Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne
køretøjer
(76/115/EØF)
(EFT L 24 af 30.1.1976, s. 6)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets direktiv 81/575/EØF af 20. juli 1981 L 209 30 29.7.1981
"M2 Kommissionens direktiv 82/318/EØF af 2. april 1982 L 139 9 19.5.19821976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV
af 18. december 1975
om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers
forankring i motordrevne køretøjer
(76/115/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (2),
og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som motordrevne køretøjer skal opfylde i
henhold til de enkelte staters lovgivning, vedrører bl.a. sikkerheds-
selernes forankring;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
nødvendigt, at alle medlemsstater — enten ved siden af eller i stedet for
deres nuværende forskrifter — gennemfører ensartede bestemmelser
navnlig med henblik på, at EØF-standardtypegodkendelse i overens-
stemmelse med Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af mot-
ordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (
3) kan anvendes for
enhver type af køretøjer;
fælles forskrifter vedrørende kabinens indre, betjeningsorganernes
udformning, taget, ryglænene og bagsiden af sæderne er fatsat i direktiv
74/60/EØF (4); fælles forskrifter vedrørende den indvendige indretning
med henblik på styreapparatets opførsel ved sammenstød er fastsat i
direktiv 74/297/EØF (5); fælles forskrifter vedrørende sædernes mod-
standsdygtighed og forankring er fastsat i direktiv 74/408/EØF (6); de
øvrige forskrifter angående den indvendige indretning vil senere blive
udstedt især for så vidt angår sikkerhedsseler, nakkestøtter og
identifikation af betjeningsorganerne;
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende motordrevne
køretøjer omfatter en anerkendelse medlemsstaterne imellem af den
kontrol, der udføres i hver af dem, på grundlag af fælles forskrifter; for at
et sådant system skal kunne fungere tilfredsstillende, må disse forskrifter
anvendes af alle medlemsstater fra samme dato —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på forankring i motordrevne køretøjer af
sikkerhedsseler til fremadrettede sæder bestemt for voksne personer.!B
(1) EFT nr. C 5 af 8. 1. 1975, s. 41.
(2) EFT nr. C 47 af 27. 2. 1975, s. 45.
(3) EFT nr. L 42 af 23. 2. 1970, s. 1.
(4) EFT nr. L 38 af 11. 2. 1974, s. 2.
(5) EFT nr. L 165 af 20. 6. 1974, s. 16.
(6) EFT nr. L 221 af 12. 8. 1974, s. 1.1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 2
!M1
Artikel 2
Ved køretøjer forstås i dette direktiv alle motordrevne køretøjer i klasse
M og N (defineret i bilag I til direktiv 70/156/EØF), der er bestemt til
færdsel på vej, og som har mindst fire hjul og en konstruktiv bestemt
maksimalhastighed på mere end 25 km/t.
Artikel 3
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national typegodkendelse af køretøjer på grund af sikkerhedsselernes
forankring, såfremt forankringen svarer til forskrifterne i bilag I, III og
IV .
Artikel 4
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
ibrugtagning eller anvendelse af køretøjer på grund af sikkerhedsselernes
forankring, såfremt forankringen er i overensstemmelse med forskrifter-
ne i bilag I, III og IV .
Artikel 5
Den medlemsstat, som har meddelt typegodkendelse, træffer de
nødvendige foranstaltninger for at holde sig underrettet om enhver
ændring i en bestanddel eller et karakteristikum, der omhandles i bilag I,
punkt 1.1. De kompetente myndigheder i denne medlemsstat afgør, om
den ændrede køretøjstype skal underkastes nye prøver og en ny
prøverapport udarbejdes. Fremgår det af prøverne, at dette direktivs
forskrifter ikke er overholdt, kan ændringen ikke godkendes.
Artikel 6
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse bilagenes forskrifter til
de tekniske fremskridt, vedtages i overensstemmelse med den procedure,
der er fastlagt i artikel 13 i direktiv 70/156/EØF.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 1. oktober 1976
de nødvendige bestemmelser for at efterkomme dette direktiv og
underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra og med den 1. januar 1977.2. Efter meddelelsen af dette direktiv underretter medlemsstaterne
desuden Kommissionen om alle udkast til administrativt eller ved lov
fastsatte bestemmelser, som de påtænker at udstede på det af dette
direktiv omfattede område, i så god tid, at Kommissionen kan fremsætte
sine bemærkninger hertil.
Artikel 8
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 3
BILAG I
DEFINITIONER, BEGÆRING OM
EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE,
EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE, SPECIFIKATIONER,
AFPRØVNINGER, PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE,
INSTRUKTIONER
1. DEFINITIONER
I dette direktiv forstås ved:
1.1. »Køretøjstype« med hensyn til sikkerhedsselernes forankring, køre-
tøjer, som ikke er væsentligt forskellige, navnlig med hensyn til:Dimensioner, former og materialer af de dele af køretøjets stel ellersædets opbygning eller enhver anden del af køretøjet, hvortil
forankringerne fæstnes.
1.2. »Forankringer« , de dele af køretøjets stel eller sædets opbygning eller
enhver anden del af køretøjet, hvortil sikkerhedsselerne fastgøres.
1.3. »Sikkerhedssele« eller »sele« , et arrangement af gjorde med lukke-
beslag, justeringsanordning og befæstigelsesbeslag, der kan fastgøres
i et køretøj, og udformet således at det reducerer risikoen for
kvæstelser for brugeren i tilfælde af kollision eller pludseligreduktion af køretøjets hastighed, idet det begrænser kroppensbevægelsesmuligheder. Dette arrangement betegnes under et som et
»sæt«, idet denne betegnelse også dækker enhver anordning på selen,
der virker energiabsorberende, og retractorer.
1.4. »Selestyr« , anordning, der ændrer gjordens stilling i overensstem-
melse med bærerens stilling.
1.5. »Effektiv forankring« , det sted, der tjener til, for hver dels
vedkommende, at bestemme sikkerhedsselens vinkel i forhold til
bæreren, som fastsat i punkt 4.4; det vil sige det sted, hvortil en seleskulle være fæstnet for at give samme stilling som sikkerhedsselenhar under brug — uanset om det er den faktiske forankring —
afhængigt af sikkerhedsselens form og den måde, hvorpå den er
fastgjort til forankringen.
For eksempel:
1.5.1. Hvis der på sikkerhedsselen er et fast stykke, der er fæstnet til den
nedre forankring, og som enten sidder fast eller kan dreje frit, er deneffektive forankring, uanset sædets indstilling, det punkt, hvorgjorden er fastgjort til det fast stykke.
1.5.2. Hvis der bruges et selestyr på selve køretøjet eller på sædet, anses den
effektive forankring for at være midtpunktet af selestyret dér, hvorgjorden går fra mod bæreren, gjorden skal følge en ret linje mellem
den effektive forankring og bæreren.
1.5.3. Hvis selen går direkte fra bæreren til en retractor, der er fastgjort til
køretøjet eller sædet uden et selestyr som mellemled, anses den
effektive forankring for at være skæringspunktet mellem oprulnings-rullens akse og gjordens midterplan på rullen.
1.6. »Sæde« , en anordning med sin montering, uanset om den indgår som
del af køretøjets opbygning eller ej, der udgør en siddeplads til en
voksen person, idet betegnelsen dækker såvel et enkelt sæde som den
del af et udelt sæde, der svarer til én siddeplads.
1.7. »Udelt sæde« , en anordning, komplet med beslag, der tjener som
siddeplads for mindst to voksne personer.
1.8. »Sammenhængende sæder« , enten et sæde af den udelte type eller
adskilte sæder, der er monteret side om side (det vil sige fastgjort på
en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med etandet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sigmellem dettes forankringer), og som frembyder siddeplads til en eller
flere voksne personer.
1.9. »Klapsæde« , et hjælpe-sæde, beregnet til lejlighedsvis anvendelse og
som normalt er slået op.!
B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 4
1.10. »Sædetype« , en kategori af sæder, der ikke udviser væsentlige
indbyrdes forskelle på følgende punkter:
1.10.1. Sædernes opbygning, udformning, mål og materiale.
1.10.2. Indstillingssystemernes og alle låsesystemernes type og mål.
1.10.3. Type og dimensioner for selernes forankring på sæder og de berørte
dele af køretøjets stel.
1.11. »Sædets forankring« , det system, hvormed hele sædet er fastgjort til
køretøjets stel, herunder de berørte dele af køretøjets stel.
1.12. »Indstillingsanordning« , den anordning, der gør det muligt at indstille
sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddendelegemsform. Denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:
1.12.1. En længdeindstilling.
1.12.2. En højdeindstilling.
1.12.3. En vinkelindstilling.
1.13. »Forskydningsanordning« , en anordning, der gør det muligt at
foretage en vinkel- eller længdeforskydning af sædet eller detsbestanddele, uden nogen fast mellemstilling, for at lette passagerernesadgang til køretøjet.
1.14. »Spærreanordning« , en anordning, der sikrer fastholdelse af sædet og
dele deraf i enhver brugsstilling, og som omfatter mekanismer til
låsning af ryglænet i forhold til sædet og af sædet i forhold tilkøretøjet.
2. ANSØGNING OM EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
2.1. Ansøgning om EØF-standardtypegodkendelse af en køretøjstype med
hensyn til sikkerhedsselernes forankring indgives af køretøjetsfabrikant eller hans repræsentant.
2.2. Den skal ledsages af de nedenfor nævnte dokumenter i 3 eksemplarer
og med følgende angivelser:
2.2.1. Samletegning af køretøjet i en passende målestok, der angiver
placeringen af forankringerne og af de effektive forankringer(eventuelt) samt detailtegninger over forankringerne og den steldel,de er fastgjort til.
2.2.2. Angivelse af arten af materialer, der kan have indflydelse på
forankringernes modstandsdygtighed.
2.2.3. Teknisk beskrivelse af forankringerne.
2.2.4. For forankringer, der er fastgjort til sædeopbygningen, vedlægges en
detaljeret beskrivelse af køretøjstypen for så vidt angår sæderneskonstruktion, deres forankring og deres indstillings- og spærrean-ordninger.
2.2.5. Tegninger af sæderne, af deres forankring til køretøjet og af deres
indstillings- og spærreanordninger, i passende målestok og tilstræk-keligt detaljerede.
2.3. Fabrikanten skal til rådighed for prøveanstalten stille enten et køretøj,
der er repræsentativt for den type, der skal godkendes, eller de dele afkøretøjet, der af den prøveanstalt, der foretager godkendelses-
afprøvningerne, betragtes som væsentlige for afprøvning af for-
ankringerne.
3. EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
3.1. Et skema i overensstemmelse med den i bilag II anførte model
vedlægges EØF-standardtypegodkendelsen.!
B
!M2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 5
4. SPECIFIKATIONER
4.1. Betegnelser (se bilag III)
4.1.1. H-punktet er et referencepunkt i henhold til definition 1.1 i bilag III
til direktiv 77/649/EØF, bestemt efter den i dette direktiv anførtefremgangsmåde.
4.1.1.1. H ’-punktet er et referencepunkt, der svarer til H-punktet ifølge 4.1.1,
og som fastsættes for alle normale brugsstillinger af sædet.
4.1.1.2. R-punktet er det i 1.2 i bilag III til direktiv 77/649/EØF definerede
referencepunkt for et sæde.
4.1.2.
Referencelinjen er en ret linje i henhold til pkt. 3.4 i bilag III til
direktiv 77/649/EØF.
4.1.3. Punkterne L
1og L 2er de nedre effektive forankringer.
4.1.4. Punkt C er det punkt, som ligger 450 mm lodret over R-punktet. Hvis
det i pkt. 4.1.6 definerede mål S imidlertid er lig med eller større end280 mm, og såfremt fabrikanten vælger alternativformlen BR = 260
mm + 0,8 S i pkt. 4.4.4.3, er den lodrette afstand mellem C og R 500
mm.
4.1.5. Vinklerne α
1ogα2er de vinkler, der dannes af et vandret plan gennen
"M2H’-punktet 3 og planer gennem "M2H’-punktet 3 og
henholdsvis L 1og L 2vinkelret på det lodrette midterplan i køretøjets
længderetning.
4.1.6. S er afstanden i mm mellem den øvre effektive forankring og et
referenceplan P parallelt med køretøjets lodrette midterplan ilængderetningen og defineret på følgende måde:
4.1.6.1. Hvis siddepositionen er tilstrækkelig defineret ved sædets form, er
planet P lig sædets lodrette midterplan.
4.1.6.2. I mangel af en tilstrækkelig definition af siddepositionen:
4.1.6.2.1. Førerens referenceplan er parallelt med køretøjets lodrette midterplan
i længderetningen og går gennem centrum af rattet i ratkransens plan,
idet rattet, hvis det kan indstilles, er i midterstillingen.
4.1.6.2.2. Forsædepassagerens referenceplan P er symmetrisk med førerens.
4.1.6.2.3. Referenceplanet P for en af de bageste yderpladser er det af
fabrikanten opgivne på betingelse af, at følgende grænser for
afstanden A mellem køretøjets midterplan og referenceplanet
overholdes:
A5200 mm hvis bagsædet fra fabrikantens side kun er beregnet til 2
passagerer,
A5300 mm, når sædet er beregnet til mere end to siddende.
4.2. Almindelige specifikationer
4.2.1. Forankringere bør være udformet, konstrueret og anbragt på en sådan
måde, at de:
4.2.1.1. Tillader anbringelse af en egnet sikkerhedssele, idet forankringerne til
de forreste pladser i siderne bør tillade anbringelse af sikkerhedsselermed retractor og en forbindelsesgjord til sidestolpen under særligt!
B
!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 6
hensyn til karakteristika for forankringernes modstandsdygtighed,
med mindre fabrikanten leverer køretøjet udstyret med andre typer
sikkerhedsseler med retractorer. Hvis forankringerne kun passer til
visse typer sikkerhedsseler, bør disses udformning angives på det ipunkt 3.1 nævnte skema.
4.2.1.2. Reducerer risikoen for, at selen glider, når den bæres korrekt, til et
minimum.
4.2.1.3. Reducerer risikoen for beskadigelse af gjorden ved kontakt med de
fremspringende dele af køretøjets stel eller sædets opbygning til et
minimum.
4.2.2. Når det drejer sig om forankringsbeslag, der kan have én position for
at tillade passagerer at stige ind i køretøjet og en anden for at
fastholde dem, skal disse specifikationer anvendes på forankrings-beslag i fastholdelsespositionen.
4.3. Fastsat mindste antal forankringer
4.3.1. Ved de forreste pladser i køretøjer af klasse M
1og M 2, for så vidt som
deres tilladte totalvægt ikke overstiger 3 500 kg, bortset fra køretøjermed særlige ståpladser, samt køretøjer af klasse N
1,N 2og N 3skal
forefindes to nedre forankringer og en øvre. Ved de forreste pladser i
midten anses to nedre forankringer dog som tilstrækkeligt, hvis
vindspejlet ligger uden for den i bilag II til direktiv 74/60/EØFdefinerede referencezone. For så vidt angår forankringerne, betragtesvindspejlet som en del af referencezonen, hvis det kan komme i
statisk kontakt med afprøvningsanordningen efter den i samme bilag
beskrevne metode.
4.3.2. Ved de øvrige pladser ved siderne i køretøjer af klasse M 1skal
forefindes to nedre forankringer og en øvre.
4.3.3. Ved alle de øvrige pladser i køretøjer af klasse M 1og for så vidt angår
køretøjer af de øvrige i punkt 4.3.1. nævnte klasser skal der ved alleandre ubeskyttede pladser være mindst to nedre forankringer.
Til definition af en beskyttet plads kaldes det område et beskyttet
område, som findes foran et sæde og som begrænses:
— af to vandrette planer, hvoraf det ene går igennem »H«-punktet
og det andet 400 mm ovenover;
— af to lodrette længdeplaner, der er symmetrisk beliggende i
forhold til »H«-punktet, og hvis indbyrdes afstand er 400 mm;
— bagtil af et lodret tværplan 1,30 m fra »H«-punktet.
I et vilkårlig lodret tværplan anvendes betegnelsen beskyttelseszone
for en uafbrudt flade af en sådan art, at der, hvis en kugle med endiameter på 165 mm projiceres i vandret længderetning gennem etvilkårligt punkt i zonen og gennem kuglens centrum, ikke i det
beskyttede område er nogen åbning, som kuglen kan passere
igennem.
En plads kaldes beskyttet, hvis beskyttelseszonerne inden for det
beskyttede område har en samlet overflade på mindst 800 cm
2.
4.3.4. For alle klapsæder og for alle andre sæder, som ikke er omhandlet i
punkt 4.3.1., 4.3.2. og 4.3.3., i et vilkårligt køretøj, foreskrives derikke forankringer. Hvis imidlertid køretøjet har forankringer til
sådanne sæder, skal de pågældende forankringer være i overens-
stemmelse med bestemmelserne i dette direktiv. "
M2I dette tilfælde
er det tilstrækkeligt med to andre forankringer. 3!B
!M11976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 7
4.4. Anbringelse af sikkerhedsselernes forankringer
4.4.1. Anbringelsen af den i punkt 4.3 fastsatte forankring skal opfylde
følgende krav:
4.4.2. Almindeligt
4.4.2.1. Forankringerne til en og samme sele kan enten alle monteres på
køretøjets stel eller sædets opbygning, på enhver anden del af
køretøjet, eller monteres fordelt på disse anbringelsesmuligheder.
4.4.2.2. To naboseler kan fastgøres til samme forankring, såfremt prøve-
forskrifterne er opfyldt.
4.4.3. De nedre effektive forankringers placering
4.4.3.1. Vinklerne α1ogα2skal være mellem 30° og 80° ved alle sædets
normale brugsstillinger. Hvis mindst en af vinklerne α1ogα2ved
forsæderne i køretøjer af kategori M 1er konstant i alle sædets
normale brugsstillinger, skal dens værdi være 60° ± 10°.
4.4.3.2. Ved udelte sæder i køretøjer af andre kategorier end M 1samt ved
bagsæder og indstillelige sæder med indstillingsanordning i henhold
til punkt 1.12 med en ryglænsvinkel på mindre end 20° kan vinklerneα1ogα2være mindre end det i punkt 4.4.3.1 angivne minimum,
såfremt vinklen ikke bliver mindre end 20° i nogen normal
brugsstilling af sædet (se bilag III, fig. 1).
4.4.3.3. Afstanden mellem de to lodrette planer, der er parallelle med
køretøjets midterplan i længderetningen, og som går gennem hver afde to nedre effektive forankringer L
1og L 2, må for samme sele ikke
være mindre end 350 mm.
Punkterne L 1og L 2skal befinde sig på hver sin side af sædets
midterplan i længderetningen og i en afstand af mindst 120 mm fradette.
4.4.4. De øvre effektive forankringers placering
4.4.4.1. Såfremt der er anvendt et selestyr eller lignende anordning, og denne
berører den øvre effektive forankrings position, bestemmes denne udfra forankringens stilling, når gjordens midterlinje i længderetningengår gennem punktet J1, som er defineret af punktet R og følgende tre
linjeafsnit:
RZ: Afsnit af referencelinjen, der opad fra punktet R måler 530
mm.
ZX: Afsnit af den vinkelrette på køretøjets midterplan i længde-
retningen, og som fra punktet Z i retning af forankringen
måler 120 mm.
XJ
1: Afsnit af den vinkelrette på det af afsnittene RZ og ZX
definerede plan, og som fra punktet X i fremadgående retning
er 60 mm langt.
Punktet J 2er symmetrisk med punktet J 1i forhold til det lodrette
længdeplan, som går gennem den i pkt. 4.1.2 beskrevne referencelinjefor den i det pågældende sæde anbragte prøvedukke.
4.4.4.2. Den øvre effektive forankring skal befinde sig under et plan, FN, der
står vinkelret på sædets midterplan i længderetningen, og som danner
en vinkel på 65° med referencelinjen. For bagsædets vedkommendekan denne vinkel være på 60°. Planet FN er anbragt således, at det!
B
!M2
!B
!M2
!B
!M21976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 8
skærer referencelinjen i et punkt D, således at DR = 315 mm + 1,8 S.
For værdier af S 4200 mm skal DR dog være lig med 675 mm.
4.4.4.3. Den øvre effektive forankring skal befinde sig bagved et plan FK, der
står vinkelret på sædets midterplan i længderetningen, og som skærer
referencelinjen i punktet B i en vinkel på 120°, således at BR = 260mm + S. For værdier af S 5280 mm kan fabrikanten vælge BR =
260 mm + 0,8 S.
4.4.4.4. S må ikke være mindre end 140 mm.
4.4.4.5. Den øvre effektive forankring skal anbringes bag et lodret plan
vinkelret på køretøjets midterplan i længderetningen, og som gårgennem punktet "
M2R3som angivet i bilag III.
4.4.4.6. Den øvre effektive forankring skal anbringes oven over et vandret
plan, som går gennem det i pkt. 4.1.4 definerede punkt C.
4.4.4.7. Udover den i pkt. 4.3.1 krævede øvre forankring kan der monteres
yderligere effektive øvre forankringer, såfremt en af nedenstående
betingelser er opfyldt:
4.4.4.7.1. De ekstra forankringer skal opfylde bestemmelserne i pkt. 4.4.4.1 til
og med pkt. 4.4.4.6.
4.4.4.7.2. De ekstra forankringer skal kunne bruges uden værktøj; de skal
opfylde bestemmelserne i pkt. 4.4.4.5 og 4.4.4.6 og være anbragt i etområde, bestemt ved en flytning på 80 mm i op- eller nedadgåenderetning af det i fig. 1 i bilag III beskrevne område.
4.4.4.7.3. Forankringen (-erne) er bestemt til H-seler, opfylder kravene i pkt.
4.4.4.6 og er anbragt bag det tværplan, der går gennem reference-
linjen, således:
4.4.4.7.3.1. for en enkelt forankring inden for det område som er fælles for de to
rumvinkler, der bestemmes af de lodrette rette linjer, som går gennemde i pkt. 4.4.4.1 definerede punkter J
1og J 2, og hvis snit gennem et
vandret plan er som vist i fig. 2 i bilag III;
4.4.4.7.3.2. for to forankringer inden for den bedst egnede af de to ovenfor
nævnte rumvinkler, forudsat at ingen af de to forankringer symme-trisk afviger mere end 50 mm fra symmetriplanet P som defineret ipkt. 4.1.6 for det pågældende sæde.
4.5. Dimensioner af forankringsbeslagenes boltehuller
4.5.1. Forankringsbeslagene skal have et gevindskåret boltehul på 11,11 mm
(7/16 tomme) 20 UNF 2 B.
4.5.2. Såfremt køretøjet af fabrikanten udstyres med sikkerhedsseler, der er
monteret på de for den pågældende siddeplads foreskrevne for-ankringer, skal disse forankringer ikke svare til forskriften i pkt. 4.5.1,
såfremt de opfylder de øvrige bestemmelser i dette direktiv.
Ligeledes gælder forskriften i pkt. 4.5.1 heller ikke for ekstra
forankringer i henhold til pkt. 4.4.4.7.3.
4.5.3. Sikkerhedsselen skal kunne frigøres fra forankringen uden beskadi-
gelser.
5. AFPRØVNING
5.1. Almindeligt
5.1.1. Forudsat at forskrifterne fra punkt 5.2 er opfyldt og i henhold til
fabrikantens anmodning:
5.1.1.1. kan afprøvningerne foretages enten på et køretøjs rammekonstruktion
eller på et fuldt færdigt køretøj,!
M2
!B
!M2
!B
!M2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 9
5.1.1.2. uanset om vinduer og døre et monterede, lukkede eller åbne,
5.1.1.3. ethvert element, der hører til køretøjstypen, og som kan virke
afstivende på køretøjets stel, kan være monteret.
5.1.2. Sæderne skal være monteret og være i den af det ansvarlige
prøveorgan valgte køre- eller brugsstilling, som med hensyn tilsystemets modstandsdygtighed giver de mest ugunstige betingelser.
Sædets stilling skal anføres i rapporten. Et ryglæn, hvis hældning kan
forandres, skal låses efter fabrikantens angivelse; i mangel af ensådan angivelse skal ryglænet låses i en faktisk hældningsvinkel, somfor køretøjer af kategorierne M
1og N 1ligger så tæt som muligt ved
25° og for køretøjer af andre kategorier så tæt som muligt ved 15°.
5.2. Fastgørelse af køretøjet
5.2.1. Den metode, der anvendes til fastgørelse af køretøjet under
afprøvningen, må ikke bevirke, at forankringerne eller forankrings-områderne forstærkes, eller at stellets normale deformering formind-skes.
5.2.2. En fastgørelsesanordning anses for tilfredsstillende, når den ikke
påvirker en zone, der strækker sig over hele stellets bredde og, hvisstellet eller køretøjet er blokeret eller fastgjort foran, i en afstand afmindst 500 mm fra den forankring, der afprøves, og hvis det er
fastgjort bagtil, mindst 300 mm fra forankringen.
5.2.3. Det tilrådes at lade stellet hvile på støtter, som er anbragt
tilnærmelsesvis lodret under hjulakslerne, eller hvis dette ikke ermuligt, under ophængningspunkterne.
5.3. Afprøvningsmetoder, almindeligt
5.3.1. Alle forankringer for samme gruppe sæder bør afprøves samtidig.
5.3.2. Trækkraften skal være fremadrettet i en vinkel af "
M210° ± 5° 3
over vandret i et plan parallelt med køretøjets midterplan i
længderetningen.
5.3.3. Belastningen skal ske i et så kort tidsrum som muligt. Forankringerne
skal modstå den specificerede belastning i mindst 0,2 sek.
5.3.4. De trækanordninger, der skal anvendes ved de under punkt 5.4
beskrevne afprøvninger, er beskrevet i bilag IV .
5.3.5. Forankringerne til pladser, der har øvre forankringer, skal underkastes
afprøvninger under følgende forhold:
5.3.5.1. Forreste pladser i siderne:
Forankringerne skal underkastes de i punkt 5.4.1 nævnte afprøvnin-
ger, under hvilke de påvirkes ved hjælp af en anordning, der har
samme geometri som en trepunktsikkerhedssele omfattende retracter
og forbindelsesgjord eller selestyr ved den øvre forankring, såvel somden i punkt 5.4.3 foreskrevne afprøvning, efter hvilken belastningerneoverføres til de to nedre forankringer ved hjælp af en anordning, der
har samme geometri som en hoftesele. De to afprøvninger kan på
konstruktørens begæring udføres på to forskellige stel.
Hvis der ud over de i pkt. 4.3 foreskrevne forankringer findes
yderligere forankringer, skal disse underkastes afprøvningen i
henhold til pkt. 5.4.5, ved hvilken belastningerne overføres på demved hjælp af en indretning, som har samme geometri som denseletype, som skal fastgøres til disse forankringer.
5.3.5.1.1. Hvis retractoren ikke er fæstnet til den ydre nedre forankring, eller
hvis retractoren er fæstnet til den øvre seleforankring, skal den nedre
seleforankring også underkastes den i punkt 5.4.3 foreskrevne
afprøvning.
5.3.5.1.2. I de i punkt 5.3.5.1.1 nævnte tilfælde kan de i punkt 5.4.1 og 5.4.3
foreskrevne afprøvninger på konstruktørens begæring udføres på toforskellige stel.!
B
!M2
!B
!M2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 10
5.3.5.2. Bageste pladser i siderne og alle midterpladser:
Forankringerne underkastes de under punkt 5.4.2 nævnte afprøvnin-
ger, under hvilke disse forankringer påvirkes ved hjælp af en
anordning, der har samme geometri som en trepunktsele udenretractor, og den under punkt 5.4.3 nævnte afprøvning, under hvilkede nedre forankringer påvirkes ved hjælp af en anordning, der har
samme geometri som en hoftesele. De to afprøvninger kan på
fabrikantens begæring udføres på to forskellige konstruktioner.
5.3.5.3. Når en fabrikant leverer sit køretøj monteret med sikkerhedsseler med
retractorer, skal de tilsvarende forankringer uanset forskrifterne ipunkt 5.3.5.1 og 5.3.5.2 underkastes en afprøvning, under hvilken depåvirkes ved hjælp af en anordning med samme geometri som de
sikkerhedsseler, forankringerne skal godkendes til.
5.3.6. Når de bageste pladser ved siderne og midterpladserne ikke er
forsynet med øvre forankringer, skal de nedre forankringer underkas-
tes den i punkt 5.4.3 nævnte afprøvning, under hvilken de påvirkes afen anordning med samme geometri som en hoftesele.
5.3.7. Hvis køretøjet er beregnet til andre anordninger, som forhindrer
selerne i at blive forbundet direkte til forankringerne uden ruller ellerlignende som mellemled, eller som nødvendiggør forankringer ud
over de i punkt 4.3 nævnte, skal sikkerhedsselen eller et arrangement
af kabler, ruller osv., der er repræsentativt for sikkerhedsseleudstyret,forbindes til forankringerne med en sådan anordning i køretøjet, ogforankringerne skal underkastes afprøvninger i overensstemmelse
med de i punkt 5.4 nævnte, alt efter omstændighederne.
5.3.8. Der kan benyttes en anden afprøvningsmetode end den i punkt 5.3.
foreskrevne, men i så tilfælde skal dens ligeværdighed godtgøres.
5.4. Særlige afprøvningsmetoder
5.4.1. Afprøvning når der er tale om en 3-punktsele med retractor, der har
en forbindelsesgjord til sidestolpe fæstnet til den øvre forankring
5.4.1.1. En trisse eller et forbindelseskabel eller en forbindelsesgjord, der er
specielt tilpasset til at overføre den kraft, der kommer fra træk-
mekanismen, eller den forbindelsesgjord, fabrikanten har stillet til
rådighed, monteres på øvre forankring.
5.4.1.2. En afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN anbringes på
trækmekanismen (se bilag IV , fig. 2), der er forbundet medforankringsbeslagene til samme sele ved hjælp af en anordning medsamme geometri som en sådan seles øvre torsogjord.
For køretøjer af andre kategorier end M
1og N 1skal afprøvnings-
belastningen være 675 daN ± 20 daN.
5.4.1.3. Samtidig anbringes en trækkraft på 1 350daN ± 20 daN på en
trækanordning (se bilag IV , fig. 1) forbundet med de to nedre
forankringer.
For køretøjer af andre kategorier end M 1og N 1skal afprøvnings-
belastningen være 675 daN ± 20 daN.
5.4.2. Afprøvning når der er tale om en 3-punktsele uden retractor eller med
retractor ved øvre forankring
5.4.2.1. En afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN anbringes på en
trækanordning (se bilag V , fig. 2) forbundet med øvre forankring og
den modstående nedre forankring til samme sele; hvis fabrikanten har
leveret en retractor til den øvre forankring, benyttes denne.
For køretøjer af andre kategorier end M 1og N 1skal afprøvnings-
belastningen være 675 daN ± 20 daN.!B
!M2
!B
!M2
!B
!M21976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 11
5.4.2.2. Samtidig hermed påvirkes en trækanordning forbundet med de to
nedre forankringer (se bilag IV , fig. 1) med en trækkraft på 1 350 daN
± 20 daN.
For køretøjer af andre kategorier end M 1og N 1skal afprøvnings-
belastningen være 675 daN ± 20 daN.
5.4.3. Afprøvning når der er tale om en hoftesele
En forsøgsbelastning på 2 225 daN ± 20 daN anbringes på en
trækanordning (se bilag IV , fig. 1), der er forbundet til de to nedre
forankringer.
For køretøjer af andre kategorier end M 1og N 1skal afprøvnings-
belastningen være 1110 daN ± 20 daN.
5.4.4. Afprøvninger når forankringsbeslagene alle sidder på de dele, der
indgår i sædets konstruktion eller er fordelt på køretøjets konstruktion
og sædets konstruktion
5.4.4.1. Alt efter omstændighederne udføres de i punkterne 5.4.1, 5.4.2 og
5.4.3 specificerede afprøvninger, idet der for hvert sæde og for hvergruppe af sæder tilføjes den nedenfor angivne supplerende belastning.
5.4.4.2. Foruden de i punkterne 5.4.1, 5.4.2 og 5.4.3 angivne belastninger
påvirker man sædets konstruktion med en vandret kraft i længderet-
ningen gennem sædets tyngdepunkt lig med 20 gange hele sædets
vægt.
For køretøjer af andre kategorier end M
1og N 1skal denne kraft være
lig 10 gange hele sædets vægt.
5.4.5. Afprøvning ved anvendelse af specielle seletyper
5.4.5.1. En afprøvningsbelastning på 1 350 daN ± 20 daN påføres på
trækmekanismen (se bilag IV , fig. 2), der er forbundet medforankringsbeslagene til samme sele ved hjælp af en anordning med
samme geometri som en sådan seles øverste torsogjord eller gjorde.
5.4.5.2. Samtidig påføres en trækkraft på 1 350 daN ± 20 daN på en
trækanordning (se bilag IV , fig. 3), forbundet med de to nedre
forankringer.
5.4.5.3. For køretøjer af andre kategorier end M
1og N 1er afprøvnings-
belastningen 675 daN ± 20 daN.
5.5. Afprøvningsresultater
5.5.1. Alle forankringer skal kunne holde til den i punkterne 5.3 og 5.4
fastsatte afprøvning. Der kan tillades en varig deformering, herunder
et delvist brud, af en forankring eller i det område, der omgiver den,
såfremt den foreskrevne kraft er opretholdt i den fastsatte tid. Underafprøvningen skal minimumsafstandene mellem de i punkt 4.4.3.3nævnte nedre forankringer og de i punkterne 4.4.4.6 og 4.4.4.7
gentagne krav vedrørende de øvre effektive forankringer overholdes.
5.5.2. I køretøjer, hvor sådanne anordninger anvendes, skal forskydnings- og
spærreanordningerne, der gør det muligt for siddene på alle sæder at
stige ud af køretøjet, kunne betjenes med hånden, efter at træk-
kraftens påvirkning er ophørt.
5.5.3. Efter afprøvningerne opmåles enhver beskadigelse af forankringerne
og af de konstruktionsdele, der har været udsat for belastning underafprøvningerne.!
B
!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B
!M2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 12
6. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE
6.1. Med henblik på at efterprøve overensstemmelsen med den godkendte
type foretages kontrol ved et tilstrækkeligt stort antal stikprøver afseriefremstillede køretøjer.
6.2. Som almindelig regel indskrænker disse efterprøvninger sig til
opmåling. Hvis det imidlertid er nødvendigt, underkastes køretøjerneafprøvningerne i henhold til punkt 5 herover.
7. VEJLEDNING
For hvert køretøj i overensstemmelse med den godkendte type skal
fabrikanten klart angive i brugsvejledningen for køretøjet:
— forankringernes placering,— hvilken type sikkerhedsseler forankringerne er beregnet til.!
B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 13
BILAG II
"(1)M2!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 14
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 15
!M2
BILAG III
Fig. I
De effektive forankringers monteringszoner
1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 16
Fig. 2
Øvre effektive forankringer i.h.t. pkt. 4.4.4.7.3 i bilag I
!M21976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 17
BILAG IV
TRÆKKRAFTSANORDNINGER
Fig. 1
Fig. 2
!B1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 18
!M2
Fig. 3
1976L0115 — DA — 20.04.1982 — 002.001 — 19