1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 25. juli 1985
om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om
produktansvar
(85/374/EØF)
(EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/34/EF af 10. maj 1999 L 141 20 4.6.1999
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juli 1985
om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov
fastsatte bestemmelser om produktansvar
(85/374/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:Det er nødvendigt at foretage en tilnærmelse af de nationale retsregler
om producentens ansvar for skade forårsaget af en defekt ved hansprodukt, fordi uensartede regler kan forvride konkurrencen og berøre defrie varebevægelser inden for det fælles marked samt medføre forskellei graden af beskyttelse af forbrugerne mod skader på deres helbred ellerejendom, som forårsages af et defekt produkt;
kun hvis der pålægges producenten et objektivt ansvar, opnås en
hensigtsmæssig løsning på det problem, som er karakteristisk for nuti-dens stadige tekniske udvikling, og som består i at foretage en rimeligplacering af ansvaret for de risici, som den moderne tekniske produktionindebærer;
ansvaret omfatter kun industrielt fremstillet løsøre; derfor forekommer
det hensigtsmæssigt ikke at medtage ansvar for landbrugsvarer ogprodukter hidrørende fra jagt, undtagen når sådanne produkter hargennemgået en forarbejdning af industriel karakter, som kan forårsageen defekt ved produkterne; ansvaret i henhold til dette direktiv skalgælde også for produkter, der anvendes ved opførelse af bygninger,eller som indgår i disse;
beskyttelsen af forbrugerne gør det nødvendigt at enhver, der har andel i
produktionsprocessen, skal kunne gøres ansvarlig, for så vidt som etfærdigt produkt eller et delprodukt af et sådant eller et leveret materialelider af en defekt; af samme grund omfatter ansvaret importører afprodukter fremstillet uden for Fællesskabet samt enhver, der præsenterersig som producent i eget navn eller med sit eget mærke eller kendetegn,samt enhver, der leverer et produkt, hvis producent ikke kan identifi-ceres;
såfremt flere personer hæfter for den samme skade, er det af hensyn til
beskyttelsen af forbrugerne nødvendigt, at skadelidte kan kræve fuldskadeserstatning hos hver enkelt;
for at beskytte en person og hans ejendom skal der ved afgørelsen af,
om et produkt lider af en defekt, ikke lægges vægt på, om produktetmangler brugsegnethed, men derimod på, om det ikke frembyder densikkerhed, som forbrugerne kan gøre krav på; ved vurderingen herafskal der ses bort fra enhver fejlagtig anvendelse af produktet, der underde givne omstændigheder må anses for ufornuftig;
en retfærdig risikofordeling mellem en skadelidt og en producent må
indebære, at en producent skal kunne friholde sig for ansvar, såfremthan beviser, at der foreligger forhold, der fritager ham for ansvar;
(1) EFT nr. C 241 af 14. 10. 1976, s. 9, og
EFT nr. C 271 af 26. 10. 1979, s. 3.
(2) EFT nr. C 127 af 21. 5. 1979, s. 61.
(3) EFT nr. C 114 af 7. 5. 1979, s. 15.
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 3
▼B
beskyttelsen af forbrugerne gør det nødvendigt, at producentens ansvar
ikke berøres af, at andre personer måtte have bidraget til at forårsageskaden; dog kan en medvirkende fejl fra skadelidtes side tages i betragt-ning med henblik på at nedsætte ansvaret eller at lade dette bortfalde;
beskyttelsen af forbrugerne gør det nødvendigt at yde erstatning for
personskade, herunder ved død, samt for skader på ting; sidstnævnteform for skade skal imidlertid være begrænset til ting til privat brugeller til privat fortæring, og der skal som selvrisiko fradrages et fastbeløb for at undgå et for stort antal tvister; dette direktiv berører ikkeerstatning for svie og smerte samt anden ikke-økonomisk skade, dermåtte være omfattet af bestemmelser i den for dette område gældendelovgivning;
en ensartet forældelsesfrist for krav om skadeserstatning er såvel i den
skadelidtes som i producentens interesse;
produkter slides i tidens løb; der udvikles strengere sikkerhedsforskrifter
og der sker stadig videnskabelige og tekniske fremskridt; det villederfor ikke være rimeligt at lade en producent hæfte i et ubegrænsettidsrum for, at hans produkter er defekte; hans ansvar bør føgeligophøre efter et rimelig langt tidsrum, idet dog allerede iværksat retsfor-følgning ikke skal påvirkes heraf;
for at sikre en effektiv beskyttelse af forbrugerne skal producentens
ansvar over for den skadelidte ikke kunne indskrænkes ved enkontraktlig klausul;
i henhold til medlemsstaternes retsregler kan en skadelidt have ret til
erstatning på grundlag af et kontraktligt ansvar eller på et grundlag udenfor kontraktsforhold, som er forskelligt fra det i dette direktiv omhand-lede; for så vidt sådanne bestemmelser tillige har til formål at virkelig-gøre en effektiv beskyttelse af forbrugerne, berøres de ikke af dettedirektiv; såfremt der i en medlemsstat ved en særlig ansvarsordningallerede sikres forbrugerne en effektiv beskyttelse på medicinalvareo-mrådet, skal det ligeledes fortsat være muligt at iværksætte retsforfølg-ning på grundlag af en sådan ordning;
i det omfang ansvaret for nukleare skader allerede i tilstrækkeligt
omfang er reguleret ved særlige bestemmelser i alle medlemsstaternekan skader af denne art udelukkes fra direktivet;
udelukkelsen af landbrugsråvarer og produkter hidrørende fra jagt fra
direktivets anvendelsesområde kan på baggrund af behovet for beskyt-telse af forbrugerne i visse medlemsstater opfattes som en ubegrundetindskrænkning i denne beskyttelse; en medlemsstat skal derfor kunneudvide ansvaret til disse produkter;
af lignende årsager kan adgang for en producent til at afvise et ansvar,
hvis han beviser, at det ikke på grundlag af den videnskabelige ogtekniske viden på det tidspunkt, da han bragte produktet i omsætning,havde været muligt at opdage defekten, i visse medlemsstater opfattessom en ubegrundet indskrænkning i beskyttelsen af forbrugerne; enmedlemsstat skal derfor i sin lovgivning kunne opretholde bestemmelserom eller kunne indføre en ny lovgivning om, at en sådan frigørendebevisførelse ikke skal kunne finde sted; i tilfælde af indførelse af nylovgivning skal anvendelsen af denne undtagelsesbestemmelse dog værebetinget af en standstill-procedure på fællesskabsplan med henblik på,hvis det er muligt, at gennemføre en ensartet forøgelse af beskyttelsesni-veauet i Fællesskabet;
på baggrund af de retlige traditioner i de fleste medlemsstater er det
ikke hensigtsmæssigt at fastsætte en økonomisk overgrænse for enproducents objektive ansvar; eftersom der dog findes forskellige traditi-oner, forekommer det rimeligt at tillade, at en medlemsstat fravigerprincippet om ubegrænset ansvar og foreskriver en begrænsning afproducentens samlede ansvar for personskader, herunder død, som erforårsaget af identiske genstande med samme defekt, såfremt dennebegrænsning fastsættes på et tilstrækkeligt højt niveau til at sikrebeskyttelsen af forbrugerne og det fælles markeds korrekte funktion;
den harmonisering, der følger af dette direktiv, kan ikke på indeværende
stadium være fuldstændig, men den åbner vejen for en mere vidtgåendeharmonisering; Rådet skal derfor med regelmæssige mellemrum have
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 4
▼B
forelagt rapporter fra Kommissionen om gennemførelsen af dette
direktiv, eventuelt ledsaget af passende forslag;
på denne baggrund er det særlig vigtigt at foretage en fornyet gennem-
gang af de bestemmelser i dette direktiv, der omhandler medlemssta-ternes muligheder for at gøre undtagelser, hvilket skal ske efter ettidsrum, som er tilstrækkelig langt til, at der samles praktisk erfaring omvirkningerne af disse undtagelser på beskyttelsen af forbrugerne og pådet fælles markeds funktion —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
En producent er ansvarlig for skade, der forårsages af en defekt ved
hans produkt.
▼M1
Artikel 2
Ved anvendelsen af dette direktiv forstås ved udtrykket »produkt«
enhver løsøregenstand, selv om genstanden indgår som en bestanddel ien anden løsøregenstand eller i en fast ejendom. Udtrykket »produkt«omfatter tillige elektricitet.
▼
B
Artikel 3
1. Ved »producent« forstås fabrikanten af et færdigt produkt, produ-
centen af en råvare eller fabrikanten af et delprodukt, samt enhverperson, der ved at anbringe sit navn, mærke eller andet kendetegn påproduktet udgiver sig for at være dets producent.
2. Uden at producentens ansvar derved berøres, anses den, der med
henblik på videresalg, udlejning, leasing eller enhver anden form fordistribution som led i sin erhvervsvirksomhed indfører et produkt iFællesskabet som dettes producent i henhold til dette direktiv, og denpågældende er ansvarlig på samme måde som producenten.
3. Såfremt producenten af produktet ikke kan identificeres, anses
enhver leverandør af produktet som dets producent, medmindre leveran-døren inden for et rimeligt tidsrum oplyser skadelidte om producentensidentitet eller om identiteten af den person, som har leveret produktet tilham. Det samme gælder, endog selv om producentens navn er angivet,for indførte produkter, der ikke angiver identiteten af den i stk. 2omhandlede importør.
Artikel 4
Det påhviler skadelidte at føre bevis for skaden, defekten og årsagsfor-
bindelsen mellem defekten og skaden.
Artikel 5
Såfremt flere personer i henhold til bestemmelserne i dette direktiv er
ansvarlige for samme skade, hæfter de solidarisk, og uden at nationalebestemmelser om regres berøres.
Artikel 6
1. Et produkt lider af en defekt, når det ikke frembyder den
sikkerhed, som med rette kan forventes under hensyntagen til alleomstændigheder, navnlig
a) produktets præsentation;
b) den anvendelse af produktet, som med rimelighed kan forventes;
c) tidspunktet, hvor produktet er bragt i omsætning;
2. Et produkt anses ikke for at lide af en defekt, blot fordi der senere
er bragt et bedre produkt i omsætning.
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 5
▼B
Artikel 7
Producenten er efter dette direktiv ikke ansvarlig, hvis han beviser,
a) at han ikke har bragt produktet i omsætning,
b) at det, omstændighederne taget i betragtning, må antages, at den
defekt, der har forvoldt skaden, ikke var til stede på det tidspunkt, dahan bragte produktet i omsætning, eller at denne defekt er opståetsenere,
c) at produktet hverken var fremstillet med henblik på salg eller anden
form for distribution i et for producenten erhvervsmæssigt øjemedeller fremstillet eller distribueret som led i producentens erhvervs-virksomhed,
d) at defekten skyldes, at produktet skal være i overensstemmelse med
ufravigelige forskrifter udstedt af de offentlige myndigheder,
e) at det på grundlag af den videnskabelige og tekniske viden på det
tidspunkt, da han bragte produktet i omsætning, ikke var muligt atopdage defekten, eller
f) at defekten, hvor der er tale om en fabrikant af et delprodukt, kan
tilskrives udformningen af det produkt, i hvilket delproduktet indgår,eller de af det samlede produkts fabrikant givne anvisninger.
Artikel 8
1. For så vidt andet ikke fremgår af nationale bestemmelser om
regres, nedsættes producentens ansvar ikke, når skaden er forårsaget afen defekt ved produktet i forening med en tredjemands adfærd.
2. Producentens ansvar kan under hensyn til samtlige omstændig-
heder nedsættes eller bortfalde, når skaden er forårsaget af en defekt vedproduktet i forening med fejl udvist af skadelidte eller af en person, forhvem skadelidte er anvarlig.
Artikel 9
Ved »skade« i artikel 1 forstås:
a) personskade, herunder død;
b) skade på eller ødelæggelse af en anden ting end selve det defekte
produkt, med fradrag af en selvrisiko på 500 ECU, forudsat at denpågældende ting
i) er af en art, som sædvanligvis er beregnet til privat brug eller
fortæring, og
ii) hovedsagelig er anvendt af skadelidte til privat brug eller med
henblik på privat fortæring.
Nationale bestemmelser om ikke-økonomisk skade påvirkes ikke af
denne artikel.
Artikel 10
1. Medlemsstaterne fastsætter i deres lovgivning, at erstatningskrav
på grundlag af dette direktiv forældes tre år efter den dag, da klagerenhar fået eller burde have fået kendskab til skaden, defekten og produ-centens identitet.
2. Medlemsstaternes bestemmelser om suspension eller afbrydelse af
forældelsesfrister berøres ikke af dette direktiv.
Artikel 11
Medlemsstaterne fastsætter i deres lovgivning, at skadelidtes rettigheder
i henhold til bestemmelser i dette direktiv ophører ti år efter den dag, daproducenten har bragt det produkt, der har forårsaget skaden, i omsæt-ning, medmindre skadelidte inden for dette tidsrum har anlagt retssagmod denne.
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 6
▼B
Artikel 12
Producentansvaret i henhold til dette direktiv kan ikke fraskrives eller
indskrænkes over for skadelidte ved en ansvarsfritagelses- eller ansvars-begrænsningsklausul.
Artikel 13
Dette direktiv berører ikke de rettigheder, som skadelidte kan påberåbe
sig under henvisning til retsreglerne om ansvar i og uden for kontrakt-forhold eller under henvisning til særregler om ansvar, der er gældendepå tidspunktet for diretivets meddelelse.
Artikel 14
Dette direktiv finder ikke anvendelse på skade, som indtræffer ved
nukleare ulykker, og som er omfattet af internationale konventioner, derer ratificeret af medlemsstaterne.
Artikel 15
1. Hver medlemsstat kan
▼
M1
▼B
b) som en undtagelse fra artikel 7, litra e), i sin lovgivning bevare eller
under iagttagelse af den i stk. 2 i nærværende artikel omhandledeprocedure indføre bestemmelser om, at producenten er ansvarlig,selv om han beviser, at det på grundlag af den videnskabelige ogtekniske viden på det tidspunkt, da han bragte produktet i omsæt-ning, ikke havde været muligt at opdage defekten.
2. Den medlemsstat, der ønsker at gøre brug af den i stk. 1, litra b),
omhandlede foranstaltning, giver Kommissionen meddelelse om tekstentil den påtænkte foranstaltning; Kommissionen underretter de øvrigemedlemsstater herom.
Den pågældende medlemsstat afstår fra at gennemføre den påtænkte
foranstaltning i et tidsrum af ni måneder fra meddelelsen tilKommissionen, for så vidt Kommissionen ikke i mellemtiden har fore-lagt Rådet forslag til ændring af dette direktiv med hensyn til detomhandlede spørgsmål. Hvis imidlertid Kommissionen ikke inden for ettidsrum af tre måneder fra modtagelsen af ovennævnte meddelelseunderretter vedkommende medlemsstat om, at den agter at forelægge etsådant forslag for Rådet kan medlemsstaten straks gennemføre denpågældende foranstaltning.
Hvis Kommissionen forelægger Rådet et forslag til ændring af dette
direktiv inden for ovennævnte tidsrum af ni måneder, skal vedkom-mende medlemsstat afstå fra at gennemføre den påtænkte foranstaltningi et yderligere tidsrum af atten måneder fra forslagets forelæggelse.
3. Ti år efter datoen for direktivets meddelelse forelægger
Kommissionen Rådet en rapport om, hvorledes domstolenes anvendelseaf artikel 7, litra e), og af stk. 1, litra b), i nærværende artikel harindvirket på beskyttelsen af forbrugerne og på det fælles markedsfunktion. På baggrund af denne rapport træffer Rådet i henhold tiltraktatens artikel 100 på forslag af Kommissionen afgørelse om ophæ-velse af artikel 7, litra e).
Artikel 16
1. Medlemsstaterne kan bestemme, at producentens samlede ansvar
for personskade, herunder død, som er forårsaget af identiske genstandemed samme defekt, skal være begrænset til et beløb på mindst 70 mioECU.
2. Ti år efter datoen for direktivets meddelelse aflægger
Kommissionen rapport til Rådet om, hvorledes anvendelsen af denøkonomiske begrænsning af ansvaret i de medlemsstater, der har
1985L0374 — DA — 04.06.1999 — 001.001 — 7
▼B
benyttet sig af den i stk. 1 fastsatte mulighed, har indvirket på beskyt-
telsen af forbrugerne og på det fælles markeds funktion. På baggrund afdenne rapport træffer Rådet i henhold til traktatens artikel 100 påforslag af Kommissionen afgørelse om ophævelse af stk. 1.
Artikel 17
Dette direktiv finder ikke anvendelse på produkter, der er bragt i omsæt-
ning inden datoen for ikrafttrædelsen af de i artikel 19 omhandledebestemmelser.
Artikel 18
1. ECUen er ved anvendelsen af dette direktiv den, der er fastsat i
forordning (EØF) nr. 3180/78 (
1), som ændret ved forordning (EØF) nr.
2626/84 (2). Modværdien i national valuta er første gang den, der gælder
på datoen for udstedelsen af dette direktiv.
2. Rådet foranstalter på forslag af Kommissionen hvert femte år en
undersøgelse og eventuelt en revision af direktivets beløb under hensyntil den økonomiske og valutariske udvikling i Fællesskabet.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne ændrer deres nationale administrativt eller ved
lov fastsatte bestemmelser med henblik på at efterkomme dette direktivsenest tre år efter datoen for direktivets meddelelse(
3). De underretter
straks Kommissionen herom.
2. Den i artikel 15, stk. 2, omhandlede procedure gælder fra datoen
for direktivets meddelelse.
Artikel 20
Medlemsstaterne tilsender Kommissionen teksten til de vigtigste natio-
nale retsregler, som de udsteder på det område, der er omfattet af dettedirektiv.
Artikel 21
Kommissionen tilsender hvert femte år Rådet en rapport om gennem-
førelsen af bestemmelserne i dette direktiv samt forelægger det i givetfald passende forslag.
Artikel 22
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
(1) EFT nr. L 379 af 30. 12. 1978, s. 1.
(2) EFT nr. L 247 af 16. 9. 1984, s. 1.
(3) Dette direktiv er meddelt medlemsstaterne den 30. juli 1985.