1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV 92/40/EØF
af 19. maj 1992
om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza
(EFT L 167 af 22.6.1992, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsforordning (EF) nr. 806/2003 af 14. april 2003 L 122 1 16.5.2003
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/40/EØF
af 19. maj 1992
om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og ud fra følgende betragtninger:
Fjerkræ er opført på listen over varer i Traktatens bilag II; salg af
fjerkræ er en vigtig indkomstkilde for landbrugsbefolkningen;
det er nødvendigt, at der fastsættes fællesskabsforanstaltninger til
bekæmpelse af udbrud af højpatogen aviær influenza, der er forårsaget
af et influenzavirus med specifikke egenskaber, i det følgende benævnt
»aviær influenza«, for at fastholde situationen i fjerkræsektoren imedlemsstaterne og bidrage til at beskytte dyresundheden i Fælles-skabet;
et udbrud af aviær influenza kan hurtigt antage epizootisk karakter med
en sådan dødelighed og sådanne forstyrrelser til følge, at den risikererat gøre fjerkræhold som helhed væsentligt mindre rentabelt;
der skal træffes foranstaltninger, så snart der er mistanke om, at
sygdommen forekommer, således at den straks kan bekæmpes effektivt,
når forekomsten er bekræftet;
det er nødvendigt at undgå, at sygdommen breder sig, når den er brudt
ud, og at forebygge dette ved at føre nøje tilsyn med overførsler af dyrog anvendelse af produkter, som kan tænkes at være inficeret, og vedeventuelt at vaccinere;
sygdommen skal diagnosticeres i ansvarlige laboratoriers regi, og deres
arbejde skal samordnes af et EF-referencelaboratorium;
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza danner grund-
laget for bevarelsen af en ensartet dyresundhedsstatus;
artikel 3 i Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse
udgifter på veterinærområdet (
4) finder anvendelse i tilfælde af udbrud
af aviær influenza;
det bør overlades til Kommissionen at træffe de nødvendige gennem-
førelsesforanstaltninger —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Ved dette direktiv fastsættes der fællesskabsbekæmpelsesforanstalt-
ninger, der skal anvendes ved udbrud af aviær influenza inden forfjerkræavl, jf. dog fællesskabsbestemmelserne om samhandelen mellemmedlemsstaterne.
Dette direktiv finder ikke anvendelse, hvis der opdages aviær influenza
blandt andre fugle; i så fald meddeler vedkommende medlemsstat imid-lertid Kommissionen, hvilke foranstaltninger den har truffet.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 231 af 5. 9. 1991, s. 4.
(2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 242.
(3) EFT nr. C 79 af 30. 3. 1992, s. 8.
(4) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 19. Beslutningen er ændret ved beslutning
91/133/EØF (EFT nr. L 66 af 13. 3. 1991, s. 18).
▼B
Artikel 2
I dette direktiv anvendesdefinitionerne i artikel 2 i Rådetsdirektiv 90/
539/EØF af 15. oktober 1990 om dyresundhedsmæssige betingelser forsamhandelen inden for Fællesskabet med fjerkræ og rugeæg samt forindførsel heraf fra tredjelande (
1) efter omstændighederne.
Desuden forstås ved:
a)smittet fjerkræ: fjerkræ:
— hoshvilket der officielt er kons tateret aviær influenza i den i
bilag I anførte betydning efter en undersøgelse foretaget af etautoriseret laboratorium, eller
— hoshvilket der ved det andet og de følgende udbrud er kons ta-
teret kliniske symptomer eller post mortem-læsioner, som kantilskrives aviær influenza;
b)smittemistænkt fjerkræ: fjerkræ, der har sådanne kliniske symptomer
eller post mortem-læsioner, at der er begrundet mistanke om aviærinfluenza, eller hoshvilket der er påvis t influenza-A-virusaf under-type H5 eller H7;
c)fjerkræ, som er mistænkt for at være inficeret: fjerkræ, der kan have
været direkte eller indirekte udsat for kontakt med det aviære influ-
enza-virus, eller influenza-A-virus af undertype H5 eller H7;
d)kompetent myndighed: den kompetente myndighed som defineret i
artikel 2, nr. 6, i direktiv 90/425/EØF (
2);
e)embedsdyrlæge: dyrlæge udpeget af den kompetente myndighed.
Artikel 3
Medlemsstaterne sørger for, at mistanke om aviær influenza straks
anmeldestil den kompetente myndighed.
Artikel 4
1. Når der på en bedrift findesfjerkræ, der mis tænkesfor at være
smittet med aviær influenza, sørger medlemsstaterne for, at embedsdyr-
lægen straks iværksætter en undersøgelse for at få bekræftet eller
afkræftet forekomsten af sygdommen; han skal navnlig udtage ellerlade udtage de fornødne prøver til laboratorieundersøgelser.
2. Så snart mistanken om smitte er anmeldt, lader den kompetente
myndighed bedriften stille under officielt tilsyn og foreskriver især:
a) at der skal foretages en optælling af alle kategorier fjerkræ på
bedriften med angivelse for hver kategori af antallet af dyr, der erdøde, antallet af dyr med kliniske symptomer og antallet af dyr
uden kliniske symptomer. Optællingen skal ajourføres med tallene
for de dyr, der er udruget eller døde i løbet af den periode,mistanken opretholdes; oplysningerne fra optællingen skal ajour-føresog fremvis espå forlangende og kan kontrolleresved hvertbesøg
b) at alt fjerkræ på bedriften skal holdes i dets respektive hus eller
afsondres på et andet sted, hvor det kan isoleres og er uden kontakt
med andre fugle
c) at al transport af fjerkræ fra og til bedriften er forbudt
d) at der krævestilladels e fra den kompetente myndighed til:
— at personer, andre dyr og køretøjer forlader eller kommer ind på
bedriften
— at fjerkrækød eller -kroppe, foder, materiel, affald, husdyrgød-
ning, brugt strøelse og alt andet, der kan tænkes at overføreaviær influenza, forlader bedriften1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 303 af 31. 10. 1990, s. 6. Direktivet er senest ændret ved direktiv
91/496/EØF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
(2) EFT nr. L 224 af 18. 8. 1990, s. 29; Direktivet er senest ændret ved direktiv
91/496/EØF (EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 56).
▼B
e) at æg ikke må forlade bedriften bortset fra æg, som sendes direkte
til en autoriseret virksomhed, der er godkendt til at fremstille og/eller forarbejde ægprodukter i overensstemmelse med artikel 6, stk.
1, i direktiv 89/437/EØF (
1), og som forsendes i overensstemmelse
med en autorisation, der er meddelt af den kompetente myndighed;denne autorisation skal overholde kravene i bilag I
f) at der skal anvendes passende desinfektionsmidler ved fjerkræhu-
senes ind- og udgange og ved bedriftens ind- og udgange
g) at der skal foretages en epizootiologisk undersøgelse i henhold til
artikel 7.
3. Indtil de officielle foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, er
iværksat, skal ejeren eller den, som i sin varetægt har en fjerkræbesæt-ning, som er mistænkt for at være ramt af sygdommen, træffe alle
rimelige forholdsregler for at overholde stk. 2, med undtagelse af litra
g).
4. Den kompetente myndighed kan lade enhver af de foranstalt-
ninger, der er fastsat i stk. 2, omfatte andre bedrifter, hvis deresplacering, geografiske beliggenhed eller kontakterne med den bedrift,hvor der er mistanke om sygdommen, giver anledning til mistanke om
en eventuel kontamination.
5. De i stk. 1 og 2 omhandlede foranstaltninger ophæves først, når
embedsdyrlægen har afkræftet mistanken om aviær influenza.
Artikel 5
1. Når der officielt er konstateret aviær influenza på en bedrift,
sørger medlemsstaterne for, at den kompetente myndighed ud over de
i artikel 4, stk. 2, omhandlede foranstaltninger kræver følgende foran-staltninger gennemført:
a) alt fjerkræ på bedriften aflives straks på stedet. Selvdødt fjerkræ
eller fjerkræ, der er aflivet, og alle æg destrueres. Dette skal ske påen sådan måde, at der er mindst mulig risiko for, at sygdommen
spredes
b) alle materialer og affald, såsom foder, strøelse og gødning, som kan
være kontamineret, destrueres eller behandles på passende måde.Behandlingen, der skal foretages efter embedsdyrlægens instrukser,skal sikre, at eventuelt forekommende aviært influenza-virus
destrueres
c) kød fra fjerkræ fra bedriften, som er slagtet inden for sygdommens
formodede inkubationstid, findes i videst muligt omfang ogdestrueres
d) rugeæg, der er lagt i den formodede inkubationstid, og som er
fjernet fra bedriften, findes og destrueres, og det fjerkræ, som alle-rede er klækket af disse æg, stilles under officielt tilsyn; konsumæg,der er lagt i den formodede inkubationstid, og som er fjernet frabedriften, findes i videst muligt omfang og destrueres, medmindre
de forudgående er blevet forskriftsmæssigt desinficeret
e) efter gennemførelsen af foranstaltningerne i litra a) og b) rengøres
og desinficeres fjerkræhusene og deres omgivelser, transportkøre-tøjer og alt materiel, der kan tænkesat være inficeret, ioverensstemmelse med artikel 11
f) der skal hengå mindst 21 dage efter gennemførelsen af foranstalt-
ningerne i litra e), før der genindsættes fjerkræ på bedriften
g) der skal foretages en epidemiologisk undersøgelse i henhold til
artikel 7.
2. Den kompetente myndighed kan lade de foranstaltninger, der er
fastsat i stk. 1, omfatte andre nærliggende bedrifter, hvis deres place-ring, ejendommenesgeografis ke beliggenhed eller kontakterne med1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 4
(1) EFT nr. L 212 af 22. 7. 1989, s. 87. Direktivet er ændret ved direktiv 89/
662/EØF (EFT nr. L 395 af 30. 12. 1989, s. 13).
▼B
den bedrift, hvor sygdommen er konstateret, giver anledning til
mistanke om en eventuel infektion.
Artikel 6
1. Hvisen bedrift har to eller flere ads kilte flokke, kan den kompe-
tente myndighed på grundlag af kriterier, der fastsættes afKommissionen efter fremgangsmåden i artikel 21, dispensere forkravene i artikel 5, stk. 1, for så vidt angår sunde flokke på en smitte-
ramt bedrift, såfremt embedsdyrlægen har bekræftet, at arbejdsgangen
på den pågældende virksomhed er således, at de er fuldstændigt adskilthvad angår både anbringelse, pasning og fodring, således at virusetikke kan spredes fra den ene flok til den anden.
Artikel 7
1. Den epidemiologiske undersøgelse skal omfatte:
— det tidsrum, hvori der kan være forekommet aviær influenza på
bedriften
— sygdommens mulige oprindelse på bedriften og identifikation af
andre bedrifter, hvor der findesfjerkræ, s om kan være blevetsmittet eller inficeret ad samme vej
— personer, fjerkræ og andre dyr, køretøjer, æg, kød og fjerkrækroppe
og alt materiel eller materiale, som kan tænkes at have overførtaviært influenza-virustil eller fra den pågældende bedrift.
2. Der nedsættes en krisegruppe, som skal koordinere alle de foran-
staltninger, der er nødvendige for at udrydde aviær influenza så hurtigtsom muligt, og som skal foretage den epidemiologiske undersøgelse.
De almindelige bestemmelser for medlemsstaternes krisegrupper og
Fællesskabets krisegruppe fastsættes af Rådet med kvalificeret flertal
på forslag af Kommissionen.
Artikel 8
1. Hvis embedsdyrlægen har grund til at nære mistanke om, at en
infektion kan være overført til fjerkræ på en given bedrift af personer,
dyr eller køretøjer eller på enhver anden måde, sættes den pågældende
bedrift under officiel kontrol i henhold til stk. 2.
2. Formålet med den officielle kontrol er straks at afsløre enhver
mistanke om aviær influenza, at foretage en optælling og kontrollereoverførslerne af fjerkræ samt eventuelt at iværksætte den i stk. 3omhandlede foranstaltning.
3. Når en bedrift er under officiel kontrol i henhold til stk. 1 og 2,
nedlægger den kompetente myndighed forbud mod, at fjerkræ forladerbedriften, medmindre det transporteres direkte til et slagteri under offi-
ciel kontrol med henblik på omgående slagtning. Inden en sådan
tilladelse gives, skal embedsdyrlægen have foretaget en klinisk under-søgelse af fjerkræet, således at forekomst af aviær influenza påbedriften kan udelukkes. De i denne artikel nævnte flytningsrestrikti-oner indføres for en periode på 21 dage fra den sidste muligeinfektionsdato; restriktionerne skal dog gælde i mindst syv dage.
4. Når den kompetente myndighed finder, at forholdene tillader det,
kan den begrænse de foranstaltninger, der er omhandlet i denne artikel,
til en del af bedriften og det fjerkræ, som befinder sig i denne del,
såfremt dette fjerkræ har været huset, passet og fodret fuldstændigadskilt af særskilt personale.
Artikel 9
1. Når diagnosen aviær influenza er officielt bekræftet, sørger
medlemsstaterne for, at den kompetente myndighed omkring den smit-teramte bedrift afgrænser et iagttagelsesdistrikt med enminimumsradius på 3 km, som ligger i et overvågningsområde med enminimumsradius på 10 km. Ved afgrænsningen af distrikter og områderskal der tages hensyn til geografiske, administrative, økologiske og1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 5
▼B
epizootiologiske faktorer, der er relevante for aviær influenza, og til
kontrolfaciliteterne.
2. De foranstaltninger, der anvendes i iagttagelsesdistriktet, skal
omfatte:
a) identifikation af alle bedrifter, der holder fjerkræ i distriktet
b) regelmæssige besøg på alle bedrifter, der holder fjerkræ, en klinisk
undersøgelse af dette fjerkræ, herunder om nødvendigt udtagning afprøver til laboratorieundersøgelse, idet der skal føres en fortegnelse
over besøg og iagttagelser
c) fjerkræets forbliven i de dertil indrettede huse eller på et andet sted,
hvor det kan isoleres
d) anvendelse af passende desinfektionsmidler ved bedrifternes ind- og
udgange
e) kontrol med færdsel for så vidt angår personer, der håndterer
fjerkræ, fjerkrækroppe og æg, og med køretøjer, der transporterer
fjerkræ, fjerkrækroppe og æg, i distriktet; generelt er det forbudt attransportere fjerkræ undtagen i transit ad hovedfærdselsårer eller pr.jernbane ad hovedlinjerne
f) forbud mod, at fjerkræ og rugeæg forlader den bedrift, hvor det/de
befinder sig, medmindre den kompetente myndighed har givet tilla-delse til transport:
i) af fjerkræ til omgående slagtning på et slagteri, som helst skal
ligge i det smitteramte område, eller, hvis dette ikke kan lade
sig gøre, til et andet slagteri, som den kompetente myndighedhar udpeget uden for det smitteramte område. Kødet fra dettefjerkræ skal forsynes med det særlige hygiejnemærke, der eromhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 91/494/EØF (
1)
ii) af daggamle kyllinger eller hønniker til en bedrift i over-
vågningsområdet, hvor der ikke findes noget andet fjerkræ.
Bedriften sættes under officiel kontrol som omhandlet i artikel
8, stk. 2
iii) af rugeæg til et rugeri, som er udpeget af den kompetente
myndighed, idet æggene og emballagen skal desinficeres førafsendelsen. Den i nr. i), ii) og iii) omhandlede transport skalforegå direkte og under officiel kontrol. Den tilladeskun, efterat embedsdyrlægen har foretaget en sundhedsundersøgelse på
bedriften. De anvendte køretøjer skal rengøres og desinficeres
før og efter brug
g) forbud mod fjernelse eller spredning af brugt strøelse og fjerkrægød-
ning uden tilladelse
h) forbud mod skuer, markeder, udstillinger og anden sammenbring-
ning af fjerkræ eller andre fugle.
3. Foranstaltningerne i iagttagelsesdistriktet ophæves tidligst 21 dage
efter, at der er rengjort og desinficeret på den smitteramte bedrift ioverensstemmelse med artikel 11. Iagttagelsesdistriktet indgår derefter
i overvågningsområdet.
4. De foranstaltninger, der anvendes i overvågningsområdet, skal
omfatte:
a) identifikation af alle bedrifter, der holder fjerkræ i området
b) kontrol af transport af fjerkræ og rugeæg i området
c) forbud mod at fjerkræ forlader området i de første 15 dage,
medmindre det sendes direkte til et slagteri, som den kompetentemyndighed har udpeget uden for overvågningsområdet. Kødet fradette fjerkræ skal forsynes med det særlige hygiejnemærke, der er
omhandlet i artikel 5 i direktiv 91/494/EØF
d) forbud mod at rugeæg bringesud af overvågnings området,
medmindre de bringestil rugerier, der er udpeget af den kompetentemyndighed. Æggene og emballagen skal desinficeres før afsendelsen1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 6
(1) EFT nr. L 268 af 24. 9. 1991, s. 35.
▼B
e) forbud mod, at brugt strøelse og fjerkrægødning bringes ud af
området
f) forbud mod skuer, markeder, udstillinger og anden sammenbring-
ning af fjerkræ eller andre fugle
g) forbud mod transport af fjerkræ bortset fra transit ad hovedfærds-
elsårer eller pr. jernbane ad hovedlinjerne, jf. dog bestemmelserne ilitra a) og b).
5. Foranstaltningerne i overvågningsområdet ophæves tidligst 30
dage efter, at der er rengjort og desinficeret på den smitteramte bedrift
i overensstemmelse med artikel 11.
6. Hvis iagttagelsesdistrikterne eller overvågningsområderne ligger
på flere medlemsstaters område, samarbejder de kompetente myndig-
heder i de berørte medlemsstater om at afgrænse de i stk. 1omhandlede distrikter og områder. Om nødvendigt afgrænses iagttagel-sesdistriktet og overvågningsområdet dog efter fremgangsmåden iartikel 21.
Artikel 10
Medlemsstaterne sørger for:
a) at den kompetente myndighed fastsætter nærmere bestemmelser, der
gør det muligt at spore transporter af æg og fjerkræ
b) at fjerkræejeren eller den, der på hans vegne fører tilsyn med besæt-
ningen, efter anmodning fra den kompetente myndighed giver
oplysning om, om fjerkræ og æg er modtaget på eller afsendt fra
bedriften
c) at enhver, der beskæftiger sig med transport af eller handel med
fjerkræ og æg, kan give den kompetente myndighed oplysningerom flytningen af det fjerkræ og de æg, der er blevet transportereteller afsat, og fremlægge alle enkeltheder i forbindelse med disse
oplysninger.
Artikel 11
Medlemsstaterne sørger for:
a) at desinfektionsmidler og koncentrationer heraf er officielt godkendt
af den kompetente myndighed
b) at rengøringen og desinfektionen foretages under officiel kontrol i
overensstemmelse med:
i) embedsdyrlægens instrukser
ii) den fremgangsmåde, der skal anvendes ved rengøring og desin-
fektion af en smitteramt bedrift, jf. bilag II.
Artikel 12
Prøveudtagninger og laboratorieundersøgelser til påvisning af aviært
influenza-virusforetagesi henhold til bilag III.
Artikel 13
Medlemsstaterne sørger for, at den kompetente myndighed træffer alle
fornødne foranstaltninger for at underrette alle i iagttagelsesdistriktetog overvågningsområdet om de gældende restriktioner og træffer allede dispositioner, der er nødvendige for at sikre, at de pågældendeforanstaltninger iværksættes.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sørger for, at der i hver medlemsstat udpeges:
a) et nationalt laboratorium, der har faciliteter og specialuddannet
personale til at kunne vurdere influenzavirusisolaters patogenicitet ioverensstemmelse med bilag III, kapitel 7, og identificere influenza-A-vira af undertype H5 eller H71992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 7
▼B
b) et nationalt laboratorium, der skal teste de reagenser, som de regio-
nale diagnoselaboratorier anvender
c) et nationalt institut eller laboratorium, der kan afprøve godkendte
vacciner med henblik på at bekræfte, at de er i overensstemmelse
med specifikationerne i markedsføringstilladelsen.
2. De nationale laboratorier, der er nævnt i bilag IV, er ansvarlige
for at koordinere normer og diagnosemetoder, anvendelse af reagenserog testning af vacciner.
3. De nationale laboratorier, der er anført i bilag IV, er ansvarlige
for at koordinere de normer og diagnosemetoder, der er fastsat på hvertlaboratorium, der diagnosticerer aviær influenza i medlemsstaten. Med
henblik herpå:
a) kan de levere diagnosereagenser til de nationale laboratorier
b) skal de kontrollere kvaliteten af alle diagnosereagenser, der
anvendes i medlemsstaten
c) skal de med regelmæssige mellemrum foranstalte sammenlignende
undersøgelser
d) skal de opbevare isolater af aviært influenza-virus fra tilfælde, der
er bekræftet i medlemsstaten
e) skal de bekræfte positive resultater, som de regionale diagnoselabo-
ratorier er nået frem til.
4. De nationale laboratorier, der er anført i bilag IV, samarbejder
med EF-referencelaboratoriet, der er omhandlet i artikel 15.
Artikel 15
EF-referencelaboratoriet for aviær influenza er anført i bilag V. Dette
laboratoriums beføjelser og opgaver fastlægges efter bestemmelserne i
nævnte bilag, jf. dog bestemmelserne i beslutning 90/424/EØF, særlig
artikel 28 heri.
Artikel 16
Vaccination mod aviær influenza med vacciner, der er godkendt af den
kompetente myndighed, må kun finde sted som supplement til debekæmpelsesforanstaltninger, der træffes, når sygdommen er brudt ud,og under iagttagelse af følgende bestemmelser:
a) beslutningen om at indføre vaccination for at supplere bekæmpelses-
foranstaltningerne træffes af Kommissionen i samarbejde med denpågældende medlemsstat efter fremgangsmåden i artikel 21. Beslut-ningen skal især tage udgangspunkt i følgende kriterier:
— koncentrationen af fjerkræ i det smitteramte område
— hver enkelt vaccines egenskaber og sammensætning
— regler for kontrol med distribution, opbevaring og anvendelse af
vacciner
— bestemmelse af de fjerkræarter og -kategorier, der kan eller skal
vaccineres
— de områder, hvor der kan eller skal vaccineres.
Uanset første afsnit kan den pågældende medlemsstat efter medde-
lelse til Kommissionen imidlertid beslutte at foretagenødvaccination omkring udbrudsstedet, for så vidt grundlæggendefællesskabsinteresser ikke bringes i fare. Denne beslutning skalstraks behandles i Den Stående Veterinærkomité efter frem-
gangsmåden i artikel 21
b) når en medlemsstat i overensstemmelse med litra a) får tilladelse til
at nødvaccinere på en begrænset del af sit område, får det ingen
indflydelse på den resterende del af områdets status under forudsæt-ning af, at flytningsrestriktionerne for de vaccinerede dyropretholdes i en periode, der fastsættes efter fremgangsmåden iartikel 21.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 8
▼B
Artikel 17
1. Hver medlemsstat udarbejder en katastrofeplan med angivelse af
de nationale foranstaltninger, der skal træffes ved udbrud af aviærinfluenza.
Denne plan skal indeholde bestemmelser om adgang til faciliteter,
udstyr, mandskab og alt andet materiel, som er nødvendigt for hurtigt
og effektivt at kunne udrydde udbruddet.
2. Kriterierne for udarbejdelse af disse planer findes i bilag VI.
3. Senest seks måneder efter dette direktivs iværksættelse skal der
forelægges planer for Kommissionen udarbejdet efter de i bilag IVnævnte kriterier.
4. Kommissionen gennemgår planerne for at afgøre, om de gør det
muligt at nå det ønskede mål, og foreslår den pågældende medlemsstat
eventuelle ændringer, som er nødvendige, navnlig for at sikre, atplanerne er forenelige med de øvrige medlemsstaters.
Kommissionen godkender planerne, som eventuelt er ændret, efter
fremgangsmåden i artikel 21.
Planerne kan siden ændres eller suppleres efter samme fremgangsmåde
for at tage hensyn til udviklingen.
Artikel 18
1. Sagkyndige fra Kommissionen kan, for så vidt det er nødvendigt
for en ensartet gennemførelse af dette direktiv, i samarbejde med dekompetente myndigheder foretage kontrol på stedet. De kan med
henblik herpå ved kontrol af en repræsentativ procentdel af bedrifterne
undersøge, om de kompetente myndigheder fører tilsyn med, ombedrifterne overholder dette direktiv. Kommissionen underrettermedlemsstaterne om resultatet af kontrollen.
Den medlemsstat, på hvis område der foretages kontrol, yder de
sagkyndige al nødvendig støtte ved udførelsen af deres arbejde.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter frem-
gangsmåden i artikel 21.
Artikel 19
De nærmere betingelser for Fællesskabets finansielle deltagelse i foran-
staltninger i forbindelse med iværksættelsen af dette direktiv er fastlagti beslutning 90/424/EØF.
Artikel 20
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, ændrer om nødven-
digt bilagene på forslag af Kommissionen, navnlig for at tage hensyn
til udviklingen inden for forskning og diagnosemetoder.
Artikel 21
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden
og Dyresundhed nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002 (
1).
2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF (2).
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
3. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 9
(1) EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.
(2) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼B
Artikel 22
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestem-
melser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december
1992. De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestem-
melser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skalved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmereregler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 23
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 10
▼B
BILAG I
TILLADELSE TIL AT FJERNE ÆG FRA EN BEDRIFT, DER ER
OMFATTET AF BETINGELSERNE I ARTIKEL 4, STK. 2, LITRA E), I
DETTE DIREKTIV
Den tilladelse, den kompetente myndighed udsteder med henblik på transport af
æg fra en bedrift, der er under mistanke, og som er underlagt bestemmelserne i
artikel 4, stk. 2, litra e), til en autoriseret virksomhed, der fremstiller og
behandler ægprodukter i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i direktiv 89/
437/EØF, i det følgende benævnt den udpegede virksomhed, skal opfylde
følgende betingelser:
1) for at kunne forlade bedriften skal æggene:
a) opfylde bestemmelserne i kapitel IV i bilaget til direktiv 89/437/EØF
b) sendes direkte fra bedriften til den udpegede virksomhed; hver sending
skal inden afsendelsen forsegles af den for bedriften ansvarlige embeds-
dyrlæge og skal forblive forseglet under hele transporten til den
udpegede virksomhed
2) den for bedriften ansvarlige embedsdyrlæge underretter den myndighed, der
er ansvarlig for den udpegede virksomhed, om, at æggene vil blive sendt
3) den myndighed, der er ansvarlig for den udpegede virksomhed, sikrer sig:
a) at de æg, der er nævnt i punkt 1, litra b), holdes adskilt fra andre æg, så
snart de ankommer, og indtil de er behandlet
b) at skallerne på disse æg betragtes som et højrisikostof i henhold til artikel
2, stk. 2, i direktiv 90/667/EØF (1) og behandlesi henhold til kravene i
afsnit II i nævnte direktiv
c) at emballagen, de køretøjer, der anvendestil trans port af de æg, der er
nævnt i punkt 1, litra b), samt alle de steder, som æggene kommer i
kontakt med, rengøres og desinficeres på en sådan måde, at alt aviær
influenza-virustilintetgøres
d) at den for bedriften ansvarlige embedsdyrlæge underrettes om forsen-
delser af behandlede æg.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 11
(1) EFT nr. L 363 af 27. 12. 1990, s. 51.
▼B
BILAG II
RENGØRING OG DESINFICERING AF EN ANGREBET BEDRIFT
I.Indledende rengøring og desinficering
a) Så snart fjerkrækroppene er fjernet med henblik på bortskaffelse, sprøjtes
de dele af ejendommen, hvor fjerkræet har været huset, og eventuelle
andre bygningsafsnit, gårde osv., som er forurenet under nedslagning eller
obduktion, med desinfektionsmidler, der er godkendt til brug efter artikel
11 i dette direktiv.
b) Væv fra fjerkræ og æg, som kan have forurenet bygninger, gårde, værktøj
osv., opsamles omhyggeligt og bortskaffes sammen med fjerkrækroppene.
c) Det anvendte desinfektionsmiddel skal forblive på den behandlede over-
flade i mindst 24 timer.
II.Endelig rengøring og desinficering
a) Fedt og snavs fjernes fra alle overflader ved anvendelse af et affedtnings-
middel, og overfladerne vaskes med vand.
b) Efter vask med vand som beskrevet i litra a) sprøjtes der igen med et
desinfektionsmiddel.
c) Efter syv dages forløb behandles lokalerne med et affedtningsmiddel,
skylles med koldt vand, sprøjtes med et desinfektionsmiddel og skylles
igen med vand.
d) Gødning og brugt strøelse skal behandles efter en metode, som sikrer, at
viruset dræbes. Denne metode skal omfatte en af følgende frem-
gangsmåder:
i) brænding eller dampbehandling ved en temperatur på 70º C
ii) nedgravning til en dybde, som gør, at utøj og vilde fugle ikke kan
komme i kontakt hermed
iii) opstakning og oversprøjtning (hvis det er nødvendigt for at frem-
skynde gæringsprocessen) og dækning for at fastholde varmen, så
der opnåsen temperatur på 20º C, og forblive dækket i 42 dage,
således at utøj og vilde fugle ikke kan komme i kontakt hermed.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 12
▼B
BILAG III
DIAGNOSEMETODER TIL BEKRÆFTELSE OG DIFFERENTIAL-
DIAGNOSTICERING AF AVIÆR INFLUENZA
Følgende metoder til isolering og karakterisering af aviær influenza-vira
betragtes som retningslinjer og minimumsforanstaltninger ved diagnosticering
af sygdommen.
Med henblik på anvendelsen af diagnosemetoderne til bekræftelse og differen-
tialdiagnosticering af aviær influenza forstås ved:
»aviær influenza« en fjerkræinfektion, der forårsages af influenza-A-virus med
et intravenøst patogenicitetsindeks hos seks uger gamle kyllinger på over 1,2,
eller infektion med influenza-A-vira af undertype H5 eller H7, for hvilke
nucleotidsekvensen har vist, at der på hæmagglutininets kløvningssted er flerba-
siske aminosyrer.
KAPITEL 1
Prøveudtagning og behandling af prøver
1.Prøver
Svaberprøver fra kloakken (eller faeces) og luftrøret hos syge fugle; faeces
eller tarmindhold, hjernevæv, luftrør, lunger, lever, milt og andre synligt
angrebne organer fra nyligt døde fugle.
2.Behandling af prøver
De i punkt 1 nævnte organer og væv kan samles, men det er vigtigt, at fækalt
materiale behandles for sig. Svaberprøverne anbringes i så meget antibiotisk
væske, at de er helt nedsænket. Faecesprøver og organprøver homogeniseres
(i en lukket blender eller ved hjælp af pistil og morter og sterilt sand) i anti-
biotisk væske til en suspension på 10—20 % w/v i væsken. Suspensionerne
henstår i ca. to timer ved rumtemperatur (eller i længere tid ved 4º C) og
klaresderpå ved centrifugering (f.eks . 800—1 000 % g i ti minutter).
3.Antibiotisk væske
Forskellige laboratorier har med held anvendt forskellige former for antibio-
tisk væske, og nationale laboratorier vil kunne rådgive for det pågældende
land. Der kræves høje antibiotikakoncentrationer til faecesprøver. En typisk
blanding er: 10 000 enheder penicillin, 10 mg streptomycin, 0,25 mg genta-
mycin og 5 000 enheder mycostatin pr. ml phosphatbufferet saltopløsning
(PBS). Disse mængder kan reduceres indtil fem gange til væv og svaberpr-
øver fra luftrør. Til kontrol af Chlamydia-organismer kan der tilsættes 50 mg
oxytetracyclin pr. ml. Ved tilberedningen af væsken er det påkrævet, at pH
kontrolleres, efter at der er tilsat antibiotika, og justeres til pH 7,0—7,4.
KAPITEL 2
Virusisolering
Virusisolering i befrugtede hønseæg
Den klarede supernatant inokuleres i mængder på 0,1—0,2 ml i allantoishulen
på mindst fire befrugtede hønseæg, som er blevet ruget i 8—10 dage. Ideelt
bør disse stamme fra en SPF-flok, men hvis dette ikke er muligt, kan der
anvendes æg fra en flok, der påviseligt er fri for antistoffer mod aviær influenza.
De inokulerede æg inkuberesved 37º C og lys esdagligt. Æg med døde eller
døende fostre nedkøles til 4º C, og allantois-/ amnionvæskerne undersøges for
hæmagglutinerende egenskaber. Seks dage efter inokulationen nedkøles og
afprøves resterende æg på samme måde. Hvis der ikke konstateres nogen
hæmagglutination, gentages fremgangsmåden med ufortyndet allantois-/ amnion-
væske fra primærpassagen som inokulat.
Hvis der konstateres hæmagglutination, bør det ved dyrkning undersøges, om
der forekommer bakterier. Forekommer der bakterier, kan væskerne passeres
gennem et 450 nm membranfilter, tilsættes yderligere antibiotika og inokuleres
i befrugtede æg som anført ovenfor.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 13
▼B
KAPITEL 3
Differentialdiagnosticering
1.Foreløbig differentering
Det er vigtigt, at der så hurtigt som muligt iværksættes foranstaltninger for at
begrænse udbredelsen af virus, og de regionale laboratorier bør derfor ud
over Newcastle disease-virus kunne identificere isolerede hæmagglutinerende
vira som influenzavira af undertype H5 eller H7. De hæmagglutinerende
væsker bør anvendes til en hæmagglutinationshæmningsprøve som beskrevet
i kapitel 5 og 6. Positiv hæmning, dvs. 24eller derover, med polykionale
antisera, der er specifikke for influenza A af undertype H5 eller H7 og har
en titer på mindst 29, kan anvendes som foreløbig identifikation, således at
der kan indføres foreløbige bekæmpelsesforanstaltninger.
2.Bekræftende identifikation
Da der findes13 hæmagglutinundertyper og ni neuraminidas eundertyper af
influenzavira og forekommer variationer inden for hver af dem, er det
hverken muligt eller rentabelt, at hvert enkelt nationalt laboratorium opbe-
varer antisera, der gør det muligt at foretage en fuldstændig
antigenkarakterisering af influenzaisolater. De nationale laboratorier bør dog:
i) bekræfte, at isolatet er et influenza-A-virus ved hjælp af en immunodob-
beltdiffusionsprøve til påvisning af gruppeantigen som beskrevet i kapitel
9 (immunofluorescens eller Elisa til påvisning af gruppeantigener kan
benyttes, hvis det nationale laboratorium foretrækker det)
ii) afgøre, hvorvidt isolatet er af undertype H5 eller H7
iii) foretage en intravenøs patogenicitetsindeksprøve på seks uger gamle
kyllinger som beskrevet i kapitel 7. Intravenøse patogenicitetsindeks på
over 1,2 er ensbetydende med forekomst af virus, der kræver komplet
iværksættelse af bekæmpelsesforanstaltninger (det ville være nyttigt,
hvis de nationale laboratorier også udførte prøver til bestemmelse af et
isolats evne til plaquedannelse i cellekulturer som angivet i kapitel 8).
De nationale laboratorier bør omgående indsende alle isolater af aviær influ-
enza og af undertype H5 og H7 til EF-referencelaboratoriet med henblik på
en fuldstændig karakterisering.
3.Yderligere typebestemmelse og karakterisering af isolater
EF-referencelaboratoriet bør have tilsendt alle hæmagglutinerende vira fra de
nationale laboratorier til yderligere antigene og genetiske undersøgelser for at
opnå større forståelse af sygdommen(e)s epizootiologi i Fællesskabet i over-
ensstemmelse med EF-referencelaboratoriets beføjelser og opgaver.
Derudover skal EF-referencelaboratoriet foretage en fuldstændig antigentype-
bestemmelse af alle modtagne influenzavira. For H5- og H7-vira, som ikke
har intravenøse patogenicitetsindeks på over 1,2, skal der også foretages
bestemmelse af hæmagglutiningenets nulceotidsekvens for at afgøre, om der
på hæmagglutininproteinets kløvningssted er flerbasiske aminosyrer. Vira
med flerbasiske aminosyrer på kløvningsstedet kræver selv med lave patoge-
nicitetsindeks, at alle bekæmpelsesforanstaltninger mod aviær influenza
iværksættes.
KAPITEL 4
Serologiske prøver til påvisning af virusantistoffer mod aviær influenza
1. Under udryddelsesprogrammer, hvor H-undertypen af det sygdomsfremkal-
dende virusallerede er kendt, eller ved at anvende det homologe viruss om
antigen kan der foretages en serologisk undersøgelse for tegn på smitte ved
hjælp af H1-prøver som beskrevet i kapitel 5 og 6.
Hvis hæmagglutininundertypen ikke er bekendt, kan der konstateres smitte
med influenza-A-vira ved påvisning af antistoffer, der er rettet mod de grup-
pespecifikke antigener.
Til dette formål kan der enten anvendes en immunodobbeltdiffusionsprøve
(som beskrevet i kapitel 9) eller en Elisa-prøve (et problem med Elisa er
prøvens værtsspecificitet, da den afhænger af påvisningen af værtsimmuno-
globuliner). Vandfugle giver sjældent positive resultater ved
immunodobbeltdiffusionsprøver, og medmindre undertypen er kendt, er det
sandsynligvis kun muligt at undersøge sådanne fugle for tilstedeværelsen af
antistoffer mod undertype H5 og H7.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 14
▼B
2. a)Prøver
Der tagesblodprøver af alle fugle, hvisflokken er på under 20, og af 20
fugle fra større flokke. (Dette giver 99 % sandsynlighed for at påvise
mindst et positivt serum, hvis 25 % eller derover af flokken er positiv,
uanset flokkens størrelse). Blodet skal have lov til at koagulere, og der
udtages serum til undersøgelse.
b)Undersøgelse for antistoffer
De enkelte serumprøver undersøges for deres evne til at hæmme influen-
zavirushæmagglutinerende antigen i
standardhæmagglutinationshæmningsprøver som beskrevet i kapitel 6.
Der er nogen uenighed om, hvorvidt der bør anvendes4 eller 8 hæmag-
glutininenheder til HI-prøven. Der ser ud til, at begge muligheder er
anvendelige, og at det bør overladestil de nationale laboratorier at træffe
et valg.
Det valgte antigen er imidlertid afgørende for, på hvilket niveau et serum
anses for positivt: med 4 HAU er et serum positivt ved en titer på 24eller
derover, med 8 HAU er et serum positivt ved en titer på 23eller derover.
KAPITEL 5
Hæmagglutinationsprøve (HA-prøve)
Reagenser
1. Isotonisk saltopløsning bufferet med phosphat (0,05M) til pH 7,0—7,4.
(PBS).
2. Røde blodlegemer udtaget og blandet fra mindst tre SPF-kyllinger (hvis de
ikke findes, kan der bruges blod fra fugle, der regelmæssigt undersøges, og
som påviseligt er fri for antistoffer mod aviær influenza) anbringes i en
tilsvarende mængde Alsevers-opløsning. Blodlegemerne vaskes tre gange i
PBS, før de anvendes. Til den alternative prøve anbefales en 1 %-suspension
(pakkede celler v/v) i PBS.
3. EF-referencelaboratoriet vil levere eller anbefale H5- og H7-vira med ringe
virulens som standardantigener.
Fremgangsmåde
1. Der afpipetteres0,025 ml PBS i hvert hul på en plas tikmikrotiterplade (der
bør anvendeshuller med V-bund).
2. Der anbringes 0,025 ml virussuspension (dvs. allantoisvæske) i det første hul.
3. Med mikro-diluter fremstilles to-folds fortyndinger (1:2 til 1:4096) af virus i
de følgende huller.
4. Der afpippeteresyderligere 0,025 ml PBS i hvert hul.5. Der tilsættes 0,025 ml 1 %-suspension af røde blodlegemer i hvert hul.
6. Indholdet blandesved let banken på pladen, og den anbringesved 4º C.
7. Pladerne aflæses 30—40 minutter senere, når blodlegemerne i kontrolhul-
lerne har sænket sig. Aflæsningen foretages ved at holde pladen skråt og
kontrollere, om de (sænkede) røde blodlegemer løber i dråbeform (langs
bunden) eller ej. Blodlegemer i huller uden agglutination bør fylde med
samme hastighed som kontrolblodlegemerne uden virus.
8. HA-titeren er den største fortynding, der forårsager agglutination af de røde
blodlegemer. Denne fortynding kan betragtess om indeholdende en HA-
enhed (HAU). HA-titeren kan bestemmes mere nøjagtigt, ved at der udføres
HA-prøver på virus fra et smalt spektrum af indledende fortyndinger, dvs.
1:3, 1:4, 1:5, 1:6 mv. Dette anbefalestil en nøjagtig tilberedning af antigen
til hæmagglutinations-hæmningsprøver (kapitel 6).
KAPITEL 6
Hæmagglutinations-hæmningsprøve (HI-prøve)
Reagenser
1. Phosphatbufferopløsning (PBS).
2. Virusholdig allantoisvæske fortyndet med PBS, således at den indeholder 4
eller 8 HAU pr. 0,025 ml.
3. 1 %-suspension af røde blodlegemer fra kyllinger.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 15
▼B
4. Negativt kontrolkyllingeserum.
5. Positivt kontrolserum.
Fremgangsmåde
1. Der afpipetteres0,025 ml PBS i alle hullerne på en plas tmikrotiterplade
(huller med V-bund).
2. Der anbringes 0,025 ml serum i det første hul på pladen.3. Med mikro-diluter fremstilles to-folds fortyndinger af serum i de følgende
huller.
4. Der tilsættes 0,025 ml fortyndet allantoisvæske, som indeholder 4 eller
8 HAU.
5. Indholdet blandesved let banken på pladen, og den anbringesved 4º C i
mindst 60 minutter eller ved rumtemperatur i mindst 30 minutter.
6. Der tilsættes 0,025 ml 1 %-suspension af røde blodlegemer i alle huller.7. Indholdet blandesved en let banken på pladen, og den anbringesved 4º C.8. Pladerne aflæses efter 30—40 minutter, når kontrolblodlegemerne har
sænket sig. Dette gøres ved at holde pladen skråt og kontrollere, om de
(sænkede) røde blodlegemer løber i dråbeform (langs bunden) med samme
hastighed som kontrolhullerne, der kun indeholder røde blodlegemer
(0,025 ml) og PBS (0,05 ml).
9. HI-titeren er den største fortynding af antiserum, der forårsager fuldstændig
hæmning af 4 eller 8 enheder virus(hver prøveops ætning bør omfatte en
HA-titrering til bekræftelse af, at der er det ønskede indhold af HAU).
10. Resultaterne er kun gyldige, hvis der opnås en titer på under 2
3med 4 HAU
eller 22med 8 HAU med det negative kontrolserum og en titer, der ligger
inden for én fortynding fra det positive kontrolserum kendte titer.
KAPITEL 7
Intravenøst patogenicitetsindeks (IVPI)
1. Inficeret allantoisvæske fra det lavest mulige niveau, helst fra den oprindelige
isolering uden udvælgelse, fortyndes 1:10 i steril isotonisk saltopløsning.
2. 0,1 ml fortyndet virus indsprøjtes intravenøst i ti seks uger gamle kyllinger
(det skal være SPF kyllinger).
3. Kyllingerne undersøges med 24 timers mellemrum i ti dage.4. Ved hver observation gives der hver kylling point. 0 = normal, 1 = syg, 2 =
meget syg, 3 = død.
5. Resultaterne registreres og indekset beregnes som vist i det følgende
eksempel:
Kliniske symptomerDag efter indsprøjtning
I altpoint
123456789 1 0
Normal 10 2 0 0 0 0 0 0 0 0 12 × 0 = 0
S y g 0 420 000000 6 × 1 = 6
Meget syg (*) 0 2 2 2 0 0 0 0 0 0 6 × 2 = 12
Død 0 2 6 8 10 10 10 10 10 10 76 × 3 = 228
I alt = 246
Indekset er gennemsnitligt antal point pr :kylling pr :observation ¼246
100¼2;46
(*) Dette skal være en subjektiv klinisk bedømmelse, men det vil normalt indebære, at der er tale om fugle, som
udviser mere end et af følgende symtomer: respiratorisk insufficiens, depression, diarré, cyanose af blottethud eller kødlapper, ødemer i hoved, tegn på nervøsitet.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 16
▼B
KAPITEL 8
Vurdering af evne til plaquedannelse
1. Det er normalt bedst at anvende flere fortyndinger af virus for at være sikker
på, at der er et optimalt antal plaque til stede på pladen. Tifoldsfortyndinger
indtil 10−7i PBS skulle være tilstrækkeligt.
2. Konfluerende monolag af kyllingefosterceller eller en passende cellelinje
(Madin-Darby bovin nyre f.eks.) tilberedes i petriskåle med en diameter på
5 cm.
3. 0,2 ml af hver virusfortynding tilsættes i to petriskåle, og virus får lov til at
absorbere i 30 minutter.
4. Efter at de inficerede celler er blevet vasket tre gange med PBS, dækkes de
med det relevante substrat, der indeholder 1 % w/v agar eventuelt med
0,01 mg/ml trypsin; det er vigtigt, at der ikke tilsættes noget serum til
dæksubstratet.
5. Efter 72 timers inkubation ved 37º C skulle der være dannet tilstrækkeligt
store plaque. De ses bedst ved, at agardækket fjernes og cellemonolaget
farvesmed krys talviolet (0,5 % w/v) i 25 % v/v ethanol.
6. Alle vira skulle give tydelige plaque, når de inkuberes med trypsin i
dæklaget. Når der ikke er trypsin i dæklaget, er det kun vira, som er virulente
for kyllinger, som danner plaque.
KAPITEL 9
Immunodobbeltdiffusion
Den foretrukne metode til påvisning af tilstedeværelsen af influenza-A-virus er
at vise forekomsten af nucleocapsid- eller matrixantigenerne, som er fælles for
alle influenza-A-vira. Det foregår normalt ved hjælp af immunodobbeltdiffusi-
onsprøver med koncentrerede viruspræparater eller ekstrakter af inficerede
chlorioallantoismembraner.
Egnede præparater af koncentreret virus kan fremstilles ved simpel hurtig centri-
fugering af inficeret allantoisvæske og sprængning af virus for at frigøre de
indre nucleocapsis- og matrixantigener ved behandling med rensemidlet
natriumlauroylsarcosinat. Der kan også foretages syrefældning ved tilsætning af
1N HCL til inficeret allantoisvæske til et slut-pH på 3,5—4,0, nedkøling i
mindst en time ved 0º C og centrifugering ved 1 000 g i ti minutter.
Supernatanten kan kasseres, og det virusholdige bundfald kan genopslemmes i
det mindst mulige rumfang glycin-sarcosyl buffer (1 % natriumlauroylsarcosinat
tilsat 0,5M glycin til pH 9,0). Disse tilberedninger indeholder både nucleocapsis-
og matrixantigener.
Beard (1970) beskrev tilberedningen af nucleocapsidrige antigener af chlorioal-
lantoismembraner fra inficerede æg. Denne metode omfatter: fjernelse af
chlorioallantoismembranerne fra inficerede hæmagglutininpositive æg, formaling
eller homogenisering af membranerne, frysning og optøning tre gange efterfulgt
af centrifugering ved 1 000 g i ti minutter. Klumpen af faste bestanddele
kasseres, og supernatanten kan efter behandling med 0,1 % formalin anvendes
som antigen.
Begge disse antigener kan anvendes i immunodobbeltdiffusionsprøver ved brug
af 1 % agarosegeler eller agargeler indeholdende 8,0 % natriumchlorid med pH
indstillet til 7,2 med 0,1M phosphatbuffer. Et influenza-A-virus bekræftes ved,
at testantigen og et kendt positivt antigen sammen med et kendt positivt anti-
serum danner sammenfaldende precipitinlinjer.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 17
▼B
BILAG IV
LISTE OVER NATIONALE LABORATORIER FOR AVIÆR INFLUENZA
Belgien Institut National de Recherches Vétérinaires
Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles
Danmark StatensVeterinære Serumlaboratorium, Afdeling for Fjerkræ-
sygdomme
Hangøvej 2, DK-8200 ÅrhusN
Tyskland Institut für Kleintierzucht der Bundesforschungsanstalt für
Landwirtschaft
Braunschweig-Völkenrode, Postfach 2 80, D-3100 Celle
Frankrig Centre National d'ÉtudesVétérinaireset Alimentaires— Labo-
ratoire Central de RecherchesAvicoleset Porcines
BP 53, F-22440 Ploufragan
Grækenland Institute of Injections and Parasitological Diseases
66, 26thOctober Street, GR-54627 Thessaloniki
Irland Veterinary Research Laboratory
Abbotstown, Castleknock, IRL-Dublin 15
Italien Istituto Patologie Aviaire, Facoltà di Medicina Veterinaria,
Università di Napoli
via Aniezzo, Falcone 394, I-80127 Napoli F Delpino 1
Luxembourg Institut National de Recherches Vétérinaires
Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles
Nederlandene Centraal Diergeneeskundig Institut, Vestiging Virologie
Hourtibweg 39, NL-8221 RA Lelystad
Portugal Laboratório Nacional de Investigação Veterinária (LNIV)
Estrada de Benfica 701, P-1500 Lisboa
Spanien Centro Nacional de Referencia para la Peste Aviar es el Labo-
ratorio Nacional de Sanidad y Producción Animal de Barcelona
Zona Franca Circunvalación-Tramo 6, Esquina Calle 3, E-
Barcelona
Det Forenede Kongerige Central Veterinary Laboratory
New Haw, UK-Weybridge, Surrey KT15 3NB
Østrig Bundesanstalt für Virusseuchenbekämpfung, Wien-Hetzendorf
Finland Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos, Helsinki — Anstalten för
veterinärmedicin och livsmedel, Helsingfors
Sverige Statens veterinärmedicinska anstalt, Uppsala1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 18
▼A1
▼B
BILAG V
EF-REFERENCELABORATORIET FOR AVIÆR INFLUENZA
Laboratoriets navn:
Central Veterinary Laboratory
New Haw
Weybridge
Surrey KT 15 3 NB
Det Forenede Kongerige
EF-referencelaboratoriet for aviær influenza har følgende beføjelser og opgaver:
1) i samråd med Kommissionen koordinere metoderne til diagnosticering af
aviær influenza i medlemsstaterne, især ved:
a) bestemmelse, opbevaring og udlevering af stammer af aviær influenza-
virus med henblik på serologiske prøver og fremstilling af antiserum
b) udlevering af referencesera og andre referenceagenser til de nationale
referencelaboratorier med henblik på standardisering af de prøver og
reagenser, der anvendes i de enkelte medlemsstater
c) oprettelse og opbevaring af en samling stammer og isolater af aviær influ-
enza-virus
d) foranstaltning med regelmæssige mellemrum af sammenlignende undersø-
gelser på fællesskabsplan af fremgangsmåder ved diagnosticering
e) indsamling og sammenholdelse af data og oplysninger vedrørende de
diagnosticeringsmetoder, der anvendes, og resultaterne af de prøver, der
udføres i Fællesskabet
f) karakterisering af isolater af aviær influenza-virus ved hjælp af de mest
avancerede metoder for at opnå større viden om aviær influenza-epizooti-
ologi
g) tilsyn med situationens udvikling i hele verden for så vidt angår overvåg-
ning, epizootiologi og forebyggelse af aviær influenza
h) opretholdelse af en ekspertise vedrørende aviær influenza-virus og andre
berørte vira, så der kan foretages en hurtig differentialdiagnosticering
i) opbygning af et indgående kendskab til fremstilling og anvendelse af
immunologiske veterinærlægemidler, som anvendes til at udrydde og
bekæmpe aviær influenza
2) yde aktiv støtte til identificering af udbrudssteder for aviær influenza i
medlemsstaterne ved hjælp af undersøgelse af de virus-isolater, der frem-
sendes til bekræftelse af diagnosen, karakterisering og epizootiologiske
undersøgelser. Laboratoriet bør især kunne analysere nucleotidsekvensen, så
det bliver muligt at bestemme aminosyresekvensen ved kløvningsstedet for
hæmagglutininet i influenza-vira af undertype H5 eller H7;
3) lette uddannelse eller omskoling af eksperter i laboratoriediagnosticering med
henblik på harmonisering af diagnosticeringsteknikkerne i hele Fællesskabet.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 19
▼B
BILAG VI
MINIMUMSKRITERIER FOR BEREDSKABSPLANER
Beredskabsplaner skal mindst omfatte følgende:
1) Oprettelse af et krisecenter på landsplan, som skal koordinere alle bekæm-
pelsesforanstaltninger i den pågældende medlemsstat.
2) En fortegnelse over lokale sygdomsbekæmpelsescentre med tilstrækkelige
faciliteter til at koordinere sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger på lokalt
plan.
3) Detaljerede oplysninger om det personale, der medvirker i bekæmpelsesfor-
anstaltningerne, samt dets kvalifikationer og ansvar.
4) Alle lokale sygdomsbekæmpelsescentre skal være i stand til hurtigt at
komme i kontakt med personer eller organisationer, der direkte eller indi-
rekte er involveret i et udbrud.
5) Der skal forefindes udstyr og materiale, så sygdomsbekæmpelsesforanstalt-
ninger kan gennemførespå rette vis .
6) Der skal foreligge detaljerede instrukser om, hvilke forholdsregler, herunder
fjernelse af døde dyr, der skal træffes i tilfælde af mistanke om eller
bekræftelse af smitte eller kontaminering.
7) Der skal udarbejdes uddannelsesprogrammer for at vedligeholde og udvikle
færdigheder i det praktiske arbejde og administrative procedurer.
8) Diagnoselaboratorier skal have faciliteter til obduktioner, nødvendig kapa-
citet til serologi, histologi osv. og skal vedligeholde færdighederne i
hurtigdiagnosticering (med henblik herpå skal der træffes arrangementer
for hurtig forsendelse af prøver).
9) Der skal foreligge detaljer om den mængde vaccine mod aviær influenza,
der skønnes krævet i tilfælde af genindførelse af nødvaccination.
10) Der skal træffes bestemmelser for at sikre det nødvendige retsgrundlag for
beredskabsplanernes gennemførelse.1992L0040 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 20