1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2082/92
af 14. juli 1992
om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler
(EFT L 208 af 24.7.1992, s. 9)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Rådets forordning (EF) nr. 806/2003 af 14. april 2003 L 122 1 16.5.2003
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2082/92
af 14. juli 1992
om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske
Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsprodukter og
levnedsmidler indtager en vigtig plads i Fællesskabets økonomi;
i forbindelse med omlægningen af den fælles landbrugspolitik bør der
tilskyndes til diversificering af landbrugsproduktionen; fremme af
salget af specifikke produkter kan få væsentlig betydning for landdi-strikterne, især de ugunstigt stillede eller afsides liggende områder, iog med et (SIC! at) landbrugernes indkomst øges og landbefolkningenopretholdes idi sse områder;
med henblik på gennemførelsen af det indre marked for levnedsmidler
bør erhvervslivet have mulighed for at fremhæve produkternes værdi,
samtidig med at forbrugerne beskyttes mod uhæderlig forretnings-
praksis, og det sikres, at handelstransaktionerne følger normerne;
ioverensstemmelse med Rådets resoluti on af 9. november 1989 om de
fremtidige prioriteter for en intensiveret forbrugerbeskyttelsespolitik (
4)
bør der tages hensyn til kravet om kvalitetsforbedring og stadig bedreinformation af forbrugerne med hensyn til levnedsmidlernes art ogproduktions- eller forarbejdningsmåde samt særlige kendetegn; stilletover for et stort vareudbud og en mængde oplysninger om varerne bør
forbrugeren, for bedre at kunne foretage sit valg, have en klar og kort-
fattet vareinformation med præcise oplysninger om levnedsmidletsspecifikke kvaliteter;
en frivillig ordning, der beror på lovhjemlede kriterier, gør det muligt
at nå disse mål; en sådan frivillig ordning, der gør det muligt for deerhvervsdrivende at udbrede kendskabet i Fællesskabet til et levneds-middels kvalitet, skal på enhver måde sikkre, at handelens referencer
til et levnedsmiddel er korrekte;
visse producenter ønsker at fremhæve landbrugsproduktets eller
levnedsmidlets specificitet, fordi det klart adskiller sig fra andre
lignende produkter eller levnedsmidler ved kendetegn, der er særegnefor netop det; den attesterede specificitet bør derfor kontrolleres for atsikre forbrugerbeskyttelsen;
i betragtning af disse produkters eller levnesmidlers specificitet bør der
vedtages særlige bestemmelser som supplement til de mærkningsregler,der blev indført ved Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærk-
ning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame forsådanne (
5), og bl.a. indføres en angivelse og eventuelt et EF-symbol,
der ledsager levnedsmidlernes salgsbetegnelse, og som informererforbrugeren om, at det drejer sig om let levnedsmiddel med kontrolle-rede specifikke kendetegn;1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 30 af 6. 2. 1991, s. 4 og
EFT nr. C 71 af 20. 3. 1992, s. 14.
(2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 40.
(3) EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 3.
(4) EFT nr. C 294 af 22. 11. 1989, s. 1.
(5) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 91/
72/EØF (EFT nr. L 42 af 15. 2. 1991, s. 27).
▼B
for at sikre overholdelsen og bestandigheden at de attesterede speci-
fikke kendetegn er det nødvendigt, at producenter, der er forenet isammenslutninger, selv fastsætter landbrugsproduktets eller levneds-
midlets specifikke kendetegn i en varespecifikation; reglerne for
godkendelse af de kontrolorganer, der varetager kontrollen af, at speci-fikationerne er overholdt, skal være ens for hele Fællesskabet;
for ikke at skabe ulige konkurrencevilkår bør enhver producent have ret
til at anvende enten en registreret salgsbetegnelse sammen med en
benævnelse og igi vet fald med et fællesskabssymbol eller en salgsbe-
tegenelse, der er registreret som sådan, såfremt det levnedsmiddel, hanproducerer eller forarbejder, er ioverensstemmelse med de ti lsvarendespecifikationer, og det kontrolorgan, han har valgt, er godkendt;
der bør indføres bestemmelser, der muliggør samhandel med tredje-
lande, som kan godtgøre, at de har tilsvarende garantier for opnåelse
og kontrol af specificitetsattestering på deres område;
oplysningerne om et landbrugsprodukts eller et levnedsmiddels specifi-
citet bør, for at gøre producenterne interesserede i at bruge dem og forat sikre, at de er pålidelige for forbrugerne, nyde retlig beskyttelse ogvære underkastet offentlig kontrol;
der bør fastsættes en procedure for snævert samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen i en forskriftskomité, der oprettesmed henblik herpå —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Denne forordning indeholder de bestemmelser, der skal være
opfyldt, for at der kan opnås EF-specificitetsattestering for:
— landbrugsprodukter, der er opført i bilag II til Traktaten og bestemt
til konsum
— levnedsmidler, der er opført i bilaget til denne forordning.
Bilaget kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 19.
2. Denne forordning berører ikke andre specifikke fællesskabsbe-
stemmelser.
3. Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informati-
onsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (1)
finder ikke anvendelse på de specificitetsattesteringer, der er omhandlet
idenne forordni ng.
Artikel 2
I denne forordning forsås ved:1)Specificitet: det eller de kendetegn, hvorved et landbrugsprodukt
eller et levnedsmiddel klart adskiller sig fra andre lignende land-
brugsprodukter eller levnedsmidler i samme kategori.
Et landbrugsprodukts eller er (SIC! et) levnedsmiddels præsentation
anses ikke for et kendetegn i henhold til første afsnit.
Specificiteten kan ikke være begrænset til en kvalitativ eller kvanti-
tativ sammensætning eller til en produktionsmåde, der er foreskreveti EF-forskrifter eller nationale forskrifter eller i givet fald i stan-
darder, der er udarbejdet af standardiseringsorganer, eller i
frivillige standarder; denne regel finder imidlertid ikke anvendelse,hvis nævnte forskrifter eller standarder er udarbejdet med henblikpå at definere en given specificitet.
2)Sammenslutning : enhver organisation, uanset retlig status eller
sammensætning, af producenter og/eller forarbejdere, der beskæf-1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 3
(1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest ændret ved afgørelse
90/230/EØF (EFT nr. L 128 af 18. 5. 1990, s. 15).
▼B
tiger sig med samme landbrugsprodukt eller samme levnedsmiddel.
Andre interesserede parter kan deltage i sammenslutningen.
3)Specificitetsattestering: Fællesskabets anerkendelse af produkters
specificitet efter registrering i overensstemmelse med bestemmel-serne idenne forordni ng.
Artikel 3
Kommissionen opretter og fører et register over specificitetsatteste-
ringer, hvori er angivet navnene på landbrugsprodukter ellerlevnedsmidler, hvis specificitet er anerkendt på fællesskabsplan i over-ensstemmelse med denne forordning.
Der sondres i dette register mellem de navne, der er omhandlet i artikel
13, stk. 1, og dem, der er omhandlet iarti kel 13, stk. 2.
Artikel 4
1. For at kunne optages idet iarti kel 3 omhandlede regi ster skal
landbrugsproduktet eller levnedsmidlet enten være fremstillet af tradi-tionelle råvarer, eller have en traditionel sammensætning eller en
produktions- og/eller forarbejdningsmåde, som er knyttet til den tradi-
tionelle produktions- og/eller forarbejdningsform.
2. Et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel kan ikke registreres,
hvis dets specificitet:
a) beror på dets herkomst eller geografiske oprindelse
b) udelukkende skyldes anvendelse af en teknologisk fornyelse.
Artikel 5
1. Et navn skal for at blive registreret
— enten i sig selv være specifikt
— eller udtrykke landbrugsproduktets eller levnedsmidlets specificitet.
2. Et navn, der udtrykker specificitet i henhold til stk. 1, andet led,
kan ikke registreres, hvis det:
— udelukkende henviser til generelle anprisninger, der anvendes for en
helhed af landbrugsprodukter eller levnedsmidler, eller til anpris-ninger, der er omhandlet i en specifik fællesskabsforskrift
— er vildledende, f.eks. navnlig henviser til et indlysende kendetegn
ved produktet, eller ikke svarer til varespecifikationen eller tilforbrugerens forventninger baseret på produktets særlige kendetegn.
3. For at blive registreret skal det specifikke navn, der er omhandlet
i stk. 1, første led, være traditionelt og i overensstemmelse med natio-nale bestemmelser eller have vundet hævd gennem brugen.
4. Det er tilladt at anvende geografiske navne i et navn, der ikke er
omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om
beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for
landbrugsprodukter og levnedsmidler (
1).
Artikel 6
1. For at kunne få en specificitetsattestering skal et landbrugspro-
dukt eller et levnedsmiddel opfylde kravene i en varespecifikation.
2. Varespecifikationen skal mindst indeholder:
— navnet i henhold til artikel 5, affattet på et eller flere sprog
— en beskrivelse af produktionsmetoden, herunder karakteren af og de
særlige kendetegn ved den råvare og/eller de ingredienser, der er
anvendt, og/eller metoden for forarbejdning af landbrugsprodukteteller levnedsmidlet under henvisning til dets specificitet1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 4
(1) Se side 1 i dette nummer af Tidende. (SIC! EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s.
1.
▼B
— oplysninger, der gør det muligt at vurdere den traditionelle karakter
som omhandlet iarti kel 4, stk. 1
— en beskrivelse af de særlige kendetegn ved landbrugsproduktet eller
levnedsmidlet med angivelse af dets vigtigste fysiske, kemiske,mikrobiologiske og/eller organoleptiske egenskaber, der vedrørerspecificiteten
— minimumskrav og procedurer for specificitetskontrol.
Artikel 7
1. Kun en sammenslutning kan indgive en ansøgning om registrering
af et landbrugsprodukts eller levnedsmiddels specificitet.
2. Registreringsansøgningen, der bl.a. omfatter varespecifikationen,
indgives til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
sammenslutningen er etableret.
3. Den kompetente myndighed sender ansøgningen til Kommission-
en, såfremt den finder, at kravene i artikel 4, 5 og 6 er opfyldt.
4. Medlemsstaterne offentliggør senest på datoen for denne forord-
nings ikrafttræden de relevante oplysninger vedrørende de kompetente
myndigheder, de har udpeget, og underretter Kommissionen herom.
Finland, Sverige og Østrig offentliggør disse oplysninger senest seksmåneder efter deres tiltrædelse.
Artikel 8
1. Kommissionen sender den oversatte registreringsansøgning til de
øvrige medlemsstater inden for en frist på seks måneder fra datoen for
modtagelsen af den i artikel 7, stk. 3, omhandlede ansøgning.
Når Kommissionen har fremsendt ansøgningen som omhandlet i første
afsnit, offentliggør den i De Europæiske Fællesskabers Tidende de
vigtigste oplysninger i den ansøgning, som den i artikel 7 omhandledekompetente myndighed har fremsendt, bl.a. landbrugsproduktets ellerlevnedsmidlets navn, jf. artikel 6, stk. 2, første led, og oplysninger omansøgeren.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder sikrer, at alle, der kan
dokumentere en berettiget økonomisk interesse, kan få indsigt i de i
stk. 1 nævnte ansøgninger. Derudover kan medlemsstaterne i overens-
stemmelse med deres gældende regler give andre parter med enberettiget interesse adgang hertil.
3. Inden fem måneder efter datoen for den istk. 1 omhandlede
offentliggørelse kan enhver fysisk eller juridisk person, der kan godt-gøre en berettiget interesse i registreringen, ved indgivelse af enbehørigt begrundet erklæring til de kompetente myndigheder i denmedlemsstat, hvor den pågældende har bopæl eller er etableret, gøre
indsigelse mod den påtænkte registrering.
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder vedtager de foran-
staltninger, der er nødvendige for at tage hensyn til den i stk. 3
nævnte erklæring inden for de fastsatte frister. Medlemsstaterne kanligeledes indgive en indsigelse på eget initiativ.
Artikel 9
1. hvis (SIC! Hvis) Kommissionen ikke har modtaget nogen indsi-
gelse inden for en frist på seks måneder, indfører den de i artikel 8,
stk. 1, nævnte vigtigste oplysninger i det register, der er omhandlet i
artikel 3, og offentliggør dem i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
2. I tilfælde af indsigelse opfordrer Kommissionen inden for en frist
på tre måneder de pågældende medlemsstater til at søge at nå tilenighed indbyrdes i overensstemmelse med deres interne procedurerinden for en yderligere frist på tre måneder.
a) Hvis en sådan enighed opnås, meddeler de pågældende medlems-
stater Kommissionen alle enkeltheder i forbindelse med denopnåede enighed samt ansøgerens og den indsigende parts syns-punkter. Såfremt de oplysninger, der modtages i medfør at artikel1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 5
▼B
6, stk. 2, ikke har undergået ændringer, følger Kommissionen frem-
gangsmåden istk. 1 inærværende arti kel. I modsat fald i ndleder denpå ny fremgangsmåden iarti kel 8.
b) Opnås der ikke enighed, træffer Kommissionen afgørelse om regi-
strering efter fremgangsmåden i artikel 19. Hvis der træffesafgørelse om at registrere specificiteten, følger Kommissionen frem-
gangsmåden istk. 1 inærværende arti kel.
Artikel 10
1. Enhver medlemsstat kan gøre gældende, at et landbrugsprodukt
eller levnedsmiddel, der har fået tilkendt en EF-specificitetsattestering,ikke længere opfylder en af betingelserne i varespecifikationen.
2. Den istk. 1 nævnte medlemsstat fremsætter klagen over for den
berørte medlemsstat. Denne undersøger klagen og underretter den
anden medlemsstat om resultatet af undersøgelsen og om de trufne
foranstaltninger.
3. Når der er tale om gentagne uregelmæssigheder, og når de berørte
medlemsstater ikke kan blive enige, skal en behørigt begrundet klagesendes til Kommissionen.
4. Kommissionen undersøger klagen ved at høre de berørte
medlemsstater. Kommissionen træffer i givet fald de nødvendige foran-staltninger efter fremgangsmåden i artikel 19. Disse kan indebære, atregistreringen annulleres.
Artikel 11
1. En medlemsstat kan på anmodning af en sammenslutning, der er
etableret på dens område, ansøge om ændring af varespecifikationen.
2. Kommissionen offentliggør ansøgningen om ændring og oplys-
ninger om ansøgeren i De Europæiske Fællesskabers Tidende . Artikel
8, stk. 2, 3 og 4, finder anvendelse.
Medlemsstatens kompetente myndigheder sørger for, at alle de produ-
center og/eller forarbejdningsvirksomheder, der anvender denvarespecifikation, for hvilken der er ansøgt om ændring, underrettes
om offentliggørelsen.
3. Inden tre måneder fra datoen for offentliggørelsen i henhold til
stk. 2, kan alle de producenter og/eller forarbejdningsvirksomheder,der anvender den varespecifikation, for hvilken der er ansøgt omændring, gøre deres ret til at bevare den oprindelige varespecifikation
gældende ved en erklæring, der rettes til den kompetente myndighed i
den medlemsstat, hvor den er etableret, og denne myndighed videres-ender den til Kommissionen, i givet fald ledsaget af sinebemærkninger.
4. Hvis Kommissionen inden for en frist på fire måneder fra datoen
for den offentliggørelse, der er nævnt i stk. 2, ikke modtager nogen
indsigelse eller nogen erklæring i henhold til stk. 3, indfører den den
ønskede ændring i det register, der er nævnt i artikel 3, og offentliggørden iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
5. Hvis Kommissionen modtager en indsigelse eller en erklæring i
henhold til stk. 3, registreres ændringen ikke. I så fald kan den i stk.
1 nævnte ansøgende sammenslutning indgive ansøgning om en ny
specificitetsattestering efter fremgangsmåden i artikel 7, 8 og 9.
Artikel 12
Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 19 fastlægge et EF-
symbol, der kan anføres i mærkningen og præsentationen af samtreklamer for landbrugsprodukter eller levnedsmidler, der har fåettilkendt EF-specificitetsattestering ifølge denne forordning.1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 6
▼B
Artikel 13
1. Fra datoen for den i artikel 9, stk. 1, fastsatte offentliggørelse er
det iarti kel 5 omhandlede navn sammen med den iarti kel 15, stk. 1,
omhandlede angivelse og i givet fald det i artikel 12 omhandlede EF-
symbol forbeholdt landbrugsprodukter eller levnedsmidler, somopfylder kravene i den offentliggjorte varespecifikation.
2. Som en undtagelse fra stk. 1 er navnet som sådant forbeholdt
landbrugsprodukter eller levnedsmidler, som opfylder kravene i denoffentliggjorte varespecifikation, når:
a) sammenslutningen har anmodet om dette i sin registreringsansøg-
ning
b) det ikke af fremgangsmåden i artikel 9, stk. 2, litra b), fremgår, at
navnet anvendes på lovlig vis og er vitterlig kendt og økonomiskafgørende for lignende landbrugsprodukter eller levnedsmidler.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sørger for, at der senest seks måneder efter
denne forordnings ikrafttræden oprettes en kontrolinstans, der har til
opgave at sikre, at de landbrugsprodukter og levnedsmidler, der erforsynet med en speci- ficitetsattestering, opfylder kravene i varespeci-fikationen. For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra derestiltrædelse.
2. Kontrolinstansen kan omfatte en eller flere udpegede kontrolmyn-
digheder og/eller et eller flere private organer, der er godkendt til dette
formål, af medlemsstaterne. Medlemsstaterne meddeler Kommissionenlisterne over de godkendte myndigheder og/eller organer samt deresrespektive beføjelser. Kommissionen offentliggør disse oplysninger iDe Europæiske Fællesskabers Tidende .
3. De udpegede kontrolmyndigheder og/eller private organer skal
dels yde tilstrækkelige garantier for objektivitet og upartiskhed over
for enhver producent eller forarbejdningsvirksomhed, som de kontrol-lerer, dels godtgøre at de permanent råder over de fornødne eksperterog midler til at sikre kontrollen af landbrugsprodukter og levneds-midler, der er omfattet af en EF-specificitetsattestering.
Hvis kontrolinstansen lader et andet organ foretage en del af
kontrollen, skal dette yde de samme garantier. De udpegede kontrol-
myndigheder og/eller godkendte private organer er dog fortsatansvarlige over for medlemsstaten for den samlede kontrol.
Organer skal fra den 1. januar 1998 opfylde kravene istandard EN
45011 af 26. juni1989 for at kunne bli ve godkendt af en medlemsstatmed henblik på denne forordning.
4. Når en medlemsstats udpegede kontrolmyndigheder og/eller
private organer konstaterer, at et landbrugsprodukt eller levnedsmiddel,der er tilkendt en specificitetsattestering, som er udstedt af deresmedlemsstat, ikke opfylder kravene i varespecifikationen, træffer dede foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre overholdelsen afdenne forordning. De underretter medlemsstaten om de foranstalt-
ninger, der er truffet under udøvelsen af kontrollen. De berørte parter
skal underrettes om alle de afgørelser, der træffes.
5. Medlemsstaten skal trække godkendelsen af et kontrolorgan
tilbage, når de i stk. 2 og 3 omhandlede betingelser ikke længere eropfyldt. Den meddeler Kommissionen dette, og Kommissionen offent-liggør en revideret liste over godkendte organer i De Europæiske
Fællesskabers Tidende .
6. Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige
for at sikre, at en producent, der opfylder kravene i denne forordning,har adgang til kontrolordningen.
7. Omkostningerne ved den særlige kontrol i henhold til denne
forordning påhviler de producenter, der bruger specificitetsatteste-ringen.1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 7
▼B
Artikel 15
1. Kun producenter, der overholder den registrerede varespecifika-
tion, kan anvende:
— en angivelse, der skal fastsættes efter fremgangsmåden i artikel 19
— igi vet fald EF-symbolet, samt— det registrerede navn, jf. dog artikel 13, stk. 2.
2. En producent, som for første gang efter registreringen anvender et
navn, der er forbeholdt i henhold til artikel 13, stk. 1 eller 2, skal,uanset om han tilhører den oprindeligt ansøgende sammenslutning, i
god tid underrette en udpeget kontrolmyndighed eller et udpeget
kontrolorgan iden medlemsstat, hvor han er etableret.
3. Den udpegede kontrolmyndighed eller det udpegede kontrolorgan
sikrer, at producenten overholder de offentliggjorte enkeltheder, inden
produktet markedsføres.
Artikel 16
1. (SIC!) Uden at dette berører internationale aftaler, finder denne
forordning anvendelse på landbrugsprodukter eller levnedsmidler fra ettredjeland, dersom
— tredjelandet kan give garantier, der er identiske med eller svarer til
dem, der er omhandlet iarti kel 4 og 6
— der i det pågældende tredjeland findes en kontrolordning svarende
til den ordning, der er omhandlet i artikel 14
— det pågældende tredjeland er rede til for tilsvarende landbrugspro-
dukter eller levnedsmidler fra Fællesskabet, der har opnået en EF-specificitetsattestering, at yde en beskyttelse svarende til den, der
findes i Fællesskabet.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med
henblik på retlig beskyttelse mod enhver form for misbrug eller vildle-
dende anvendelse af den i artikel 15, stk. 1, omhandlede angivelse og igivet fald det i artikel 12 omhandlede EF-symbol samt mod enhverefterligning af registrerede navne, der er forbeholdt bestemte produkteri henhold til artikel 13.
2. De registrerede navne beskyttes mod enhver praksis, der vil
kunne vildlede forbrugerne, bl. a. praksis, der lader formode, at der ertilkendt landbrugsproduktet eller levnedsmidlet en specificitetsatteste-ring, der er udstedt af Fællesskabet.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øvrige
medlemsstater om de trufne foranstaltninger.
Artikel 18
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
de på nationalt plan anvendte varebetegnelser ikke kan forveksles med
registrerede navne, der er forbeholdt bestemte produkter i henhold til
artikel 13, stk. 2.
Artikel 19
1. Kommissionen bistås af et udvalg.
2. Når der henvises til denne artikel, anvendes artikel 5 og 7 i afgø-
relse 1999/468/EF (
1).
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
3. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 8
(1) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼B
Artikel 20
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter
fremgangsmåden iarti kel 19.
Artikel 21
Kommissionen forelægger inden for en frist på fem år efter datoen for
denne forordnings ikrafttræden Rådet en rapport om anvendelsen af
forordningen, i givet fald ledsaget af passende forslag.
I rapporten skal der specielt redegøres for følgerne af anvendelsen af
artikel 9 og 13.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft tolv måneder efter offentliggørelsen i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 9
▼B
BILAG
Levnedsmidler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1
—ø l
— chokolade og andre tilberedte næringsmidler med indhold af kakao
— brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk, samt konfekturevarer
— pastaprodukter, også kogte eller med fyld— tilberedte retter— krydrede sovse— supper og bouillon— drikkevarer på basis af planteekstrakter— is og sorbeter1992R2082 — DA — 05.06.2003 — 002.001 — 10