02016R2336 — DA — 23.12.2016 — 000.002

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2016/2336

af 14. december 2016

om fastlæggelse af særlige betingelser for fiskeriet efter dybhavsbestande i det nordøstlige Atlanterhav og bestemmelser for fiskeriet i internationale farvande i det nordøstlige Atlanterhav og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2347/2002







Artikel 1

Mål

Denne forordning bidrager til at nå målene i artikel 2 i forordning (EU) nr. 1380/2013 for så vidt angår dybhavsarter og levesteder. Desuden tager den sigte på:

a) at forbedre videnskabelig viden om dybhavsarter og deres levesteder

b) at forebygge betydelig skadelig indvirkning på sårbare marine økosystemer inden for rammerne af dybhavsfiskeri og sikre en langsigtet bevarelse af dybhavsbestandene

c) at sikre, at EU-foranstaltninger med henblik på bæredygtig forvaltning af dybhavsbestandene er i overensstemmelse med de resolutioner, som De Forenede Nationers Generalforsamling har vedtaget, navnlig resolution 61/105 og 64/72.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1. Denne forordning finder anvendelse på fiskeri eller planlagt fiskeri i følgende farvande: a) med EU-fiskerfartøjer og tredjelandes fiskerfartøjer i Unionens farvande i Nordsøen, i de nordvestlige farvande og i de sydvestlige farvande samt Unionens farvande i ICES-område IIa b) med EU-fiskerfartøjer i de internationale farvande i CECAF-område 34.1.1, 34.1.2 og 34.2.

2. Denne artikels stk. 1 berører ikke artikel 16, stk. 5.

Artikel 3

Genstand

1. Denne forordning finder anvendelse på arter, der forekommer i dybhavsområder, og som er kendetegnet ved en kombination af følgende biologiske faktorer: modning i en relativt høj alder, langsom vækst, lang forventet levetid, lav naturlig dødelighed, uregelmæssig rekruttering af gode årgange og gydning, der muligvis ikke finder sted hvert år (»dybhavsarter«).

2. Med henblik på denne forordning er dybhavsarter og heriblandt de mest sårbare arter opført i bilag I.

Artikel 4

Definitioner

1. Med henblik på denne forordning anvendes definitionerne i artikel 4 i forordning (EU) nr. 1380/2013 og artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 734/2008 ( 1 ).

2. Desuden forstås ved: a) »ICES-områder« : områder som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 218/2009 ( 2 ) b) »CECAF-områder« : områder som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2009 ( 3 ) c) »NEAFC-reguleret område« : de farvande, som er underlagt konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordøstlige Atlanterhav, som ligger uden for de farvande, der henhører under de kontraherende parters fiskerijurisdiktion d) »mest sårbare arter« : de dybhavsarter, der er angivet i tredje kolonne under overskriften »Mest sårbare (x)« i tabellen i bilag I e) »metier« : fiskeri rettet mod bestemte arter med bestemte redskaber i et bestemt område f) »dybhavsmetier« : en metier, som er rettet mod dybhavsarter, jf. kriterierne i artikel 5, stk. 2 g) »fiskeriovervågningscenter« : et af en flagmedlemsstat oprettet operationelt center, som er udstyret med hardware og software, der gør det muligt at foretage automatisk databehandling og elektronisk dataoverførsel h) »kontakt« : fangster af sådanne mængder af indikatorarter for sårbare marine økosystemer, som overstiger de tærskelniveauer, der er fastsat i bilag IV i) »utilsigtede fangster« : utilsigtede fangster af marine organismer, som i henhold til artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013 skal landes og afskrives på kvoten, enten fordi de er under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, eller fordi de overstiger de tilladte mængder i henhold til reglerne om fangstsammensætning og bifangst j) »indikatorer for sårbare marine økosystemer« : indikatorerne i bilag III k) »eksisterende dybhavsfiskeriområder« : den del af området som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), hvor dybhavsfiskeri historisk har fundet sted, og som er fastsat i overensstemmelse med artikel 7.

Artikel 5

Fiskeritilladelser

1. For fiskeri efter dybhavsarter kræves der en fiskeritilladelse (»målrettet fiskeritilladelse«). Den målrettede fiskeritilladelse skal angive de dybhavsarter, hvorefter fartøjet har tilladelse til at fiske.

2. Med henblik på stk. 1 anses et fiskerfartøj, der driver fiskeri, at fiske efter dybhavsarter, hvis dets meddelelser om fangster (i logbogen, landingsopgørelser, salgsnotaer eller lignende dokument) i det pågældende kalenderår indeholder mindst 8 % dybhavsarter på en fangstrejse.

Dette gælder dog ikke fiskerfartøjer, for hvilke den samlede registrering af dybhavsarter i det pågældende kalenderår er på mindre end 10 ton. Dette afsnit berører ikke stk. 6.

3. For fiskeri udøvet af fiskerfartøjer, der, selv om de ikke fisker efter dybhavsarter, fanger dybhavsarter som bifangst, kræves der en fiskeritilladelse (»fiskeritilladelse til bifangst«). Fiskeritilladelsen til bifangst skal angive de dybhavsarter, som fartøjet kan komme i kontakt med som bifangst, når det fisker efter andre arter.

4. De to typer fiskeritilladelser, der er omhandlet i henholdsvis denne artikels stk. 1 og 3, skal tydeligt kunne skelnes fra hinanden i den elektroniske database, der er omhandlet i artikel 116 i forordning (EF) nr. 1224/2009.

5. Fiskerfartøjer, der ikke er i besiddelse af en fiskeritilladelse i henhold til denne artikel, må højst fange 100 kg dybhavsarter pr. fangstrejse. Fangster af dybhavsarter på over 100 kg, der er taget af sådanne fartøjer, må ikke opbevares om bord, omlades eller landes, medmindre det drejer sig om utilsigtede fangster af dybhavsarter, der er omfattet af landingsforpligtelsen i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, og som skal landes og afskrives på kvoten.

6. Et fiskerfartøj, der er i besiddelse af en fiskeritilladelse til bifangst, og som har adgang til en kvote for bifangster af dybhavsarter, som med højst 15 % overstiger den tærskel på 10 ton, der er fastsat i denne artikels stk. 2, anses ikke for at fiske efter dybhavsarter. Det skal lande sådanne fangster og afskrive dem på kvoten. Utilsigtede fangster af dybhavsarter, der er omfattet af landingsforpligtelsen i artikel 15 i forordning (EU) nr. 1380/2013, skal landes og afskrives på kvoten.

7. Denne forordning finder tilsvarende anvendelse på udstedelse af fiskeritilladelser til tredjelandes fiskerfartøjer i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 ( 4 ).

Artikel 6

Kapacitetsforvaltning

1. Den samlede fiskerikapacitet målt i bruttotonnage og i kilowatt for alle EU-fiskerfartøjer, hvortil en medlemsstat har udstedt en målrettet fiskeritilladelse, må på intet tidspunkt overstige den samlede fiskerikapacitet for fartøjer i den pågældende medlemsstat i det år mellem 2009 og 2011, hvor tallet er højest, som: a) har fanget 10 ton dybhavsarter eller mere i det af de tre kalenderår mellem 2009 og 2011, hvor tallet er højest, og b) er registreret i en af regionerne i den yderste periferi, jf. artikel 349 i TEUF, i den pågældende medlemsstat, og hvis fangsterne af dybhavsarter for hvert af disse fartøjer udgjorde mindst 10 % af dets samlede årlige fangster i det af de tre kalenderår mellem 2009 og 2011, hvor tallet er højest.

2. Hvis en medlemsstat har fået tildelt fiskerimuligheder for arter, der er anført i bilag I, inden den 12. januar 2017, men dens fartøjer ikke har fanget 10 ton dybhavsarter eller mere i et af referenceårene, må denne medlemsstats samlede fiskerikapacitet, uanset stk. 1, litra a), på intet tidspunkt overstige den samlede fiskerikapacitet for dens fartøjer, hvoraf mindst ét har fanget 10 ton dybhavsarter eller mere, i det af de tre seneste år, hvor tallet er højest.

Artikel 7

Eksisterende dybhavsfiskeriområder

1. Senest den 13. juli 2017 underretter de medlemsstater, hvis fartøjer har fået tildelt en dybhavsfiskeritilladelse i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2347/2002, for så vidt at den vedrører fiskeri, der udøves af fartøjer, som hvert kalenderår fanger mere end 10 ton, Kommissionen herom ved hjælp af FOS-oplysninger eller, hvis FOS-oplysninger ikke er til rådighed, ved hjælp af andre relevante og verificerbare oplysninger om de steder, hvor sådanne fartøjer fiskede efter dybhavsarter i referencekalenderårene 2009-2011.

2. På grundlag af de oplysninger, der er indberettet i medfør af stk. 1, og på basis af de bedste foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger fastlægger Kommissionen senest den 13. januar 2018 de eksisterende dybhavsfiskeriområder ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 18.

Artikel 8

Generelle krav til ansøgninger om fiskeritilladelser

1. Hver ansøgning om en fiskeritilladelse skal ledsages af en detaljeret beskrivelse af det område, hvori fiskerfartøjet agter at fiske, redskabstypen, den dybde, hvori der skal fiskes, den planlagte hyppighed og varighed af fiskeriet samt navnene på de pågældende dybhavsarter.

2. Målrettede fiskeritilladelser må kun udstedes til fiskeri inden for de eksisterende dybhavsfiskeriområder.

3. Uanset denne artikels stk. 2 kan målrettede fiskeritilladelser indtil fastlæggelsen af de eksisterende dybhavsfiskeriområder i overensstemmelse med artikel 7 udstedes, forudsat at fiskerfartøjerne har forelagt dokumentation for, at de har udøvet fiskeri i dybhavsmetieren i mindst tre år, inden ansøgningen om fiskeritilladelsen er indgivet. En sådan fiskeritilladelse kan kun udstedes for de steder, hvor der tidligere er blevet udøvet et sådant fiskeri.

4. Der må ikke udstedes fiskeritilladelse til fiskeri med bundtrawl på en dybde på mere end 800 meter.

5. Uanset stk. 2 kan en medlemsstat indgive en anmodning om at udøve forsøgsfiskeri på steder, der ligger uden for de eksisterende dybhavsfiskeriområder. En sådan anmodning skal ledsages af en konsekvensanalyse, som er foretaget i overensstemmelse med de standarder, der er fastsat i FAO's internationale retningslinjer for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav fra 2008. Ved indgivelsen af en sådan anmodning angiver medlemsstaten den forventede varighed af forsøgsfiskeriet og det forventede antal deltagende fartøjer og deres kapacitet. Den skal foreslå afhjælpende foranstaltninger for at forebygge kontakt med eller effektivt beskytte sårbare marine økosystemer.

6. Kommissionen kan efter at have vurderet de oplysninger, som medlemsstaterne har forelagt, og på grundlag af rådgivning fra et videnskabeligt rådgivningsorgan ved hjælp af en gennemførelsesretsakt give tilladelse til at udøve det forsøgsfiskeri, der er anmodet om. I tilladelsen kan Kommissionen navnlig fastlægge: a) området for forsøgsfiskeriet b) det maksimale antal fartøjer og den maksimale kapacitet c) et sådant fiskeris varighed, der ikke må overstige et år, og som kan forlænges én gang d) den maksimale procentdel af den samlede tilladte fangstmængde af dybhavsarter, som kan fanges i forsøgsfiskeriet, og e) de afhjælpende foranstaltninger, der skal overholdes for at beskytte sårbare marine økosystemer.

7. For at sikre indsamling af repræsentative data, som er velegnede til vurdering og forvaltning af dybhavsbestandene og af kontakter med sårbare marine økosystemer, kræves i enhver fiskeritilladelse, der udstedes i overensstemmelse med stk. 6, tilstedeværelse af videnskabelige observatører eller elektronisk fjernovervågning på det pågældende fartøj i de første 12 måneder af fiskeritilladelsens varighed.

8. På grundlag af en anmodning og oplysninger fra den pågældende medlemsstat kan Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter justere fastlæggelsen af det eksisterende dybhavsfiskeriområde for at medtage de steder, hvor der drives fiskeri i henhold til en fiskeritilladelse, der er udstedt i overensstemmelse med denne artikels stk. 5 og 6.

Artikel 9

Specifikke krav til beskyttelse af sårbare marine økosystemer

1. Denne artikel finder anvendelse på fiskeri med bundtrawl på en dybde på mere end 400 meter.

2. Hvis den mængde af indikatorer for sårbare marine økosystemer som defineret i bilag III, der under fiskeri er blevet fanget, overstiger de tærskler, der er defineret i bilag IV, anses kontakt med sårbare marine økosystemer for at have fundet sted. Fiskerfartøjet skal straks indstille fiskeriet i det pågældende område. Det må først genoptage fiskeriet, når det er nået frem til et alternativt område, som er mindst fem sømil fra det område, hvor kontakten fandt sted.

3. Fiskerfartøjet skal straks indberette hver kontakt med sårbare marine økosystemer til de kompetente nationale myndigheder, som omgående underretter Kommissionen herom.

4. Medlemsstaterne anvender de bedste foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger, herunder biogeografiske oplysninger og de oplysninger, der er omhandlet i stk. 3, til at identificere, hvor der vides at forekomme eller er sandsynlighed for at forekomme sårbare marine økosystemer. Desuden anmoder Kommissionen et kompetent videnskabeligt rådgivningsorgan om at foretage en årlig vurdering af de områder, hvor der vides at forekomme eller er sandsynlighed for at forekomme sårbare marine økosystemer.

Denne vurdering, der skal foretages i overensstemmelse med FAO's internationale retningslinjer for forvaltningen af dybhavsfiskeri på åbent hav fra 2008, anvender en forsigtighedstilgang i fiskeriforvaltningen som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 8), i forordning (EU) nr. 1380/2013 og gøres offentligt tilgængelig.

5. Hvis der på grundlag af den procedure, der er omhandlet i stk. 4, er blevet identificeret områder, hvor der vides at forekomme eller er sandsynlighed for at forekomme sårbare marine økosystemer, underretter medlemsstaterne og det kompetente videnskabelige rådgivningsorgan rettidigt Kommissionen herom.

6. På baggrund af de bedste foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger og baseret på de vurderinger og identifikationer, som medlemsstaterne og det videnskabelige rådgivningsorgan har foretaget, vedtager Kommissionen senest den 13. januar 2018 gennemførelsesretsakter med henblik på fastlæggelse af en liste over områder, hvor der vides at forekomme eller er sandsynlighed for at forekomme sårbare marine økosystemer. Kommissionen gennemgår listen årligt på baggrund af rådgivning fra Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri og ændrer, hvis det er relevant, listen ved hjælp af gennemførelsesretsakter. Kommissionen kan fjerne et område fra listen, forudsat at den på grundlag af en konsekvensanalyse og efter høring af det kompetente videnskabelige rådgivningsorgan fastslår, at der foreligger tilstrækkelig dokumentation for, at der ikke forekommer sårbare marine økosystemer, eller at der er blevet vedtaget passende bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som sikrer forebyggelse af betydelig skadelig indvirkning på sårbare marine økosystemer i dette område. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 18.

7. Kommissionen kan på grundlag af de bedste foreliggende videnskabelige oplysninger gennemgå indikatorerne for sårbare marine økosystemer og tillægges beføjelse til ændre listen i bilag III ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 17.

8. Der kræves nye konsekvensanalyser, hvis der sker betydelige ændringer af de teknikker, der anvendes til fiskeri med bundredskaber, eller hvis nye videnskabelige oplysninger viser, at der er sårbare marine økosystemer i et givet område.

9. Fiskeri med bundredskaber forbydes i alle de områder, der er anført i overensstemmelse med stk. 6.

Artikel 10

Anvendelse af specifikke kontrolkrav

Fiskeri og fiskeriaktiviteter, der er omfattet af denne forordning, er også omfattet af bestemmelserne i artikel 7, 17, 42, 43 og 45, artikel 84, stk. 1, litra a), artikel 95, stk. 3, artikel 104, stk. 1, artikel 105, stk. 3, litra c), artikel 107, stk. 1, artikel 108, stk. 1, og artikel 115, litra c), i samt bilag I til forordning (EF) nr. 1224/2009, medmindre andet er fastsat i nærværende forordning.

Artikel 11

Udpegede havne

1. Medlemsstaterne udpeger de havne, hvor landing eller omladning af dybhavsarter eller blandede mængder heraf på over 100 kg skal finde sted. Medlemsstaterne sender listen over disse udpegede havne til Kommissionen senest den 13. marts 2017.

2. Der må ikke landes blandede mængder af dybhavsarter på over 100 kg andre steder end i de havne, der er udpeget af medlemsstaterne i henhold til stk. 1.

Artikel 12

Forhåndsmeddelelse

Uanset artikel 17 i forordning (EF) nr. 1224/2009 skal førere af alle EU-fiskerfartøjer, som agter at lande 100 kg dybhavsarter eller derover, uanset fartøjets længde, underrette flagstatens kompetente myndighed om denne hensigt mindst fire timer inden det forventede tidspunkt for ankomst i havnen. Føreren eller enhver anden person, som er ansvarlig for at føre fartøjer med en længde på 12 meter eller derunder, underretter de kompetente myndigheder mindst en time inden det forventede tidspunkt for ankomst i havnen.

Artikel 13

Logbogsregistreringer til havs

1. Hvis forpligtelsen til at føre logbog finder anvendelse, skal førere af EU-fiskerfartøjer, som har en fiskeritilladelse i henhold til artikel 5, stk. 1 eller 3, ved udøvelsen af en dybhavsmetier, eller når de fisker på dybder over 400 meter: a) slå en ny streg i papirlogbogen efter hvert træk, eller b) foretage særskilte registreringer efter hvert træk, hvis de er omfattet af det elektroniske registrerings- og indberetningssystem.

2. Førere af EU-fiskerfartøjer registrerer også i fartøjets logbog de mængder af dybhavsarter som anført i bilag I, der er fanget, opbevaret om bord, omladet eller landet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 5, og de mængder af indikatorer for sårbare marine økosystemer, der er anført i bilag III, og som overstiger tærsklerne fastsat i bilag IV, herunder artssammensætninger og vægt, og foretager indberetning af disse mængder til de kompetente myndigheder.

Artikel 14

Inddragelse af fiskeritilladelser

Med forbehold af artikel 7, stk. 4, og artikel 92 i forordning (EF) nr. 1224/2009 og i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 90, stk. 1, inddrages de fiskeritilladelser, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 5, stk. 1 og 3, i mindst to måneder i hvert af følgende tilfælde:

a) manglende overholdelse af betingelserne i fiskeritilladelsen med hensyn til begrænsninger for anvendelse af redskaber, de områder, hvori fartøjerne har tilladelse til at operere, eller fangstbegrænsninger for de arter, hvorefter det er tilladt at fiske, eller

b) manglende overholdelse af kravet om at tage en videnskabelig observatør om bord eller kravet om prøvetagning af fangster til videnskabelige formål, jf. nærværende forordnings artikel 16.

Artikel 15

Regler om dataindsamling og -indberetning

1. Med forbehold af mere specifikke bestemmelser i denne forordning finder forordning (EF) nr. 199/2008 anvendelse.

2. Ved indsamlingen af data om dybhavsmetierer i overensstemmelse med de generelle regler om dataindsamling og med de præcisionsniveauer, der er fastlagt i det relevante flerårige EU-program for indsamling og forvaltning af biologiske, tekniske, miljømæssige, sociale og økonomiske data, skal medlemsstaterne overholde de særlige dataindsamlings- og indberetningskrav, der er fastsat i bilag II for dybhavsmetieren.

3. Medlemsstaterne indarbejder i alle fiskeritilladelser, der udstedes i henhold til artikel 5, de betingelser, som er nødvendige for at sikre, at det pågældende fartøj i samarbejde med det relevante videnskabelige institut deltager i dataindsamlinger, hvis omfang omfatter det fiskeri, som der er udstedt tilladelse til.

4. Føreren af et fartøj eller en anden person, som er ansvarlig for at føre fartøjet, tager den videnskabelige observatør om bord, som medlemsstaten har udpeget til dette fartøj, medmindre dette af sikkerhedsmæssige årsager ikke er muligt. Føreren støtter den videnskabelige observatør i udøvelsen af dennes opgaver.

5. Efter anmodning fra Kommissionen forelægger en medlemsstat årlige rapporter med aggregerede data om antallet af fartøjer, der fører dens flag, og som udøver dybhavsfiskeri, deres fiskeriområde, redskabstypen, størrelsen, antallet af hver type udstedt fiskeritilladelse, deres oprindelige havn, de samlede dybhavsfiskerimuligheder, der er til rådighed for dens fartøjer, og den samlede procentsats for anvendelsen af sådanne fiskerimuligheder. Disse rapporter gøres offentligt tilgængelige.

Artikel 16

Observatørdækning

1. Medlemsstaterne udarbejder et program for observatørdækning for at sikre indsamling af relevante, rettidige og nøjagtige data om fangst og bifangst af dybhavsarter og kontakt med sårbare marine økosystemer samt andre relevante oplysninger med henblik på en effektiv gennemførelse af denne forordning. Fartøjer, der anvender bundtrawl eller bundsatte hildingsgarn med en fiskeritilladelse til dybhavsfiskeri, er omfattet af en observatørdækning på mindst 20 %, bortset fra fartøjer, der af sikkerhedsmæssige årsager ikke er egnede til at tage en observatør om bord. Alle andre fartøjer med en tilladelse til fangst af dybhavsarter er omfattet af en observatørdækning på mindst 10 %, bortset fra fartøjer, der af sikkerhedsmæssige årsager ikke er egnede til at tage en observatør om bord.

2. Hvis en operatør af sin medlemsstat er blevet anmodet om at tage en observatør om bord på sit fartøj, forhindrer en observatørs fravær af årsager, der ligger uden for operatørens kontrol, ikke dette fartøj i at forlade havnen.

3. Senest den 1. januar 2018 indhenter Kommissionen på grundlag af data, der er indsamlet i henhold til denne forordning, videnskabelig rådgivning om, hvorvidt den observatørdækning, der er fastsat i denne artikels stk. 1, er tilstrækkelig til at nå målene i artikel 1, navnlig med henblik på at forebygge betydelig skadelig indvirkning på sårbare marine økosystemer inden for rammerne af dybhavsfiskeri, og hvorvidt den bør tilpasses på grundlag af en ajourført prøvetagningsmetode. Kommissionen underretter straks Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af den videnskabelige rådgivning.

4. Hvis Kommissionen på grundlag af den videnskabelige rådgivning, der er omhandlet i stk. 3, finder, at procentsatserne for den observatørdækning, der er fastsat i stk. 1, bør justeres, kan Kommissionen omgående forelægge et forslag om revision af disse procentsatser.

5. Uanset artikel 2 finder nærværende artikel tilsvarende anvendelse på fiskeri efter dybhavsarter fra fartøjer, der anvender bundtrawl eller bundsatte hildingsgarn i det NEAFC-regulerede område.

Artikel 17

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2. ►C1 ◄ Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 9, stk. 7, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 12. januar 2017.Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3. ►C1 ◄ En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den i artikel 9, stk. 7, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen ieller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4. Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning.

5. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6. ►C1 ◄ Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 9, stk. 7, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse.Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

Artikel 18

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås af et fiskeri- og akvakulturudvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

2. Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

Artikel 19

Evaluering

1. Senest den 13. januar 2021 evaluerer Kommissionen på grundlag af medlemsstaternes indberetninger og den videnskabelige rådgivning, som den anmoder om med henblik herpå, virkningen af foranstaltningerne i denne forordning og beslutter, i hvilket omfang målene i artikel 1, litra a) og b), er nået.

2. Evalueringen fokuserer på udviklingen inden for følgende emner: a) anvendelsen af alle typer fiskeredskaber i forbindelse med fiskeri efter dybhavsarter med særligt fokus på indvirkningen på de mest sårbare arter og på sårbare marine økosystemer b) de fartøjer, som er gået over til at anvende redskaber med en reduceret indvirkning på havbunden, og fremskridt med hensyn til forebyggelse, minimering og så vidt muligt eliminering af utilsigtede fangster c) det område, hvori fartøjerne i hver dybhavsmetier opererer d) fuldstændigheden og pålideligheden af de data, som medlemsstaterne forelægger for videnskabelige organer med henblik på vurdering af bestande eller for Kommissionen i tilfælde af særlige indkaldelser af data e) de dybhavsbestande, hvor den videnskabelige rådgivning er forbedret f) effektiviteten af ledsageforanstaltningerne, når det gælder om at eliminere udsmid og reducere fangster af de mest sårbare arter g) kvaliteten af de konsekvensanalyser, der foretages i henhold til artikel 8 h) antallet af fartøjer og havne i Unionen, der direkte påvirkes af denne forordnings gennemførelse i) effektiviteten af de foranstaltninger, der træffes for at sikre dybhavsbestandenes bæredygtighed på lang sigt og forebygge bifangst af ikkemålarter, navnlig bifangst af de mest sårbare arter j) det omfang, hvori sårbare marine økosystemer er blevet effektivt beskyttet gennem begrænsning af tilladt fiskeri til eksisterende dybhavsfiskeriområder, flytningsreglen og/eller ved hjælp af andre foranstaltninger k) anvendelsen af en begrænsning på en dybde på 800 meter.

3. På grundlag af den i denne artikels stk. 1 omhandlede evaluering kan Kommissionen i givet fald forelægge forslag om ændring af denne forordning. Kommissionen kan navnlig, hvis den nævnte evaluering viser, at fiskeri med bundredskaber ikke opfylder målene fastsat i artikel 1, forelægge et forslag om ændring af denne forordning med henblik på at sikre, at målrettede fiskeritilladelser til fartøjer, der anvender bundtrawl eller bundsatte hildingsgarn, udløber eller tilbagekaldes, og at der træffes alle nødvendige foranstaltninger vedrørende bundredskaber, herunder langlinefartøjer, til at sikre beskyttelse af de mest sårbare arter og sårbare marine økosystemer.

Artikel 20

Ophævelse og overgangsbestemmelser

1. Forordning (EF) nr. 2347/2002 ophæves.

2. Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning.

3. Uanset denne artikels stk. 1 finder artikel 3, 7 og 9 i forordning (EF) nr. 2347/2002 fortsat anvendelse på EU-fiskerfartøjer, der udøver fiskeri i det NEAFC-regulerede område.

4. De særlige fiskeritilladelser, der er udstedt i henhold til forordning (EF) nr. 2347/2002, er fortsat gyldige i en periode på højst ét år fra den 12. januar 2017.

Artikel 21

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.









BILAG I

Dybhavsarter







Videnskabeligt navn Dansk navn Mest sårbare (x) Centrophorus spp. Pighajarter Centroscyllium fabricii Fabricius' sorthaj x Centroscymnus coelolepis Portugisisk fløjlshaj x Centroscymnus crepidater Langsnudet fløjlshaj x Dalatias licha Chokoladehaj x Etmopterus princeps Lyshaj x Apristuris spp. Kattehajslægt Chlamydoselachus anguineus Kravehaj Deania calcea Næbhaj Galeus melastomus Ringhaj Galeus murinus Rødhaj Hexanchus griseus Seksgællet haj x Etmopterus spinax Sorthaj Oxynotus paradoxus Spidsfinnet trekanthaj Scymnodon ringens Haj af arten Scymnodon ringens Somniosus microcephalus Grønlandshaj Alepocephalidae Glathovedfisk Alepocephalus Bairdii Bairds glathovedfisk Alepocephalus rostratus Rissos glathovedfisk Aphanopus carbo Sort sabelfisk Argentina silus Guldlaks Beryx spp. Beryxarter Chaceon (Geryon) affinis Dybvandskrabbe Chimaera monstrosa Havmus Hydrolagus mirabilis Storøjet havmus Rhinochimaera atlantica Spydnæset havmus Coryphaenoides rupestris Skolæst Epigonus telescopus Teleskopkardinalfisk x Helicolenus dactilopterus Blåkæft Hoplostethus atlanticus Orange savbug x Macrourus berglax Nordlig skolæst Molva dypterigia Byrkelange Mora moro Almindelig dybhavstorsk Antimora rostrata Blå antimora Pagellus bogaraveo Spidstandet blankesten Polyprion americanus Vragfisk Reinhardtius hippoglossoides Hellefisk Cataetyx laticeps Hoplosthetus mediterraneus Middelhavssavbug Macrouridae med undtagelse af Coryphaenoides rupestris og Macrourus berglax Langhaler med undtagelse af skolæst og nordlig skolæst Nesiarchus nasutus Geddetryne Notocanthus chemnitzii Chemnitz' pigål Raja fyllae Fyllas rokke Raja hyperborea Arktisk rokke Raja nidarosiensus Sortbuget rokke Trachyscorpia cristulata Dragehovedfisk af arten Trachyscorpia cristulata Lepidopus caudatus Strømpebåndsfisk Lycodes esmarkii Esmarks ålebrosme Sebastes viviparus Lille rødfisk









BILAG II

Specifikke krav vedrørende dataindsamling og rapportering, jf. artikel 15, stk. 2

1. Medlemsstaterne sikrer, at data, som indsamles for et område, der omfatter både Unionens farvande og internationale farvande, opdeles yderligere, så de henviser til Unionens farvande eller internationale farvande hver for sig.

2. Når aktiviteterne i en dybhavsmetier overlapper aktiviteterne i en anden metier inden for samme område, foretages dataindsamlingen for førstnævnte aktiviteter særskilt fra dataindsamlingen for sidstnævnte aktiviteter.

3. Udsmid er omfattet af krav om prøvetagning i alle dybhavsmetierer. Prøvetagningsstrategien for landinger og udsmid omfatter alle de arter, der er anført på listen i bilag I, samt arter, der tilhører havbundens økosystem, som f.eks. dybvandskoraller, svampe eller andre organismer, som tilhører samme økosystem.

4. En observatør, der er taget om bord, anmodes om at identificere og dokumentere vægten af eventuelle stenkoraller, bløde koraller, svampe eller andre organismer, der tilhører det samme økosystem, og som er taget om bord med fartøjets redskaber.

5. Hvis den gældende flerårige dataindsamlingsplan kræver, at der indsamles oplysninger om fiskeriindsatsen angivet i det antal timer, hvor der er fisket med trawl samt sættetiden for passive redskaber, indsamler medlemsstaten følgende yderligere data, som den er parat til at fremlægge sammen med oplysningerne om fiskeriindsatsen:

a) den geografiske position for fiskeriaktiviteterne for hvert enkelt træk på grundlag af FOS-data, som sendes af fartøjet til fiskeriovervågningscentret

b) den fiskedybde, hvori redskaberne anvendes, hvis fartøjet skal sende indberetninger ved hjælp af en elektronisk logbog. Fartøjets fører indberetter fiskedybder i overensstemmelse med det standardiserede rapporteringsformat.









BILAG III

Indikatorarter for sårbare marine økosystemer

Følgende er en liste over sårbare marine økosystemhabitattyper med de taxa, der med størst sandsynlighed forekommer i disse habitater, og som betragtes som indikatorer for sårbare marine økosystemer.







Habitattype for sårbare marine økosystemer Repræsentative taxa 1. Koldtvandskoralrev a) Lophelia pertusa-rev Lophelia pertusa b) Solenosmilia variabilis-rev Solenosmilia variabilis 2. Koralhave a) Have med hård bund i) Hornkoralhave og sortkoralhave med hård bund Anthothelidae Chrysogorgiidae Isididae, Keratoisidinae Plexauridae Acanthogorgiidae Coralliidae Paragorgiidae Primnoidae Schizopathidae ii) Kolonidannende skleraktinske koraller på klippebund Lophelia pertusa Solenosmilia variabilis iii) Ikke-revdannende skleraktinske koncentrationer Enallopsammia rostrata Madrepora oculata b) Koralhaver med blød bund i) Hornkoralhave og sortkoralhave med blød bund Chrysogorgiidae ii) Bægerkoralbanker Caryophylliidae iii) Blomkålskoralbanker Flabellidae Nephtheidae 3. Koncentrationer af dybhavssvampe a) Andre svampekoncentrationer Geodiidae Ancorinidae Pachastrellidae b) Svampehaver med hård bund Axinellidae Mycalidae Polymastiidae Tetillidae c) Glassvampesamfund Rossellidae Pheronematidae 4. Søfjerbanker Anthoptilidae Pennatulidae Funiculinidae Halipteridae Kophobelemnidae Protoptilidae Umbellulidae Vigulariidae 5. Koncentrationer af cylinderroser Cerianthidae 6. Mudder- og sandbundsfauna Bourgetcrinidae Antedontidae Hyocrinidae Xenophyophora Syringamminidae 7. Koncentrationer af mosdyr









BILAG IV

Kontakt med et muligt sårbart marint økosystem defineres som:

a) i forbindelse med trawltræk og andre fiskeredskaber end langliner: forekomst af indikatorer for sårbare marine økosystemer på mere end 30 kg levende koraller og/eller 400 kg levende svampe, og

b) i forbindelse med et langlinesæt: forekomst af indikatorer for sårbare marine økosystemer på 10 kroge pr. segment med 1 000 kroge eller pr. langlinesektion på 1 200 meter, alt efter hvad der er kortest.