktioner over for ledelsen eller suspension af de stemmerettig-heder, der er knyttet til de pågældende aktionærers eller selskabsdelta-geres aktier eller andele.
Lignende foranstaltninger skal kunne bringes i anvendelse over for
fysiske eller juridiske personer, som ikke overholder den i stk. 1 fore-skrevne pligt til forudgående underretning. Hvis en kapitalandelerhverves på trods af indsigelse fra de kompetente myndigheder, skalmedlemsstaterne, uafhængigt af andre sanktioner, suspendere de tilsva-rende stemmerettigheder, erklære de afgivne stemmer ugyldige ellerannullere dem.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne foreskriver, at alle, der arbejder for eller har
arbejdet for de kompetente myndigheder, samt revisorer og eksperter,der har handlet på de kompetente myndigheders vegne, har tavsheds-pligt. Denne tavshedspligt indebærer, at de fortrolige oplysninger, demodtager i forbindelse med deres hverv, ikke må videregives til andrepersoner eller myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfat-tende form, således at de enkelte forsikringsselskaber ikke kan identifi-ceres, medmindre der er tale om tilfælde, der er omfattet af straffelov-givningen.
Når et forsikringsselskab er erklæret konkurs eller er trådt i likvidation
som følge af en domstolskendelse, kan fortrolige oplysninger, som ikkevedrører tredjemand, der er involveret i forsøg på at redde forsikrings-selskabet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke tilhinder for, at de kompetente myndigheder i de
forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til de direk-tiver, der gælder for forsikringsselskaber. Disse oplysninger er under-givet den i stk. 1 omhandlede tavshedspligt.
3. Medlemsstaterne kan kun indgå samarbejdsaftaler, der indebærer
udveksling af oplysninger, med de kompetente myndigheder i tredje-lande, hvis de oplysninger, der således meddeles, er beskyttet af entavshedspligt, som mindst svarer til den, der er fastsat i denne artikel.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 eller
2 modtager fortrolige oplysninger, må kun anvende disse i forbindelsemed udøvelse af deres hverv:
— til undersøgelse af, om betingelserne for adgang til at udøve forsik-
ringsvirksomhed er opfyldt, og for at lette tilsynet med selskabernesvirksomhed, særlig med hensyn til forsikringsmæssige hensættelser,
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 15
▼B
solvensmargen, administrativ og regnskabsmæssig praksis samtintern kontrol, eller
— til pålæggelse af sanktioner, eller— hvis den kompetente myndigheds afgørelser påklages til en højere
administrativ myndighed, eller
— i forbindelse med domstolsprøvelse i henhold til artikel 50 eller
særbestemmelser i de direktiver, der er vedtaget vedrørende forsik-ringsselskaber.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for udveksling af oplysninger inden
for samme medlemsstat, hvis der findes flere kompetente myndigheder,eller, medlemsstaterne imellem, mellem de kompetente myndighederog:
— de myndigheder, der har ansvaret for tilsynet med andre finansie-
ringsinstitutter og med kreditinstitutter, samt de myndigheder, derfører tilsyn med kapitalmarkederne
— de organer, der medvirker ved likvidation og konkursbehandling af
forsikringsselskaber og lignende procedurer, og
— personer, der er ansvarlige for den lovpligtige revision af forsik-
ringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regnskaber
med henblik på varetagelsen af deres tilsynsopgaver, eller til hinder for,
at der gives de organer, der forvalter (obligatoriske) likvidationsproce-durer eller garantifonde, oplysninger, som er nødvendige for, at de kanudføre deres arbejde. De oplysninger, som de pågældende myndigheder,organer og personer modtager, er omfattet af den i stk. 1 omhandledetavshedspligt.
▼
M1
5a. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne tillade udveksling af oplys-ninger mellem de kompetente myndigheder og
— de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der medvirker ved
likvidation og konkursbehandling af forsikringsselskaber oglignende procedurer, eller
— de myndigheder, der fører tilsyn med de personer, der er ansvarlige
for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitut-ters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstitutters regn-skaber, eller
— de uafhængige aktuarer, der fører lovpligtigt tilsyn med forsikrings-
selskaber, samt de organer, der fører tilsyn med disse aktuarer.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af de tilsynsopgaver, som er
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i
stk. 1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke vide-
regives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, medhenblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder, organer eller personer der kan modtage oplys-ninger i henhold til dette stykke.
5b. Uanset stk. 1-4 kan medlemsstaterne med henblik på at styrke det
finansielle systems stabilitet og integritet tillade udveksling af oplys-ninger mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder ellerorganer, der ifølge loven er ansvarlige for at opdage og efterforskeovertrædelser af selskabsretten.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— opl ysningerne skalbruges tiludførel se af de opgaver, som er
beskrevet i første afsnit
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 16
▼M1
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i
stk. 1 omhandlede tavshedspligt
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke vide-
regives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, medhenblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
Udfører de i første afsnit omhandlede myndigheder eller organer i en
medlemsstat deres opdagelses- eller efterforskningsopgaver med bistandfra dertilbemyndigede, ikke offentl igt ansatte personer, som er i besid-delse af særlig sagkundskab, kan den i første afsnit nævnte mulighed forudveksling af oplysninger udvides til også at gælde disse personer på dei andet afsnit fastsatte særlige betingelser.
Ved anvendelsen af sidste led i andet afsnit meddeler de i første afsnit
omhandlede myndigheder eller organer de kompetente myndigheder,som har afgivet oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blivevideregivet til, med nøjagtig angivelse af disse personers beføjelser.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder eller organer der kan modtage oplysninger ihenhold til dette stykke.
Inden den 31. december 2000 aflægger Kommissionen beretning om
anvendelsen af dette stykke.
5c. Medlemsstaterne kan tillade de kompetente myndigheder at give
— centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver i deres
egenskab af pengepolitiske myndigheder
— eventuelt andre offentlige myndigheder med ansvar for at føre tilsyn
med betalingssystemerne
oplysninger med henblik på udøvelsen af deres opgaver og kan tillade
disse myndigheder eller organer at give de kompetente myndigheder deoplysninger, som er nødvendige for dem i henhold til stk. 4. De oplys-ninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i denneartikel omhandlede tavshedspligt.
▼
B
6. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og4, i henhold til lovbestemmelser give tilladelse til, at visse oplysningermeddeles andre afdelinger i deres centraladministration, som er ansvar-lige for lovgivningen vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, finansie-ringsinstitutter, investeringsservice og forsikringsselskaber, samt inspek-tører, som handler efter fuldmagt fra de pågældende afdelinger.
Oplysningerne må imidlertid kun gives, såfremt det er nødvendigt af
hensyn tilforsigtighedstil synet.
Medlemsstaterne fastsætter dog, at oplysninger, der modtages efter stk.
2 og 5, samt oplysninger, der stammer fra kontrol på stedet, somomhandlet i artikel 16 i direktiv 79/267/EØF, aldrig må videregives somnævnt i nærværende stykke, medmindre den kompetente myndighed,der har givet oplysningerne, eller den kompetente myndighed i denmedlemsstat, hvor kontrollen på stedet er foretaget, har givet sit udtryk-kelige samtykke.
▼
M1
Artikel 15a
1. Medlemsstaterne fastsætter som et minimum:
a) enhver person, der er autoriseret i henhold til direktiv 84/
253/EØF (1), og som i et forsikringsselskab udfører det hverv, der er
beskrevet i artikel51 i direktiv 78/660/EØF (2), artikel37 i direktiv
83/349/EØF, eller artikel 31 i direktiv 85/611/EØF, eller ethvertandet lovpligtigt hverv, har pligt til straks at foretage indberetning tilde kompetente myndigheder om ethvert forhold eller enhver beslut-
(1) EFT nr. L 126 af 12. 5. 1984, s. 20.
(2) EFT nr. L 222 af 14. 8. 1978, s. 11. Direktivet er senest ændret ved
direktiv 90/605/EØF (EFT nr. L 317 af 16. 11. 1990, s. 60).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 17
▼M1
ning vedrørende denne virksomhed, som vedkommende har fået
kendskab tilunder udførel sen af sit hverv, og som kan
— udgøre en materiel overtrædelse af de love eller administrative
bestemmelser, der omhandler betingelserne for meddelelse aftilladelse, eller som specielt omhandler udøvelsen af forsikrings-selskabers aktiviteter, eller
— skade forsikringsselskabets fortsatte drift, eller— medføre nægtelse af revisionspåtegning eller fremsættelse af
forbehold
b) samme pligt gælder for en sådan person, for så vidt angår forhold
eller beslutninger, som vedkommende måtte få kendskab til som ledi et hverv som beskrevet i litra a), der udføres i en virksomhed, somgennem kontrol har snævre forbindelser med det forsikringsselskab, ihvilken vedkommende udfører ovennævnte hverv.
2. Det forhold, at de personer, der er autoriseret i henhold til direktiv
84/253/EØF, i god tro videregiver oplysninger til de kompetentemyndigheder om forhold eller beslutninger som omhandlet i stk. 1,betragtes ikke som brud på den tavshedspligt, som gælder i henhold tilkontrakt eller love eller administrative bestemmelser, og påfører ikke depågældende personer nogen form for ansvar.
▼
B
Artikel 16
Artikel13 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 131. Med forbehold af stk. 3 og stk. 7 kan intet selskab få tilladelse
i henhold til både nærværende direktiv og direktiv 73/239/EØF.
2. Dog kan medlemsstaterne fastsætte:— at selskaber, der har fået tilladelse i henhold til nærværende
direktiv, ligeledes kan få en tilladelse i overensstemmelse medartikel6 i direktiv 73/239/EØF for de risici, der er nævnt i nr. 1og 2 i bilaget til samme direktiv
— at selskaber, der har fået tilladelse i henhold til artikel 6 i direktiv
73/239/EØF, udelukkende for de risici, der er nævnt i nr. 1 og 2 ibilaget til samme direktiv, kan få en tilladelse i henhold tilnærværende direktiv.
3. De i stk. 2 omhandlede selskaber og selskaber, som ved
meddelelsen af dette direktiv udøver de i dette direktiv og i direktiv73/239/EØF omhandlede to former for virksomhed samtidig, kanfortsætte hermed på betingelse af, at der i overensstemmelse medartikel 14 oprettes særskilt forvaltning for hver af disse former forvirksomhed, jf. dog stk. 6.
4. Medlemsstaterne kan fastsætte, at de i stk. 2 omhandlede
selskaber skal følge de regnskabsregler, der gælder for selskabermed tilladelse i medfør af dette direktiv, for så vidt angår deresvirksomhed som helhed. Indtil der er sket en samordning påområdet, kan medlemsstaterne endvidere fastsætte, at for så vidtangår reglerne for likvidation skal den virksomhed, der vedrørerrisici, der er omhandlet i nr. 1 o g 2 i bilaget til direktiv 73/239/EØF,
og som udøves af de i stk. 2 nævnte selskaber, ligeledes væreunderlagt de regler, der gælder for livsforsikringsvirksomhed.
5. Når et selskab, der udøver de i bilaget til direktiv 73/239/EØF
nævnte former for virksomhed, har økonomisk, handelsmæssig elleradministrativ tilknytning til et selskab, der udøver de i nærværendedirektiv omhandlede former for virksomhed, skal de kompetentemyndigheder i de medlemsstater, på hvis område de nævnteselskaber har deres hjemsted, påse, at de pågældende selskabersregnskaber ikke fordrejes ved aftaler, der indgås mellem dem, ellerved nogen anden ordning, der kan influere på fordelingen af udgifterog indtægter.
6. En medlemsstat kan kræve af selskaber, hvis hjemsted befinder
sig på dens område, at de inden for en af medlemsstaten fastsat frist
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 18
▼B
ophører med samtidig udøvelse af disse former for virksomhed, somde udøvede ved meddelelsen af dette direktiv.
7. Bestemmel serne i denne artikelskaltages op tilfornyet
behandling på grundlag af en rapport fra Kommissionen til Rådet ilyset af den fremtidige harmonisering af likvidationsreglerne ogunder alle omstændigheder senest den 31. december 1999.«
Artikel 17
Artikel35 i direktiv 79/267/EØF og artikel18 i direktiv 90/619/EØF
udgår.
Kapitel 2
Artikel 18
Artikel17 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 171. Hjemlandet pålægger ethvert forsikringsselskab at afsætte
tilstrækkelige forsikringsmæssige hensættelser, herunder livsforsik-ringshensættelser, i forhold til dets samlede virksomhed.
Størrelsen af disse forsikringsmæssige hensættelser opgøres efter
følgende principper:
A. i) livsforsikringshensættelserne beregnes efter en tilstrækkelig
forsigtig prospektiv aktuarmæssig metode under hensyn tilalle fremtidige forpligtelser i henhold til de betingelser, derer fastsat for hver enkelt løbende forsikringsaftale, herundernavnlig:
— alle garanterede ydelser, herunder garanterede tilbage-
købsværdier
— den bonustildeling, som de sikrede kollektivt eller indivi-
duelt har ret til, uanset hvordan de pågældende formerfor bonus benævnes
— alle optioner, som den sikrede har ret til i henhold til
forsikringsaftalen
— selskabets udgifter, herunder provisioner
under hensyntagen tilfremtidige præmieindtægter
ii) en retrospektiv metode kan anvendes, hvis det kan godtgøres,
at de forsikringsmæssige hensættelser, som bliver resultatetaf denne beregningsmetode, ikke bliver lavere end dehensættelser, som fremkommer ved en tilstrækkelig forsigtigprospektiv metode, eller hvis anvendelsen af den prospektivemetode ikke er mulig for den pågældende forsikringstype
iii) en forsigtig beregning er ikke ensbetydende med en bereg-
ning, der foretages på grundlag af de mest sandsynlige hypo-teser, idet der i rimeligt omfang skal tages højde for negativeafvigelser i de forskellige faktorer
iv) den metode, der anvendes ved beregningen af de forsikrings-
mæssige hensættelser, skal være forsigtig ikke blot i sig selv,men også når man betragter den metode, der anvendes vedværdiansættelsen af de aktiver, som medgår til dækning afhensættelserne
v) de forsikringsmæssige hensættelser skal beregnes særskilt for
hver forsikringsaftale. Approksimative eller gennemsnitsba-serede beregninger er dog tilladt, når der er grund til atformode, at resultatet vil blive tilnærmelsesvis det sammesom ved individuelle beregninger. Princippet om individuelberegning er ikke tilhinder for, at der foretages suppl erendehensættelser til dækning af generelle risici, der ikke er indi-vidualiserede
vi) når en forsikringsaftales tilbagekøbsværdi er garanteret, skal
der for en sådan aftale foretages livsforsikringshensættelser,hvis størrel se tilenhver tid mindst svarer tildenne garante-rede tilbagekøbsværdi på samme tidspunkt.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 19
▼B
B. Den rentesats, der l ægges tilgrund, skalvæl ges med forsig-
tighed. Den fastsættes i henhold til de bestemmelser, som denkompetente myndighed i hjemlandet har fastsat, under anven-delse af følgende principper:
a) for alle aftaler fastsætter den kompetente myndighed i selska-
bets hjemland en eller flere maksimumsrentesatser specieltefter følgende regler:
i) Når aftalerne indeholder en rentegaranti, fastsætter den
kompetente myndighed i selskabets hjemland en fællesmaksimumsrentesats. Denne sats kan variere efter, hvilkenvaluta forsikringsaftalen er fastsat i, forudsat at den ikkeoverstiger 60 % af rentesatsen for statsobligationslån i denvaluta, forsikringsaftalen er fastsat i. Hvis der er tale omen aftale i ecu, fastsættes denne grænse i forhold til de lån,udtrykt i ecu, EF-institutionerne har optaget.
Hvis medlemsstaten i medfør af andet punktum i oven-
nævnte afsnit beslutter at fastsætte en maksimumsrentesatsfor aftaler, der er fastsat i en bestemt medlemsstats valuta,rådfører den sig forinden med den kompetente myndighedi den medlemsstat, hvis valuta aftalen er fastsat i
ii) når selskabets aktiver ikke er værdiansat til deres anskaf-
felsesværdi, kan en medlemsstat fastsætte, at der kanberegnes en eller flere maksimumsrentesatser underhensyntagen tilafkastet af de til svarende aktiver, derindgår i forsikringsselskabets beholdning med fradrag afen forsigtighedsmargen og, specielt for aftaler medløbende præmiebetaling, desuden under hensyntagen tildet forventede afkast af de fremtidige aktiver. Forsigtig-hedsmargenen og den eller de maksimumsrentesatser, deranvendes på det forventede afkast af de fremtidige aktiver,fastsættes af den kompetente myndighed i hjemlandet
b) fastlæggelse af en maksimumsrentesats betyder ikke, at
selskabet skal anvende en så høj rentesats
c) hjemlandet kan beslutte, at litra a) ikke skal anvendes på
følgende aftaletyper:
— aftaler tilknyttet investeringsfonde
— aftaler med engangspræmie med en løbetid på indtil otte
år
— aftaler uden ret til bonus og livrenteaftaler uden tilbage-
købsværdi.
I de tilfælde, der er omtalt i de sidste to led i første afsnit, kan
der, når der vælges en forsigtig rentesats, tages hensyn til denvaluta, som forsikringsaftalen er fastsat i, og til de tilsvarendeaktiver, der indgår i beholdningen, samt til det forventedeafkast af de fremtidige aktiver, når selskabets aktiverværdiansættes tilderes markedsværdi.
Den rentesats, der lægges til grund, må under ingen omstæn-
digheder være højere end afkastet af aktiverne, beregnet ihenhold til hjemlandets regnskabsregler efter fradrag af etpassende beløb
d) medlemsstaten kræver, at selskabet foretager en regnskabs-
mæssig hensættelse med det formål at sikre de rentemæssigeforpligtelser, det har indgået over for de forsikrede, dersomdet nuværende eller forventede afkast af selskabets aktiverikke er tilstrækkeligt til at opfylde disse forpligtelser
e) de maksimumsrentesatser, som fastsættes i henhold til litra a),
meddeles Kommissionen samt de kompetente myndigheder ide medlemsstater, der anmoder om det.
C. De statistiske beregningselementer samt omkostningselementerne
skal vælges med forsigtighed under hensyntagen til, i hvilken statforpligtelsen består, hvilken forsikringstype der er tale om, samttilde administrative omkostninger og forudsatte provisioner.
D. Hvad angår forsikringsaftaler med ret til bonus, kan der i den
metode, der lægges til grund for beregning af de forsikringsmæs-sige hensættelser, implicit eller eksplicit og i overensstemmelse
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 20
▼B
med de øvrige antagelser om den fremtidige udvikling og dennuværende metode for beregning af bonus, tages hensyn tilfrem-tidig bonusbeløb af enhver art.
E. Hensættelser til dækning af fremtidige omkostninger kan være
implicitte ved f.eks. kun at tage højde for de fremtidig nettopræ-mier, dvs. uden administrationstillæg. De samlede hensættelser,implicitte eller eksplicitte, må dog ikke være lavere end detbeløb, som en forsigtig beregning ville resultere i.
F. Metoden for beregning af de forsikringsmæssige hensættelser må
ikke forandres fra år til år som følge af vilkårlige ændringer imetoden eller beregningsgrundlaget og skal være udformetsåledes, at bonusbeløbene frigives på rimelig vis under forsik-ringsaftalens løbetid.
2. Forsikringsselskaber skal fremlægge for offentligheden, på
hvilket beregningsgrundlag og efter hvilke metoder de forsikrings-mæssige hensættelser, herunder hensættelser til bonus, beregnes.
3. Hjemlandet forlanger af ethvert forsikringsselskab, at dets
forsikringsmæssige hensættelser vedrørende den samlede virk-somhed er dækket af kongruente aktiver i overensstemmelser medartikel24 i direktiv 92/96/EØF. For så vidt angår virksomhed, derudøves i Fællesskabet, skal disse aktiver befinde sig dér. Medlems-staterne kræver ikke af forsikringsselskaberne, at deres aktiver skalbefinde sig i en bestemt medlemsstat. Hjemlandet kan dog lempereglerne for aktivernes lokalisering.
4. Hvis hjemlandet tillader, at de forsikringsmæssige hensættelser
dækkes af tilgodehavender hos genforsikrere, fastsætter det dentilladte procentdel. Det kan i så fald ikke stille krav om, hvor dissetilgodehavender skal befinde sig.«
Artikel 19
Præmierne for nye forretninger skal, vurderet ud fra rimelige aktuar-
mæssige antagelser, være tilstrækkelige til, at forsikringsselskabet kanopfylde alle sine forpligtelser, herunder navnlig afsætte forsikringsmæs-sige hensættelser i overensstemmelse hermed.
I den forbindelse kan der tages hensyn til alle aspekter af forsikringssel-
skabets økonomiske situation, idet det dog skal undgås, at tilførslen afmidler udefra til præmier og deres afkast bliver systematisk og perma-nent, hvilket på længere sigt kunne bringe selskabets solvens i fare.
Artikel 20
Ved valget af de aktiver, der medgår til dækning af de forsikringsmæs-
sige hensættel ser, skalder tages hensyn tilarten af de forretninger, somselskabet udfører, for at sikre sikkerheden, afkastet og likviditeten afselskabets investeringer, idet selskabet skal sørge for en passende diver-sificering og spredning af sine anbringelser.
Artikel 21
1. Hjemlandet kan kun tillade, at forsikringsselskaber tilvejebringer
dækning for deres forsikringsmæssige hensættelser ved hjælp affølgende kategorier af aktiver:
A.Investeringsaktiver
a) obligationer og andre penge- og kapitalmarkedsinstrumenter
b) udlån
c) aktier og andre kapitalandele med variabelt afkast
d) andele i institutter for kollektiv investering i værdipapirer og andre
investeringsfonde
e) grunde og bygninger samt tinglige rettigheder i forbindelse med fast
ejendom
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 21
▼B
B.Tilgodehavender
f) tilgodehavender hos genforsikrere, herunder genforsikrernes andel i
de forsikringsmæssige hensættelser
g) genforsikringsdepoter og tilgodehavender hos afgivende forsikrings-
selskaber
h) tilgodehavender hos forsikringstagere og mæglere i forbindelse med
direkte forsikringsforretninger og genforsikringsforretninger
i) policelånj) krav på skattetilbagebetalinger
k) tilgodehavender hos garantifonde
C.Andre aktiver
l) materielle anlægsaktiver bortset fra grunde og bygninger,
værdiansat på grundlag af en forsigtig afskrivning
m) anfordringstilgodehavender i banker og kassebeholdning; indlån i
kreditinstitutter og alle andre virksomheder, der er beføjet til atmodtage indlån
n) forudbetalte erhvervelsesomkostningero) påløbne renter og optjent leje samt andre periodeafgrænsningsposterp) tinglige rettigheder i forbindelse med fast ejendom (»reversionary
interests«).
For sammenslutningen af forsikringsgivere kaldet Lloyd’s omfatter
kategorierne af aktiver ligeledes garantier og remburser, der er udstedtaf kreditinstitutter som defineret i direktiv 77/780/EØF (
1) eller af
forsikringsselskaber, samt verificerbare beløb, der stammer fra livsfor-sikringspolicer, når de repræsenterer midler, der ejes af medlemmerne.
Det forhold, at et aktiv eller en kategori af aktiver er medtaget i listen i
første afsnit, medfører ikke, at alle sådanne aktiver automatisk tilladessom dækning for forsikringsmæssige hensættelser. Hjemlandet fast-sætter mere detaljerede regler for, hvorledes tilladte aktiver måanvendes; med henblik herpå kan det kræve tinglig sikkerhed ellergarantistillelse, navnlig for tilgodehavender hos genforsikrere.
Ved fastlæggelse og anvendelse af reglerne, skal hjemlandet navnlig
sørge for, at følgende principper overholdes:
i) aktiver, som dækker de forsikringsmæssige hensættelser, værdian-
sættes eksklusive gæld, der er stiftet med henblik på erhvervelse afdisse aktiver
ii) samtlige aktiver værdiansættes på et forsigtigt grundlag, idet der
tages hensyn til risikoen for, at de ikke kan realiseres. Især tilladesmaterielle anlægsaktiver bortset fra grunde og bygninger kun somdækning for forsikringsmæssige hensættelser, såfremt de værdian-sættes på grundlag af en forsigtig afskrivning
iii) udlån, uanset om de ydes til virksomheder, en stat, en international
institution, en lokal eller regional myndighed eller fysiskepersoner, tillades kun som dækning for forsikringsmæssigehensættelser, hvis de frembyder tilstrækkelige garantier medhensyn tilderes sikkerhed, uanset om disse garantier bygger pålåntagers betalingsevne, på pantebreve, bankgarantier, garantier fraforsikringsselskaber eller andre former for sikkerhed
iv) afledte instrumenter såsom optioner, futures og swaps i forbindelse
med aktiver, som dækker de forsikringsmæssige hensættelser, kananvendes, når de bidrager til at mindske investeringsrisikoen ellermuliggør en effektiv porteføljepleje. Sådanne instrumenter
(1) Rådets første direktiv (77/780/EØF) af 12. december 1977 om samordning
af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kredit-institut (EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30). Direktivet er senest ændretved direktiv 89/646/EØF (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 1).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 22
▼B
værdiansættes på et forsigtigt grundlag og kan tages i betragtning
ved værdiansættelsen af de underliggende aktiver
v) værdipapirer, der ikke omsættes på et reguleret marked, tillades
kun som dækning for forsikringsmæssige hensættelser, såfremt dekan realiseres på kort sigt, eller hvis der er tale om kapitalandele ikreditinstitutter, i forsikringsselskaber, i det omfang der er tilladt ihenhol d tilartikel8 i direktiv 79/267/EØF, og i investeringssel -skaber, der er etableret i en medlemsstat
vi) tilgodehavender hos tredjemand tillades kun som dækning for
forsikringsmæssige hensættelser, efter at de tilsvarende gældposterover for samme tredjemand er trukket fra
vii) værdien af de tilgodehavender, der tillades som dækning for
forsikringsmæssige hensættelser, skal beregnes på et forsigtigtgrundlag, idet der tages hensyn til risikoen for, at de ikke kanrealiseres. Især tillades tilgodehavender hos forsikringstagere ogmæglere i forbindelse med direkte forsikringsforretninger oggenforsikringsforretninger kun, såfremt det ikke er mere end tremåneder siden, de forfaldt til betaling
viii) når der er tale om aktiver i form af en investering i et dattersel-
skab, som på forsikringsselskabets vegne forvalter samtlige elleren del af forsikringsselskabets investeringer, tager hjemlandet medhenblik på anvendelse af de i denne artikel omhandlede regler ogprincipper hensyn tilde underl iggende aktiver, der indehaves afdatterselskabet; hjemlandet kan behandle andre datterselskabersaktiver på samme måde
ix) forudbetalte erhvervelsesomkostninger tillades kun som dækning
for forsikringsmæssige hensættelser, såfremt dette er foreneligtmed metoderne for beregning af livsforsikringshensættelserne.
2. Uanset stk. 1 kan hjemlandet undtagelsesvis og på anmodning af
forsikringsselskabet for en tidsbegrænset periode træffe behørigtbegrundet afgørelse om, at andre kategorier af aktiver kan medgå tildækning af de forsikringsmæssige hensættelser, jf. dog artikel 20.
Artikel 22
1. For så vidt angår de aktiver, der dækker de forsikringsmæssige
hensættelser, stiller hjemlandet krav om, at hvert forsikringsselskab ikkeinvesterer mere end:
a) 10 % af de samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser i en grund
eller en bygning eller i flere grunde eller bygninger, der ligger så tætsammen, at de reelt kan betragtes som en enkelt investering
b) 5 % af de samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser i aktier og
andre omsættelige værdipapirer, der kan sidestilles med aktier, iobligationer og andre penge- og kapitalmarkedsinstrumenter frasamme selskab eller i lån til samme låntager, taget under ét, idet derses bort fra lån til en statslig, regional eller lokal myndighed eller eninternational organisation, hvoraf en eller flere medlemsstater ermedlem. Denne græse kan forhøjes til 10 %, hvis selskabet ikkeinvesterer mere end 40 % af sine forsikringsmæssige bruttohensæt-telser i lån til låntagere eller i tilsvarende værdipapirer hos udstedere,hos hvilke selskabet investerer mere end 5 % af sine aktiver
c) 5 % af de samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser i ikke-
sikrede lån, hvoraf 1 % i et enkelt ikke-sikret lån, bortset fra lån tilkreditinstitutter, til forsikringsselskaber, i det omfang der er tilladt ihenhol d tilartikel8 i direktiv 79/267/EØF, og tilinvesteringssel -skaber, der er etableret i en medlemsstat. Disse grænser kan forhøjestil henholdsvis 8 % og 2 % efter afgørelse truffet i hvert enkelttilfælde af hjemlandets kompetente myndighed
d) 3 % af de samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser i kontanter
e) 10 % af de samlede forsikringsmæssige bruttohensættelser i aktier,
andre værdipapirer, der kan sidestilles med aktier, og obligationer,der ikke omsættes på et reguleret marked.
2. Det forhold, at stk. 1 ikke fastlægger begrænsninger for investe-
ring i en bestemt kategori af aktiver, er ikke ensbetydende med, ataktiverne inden for denne kategori uden begrænsning bør tillades tildækning for de forsikringsmæssige hensættelser. Hjemlandet fastsætter
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 23
▼B
mere detaljerede regler for anvendelsen af de aktiver, der kan tillades.
Ved fastlæggelsen og anvendelsen af disse regler skal hjemlandetnavnlig sørge for, at følgende principper overholdes:
i) de aktiver, der dækker de forsikringsmæssige hensættelser, skal
være så diversificerede og skalvære investeret på spredt, at detsikres, at der ikke foreligger nogen uforholdsmæssig stor afhæn-gighed af en bestemt kategori af aktiver, et specielt investering-smarked eller en speciel investering
ii) investeringer i aktiver, der som følge af enten deres art eller
udstederens soliditet indebærer et højt risikoniveau, skal begrænsestilet forsigtigt omfang
iii) ved begrænsningerne for særlige kategorier af aktiver tages der
hensyn til, hvorledes genforsikringsandelen er behandlet ved bereg-ningen af de forsikringsmæssige hensættelser
iv) når der er tale om aktiver i form af en investering i et datterselskab,
som på forsikringsselskabets vegne forvalter samtlige eller en del afdettes investeringer, tager hjemlandet med henblik på anvendelsenaf de i denne artikel omhandlede regler og principper hensyn til deunderliggende aktiver, der indehaves af datterselskabet; hjemlandetkan behandle andre datterselskabers aktiver på samme måde
v) den procentvise andelaf de aktiver, der dækker de forsikringsmæs-
sige hensættelser, som udgøres af ikke likvide investeringer, skalbegrænses tilet forsigtigt niveau
vi) når aktiviteterne omfatter lån til visse kreditinstitutter eller obligati-
oner udstedt af sådanne institutter, kan hjemlandet ved anvendelsenaf reglerne og principperne i denne artikel tage hensyn til de under-liggende aktiver, der indehaves af disse kreditinstitutter. Der måkun forholdes således, hvis kreditinstituttet har sit hjemsted i enmedlemsstat, udelukkende tilhører denne medlemsstat og/ellerdennes lokale myndigheder, og dets virksomhed i henhold tilvedtægterne består i at formidle lån til staten eller lokale myndig-heder eller lån, som sikres af disse, eller lån til organer, der har entæt tilknytning til staten eller de lokale myndigheder.
3. Med hensyn til de detaljerede regler for, hvorledes de tilladte
aktiver må anvendes, behandler medlemsstaten:
— lån, der ikke er sikret af banker, forsikringsselskaber, ved pant eller
på anden måde, mere restriktivt end lån, der er sikret således
— investeringsinstitutter, der ikke er samordnet i henhold til direktiv
85/611/EØF (
1), og øvrige investeringsfonde mere restriktivt end de
investeringsinstitutter, der er samordnet i henhold til samme direktiv
— værdipapirer, der ikke omsættes på et reguleret marked, mere
restriktivt end dem, der omsættes på et sådant marked
— værdipapirer, obligationer og andre penge- og kapitalmarkedsinstru-
menter, der ikke er udstedt af stater, af en af disses lokale ellerregionale myndigheder eller af selskaber, der henhører under zoneA, som omhandlet i direktiv 89/647/EØF (
2), eller som er udstedt af
internationale organisationer, som ingen af Fællesskabets medlems-stater er medlem af, mere restriktivt end samme finansielle instru-menter, som er udstedt af ovennævnte.
4. Medlemsstaterne kan forhøje den i stk. 1, litra b), nævnte grænse
til40 % for visse obl igationer, når de er udstedt af et kreditinstitut, derhar sit hjemsted i en medlemsstat, og som i henhold til lovgivningen erunderkastet et særligt offentligt tilsyn med henblik på at beskytte inde-haverne af disse obligationer. Specielt skal provenuet fra udstedelsen afdisse obligationer i henhold til loven investeres i aktiver, der i tilstræk-kelig grad i obligationernes samlede løbetid dækker de forpligtelser, derfølger heraf, og som ifølge fortrinsret anvendes til tilbagebetaling af
(1) Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love
og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investe-ring i værdipapirer (investeringsinstitutter) (EFT nr. L 375 af 31. 12. 1985,s. 3). Direktivet er ændret ved direktiv 88/220/EØF (EFT nr. L 100 af 19.4. 1988, s. 31).
(
2) Rådets direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal for
kreditinstitutter (EFT nr. L 386 af 30. 12. 1989, s. 14).
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 24
▼B
hovedstol og betaling af de påløbne renter i tilfælde af misligholdelsefra emittentes side.
5. Medlemsstaterne kan ikke kræve, at forsikringsselskaberne skal
investere i bestemte kategorier af aktiver.
6. Uanset stk. 1 kan hjemlandet undtagelsesvis og efter anmodning
fra forsikringsselskabet for en tidsbegrænset periode træffe behørigtbegrundet afgørelse om, at de regler, der er fastsat i stk. 1, litra a til e),kan fraviges, jf. dog artikel20.
Artikel 23
1. Når ydelserne ifølge en forsikringsaftale direkte er knyttet til
værdien af andele i et investeringsinstitut eller til værdien af aktiver, derindgår i intern kapital, der indehaves af forsikringsselskabet, og somsædvanligvis repræsenteres af andele, skal de forsikringsmæssigehensættelser vedrørende disse ydelser dækkes så snævert som muligt afdisse andele eller, hvor der ikke foreligger andele, af disse aktiver.
2. Når ydelserne ifølge en forsikringsaftale direkte er knyttet til at
aktieindeks eller en anden referenceværdi end de i stk. 1 nævnte, skal deforsikringsmæssige hensættelser vedrørende disse ydelser dækkes såsnævert som muligt enten af de andele, som anses for at repræsenterereferenceværdien, eller, hvor der ikke foreligger andele, af aktiver medpassende sikkerhed og omsættelighed, som så snævert som muligtsvarer tilde aktiver, som den pågæl dende referenceværdi er baseret på.
3. Artikel20 og 22 finder ikke anvendel se på aktiver tildækning af
forpligtelser, som er direkte knyttet til de i stk. 1 og 2 nævnte ydelser.Henvisninger tilde forsikringsmæssige hensættel ser i artikel22 skalforstås som henvisninger tilde forsikringsmæssige hensættel ser medundtagelse af dem, der vedrører sådanne forpligtelser.
4. Når de i stk. 1 og 2 nævnte ydelser omfatter en garanti for
investeringsudbytte eller et andet garanteret udbytte, er de tilsvarendeyderligere forsikringsmæssige hensættelser omfattet af bestemmelserne iartikel20, 21 og 22.
Artikel 24
1. Ved anvendel sen af artikel17, stk. 3, og artikel28 i direktiv
79/267/EØF overholder medlemsstaterne bestemmelserne i bilag I tilnærværende direktiv for så vidt angår kongruensreglerne.
2. Denne artikel gælder ikke for de forpligtelser, der er omhandlet i
artikel23 i nærværende direktiv.
Artikel 25
Artikel18, stk. 2, nr. 1, i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»1. Selskabets formue fri for enhver påregnelig forpligtelse og med
fradrag af immaterielle værdier. Denne formue omfatter navnlig:
— den indbetalte aktiekapital eller, for gensidige forsikringssel-
skaber, den faktiske grundfond plus eventuelle medlems-konti, forudsat at disse konti opfylder alle følgende kriterier:
a) vedtægterne fastsætter, at betalinger fra disse konti til
medlemmerne kun kan foretages, hvis solvensmargenenikke herved falder under det krævede niveau, eller efterselskabets opløsning, hvis hele selskabets øvrige gæld erafviklet
b) vedtægterne fastsætter, for så vidt angår betalinger af
andre årsager end individuelle medlemsophør, at deansvarlige myndigheder underrettes herom mindst énmåned i forvejen, og at de inden for denne frist kanforbyde betalingen
c) de relevante bestemmelser i vedtægterne kan kun ændres,
efter at de kompetente myndigheder har erklæret, at deikke har nogen indvending mod ændringen, jf. dog krite-rierne i litra a) og b)
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 25
▼B
— halvdelen af den ikke indbetalte aktiekapital eller grundfond,
når den indbetalte del udgør 25 % af denne kapital eller fond
— lovmæssige og frie reserver, der ikke modsvarer forpligtel-
serne
— overført overskud— kumulative præferenceaktier og ansvarlig indskudskapital
kan medtages, men i så fald højst med et beløb svarende til50 % af margenen, hvoraf ansvarlig indskudskapital med fastløbetid eller kumulative præferenceaktier med fast løbetidhøjst må udgøre 25 %, forudsat at mindst følgende betin-gelser er opfyldt:
a) i tilfælde af et forsikringsselskab konkurs eller likvidation
findes der bindende aftaler om, at ansvarlig indskudska-pital eller præferenceaktier efterstilles alle andrefordringer og først fyldestgøres, når al anden udeståendegæld er betalt
For ansvarlig indskudskapital skal ligeledes følgende betin-
gelser være opfyldt:
b) kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning
c) for indskudskapital med fast løbetid skal den oprindelige
løbetid være mindst fem år. Senest et år inden tilbagebe-talingsdatoen forelægger forsikringsselskabet medhenblik på godkendelse de kompetente myndigheder enplan over, hvorledes solvensmargenen vil blive fastholdtpå eller bragt op på det krævede niveau ved løbetidensudløb, medmindre den andel, den ansvarlige indskudska-pitalkan udgøre af sol vensmargenen, nedsættes gradvis iløbet af mindst de sidste fem år inden den aftalte tilbage-betalingsdag. De kompetente myndigheder kan give tilla-delse til anticiperet tilbagebetaling af sådanne midler, nåranmodning herom indgives af det emitterende forsik-ringsselskab, og dets solvensmargen ikke derved falderunder det krævede niveau
d) for indskudskapital, for hvilken der ikke er fastsat nogen
løbetid, skal der gælde et opsigelsesvarsel på fem år,medmindre indskudskapitalen ikke længere medregnessom en komponent af solvensmargenen, eller medmindrede kompetente myndigheders forudgående samtykkespecielt kræves for tilbagebetaling før tiden. I sidst-nævnte tilfælde underretter forsikringsselskabet mindstseks måneder inden datoen for den foreslåede tilbagebe-taling de kompetente myndigheder med angivelse af denfaktiske og den krævede solvensmargen før og efterdenne tilbagebetaling. De kompetente myndigheder giverkun tilladelse til tilbagebetalingen, hvis der ikke er risikofor, at forsikringsselskabets solvensmargen falder underdet krævede niveau
e) låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at
gælden under nærmere angivne omstændigheder, bortsetfra likvidation af forsikringsselskabet, skal tilbagebetalesinden den aftale forfaldsdato
f) låneaftalen kan kun ændres, efter at de kompetente
myndigheder har erklæret, at de ikke har nogen indven-dinger mod ændringen
— værdipapirer med ubestemt løbetid og andre instrumenter —
herunder andre kumulative præferenceaktier end de i fore-gående led omhandlede — der opfylder følgende betingelser,op til50 % af margenen for de i forrige l ed nævnte værdipa-pirer og ansvarlig indskudskapital:
a) de må ikke kunne tilbagebetales på ihændehaverens
initiativ eller uden den kompetente myndigheds forhånds-godkendelse
b) aftaler i forbindelse med gældsstiftelsen skal give forsik-
ringsselskabet mulighed for at udskyde betaling af renteraf gælden
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 26
▼B
c) långiverens krav mod forsikringsselskabet skal efterstilles
al anden ikke efterstillet gæld
d) de for udstedelsen af værdipapirer gældende dokumenter
skal indeholde bestemmelse om, at gæld og ikke betalterenter skalkunne medgå tildækning af tabene, samtidigmed at forsikringsselskabet skal kunne fortsætte sin virk-somhed
e) kun faktisk indbetale beløb tages i betragtning.«
Artikel 26
Senest tre år efter dette direktivs gennemførelse forelægger
Kommissionen Forsikringskomitéen en rapport om behovet for en yder-ligere harmonisering af solvensmargenen.
Artikel 27
Artikel21 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 211. Medlemsstaterne fastsætter ingen regler for valget af de
aktiver, der ikke medgår tildækningen af de forsikringsmæssigehensættelser i henhold til artikel 17.
2. Med forbehol d af artikel17, stk. 3, artikel24, stk. 1, 2, 3 og 5,
og artikel26, stk. 1, andet afsnit, afstår medl emsstaterne fra atbegrænse den frie rådighed over rørlige og faste aktiver, der indgår ide tilladte forsikringsselskabers formue.
3. Stk. 1 og 2 er ikke tilhinder for de foranstal tninger, som
medlemsstaterne kan træffe i deres egenskab af ejere eller deltagere ide pågældende selskaber, under beskyttelse af de sikredes inte-resser.«
Kapitel 3
Artikel 28
Den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, kan ikke forhindre forsik-
ringstageren i at indgå en aftale med et forsikringsselskab, der har fåettilladelse i henhold til artikel 6 i direktiv 79/267/EØF, når aftalen ikkeer i strid med gældende retsregler begrundet i almene hensyn i denmedlemsstat, hvor forpligtelsen består.
Artikel 29
Medlemsstaterne må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves
forudgående godkendelser eller løbende anmeldelse af de almindeligeog specielle betingelser i forsikringspolicer, af tariffer, af det tekniskegrundlag for beregningen af bl.a. tariffer og forsikringsmæssige hensæt-telser og af formularer og andre trykte dokumenter, som et forsikrings-selskab agter at anvende over for forsikringstagerne.
Uanset stk. 1 kan hjemlandet med det ene formål at kontrollere, at de
nationale bestemmelser vedrørende de aktuarmæssige principper over-holdes, kræve løbende anmeldelse af det tekniske grundlag for bereg-ningen af tariffer og forsikringsmæssige hensættelser, uden at dette dogmå gøres til en forhåndsbetingelse for, at et selskab kan udøve sinvirksomhed.
Senest fem år efter dette direktiv gennemførelse forelægger
Kommissionen Rådet en rapport om anvendelsen af disse bestemmelser.
Artikel 30
1. I artikel15, stk. 1, første afsnit, i direktiv 90/619/EØF udgår
ordene »i et af de i afsnit III omhandlede tilfælde«.
2. Artikel15, stk. 2, i direktiv 90/619/EØF affattes sål edes:
»2. Medlemsstaterne kan undlade at anvende stk. 1 på aftaler, derindgås for seks måneder eller derunder, og på tilfælde, hvor forsikrings-tageren på grund af sin særlige situation eller de omstændigheder,
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 27
▼B
hvorunder aftalen er indgået, ikke har brug for denne særlige beskyt-
telse. Medlemsstaterne angiver i deres regler, hvornår stk. 1 ikke finderanvendelse.«
Artikel 31
1. Inden en forsikringsaftale indgås, skal der mindst forelægges
forsikringstageren de i bilag II, punkt A, nævnte oplysninger.
2. Forsikringstageren skal under hele forsikringsaftalens løbetid
informeres om enhver ændring af de i bilag II, punkt B, nævnte oplys-ninger.
3. Den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, kan ikke af forsik-
ringsselskaberne kræve, at de giver yderligere oplysninger ud over dem,der er anført i bilag II, medmindre sådanne oplysninger er nødvendigefor, at forsikringstageren virkelig kan forstå de væsentligste elementer iden af ham tegnede forsikring.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og til bilag II
fastsættes af den medlemsstat, hvor forpligtelsen består.
AFSNIT IV
BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERINGSRET OG FRI
UDVEKSLING AF TJENESTEYDELSER
Artikel 32
Artikel10 i direktiv 79/267/EØF affattes sål edes:
»Artikel 101. Et forsikringsselskab, der ønsker at etablere en filial på en
anden medlemsstats område, meddeler den kompetente myndighed ihjemlandet dette.
2. Medlemsstaterne kræver, at det forsikringsselskab, som ønsker
at etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende oplys-ninger sammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat det har til hensigt at etablere en filial
b) en driftsplan, hvori bl.a. angives arten af den påtænkte virk-
somhed og filialens organisatoriske struktur
c) en adresse i filialmedlemsstaten, hvorfra der kan indhentes, eller
hvortilder kan sendes dokumenter, idet den pågæl dende adresseer den samme adresse som den, hvortil alle meddelelser til dengeneralbefuldmægtigede sendes
d) navn på filialens generalbefuldmægtigede, som skal have
tilstrækkelige beføjelser til at forpligte selskabet over for tredje-mand samt til at repræsentere det over for filialmedlemsstatensmyndigheder og domstole. Med hensyn til Lloyd’s må dette, itilfælde af eventuelle tvister i filialmedlemsstaten, der hidrører fraindgående forpligtelser, ikke medføre større vanskeligheder forde sikrede, end hvis tvisterne vedrørte selskaber af sædvanligtype. Med henblik herpå skal den generalbefuldmægtiges kompe-tence især omfatte beføjelse til i denne egenskab at give møde iretten som sagsøgt med beføjelse til at forpligte de pågældendeforsikringsgivere i Lloyd’s.
3. Medmindre den komptente myndighed i hjemlandet henset til
de påtænkte etablering har grund til at nære mistillid til den admini-strative strukturs egnethed, forsikringsselskabets finansielle situationeller de ansvarlige lederes og den generalbefuldmægtigedes hæder-lighed og kvalifikationer eller erhvervserfaring, videresender densenest tre måneder efter modtagelsen af alle de i stk. 2 nævnteoplysninger disse til den kompetente myndighed i filialmedlems-staten og underretter det berørte forsikringsselskab herom.
Hjemlandets kompetente myndighed attesterer ligeledes, at forsik-
ringsselskabet råder over minimumssolvensmargenen, beregnet ioverensstemmelse med artikel 19 og 20.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 28
▼B
Nægter den kompetente myndighed i hjemlandet at videresende de istk. 2 nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i filialmed-lemsstaten, skal dette afslag begrundes over for det berørte selskabinden tre måneder efter modtagelsen af samtlige omhandlede oplys-ninger. Et sådant afslag eller manglende svar kan gøres til genstandfor domstolsprøvelse i hjemlandet.
4. Inden forsikringsselskabets filial påbegynder sin virksomhed,
har den kompetente myndighed i filialmedlemsstaten en frist på tomåneder fra modtagelsen af de i stk. 3 nævnte oplysninger til i givetfald at meddele hjemlandets kompetente myndighed de vilkår, sombegrundet i almene hensyn til skal gælde for udøvelse af dennevirksomhed i filialmedlemsstaten.
5. Så snart der foreligger en meddelelse fra den kompetente
myndighed i filialmedlemsstaten eller, hvis denne ikke sender nogenmeddelelse, så snart den i stk. 4 nævnte frist er udløbet, kan filialenetableres, og den kan påbegynde sin virksomhed.
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om
efter stk. 2, litra b), c) eller d), skal forsikringsselskabet skriftligtmeddele de kompetente myndigheder i hjemlandet og i filialmed-lemsstaten den pågældende ændring, mindst en måned før ændringenforetages, således at den kompetente myndighed i hjemlandet og ifilialmedlemsstaten kan handle i henhold til henholdsvis stk. 3 ogstk. 4.«
Artikel 33
Artikel11 i direktiv 79/267/EØF udgår.
Artikel 34
Artikel11 i direktiv 90/619/EØF affattes sål edes:
»Artikel 11Ethvert selskab, der for første gang i en eller flere medlemsstater
agter at udøve sin virksomhed i henhold til reglerne om fri udveks-ling af tjenesteydelser, skal forinden give de kompetente myndig-heder i hjemlandet meddelelse herom med angivelse af arten af deforpligtelser, det har til hensigt at dække.«
Artikel 35
Artikel14 i direktiv 90/619/EØF affattes sål edes:
»Artikel 141. De kompetente myndigheder i hjemlandet meddeler inden for
en frist på en måned efter den i artikel 11 nævnte meddelelse deneller de medlemsstater, på hvis område selskabet agter at udøve sinvirksomhed i henhold til reglerne om fri udveksling af tjeneste-ydelser, følgende:
a) et certifikat, hvori det godtgøres, at selskabet råder over mini-
mumssolvensmargenen beregnet i overensstemmelse med artikel19 og 20 i direktiv 79/267/EØF
b) de klasser, inden for hvilke selskabet har ret til at virke
c) arten af de forpligtelser, som selskabet har til hensigt at dække i
den medlemsstat, hvor der præsteres tjenesteydelser.
Samtidig underetter de det berørte selskab herom.2. Hvis de kompetente myndigheder i hjemlandet ikke fremsender
de i stk. 1 nævnte oplysninger inden for den fastsatte frist, skal deinden for samme frist underrette selskabet om årsagerne hertil.Afslaget kan gøres til genstand for domstolsprøvelse i hjemlandet.
3. Selskabet kan begynde sin virksomhed på den attesterede dato,
hvor det er blevet underrettet om den i stk. 1, første afsnit, omhand-lede meddelelse.«
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 29
▼B
Artikel 36
Artikel17 i direktiv 90/619/EØF affattes sål edes:
»Artikel 17Enhver ændring, som selskabet agter at foretage i de i artikel 11
omhandlede oplysninger, underkastes fremgangsmåden i artikel 11og 14.«
Artikel 37
Artikel10, 12, 13, 16, 22 og 24 i direktiv 90/619/EØF udgår.
Artikel 38
De kompetente myndigheder i filialmedlemsstaten eller i den medlems-
stat, hvor tjenesteydelserne præsteres, kan kræve, at de oplysninger,som de i henhold til dette direktiv har lov til at anmode om vedrørendede forsikringsselskabers virksomhed, som opererer på deres område,gives på den pågældende medlemsstats officielle sprog.
Artikel 39
1. Artikel19 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Filialmedlemsstaten eller den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne
præsteres, må ikke fastsætte bestemmelser om, at der kræves forud-gående godkendelse eller løbende anmeldelse af de almindelige ogspecielle betingelser i forsikringspolicer, af tariffer, af det tekniskegrundlag for beregningen af bl.a. tariffer og forsikringsmæssige hensæt-telser og af formularer og andre trykte dokumenter, som selskabet agterat anvende over for forsikringstagerne. Med henblik på at kontrollere, atderes nationale bestemmelser om forsikringsaftaler overholdes, kan dealene kræve, at ethvert selskab, der ønsker at udøve forsikringsvirk-somhed på deres område i henhold til reglerne om fri etableringsret ellerreglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, på opfordring skal kunneforelægge de betingelser og andre trykte dokumenter, som det agter atanvende, uden at dette dog må gøres tilen forhåndsbetingel se for, atselskabet kan udøve sin virksomhed.
Artikel 40
1. Artikel20 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Ethvert selskab, der udøver virksomhed i henhold til reglerne om
fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, skalforelægge de kompetente myndigheder i filialmedlemsstaten og/eller iden medlemsstat, hvor tjenesteydelser præsteres, alle de dokumenter,der forlanges af det med henblik på gennemførelsen af denne artikel, forså vidt selskaber, der har hjemsted i disse medlemsstater, også erforpligtet dertil.
3. Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat konstaterer, at
et selskab, der på denne medlemsstats område har en filial eller drivervirksomhed i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser,overtræder de retsregler i nævnte medlemsstat, der gælder for det,henstiller de til det pågældende selskab at bringe disse ulovlige forholdtilophør.
4. Foretager vedkommende selskab sig ikke det nødvendige, giver de
kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat de kompetentemyndigheder i hjemlandet meddelelse herom. Disse træffer snarestmuligt alle nødvendige foranstaltninger med henblik på, at det pågæl-dende selskab bringer de ulovlige forhold til ophør. De kompetentemyndigheder i den pågældende medlemsstat underrettes om arten afdisse foranstaltninger.
5. Hvis selskabet trods de foranstaltninger, der er truffet af hjem-
landet, eller fordi disse foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige,eller den pågældende medlemsstat ikke træffer nogen foranstaltninger,fortsat overtræder de retsregler, der gælder i den pågældende medlems-stat, kan denne, efter at have givet de kompetente myndigheder i hjem-landet meddelelse herom, træffe egnede foranstaltninger for at forhindre
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 30
▼B
eller standse yderligere overtrædelser og, såfremt det er strengt nødven-digt, forbyde selskabet at indgå flere forsikringsaftaler på dens område.Medlemsstaterne drager omsorg for, at det på deres område er muligt atgive forsikringsselskaberne de nødvendige meddelelser.
6. Stk. 3, 4 og 5 berører ikke medlemsstaternes ret til i nødstilfælde
at træffe egnede forholdsregler for at forhindre lovovertrædelser påderes område. Dette indebærer også mulighed for at forhindre et forsik-ringsselskab i at fortsætte med at indgå nye forsikringsaftaler på deresområde.
7. Stk. 3, 4 og 5 berører ikke medlemsstaternes ret til at pålægge
sanktioner ved overtrædelser på deres område.
8. Hvis det selskab, der har gjort sig skyldig i overtrædelsen, har et
etableret forretningssted eller besidder ejendom i den pågældendemedlemsstat, kan dennes kompetente myndigheder i overensstemmelsemed den nationale lovgivning iværksætte de for sådanne overtrædelserfastsatte administrative sanktioner over for dette etablerede forretnings-sted eller denne ejendom.
9. Enhver foranstaltning, der træffes i henhold til stk. 4 til 8, og som
omfatter sanktioner eller begrænsninger i udøvelsen af forsikringsvirk-somhed, skal behørigt begrundes og meddeles det pågældende selskab.
10. Kommissionen forelægger hvert andet år Forsikringskomitéen en
rapport, der viser antallet og arten af tilfælde, hvor der i den enkeltemedlemsstat er givet afslag som omhandlet i artikel 10 i direktiv 79/267/EØF eller i artikel 14 i direktiv 90/619/EØF, begge som ændret vednærværende direktiv, eller truffet foranstaltninger i henhold til stk 5 inærværende artikel. Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionenved at give den de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen afrapporten.
Artikel 41
Dette direktiv er ikke tilhinder for, at forsikringssel skaber med hjem-
sted i en medlemsstat ved anvendelse af ethvert foreliggende kommuni-kationsmiddel kan reklamere for deres ydelser i filialmedlemsstateneller i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne præsteres, så længe deikke tilsidesætter eventuelle regler om sådanne reklamers form ogindhold, der er begrundet i almene hensyn.
Artikel 42
1. Artikel21 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Såfremt et forsikringsselskab træder i likvidation, opfyldes forplig-
telserne i forbindelse med forsikringsaftaler, der er indgået gennem enfilial eller i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, påsamme måde som forpligtelserne i forbindelse med dette selskabs andreforsikringsaftaler, uanset de sikredes eller begunstigedes nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel23 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Forsikringsselskaber skal særskilt for forsikringsvirksomhed, der
udøves i henhold til reglerne om fri etableringsret, og for forsikrings-virksomhed, der udøves i henhold til reglerne om fri udveksling aftjenesteydelser, meddele den kompetente myndighed i hjemlandetbeløbet for præmier, uden fradrag af genforsikringsandelen, for hvermedlemsstat og for hver af forsikringsklasserne I til IX, som defineret ibilaget til direktiv 79/267/EØF.
Hjemlandets kompetente myndigheder videregiver inden for en rimelig
frist og i samlet form de pågældende oplysninger til de kompetentemyndigheder i de berørte medlemsstater, der anmoder derom.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 31
▼B
Artikel 44
1. Artikel25 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Uden at det foregriber en senere harmonisering, er alle forsikrings-
aftaler udelukkende pålagt de indirekte skatter og parafiskale afgifter,hvormed forsikringspræmierne er belastet i den medlemsstat, hvorforpligtelsen består i henhold til artikel 2, litra e), i direktiv 90/619/EØF, samt for Spaniens vedkommende de ekstragebyrer, der vedl ov er fastsat tilfordelfor det spanske »Consorcio de Compensación deSeguros« til udførelse af dets opgaver for forbindelse med godtgørelseaf tab på grund af usædvanlige begivenheder i denne medlemsstat.
Den lovgivning, der finder anvendelse på aftalen efter artikel 4 i
direktiv 90/619/EØF, har ingen indflydelse på den gældende skattemæs-sige ordning.
Med forbehold af senere harmonisering anvender hver medlemsstat på
de selskaber, som indgår forpligtelse på dens område, de nationalebestemmelser vedrørende de foranstaltninger, der skal sikre opkrævningaf de indirekte skatter og parafiskale afgifter, som skal erlægges ihenhold til første afsnit.
AFSNIT V
OVERGANGSBESTEMMELSER
Artikel 45
Medlemsstaterne kan indrømme de forsikringsselskaber, der har hjem-
sted på deres område, og for hvilke værdien af de grunde og bygninger,som medgår tildækning af de forsikringsmæssige hensættel ser, vedmeddelelsen af dette direktiv overstiger den i artikel 22, stk. 1, litra a),fastsatte procentsats, en frist tilat efterkomme ovennævnte bestem-melse, der udløber senest den 31. december 1998.
Artikel 46
1. Artikel26 i direktiv 90/619/EØF udgår.2. Spanien og Portugaler indtilden 31. december 1995 og Græken-
land indtil den 31. december 1998 omfattet af følgende overgangsord-ning for aftaler, hvor en af disse medlemsstater er den medlemsstat,hvor forpligtelsen består:
a) uanset artikel8, stk. 3, i direktiv 79/267/EØF og artikel29 og 39 i
nærværende direktiv kan de kompetente myndigheder i de pågæl-dende medlemsstater kræve at få meddelt de almindelige og speci-elle forsikringsbetingelser, inden disse bringes i anvendelse
b) størrelsen af de forsikringsmæssige hensættelser i tilknytning til de
aftaler, der er omhandlet i denne artikel, fastsættes under tilsyn afden berørte medlemsstat efter regler, som den har fastsat, eller,såfremt sådanne regler ikke findes, efter praksis på dens område ioverensstemmelse med dette direktiv. Dækningen af disse hensæt-telser ved ækvivalente eller kongruente aktiver og lokaliseringen afdisse aktiver finder sted under tilsyn af denne medlemsstat efterdennes regler eller praksis, der vedtages i overensstemmelse meddette direktiv.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 47
Følgende tekniske tilpasninger, der skal foretages i direktiv 79/267/EØF
og 90/619/EØF samt i nærværende direktiv, vedtages efter fremgangs-måden i direktiv 91/675/EØF:
— udvidelse af artikel 8, stk. 1, litra a), i direktiv 79/267/EØF til også
at omfatte andre retlige former
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 32
▼B
— ændringer af listen i bilaget til direktiv 79/267/EØF; tilpasning af
listens terminologi for derved at tage hensyn til udviklingen påforsikringsmarkederne
— præcisering af de i artikel18 i direktiv 79/267/EØF opregnede
komponenter, der indgår i solvensmargenen, for derved at tagehensyn til udviklingen af nye finansielle instrumenter
— ændring af størrelsen af den i artikel 20, stk. 2, i direktiv 79/
267/EØF omhandlede minimumsgarantifond for derved at tagehensyn til den økonomiske og finansielle udvikling
— ændring af den liste over aktiver, der kan medgå til dækning af
forsikringsmæssige hensættelser, som er fastlagt i artikel 21 inærværende direktiv, og af de regler for risikospredning, som erfastsat i artikel22 i nærværende direktiv, for derved at tage hensyntil udviklingen af nye finansielle instrumenter
— ændring af lempelserne i kongruensreglerne i bilag I til nærværende
direktiv for derved at tage hensyn tiludvikl ingen af nye instru-menter til dækning af valutakursrisici eller til fremskridtene henimod Den Økonomiske og Monetære Union
— Union — præcisering af definitionerne med henblik på at sikre en
ensartet anvendelse af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF samtnærværende direktiv i hele Fællesskabet
— de nødvendige tekniske tilpasninger af reglerne for fastsættelse af
maksimumsrentesatserne i henhold til artikel 17 i direktiv 79/267/EØF som ændret ved nærværende direktiv, navnlig for dervedat tage hensyn tilfremskridtene hen imod Den Økonomiske ogMonetære Union.
Artikel 48
1. Filialer, der inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbestemmel-
serne tildette direktiv har påbegyndt deres virksomhed efter de i vært-slandet gældende bestemmelser, anses for at have fulgt fremgangs-måden i artikel10, stk. 1 til5, i direktiv 79/267/EØF. Fra nævnteikrafttrædelsesdato er de omfattet af artikel 17, 23, 24 og 26 i direktiv79/267/EØF samt artikel40 i nærværende direktiv.
2. Artikel11 og 14 i direktiv 90/619/EØF som ændret ved nærvæ-
rende direktiv berører ikke de velerhvervede rettigheder, som tilkommeret forsikringsselskab, der inden ikrafttrædelsen af gennemførelsesbe-stemmelserne til nærværende direktiv har udøvet virksomhed i henholdtil reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser.
Artikel 49
I direktiv 79/267/EØF indsættes følgende artikel:
»Artikel 31a1. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning
fastsatte betingelser, at agenturer og filialer, der er etableret på densområde og omhandlet i dette afsnit, overdrager hele eller en del afderes forsikringsbestand til et overtagende selskab, der er etableret isamme medlemsstat, hvis de kompetente myndigheder i dennemedlemsstat eller i givet fald i den i artikel 30 omhandledemedlemsstat bekræfter, at det overtagende selskab, overdragelsentaget i betragtning, har den fornødne solvensmargen.
2. Hver medlemsstat tillader på de i den nationale lovgivning
fastsatte betingelser, at agenturer og filialer, der er etableret på densområde og omhandlet i dette afsnit, overdrager hele eller en del afderes forsikringsbestand tilet forsikringssel skab med hjemsted i enanden medlemsstat, hvis de kompetente myndigheder i dennemedlemsstat beræfter, at det overtagende selskab, overdragelsentaget i betragtning, har den fornødne solvensmargen.
3. Såfremt en medlemsstat på de i den nationale lovgivning fast-
satte betingelser tillader, at agenturer og filialer, der er etableret pådens område og omhandlet i dette afsnit, overdrager hele eller en delaf deres forsikringsbestand til et agentur eller en filial, som eromhandlet i dette afsnit og etableret på en anden medlemsstatsområde, skalden sikre sig, at de kompetente myndigheder i detovertagende selskabs hjemland eller i givet fald i den i artikel 30
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 33
▼B
omhandlede medlemsstat bekræfter, at det overtagende selskab,overdragelsen taget i betragtning, har den fornødne solvensmargen,samt at en sådan overdragelse er mulig efter loven i det overtagendeselskabs hjemland, og at sidstnævnte er indforstået med overdra-gelsen.
4. Den medlemsstat, hvor det overdragende agentur eller den
overdragende filial er beliggende, giver i de i stk. 1, 2 og 3 nævntetilfælde tilladelse til overdragelsen efter at have modtaget godken-delse fra den kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvorforpligtelsen består, såfremt denne ikke er den medlemsstat, hvor detoverdragende agentur eller den overdragende filial er beliggende.
5. De kompetente myndigheder i de hørte medlemsstater
meddeler de kompetente myndigheder i det overdragende forsik-ringsselskabs hjemland deres udtalelse eller deres samtykke senesttre måneder efter anmodningens modtagelse; har de hørte myndig-heder ikke svaret ved udløbet af denne frist, betragtes dette som enpositiv eller et stiltiende samtykke.
6. En overdragelse, der tillades i henhold til denne artikel, skal i
den medlemsstat, hvor forpligtelsen består, offentliggøres som fore-skrevet i den nationale lovgivning. Overdragelsen kan uden videregøres gældende over for de berørte forsikringstagere, de sikrede ogenhver anden person, som har rettigheder eller forpligtelser i kraft afde overdragne aftaler.
Denne bestemmelse berører ikke medlemsstaternes ret til at fast-
sætte, at forsikringstagerne skal have mulighed for at opsige aftaleninden for en bestemt frist fra overdragelsestidspunktet.«
Artikel 50
Medlemsstaterne påser, at alle afgørelser, der træffes over for et forsik-
ringsselskab i henhold til de love og administrative bestemmelser, dervedtages i henhol d tilnærværende direktiv, kan gøres tilgenstand fordomstolsprøvelse.
Artikel 51
1. Medlemsstaterne vedtager senest den 31. december 1993 de love
og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkommedette direktiv, og sætter dem i kraft senest den 1. juli 1994. De under-retter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestem-
melser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skalved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmereregler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 52
Dette direktiv er rettet tilmedl emsstaterne.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 34
▼B
BILAG I
KONGRUENSREGLER
Det fastlægges efter følgende regler, i hvilken valuta forsikringsselskabet skal
indfri sine forpligtelser:
1. Når garantierne ifølge en forsikringsaftale er udtrykt i en bestemt valuta, skal
forsikringsselskabet indfri sine forpligtelser i denne valuta.
2. Medlemsstaterne kan tillade, at forsikringsselskabers forsikringsmæssige
hensættelser, herunder navnlig livsforsikringshensættelser, ikke dækkes afkongruente aktiver, hvis det følger af anvendelsen af ovenstående bestem-melser, at selskabet for at opfylde princippet om kongruens skulle være ibesiddelse af aktiver i en bestemt valuta for et beløb, der ikke overstiger 7 %af aktiverne i andre valutaer.
3. Medlemsstaterne kan fritage selskaber for at anvende kongruensprincippet,
når forpligtelserne skal indfris i et tredjelands valuta, hvis investeringer idenne valuta er undergivet regulering, hvis valutaen er underkastet overfør-selsrestriktioner, eller hvis den af lignende grunde er uhensigtsmæssig tildækning af forsikringsmæssige hensættelser.
4. Forsikringsselskaber kan undlade at tilvejebringe dækning ved kongruente
aktiver for et beløb, der ikke må overstige 20 % af deres forpligtelser i enbestemt valuta.
Samtlige aktiver — uanset valuta — skal dog mindst modsvare samtlige
forpligtelser, uanset i hvilken valuta disse er angivet.
5. Medlemsstaterne kan fastsætte, at når forpligtelser i henhold til ovenstående
bestemmelser skal være dækket af aktiver i en medlemsstats valuta, ansesdette krav ligeledes for opfyldt, når aktiverne er udtrykt i ecu.
1992L0096 — DA — 07.08.1995 — 001.001 — 35
▼B
Oplysninger om forsikringsselskabet Oplysninger om forsikringsforpligtelsen
Oplysninger om forsikringsselskabet Oplysninger om forsikringsforpligtelsenBILAG II
OPLYSNINGER TIL FORSIKRINGSTAGEREN
Inden der indgås en forsikringsaftale (A) eller under aftalens løbetid (B), skal der forelægges forsik-
ringstageren følgende skriftlige oplysninger, som skal være klart og præcist formuleret og affattet på etofficielt sprog i den medlemsstat, hvor forpligtelsen består:
Oplysningerne kan dog affattes på et andet sprog, hvis forsikringstageren anmoder derom, og det er
tilladt i henhold til medlemsstatens lovgivning, eller forsikringstageren frit kan vælge, hvilken lov derskalanvendes.
A.Inden forsikringsaftalen indgås
a.1 Selskabets navn og juridiske form
a.2 Angivelse af, i hvilken medlemsstat
selskabets hjemsted er beliggende, og igivet fald i hvilken medlemsstat detagentur eller den filial, med hvilketeller hvilken aftalen indgås, er belig-gende
a.3 Hovedsædets adresse samt i givet fald
adressen på det agentur eller den filial,som aftalen indgås meda.4 Definition af de enkelte garantier og
optioner
a.5 Forsikringsaftalens løbetida.6 Betingelser for opsigelse af forsik-
ringsaftalen
a.7 Betingelser for indbetaling af præmier,
herunder over hvilken årrække
a.8 Nærmere vilkår for beregning og tilde-
ling af bonus
a.9 Angivelse af tilbagekøbsværdi og
fripoliceværdi og arten af de hertilknyttede garantier
a.10 Oplysninger om præmier for de
enkelte garantier, herunder for hoved-forsikringen og supplerende garantier,når sådanne oplysninger viser sighensigtsmæssige
a.11 Angivelse af anvendte referencevær-
dier i forsikringsaftaler tilknyttet inve-steringsfonde
a.12 Angivelse af arten af de aktiver,
forsikringsaftaler tilknyttet investe-ringsfonde er baseret på
a.13 Betingelser for udøvelse af opsigelses-
retten
a.14 Generelle angivelser vedrørende den
skatteordning, der gælder for denpågældende art police
a.15 Bestemmelser vedrørende behandling
af klager vedrørende aftalen fra forsik-ringstagerne, de sikrede eller de afaftalen begunstigede, herunder om derfindes en klageinstans, uden at detteberører forsikringstagerens adgang tilat anlægge retssag
a.16 Den lovgivning, der skal gælde for
aftalen, hvis parterne ikke kan vælgefrit, eller, når parterne frit kan vælgelovgivning, den lovgivning forsik-ringsselskabet foreslår
B.Under forsikringsaftalens løbetid
Ud over de almindelige og særlige betingelser, der skal meddeles forsikringstageren, skal han også
modtage følgende oplysninger under forsikringsaftalens løbetid:
b.1 Enhver ændring af selskabets navn eller
betegnelse, juridiske form eller afhovedsædets adresse og i givet fald afadressen på det agentur eller den filial,som aftalen er indgået medb.2 Alle oplysninger vedrørende punkt
a . 4 t i l a . 1 2iAit i lf æ ld ea ft i llæ gt i laftalen eller i tilfælde af ændring af denlovgivning, der finder anvendelse påden
b.3 Hvert år oplysninger om bonussituati-
onen