1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 16. september 1985
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i farmaci
samt om foranstaltninger, der skal lette den faktiske udøvelse af etableringsretten i forbindelse
med visse former for virksomhed på det farmaceutiske område
(85/433/EØF)
(EFT L 253 af 24.9.1985, s. 37)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv85/584/EØFaf20.december1985L3724231.12.1985
►M2Rådetsdirektiv90/658/EØFaf4.december1990L3537317.12.1990
►M3Europa-ParlamentetsogRådetsdirektiv2001/19/EFaf14.maj2001L206131.7.2001
Ændretved:
►A1TiltrædelsesaktforØstrig,FinlandogSverigeC2412129.8.1994
(tilpassetvedRådetsbeslutning95/1/EF,Euratom,EKSF)L111.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 16. september 1985
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser i farmaci samt om foranstaltninger, der skallette den faktiske udøvelse af etableringsretten i forbindelse med
visse former for virksomhed på det farmaceutiske område
(85/433/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 49 og 57,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa - Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:I henhold til traktaten er enhver i nationalitet begrundet forskelsbe-
handling på området etablering og tjenesteydelser forbudt fraovergangsperiodens udløb; det således gennemførte princip om nationalbehandling finder blandt andet anvendelse ved udstedelse af autorisati-oner, der måtte blive krævet som betingelse for adgang til visse former
for virksomhed samt ved indmeldelse i eller medlemskab af faglige
organisationer eller organer;
det forekommer dog hensigtsmæssigt af fastsætte visse bestemmelser,
som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsretten;
i henhold til traktatens artikel 54, stk. 3, litra h), må medlemsstaterne
ikke yde nogen form for støtte, som vil kunne fordreje etableringsvil-
kårene;
i henhold til traktatens artikel 57, stk. 1, skal der udstedes direktiver
om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser;
de for tiden eksisterende forskelle mellem medlemsstaternes farmaceu-
tuddannelser gør det nødvendigt at fastsætte visse bestemmelser omsamordning, således at medlemsstaterne gensidigt kan anerkende eksa-mensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser; dennesamordning er gennemført ved Rådets direktiv 85/432/EØF af
september 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser
om visse former for virksomhed på det farmaceutiske område (
4);
som betingelse for adgang til visse former for virksomhed på det
farmaceutiske område kræver nogle medlemsstater foruden eksamens-bevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis en supplerende fagligerfaring; da der endnu ikke foreligger overensstemmelse på detteområde medlemsstaterne imellem, bør det for at undgå eventuelle
vanskeligheder anerkendes, at relevant erhvervserfaring af samme
varighed, opnået i en anden medlemsstat, er tilstrækkelig;
inden for rammerne af deres nationale politik for den offentlige
sundhed, som navnlig skal sikre en tilfredsstillende uddeling af læge-
midler overalt på deres område, begrænser visse medlemsstaterantallet af nye apoteker, der kan oprettes, medens der iandre i kkegælder bestemmelser af denne art; under disse omstændigheder er detfor tidligt at bestemme, at virkningerne af anerkendelsen af eksamens-
beviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i farmaci også bør
omfatte udøvelsen af apotekervirksomhed som indehaver af et apotek,der har været åbent for offentligheden i mindre end tre år; Kommis-1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 2
(1) EFT nr. C 35 af 18. 2. 1981, s. 6 og EFT nr. C 40 af 18. 2. 1984, s. 4.
(2) EFT nr. C 277 af 17. 10 1983, s. 160.
(3) EFT nr. C 230 af 10. 9. 1981, s. 10.
(4) Se side 34 i denne Tidende.
▼B
sionen og Rådet skal inden for en nærmere fastsat frist undersøge dette
spørgsmål på ny;
da et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser ikke
nødvendigvis medfører en indholdsmæssig ligestilling af de uddan-nelser, som disse eksamensbeviser vedrører, bør der, hvad angår
benyttelsen af titler på grundlag af uddannelse, kun gives tilladelse til
anvendelse af disse på sproget i den medlemsstat, der er hjemland ellerseneste opholdsland;
for at lette de nationale myndigheders gennemførelse af dette direktiv
kan medlemsstaterne foreskrive, at de personer, der opfylder de heristillede uddannelsesbetingelser, samtidig med deres uddannelsesbevisskal forelægge et certifikat, udstedt af de kompetente myndigheder iden medlemsstat, som er deres hjemland eller seneste opholdsland,
hvori det attesteres, at disse beviser virkelig er de i dette direktiv
omhandlede;
dette direktiv ændrer ikke medlemsstaternes love eller administrative
bestemmelser om forbud mod eller opstilling af visse betingelser forselskabers udøvelse af visse former for virksomhed;
det er vanskeligt at vurdere, hvorvidt regler til fremme af farmaceuters
fri udveksling af tjenesteydelser for tiden vil være gavnlige; det vilderfor ikke på nuværende tidspunkt være hensigtsmæssigt at vedtagesådanne regler;
med hensyn til vandel og hæderlighed bør der sondres mellem på den
ene side de krav, der kan stilles i forbindelse med en første adgang tilerhvervet, og på den anden side de krav, der kan stilles i forbindelse
med udøvelsen heraf;
hvad angår lønnede aktiviteter, indeholder Rådets forordning (EØF) nr.
1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
inden for Fællesskabet (
1) ikke særlige bestemmelser vedrørende vandel
og hæderlighed, faglig disciplin og benyttelse af titler for de i direktivetomhandlede erhverv; de pågældende forskrifter anvendes eller kananvendes såvel på lønmodtagere som på selvstændige erhvervsdrivendealt efter medlemsstaterne; de former for virksomhed, der i medlemssta-
terne er betinget af besiddelse af et eksamensbevis, certifikat eller
andet kvalifikationsbevis i farmaci, udøves såvel af selvstændige somaf lønmodtagere, eller endog af de samme personer skiftevis somlønmodtager og som selvstændig i løber af deres karriere; for i fuldtomfang at fremme den frie bevægelighed for disse erhvervsudøvereinden for Fællesskabet forekommer det således nødvendigt at
udstrække anvendelsesområdet for dette direktiv til også at omfatte
lønmodtagere —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Anvendelsesområde
Artikel 1
Dette direktiv finder anvendelse på sådanne former for virksomhed,
som, for så vidt angår adgangen hertil og udøvelsen heraf, i en ellerflere medlemsstater er undergivet betingelser vedrørende faglige kvali-fikationer, og som står åbne for personer, der er i besiddelse af et af de►
M3ibi laget nævnte ◄eksamensbeviser, certifikater eller andre
kvalifikationsbeviser i farmaci.1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 3
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 2.
▼B
KAPITEL II
Eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i
farmaci
Artikel 2
1. Hver medlemsstat anerkender de i ►M3bilaget◄anførte eksa-
mensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, der af de
øvrige medlemsstater i overensstemmelse med artikel 2 i direktiv 85/432/EØF udstedes til medlemsstaternes statsborgere, idet den for såvidt angår adgang til og udøvelse af de i artikel 1 omhandlede formerfor virksomhed, giver dem samme gyldighed på sit område som de i
►
M3bilaget◄nævnte eksamensbeviser, certifikater og andre kvali-
fikationsbeviser, den selv udsteder.
2. Medlemsstaterne er dog ikke forpligtet til at tillægge de i stk. 1
omhandlede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbe-
viser virkning med henblik på oprettelse af nye, for offentligheden
tilgængelige apoteker. Ved anvendelsen af dette direktiv betragtes somsådanne ligeledes apoteker, der har bestået i mindre end tre år.
Fem år efter udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 19, forelægger
Kommissionen Rådet en rapport om medlemsstaternes anvendelse af
første afsnit samt om muligheden for at udvide virkningerne af dengensidige anerkendelse af de i stk. 1 omhandlede eksamensbeviser,certifikater og andre kvalifikationsbeviser. Den fremsætter i givet faldpassende forslag.
Artikel 5
Når der som betingelse for adgang til eller udøvelse af en af de i artikel
1 nævnte former for virksomhed i en medlemsstat foruden et eksa-
mensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis, som nævnt i►
M3bilaget◄, kræves supplerende faglig erfaring, anerkender
denne stat som tilstrækkeligt bevis i så henseende en attestation fra dekompetente myndigheder i den medlemsstat, som er den pågældendeshjemland eller seneste opholdsland, om, at den pågældende har udøvet
sådan virksomhed i den medlemsstat, som er den pågældendes hjem-
land eller seneste opholdsland, i en tilsvarende periode.
Denne anerkendelse gælder dog ikke for så vidt angår den faglige erfa-
ring på to år, der kræves i storhertugdømmet Luxembourg med henblik
på tildeling af en statslig bevilling til drift af apoteker, der er tilgænge-
lige for offentligheden.
KAPITEL III
Erhvervede rettigheder
Artikel 6
►M21.◄ De ved et universitet eller tilsvarende højere uddannel-
sesinstitution opnåede eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser i farmaci, som medlemsstaterne har udstedt tilmedlemsstaternes statsborgere, og som ikke opfylder alle de i artikel 2i direktiv 85/432/ EØF fastsatte minimumskrav om uddannelse, lige-stilles med de eksamensbeviser, der opfylder disse krav:
— hvis de vedrører en uddannelse, der afsluttes inden gennemførelsen
af nævnte direktiv, eller
— hvis de vedrører en uddannelse, der afsluttes efter gennemførelsen
af nævnte direktiv, men som er påbegyndt inden direktivetsgennemførelse,
og ibegge ti lfælde:
— hvis de ledsages af en attestation af, at deres indehavere faktisk og
lovligt i en medlemsstat har udøvet en af de i artikel 1, stk. 2, i1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
direktiv 85/432/ EØF, omhandlede former for virksomhed i mindst
tre på hinanden følgende år i løbet af de fem år, der går forud forudstedelsen af attestationen, såfremt der i den pågældende stat er
udstedt bestemmelser om denne form for virksomhed.
2. De ved et universitet eller en tilsvarende højere uddannelsesinsti-
tution erhvervede eksamensbeviser, certifikater og andrekvalifikationsbeviser i farmaci, som medlemsstaterne har udstedt tilEF-statsborgere, og som på alle punkter opfylder mindstekravene til
uddannelse i artikel 2 i direktiv 85/432/EØF, men som ikke svarer til
benævnelserne i ►
M3bilaget◄,ligestilles,forsåvidtangårdirekti-
vetsanvendelse,meddeeksamensbeviser,dernævnesidette     
hvisdeledsagesafenattestation,derbekræfter,atdeerudstedt
forenuddannelse,dererioverensstemmelsemedbestemmelsernei
direktiv85/432/EØF,jf.nærværendedirektivsartikel2,ogskalafden
medlemsstat, der har udstedt dem, ligestilles med de uddannelser, hvis
benævnelser findes i nærværende direktivs ►M3 bilaget◄.
Artikel 6a
De ved et universitet eller en tilsvarende højere uddannelsesinstitutionerhvervede eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviseri farmaci, der er udstedt til EF-statsborgere på den tidligere TyskeDemokratiske Republiks område for en uddannelse, der ikke på ellepunkter opfylder mindstekravene til uddannelse i artikel 2 i direktiv
85/432/EØF, ligestilles med de eksamensbeviser, der opfylder disse
krav,
— hvis de er udstedt for en uddannelse, der er påbegyndt inden Tysk-
lands forening
— hvis de giver ret til udøvelse af virksomhed som farmaceut på hele
Tysklands område på samme vilkår som det kvalifikationsbevis, der
udstedes af de kompetente tyske myndigheder, jf. ►
M3bilaget◄,
og
— hvis de ledsages af en attestation, der bekræfter, at deres indehavere
faktisk og lovligt i Tyskland har udøvet en form for virksomhed
efter artikel 1, stk. 2, i direktiv 85/432/EØF i mindst tre på
hinanden følgende år i løbet af de fem år, der går forud for udste-
delsen af attestationen, såfremt denne form for virksomhed erlovreguleret iden pågældende medlemssat.
KAPITEL IV
Benyttelse af akademisk titel
Artikel 7
1. Med forbehold af artikel 14 drager de medlemsstater, der er vært-slande, omsorg for, at de af medlemsstaternes statsborgere, somopfylder de i artikel 2, 5 og 6 fastsatte betingelser, har ret til at benyttederes lovlige akademiske titel, og eventuelt en forkortelse heraf, fra denmedlemsstat, der er deres hjemland eller seneste opholdsland, og pådenne stats sprog. De medlemsstater, der er værtslande, kan foreskrive,
at denne titel skal efterfølges af navn og sted for den institution eller
det bedømmelsesudvalg, der har tildelt den.
2. Såfremt den akademiske titel fra den medlemsstat, der er hjem-
land eller seneste opholdsland, iværtsmedlemsstaten kan forveksles
med en titel, der i denne stat kræver en supplerende uddannelse, somden pågældende ikke har, kan denne værtsmedlemsstat foreskrive, athan skal benytte sin akademiske titel fra den medlemsstat, der er hanshjemland eller seneste opholdsland, ien passende udformni ng, somværtsmedlemsstaten angiver.1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 5
▼M2
▼B►M3bi- 
lag ◄,
▼B
KAPITEL V
Bestemmelser, der skal lette den faktiske udøvelse af etablerings-
retten
Artikel 8
1. Den medlemsstat, der er værtsland, og som iforbi ndelse med den
første adgang til en af de i artikel 1 nævnte former for virksomhed af
sine egne statsborgere kræver bevis for vandel og hæderlighed,godkender for statsborgere fra andre medlemsstater som tilstrækkeligtbevis en attestation, som er udstedt af en kompetent myndighed i denmedlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, og hvoridetbekræftes, at de betingelser vedrørende vandel og hæderlighed, der i
denne medlemsstat stilles for adgangen til den pågældende form for
virksomhed, er opfyldt.
2. Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholds-
land, ikke kræver bevis for vandel og hæderlighed i forbindelse med
den første adgang til den pågældende form for virksomhed, kan værts-medlemsstaten af statsborgere fra den medlemsstat, der er hjemlandeller seneste opholdsland, kræve en udskrift af strafferegisteret eller, imangel heraf, et tilsvarende dokument udstedt af en kompetent
myndighed i den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholds-
land.
3. Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, får kendskab til alvor-
lige og konkrete forhold, der — inden den pågældende etablerede sig i
denne stat — har foreligget uden for dens område, og som i detteværtsland vil kunne få følger for adgangen til den pågældende formfor virksomhed, kan den give underretning herom til den medlemsstat,der er hjemland eller seneste opholdsland.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, under-
søger rigtigheden af forholdene, for så vidt de i denne medlemsstat vilkunne få følger for adgangen til den pågældende form for virksomhed.
Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af de
undersøgelser, der skal foretages, og meddeleler værtsmedlemsstatende slutninger, de drager heraf med hensyn til de attestationer ellerdokumenter, som de har udstedt.
4. Medlemsstaterne sikrer, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 9
1. Såfremt der ien medlemsstat, som er værtsland, gælder love ellet
administrative bestemmelser om opfyldelse af krav vedrørende vandel
og hæderlighed, herunder bestemmelser om disciplinære sanktioner i
tilfælde af alvorlig tjenesteforseelse eller domfældelse for lovovertræ-delser i forbindelse med udøvelsen af en af de i artikel 1 nævnteformer for virksomhed, fremsender den medlemsstat; der er hjemlandeller seneste opholdsland, til den medlemsstat, der er værtsland, de
nødvendige oplysninger om faglige eller administrative foranstaltninger
eller sanktioner, der er truffet over for den pågældende, samt om destrafferetlige sanktioner, der vedrører udøvelsen af erhvervet i denmedlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland.
2. Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, får kendskab til alvor-
lige og konkrete forhold, der — inden den pågældende etablerede sig idenne stat — har foreligget uden for dens område, og som i detteværtsland vil kunne få følger for udøvelsen af den pågældende form
for virksomhed, kan den give underretning herom til den medlemsstat,
der er hjemland eller seneste opholdsland.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, under-
søger rigtigheden af forholdene, for så vidt de i denne medlemsstat vil
kunne få følger for udøvelsen af den pågældende form for virksomhed.Myndighederne i denne stat bestemmer selv arten og omfanget af deundersøgelser, der skal foretages, og meddeler værtsmedlemsstaten deslutninger, de drager heraf med hensyn til de oplysninger, som de harfremsendt ihenhold ti l stk. 1.1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 6
▼B
3. Medlemsstaterne sikrer, at de afgivne oplysninger behandles
fortroligt.
Artikel 10
Såfremt den medlemsstat, der er værtsland, iforbi ndelse med adgang
til eller udøvelse af en af de i artikel 1 nævnte former for virksomhedaf sine egne statsborgere kræver dokumentation for fysisk og psykisksundhed, godkender denne stat som tilstrækkeligt bevis i så henseendefremlæggelsen af det dokument, der kræves iden medlemsstat, der er
hjemland eller seneste opholdsland.
Såfremt den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, i
forbindelse med adgang til eller udøvelse af den pågældende form forvirksomhed ikke kræver dokumentation af denne art, godkender værts-medlemsstaten, at statsborgere fra den medlemsstat, der er hjemland
eller seneste opholdsland, fremlægger en af en kompetent myndighed i
denne stat udstedt attestation, der svarer til attestationerne i værtsmed-lemsstaten.
Artikel 11
De iarti kel 8, 9 og 10 omhandlede dokumenter må ved fremlæggelsen
ikke være ældre end tre måneder.
Artikel 12
1. Proceduren for godkendelse af den pågældendes adgang til en af
de i artikel 1 nævnte former for virksomhed i overensstemmelse medartikel 8, 9 og 10 skal afsluttes hurtigst muligt og senest tre månederefter fremlæggelsen af samtlige de akter, der vedrører ham, dog med
forbehold af de frister, der måtte følge af en eventuel klage efter afslut-
ningen af denne procedure.
2. I de i artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 2, omhandlede tilfælde
bevirker en anmodning om fornyet undersøgelse, at den i stk. 1omhandlede frist suspenderes.
Den medlemsstat, der er hjemland eller seneste opholdsland, og som
høres, skal afgive sit svar inden for en frist af tre måneder.
Den medlemsstat, der er værtsland, genoptager den istk. 1 nævnte
procedure straks efter modtagelsen af dette svar eller udløbet af denne
frist.
Artikel 13
Såfremt en medlemsstat, der er værtsland, af sine egne statsborgere
kræver aflæggelse af ed eller en højtidelig erklæring i forbindelse medadgang til eller udøvelse af en af de i artikel 1 nævnte former for virk-
somhed, og såfremt formuleringen af denne ed eller denne erklæring
ikke kan anvendes af statsborgere fra de øvrige medlemsstater, dragerværtsmedlemsstaten omsorg for, at en passende og tilsvarende formule-ring kan forelægges for de pågældende.
Artikel 14
Såfremt der ien medlemsstat, som er værtsland, fi ndes bestemmelser
om benyttelsen af den erhvervstitel, der hører til en af de i artikel 1
nævnte former for virksomhed, benytter de af medlemsstaternes stats-borgere, som opfylder de iarti kel 2, 5 og 6 fastsatteuddannelsesbetingelser, den erhvervstitel i værtsmedlemsstaten, som idenne stat svarer til deres uddannelsesniveau, og gør brug af forkor-
telsen for denne titel.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med
henblik på at gøre det muligt for de pågældende at få oplysning omsundheds- og sociallovgivningen samt i givet fald om de erhvervsetiskeregler iden medlemsstat, der er værtsland.1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 7
▼B
I dette øjemed kan de oprette informationskontorer, hvor de pågæl-
dende kan få de nødvendige oplysninger. Værtsmedlemsstaten kanforlange, at de pågældende sætter sig i forbindelse med disse kontorer.
2. Medlemsstaterne kan oprette de istk. 1 omhandlede kontorer hos
de kompetente myndigheder og organer, som de udpeger inden for deni artikel 19, stk. 1, fastsatte frist.
3. Medlemsstaterne drager omsorg for, at de pågældende ideres
egen og i deres klienters interesse i givet fald opnår de sprogkund-skaber, der er nødvendige for udøvelsen af deres erhvervsmæssige
virksomhed i den medlemsstat, der er værtsland.
KAPITEL VI
Afsluttende bestemmelser
Artikel 16
Den medlemsstat, der er værtsland, kan i tilfælde af begrundet tvivl, af
en anden medlemsstats kompetente myndigheder kræve en bekræftelseaf ægtheden af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations-beviser, som er udstedt i denne anden medlemsstat og omhandlet i
kapitel II og III, samt en bekræftelse af, at den pågældende opfylder
alle de i direktiv 85/432/EØF fastsatte uddannelseskrav.
Artikel 17
Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 19, stk. 1, fastsatte
frist de myndigheder og organer, der er beføjet til at udstede ellermodtage de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbevisersamt de dokumenter og oplysninger, som er omhandlet i dette direktiv,og underretter straks de andre medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 18
Dette direktiv finder ligeledes anvendelse på statsborgere i medlemssta-
terne, som ioverensstemmelse med forordni ng (EØF) nr. 1612/68
udøver eller agter at udøve en af de i artikel 1 nævnte former for virk-somhed som lønmodtagere.
Artikel 18a
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative
bestemmelser, de vedtager med hensyn til udstedelse af eksamensbe-
viser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for dette
direktivs område. Kommissionen offentliggør en passende meddelelseherom i De Europæiske Fællesskabers Tidende og angiver de benæv-
nelser, medlemsstaterne vedtager for eksamensbeviserne, certifikaterneog de andre uddannelsesbeviser og i påkommende tilfælde for dentilsvarende erhvervsmæssige titel.
Artikel 18b
For statsborgere i medlemsstater, hvis eksamensbeviser, certifikater og
andre kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område ikke svarer
til de benævnelser, der for en medlemsstat findes i dette direktiv, aner-kender denne medlemsstat som tilstrækkeligt bevis eksamensbeviser,certifikater og andre eksamensbeviser udstedt af disse medlemsstatersammen med en attestation udstedt af de kompetente myndigheder eller
organer. Det skal fremgå af attestationen, at de pågældende eksamens-
beviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser er udstedt for enuddannelse, der er i overensstemmelse med dette direktivs bestem-melser, og af den medlemsstat, der har udstedt dem, sidestilles meddem, hvis benævnelser findes i dette direktiv.
Artikel 18c
Medlemsstaterne gennemgår eksamensbeviser, certifikater og andre
kvalifikationsbeviser inden for dette direktivs område, som den pågæl-1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 8
▼M3
▼M3
dende har erhvervet uden for Den Europæiske Union i de tilfælde, hvor
disse eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser erblevet anerkendt i en medlemsstat, tillige med uddannelse og/eller
erhvervserfaring opnået i en medlemsstat. Medlemsstatens beslutning
skal bekendtgøres senest tre måneder efter, at den pågældende har fore-lagt den fuldt dokumenterede ansøgning.
Artikel 18d
Hvis en medlemsstat giver afslag på en ansøgning om anerkendelse af
eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden fordette direktivs område, skal denne beslutning være behørigt begrundet.
Beslutningen skal kunne indbringes for domstolene i henhold til nati-
onal lovgivning. En sådan klageadgang skal ligeledes kunne benyttes
af ansøgeren, når der ikke er truffet beslutning inden for den fastsatte
frist.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
efterkomme dette direktiv inden den 1. oktober 1987 og underretterstraks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet
af dette direktiv.
Artikel 20
Såfremt der ved gennemførelsen af dette direktiv skulle opstå større
vandkeligheder for en medlemsstat på bestemte områder, undersøger
Kommissionen disse vanskeligheder i samarbejde med denne stat ogindhenter udtalelse fra Lægemiddeludvalget, der er nedsat ved afgø-relse 75/320/EØF (
1).
Kommissionen forelægger i givet fald passende forslag for Rådet.
Artikel 21
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 9
(1) EFT nr. L 147 af 9. 6. 1975, s. 23.▼B
▼M3
BILAG
Fortegnelse over benævnelser for eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser i
farmaci
Land Kvalifikationsbevis Udstedende myndighed
Belgique/
België/Belgien— Diploma van apotheker
— Diplôme de pharmacien1. De universiteiten/les universités
2. De bevoegde Examencommissie van
de Vlaamse Gemeenschap/le Jury
compétent d'enseignement de la
Communauté française
Danmark Bevis for bestået farmaceutisk kandi-
dateksamenDanmarks Farmaceutiske Højskole
Deutschland Zeugnis über die Staatliche Pharma-
zeutische PrüfungZuständige Behörden
Ελλάς Άδεια άσκησης φαρµακευτικού
επαγγέλµατοςΝοµαρχιακή Αυτοδιοίκηση
España Título de licenciado en farmacia Ministerio de Educación y Cultura/El
rector de una Universidad
France Diplôme d'État de pharmacien/
Diplôme d'État de docteur en phar-
macieUniversités
Ireland Certificate of Registered Pharmaceu-
tical Chemist
Italia Diploma o certificato di abilitazione
all'esercizio della professione di
farmacista ottenuto in seguito ad un
esame diStatoUniversità
Luxembourg Diplôme d'État de pharmacien Jury d'examen d'État + visa du ministre
de l'éducation nationale
Nederland Getuigschrift van met goed gevolg
afgelegd apothekersexamenFaculteit Farmacie
Österreich Staatliches Apothekerdiplom Bundesministerium für Arbeit, Gesund-
heit und Soziales
Portugal Carta de curso de licenciatura em
Ciências FarmacêuticasUniversidades
Suomi/Finland Proviisorin tutkinto / provisorexamen 1. Helsingin yliopisto / Helsingfors
universitet
2. Kuopion yliopisto
Sverige Apotekarexamen Uppsala universitetUnited
KingdomCertificate of Registered Pharmaceu-
tical Chemist1985L0433 — DA — 31.07.2001 — 004.001 — 10