1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 22.december 1986
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbruger-
kredit
(87/102/EØF)
(EFT L 42 af 12.2.1987, s. 48)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv 90/88/EØF af 22. februar 1990 L 61 14 10.3.1990
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 22.december 1986
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administra-
tive bestemmelser om forbrugerkredit
(87/102/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:Lovgivningen påforbrugerkreditområ det i medlemsstaterne er meget
forskelligartet;
forskellene i lovgivningen kan føre til konkurrencefordrejninger mellem
kreditgivere inden for det fælles marked;
de omtalte forskelle gør det vanskeligt for forbrugerne at opnåen
forbrugerkredit i andre medlemsstater; de påvirker de optagne kredittersomfang og art og ligeledes købet af varer og tjenesteydelser;
forskellene påvirker følgelig de frie varebevægelser og den fri udveks-
ling af tjenesteydelser baseret påkredit og øver dermed direkte indfly-delse pådet fælles markeds funktion;
påbaggrund af de voksende kreditter, som ydes til forbrugerne i Fælles-
skabet, vil etableringen af et fælles marked for forbrugerkredit være tilgavn for forbrugere, kreditgivere, producenter, grossister og detailhand-lere samt leverandører af tjenesteydelser;
det er i Det europæiske økonomiske Fællesskabs programmer for en
politik vedrørende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (
4) bl.a. bestemt,
at forbrugerne skal beskyttes mod urimelige kreditvilkår, og at enharmonisering af de almindelige betingelser for forbrugerkredit skalprioriteres højt;
forskelle i lovgivning og praksis medfører uensartet forbrugerbeskyt-
telse påforbrugerkreditområ det medlemsstaterne imellem;
der er i de senere år sket betydelige ændringer af de kreditformer, som
tilbydes og anvendes af forbrugerne; nye former for forbrugerkredit eropstået og udvikles stadig;
forbrugerne bør modtage tilstrækkelige oplysninger om kreditvilkår og
kreditomkostninger og om deres forpligtelser; der bør bl.a. gives oplys-ninger om de årlige kreditomkostninger i procent, eller, hvis dette ikkeer muligt, om de samlede kreditomkostninger, som forbrugeren skalbetale; indtil der er truffet afgørelse om en fællesskabsmetode eller-metoder for beregning af de årlige kreditomkostninger i procent, skalmedlemsstaterne fortsat kunne anvende gældende metoder eller praksisfor beregning af denne procentsats, eller hvis sådanne metoder ikkefindes, skal de indføre bestemmelser om meddelelse af de samledekreditomkostninger til forbrugerne;
(1) EFT nr. C 80 af 27. 3. 1979, s. 4 og
EFT nr. C 183 af 10. 7. 1984, s. 4.
(2) EFT nr. C 242 af 12. 9. 1983, s. 10.
(3) EFT nr. C 113 af 7. 5. 1980, s. 22.
(4) EFT nr. C 92 af 25. 4. 1975, s. 1 og
EFT nr. C 133 af 3. 6. 1981, s. 1.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 3
▼B
kreditvilkårene kan være ufordelagtige for forbrugerne; der kan opnås
en bedre beskyttelse af forbrugerne ved at fastsætte en række krav, somskal gælde alle former for kreditgivning;
visse kreditaftaler eller transaktioner bør pågrund af deres særlige
karakter helt eller delvis udelukkes fra dette direktivs anvendelsesom-råde;
medlemsstaterne bør have mulighed for i samråd med Kommissionen at
undtage visse former for ikke-erhvervsmæssig kredit, der ydes påsærlige vilkår, fra direktivets anvendelsesområde;
visse medlemsstaters praksis med hensyn til kreditaftaler, der bekræftes
af en notar eller en dommer, er af en sådan art, at visse bestemmelser idette direktiv er unødvendigt i forbindelse med sådanne aftaler;medlemsstaterne bør derfor have mulighed for at undtage sådanneaftaler fra disse bestemmelser;
kreditaftaler vedrørende meget store beløb vil ofte adskille sig fra
almindelige forbrugerkreditaftaler; anvendelsen af dette direktivsbestemmelser påaftaler vedrørende meget småbeløb vil kunne betydeunødvendige administrative byrder for forbrugerne såvel som for kredit-giverne; derfor bør aftaler, der ligger under eller over nærmere angivnegrænsebeløb, udelukkes fra direktivets anvendelsesområde;
oplysninger om kreditomkostninger i reklamer eller i kreditgiverens
eller kreditformidlerens forretningslokaler kan gøre det lettere forforbrugerne at sammenligne de forskellige tilbud;
forbrugerbeskyttelsen øges yderligere, når kreditaftaler udfærdiges
skriftligt og indeholder et vist minimum af oplysninger om kontraktvil-kårene;
i forbindelse med en kreditaftale med henblik påanskaffelse af løsøre
skal medlemsstaterne fastsætte, påhvilke betingelser løsøre kan tagestilbage, særlig hvis forbrugeren ikke har givet sit samtykke dertil;regnskabet mellem parterne skal tilbagetagelsen opgøres således, atdenne ikke medfører nogen uberettiget berigelse;
forbrugerne bør have mulighed for at opfylde deres forpligtelser forud
for forfaldstidspunktet; forbrugerne bør i såfald have ret til en rimeligreduktion af de samlede kreditomkostninger;
ved overdragelse af kreditors fordringer i henhold til en kreditaftale må
forbrugerens stilling ikke forringes;
de medlemsstater, som tillader forbrugerne at anvende veksler, egenvek-
sler eller checks i forbindelse med kreditaftaler, skal sikre, at forbru-gerne er beskyttet på passende måde, når de således anvendes sådannedokumenter;
hvad angår løsøre eller tjenesteydelser, som forbrugeren har indgået
aftale om at erhverve påkredit, skal forbrugeren, i det mindste undernedennævnte omstændigheder, kunne gøre rettigheder gældende bådeoverfor kreditgiveren ud over de almindelige aftalebestemte rettighederog over for leverandøren af løsøre eller tjenesteydelserne; der er i denneforbindelse tale om omstændigheder, hvor der mellem kreditgiveren ogleverandøren af varerne eller tjenesteydelserne allerede består en aftale,ifølge hvilken kredit til den pågældende leverandørs kunder medhenblik påat give forbrugeren mulighed for at erhverve løsøre ellertjenesteydelser hos den pågældende leverandør alene stilles til rådighedaf den pågældende kreditgiver.
ECUen er den, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 3180/78 (
1), senest
ændret ved forordning (EØF) nr. 2626/84 (2); det står til en vis udstræk-
ning medlemsstaterne frit at afrunde modværdien i national valuta afbeløb, der i dette direktiv er anført i ECU; beløbene i dette direktiv børmed regelmæssig mellemrum og med henblik påeventuel ændring tages
(1) EFT nr. L 379 af 30. 12. 1978, s. 1.
(2) EFT nr. L 247 af 16. 9. 1984, s. 1.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 4
▼B
op til vurdering under hensyn til den økonomiske og valutariske udvik-ling i Fællesskabet;
de enkelte medlemsstater bør vedtage passende forholdsregler med
henblik påat give tilladelse til personer, der tilbyder kredit eller tilbyderat formidle kreditaftaler, eller med henblik påat kontrollere eller over-våge den virksomhed, der udøves af personer, som yder kredit ellerformidler kredit, eller med henblik påat give forbrugerne adgang til atklage over kreditaftaler eller kreditvilkår;
kreditaftaler måikke indeholde bestemmelser, der til skade for forbru-
geren afviger fra de bestemmelser, der fastsættes til gennemførelse afdette direktiv, eller som svarer hertil; disse bestemmelser måikkeomgås ved en særlig udformning af aftalerne;
da dette direktiv medfører en vis grad af indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbruger-kredit og en vis grad af forbrugerbeskyttelse, bør medlemsstaterne underbehørigt hensyn til deres forpligtelser i henhold til traktaten ikke hindresi at opretholde eller vedtage foranstaltninger med henblik. påen merevidtgående beskyttelse af forbrugerne;
Kommissionen bør senest den 1. januar 1995 aflægge rapport til Rådet
om direktivets gennemførelse —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv finder anvendelse påkreditaftaler.2. I henhold til dette direktiv forstås ved:
a) »forbruger«: en fysisk person, der ved en retshandel, som er omfattet
af dette direktiv, optræder med et formål, der må anses at ligge udenfor hans erhvervsmæssige virkefelt;
b) »kreditgiver«: en fysisk eller juridisk person eller en gruppe af
sådanne personer, der yder kredit som led i udøvelsen af erhvervs-mæssig virksomhed;
c) »kreditaftale«: en aftale, i henhold til hvilken en kreditgiver yder
eller giver tilsagn om at yde en forbruger kredit i form af udskudtbetaling, lån eller anden tilsvarende form for finansiel facilitet.
Aftaler om præstation af en løbende ydelse, når forbrugeren har ret
til at betale sådanne ydelser gennem rater så længe, de præsteres,anses ikke for at være kreditaftaler i henhold til dette direktiv.
▼
M1
d) »samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkredit«: alle
omkostninger, herunder renter og andre omkostninger, som forbru-geren skal betale for kreditten;
e) »årlige omkostninger i procent«: den samlede pris for forbrugerkre-
ditten, udtrykt i procent pr. år af det ydede kreditbeløb og beregnet ioverensstemmelse med artikel 1a.
Artikel 1a
1. a) De årlige omkostninger i procent, som er den omkostningssats,
som påå rsbasis giver samme nutidsværdi af de samlede nuvæ-rende eller fremtidige forpligtelser (lån, tilbagebetaling ogomkostninger), der er indgået af henholdsvis långiver ogforbruger, beregnes i overensstemmelse med den matematiskeformel i bilag II.
b) I bilag III gives der fire eksempler påberegningsmetoden.
2. Ved beregningen af de årlige omkostninger i procent ses der med
henblik påbestemmelse af de samlede omkostninger i forbindelse medforbrugerkredit som defineret i artikel 1, stk. 2, litra d), bort frafølgende omkostninger:
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 5
▼M1
i) omkostninger, der pålægges forbrugeren på grund af misligholdelse
af en forpligtelse, der indgår i kreditaftalen
ii) omkostninger bortset fra købsprisen, som forbrugeren skal betale
ved køb af varer eller tjenesteydelser, hvad enten der købes kontanteller påkredit
iii) omkostninger ved pengeoverførsel samt omkostninger ved at føre
en konto til brug ved tilbagebetaling af kreditten samt ved betalingaf renter og andre omkostninger, medmindre forbrugeren ikke har etrimeligt frit valg i såhenseende, og disse omkostninger er unormaltstore; denne bestemmelse gælder dog ikke for omkostninger vedopkrævning af disse tilbagebetalinger eller betalinger, hvad enten deopkræves kontant eller påanden må de
iv) medlemsbidrag ved optagelse i foreninger eller sammenslutninger i
henhold til en anden aftale end kreditaftalen, selv om disse bidraghar indvirkning påkreditvilkå rene
v) forsikrings- eller garantiomkostninger; dog medtages sådanne, som i
tilfælde af forbrugerens død, invaliditet, sygdom eller arbejdsløshedskal sikre långiveren tilbagebetaling af et beløb, der er lig med ellermindre end den samlede kredit med renter og andre omkostninger,og som långiveren forlanger som betingelse for ydelse af kreditten.
3. a) Hvis kredittransaktioner, der er omfattet af dette direktiv, den 1.
marts 1990 er underkastet gældende nationale lovbestemmelser,som fastsætter maksimumsgrænser for de årlige omkostninger iprocent for disse transaktioner, og hvis det efter disse bestem-melser er tilladt at undlade at tage hensyn til standardomkost-ninger, der ikke er omhandlet i stk. 2, punkt i) til v), i forhold tildisse grænser, kan medlemsstaterne, udelukkende for de nævntetransaktioner, undlade at medtage de nævnte omkostninger vedberegningen af de årlige omkostninger i procent, idet det dog eren betingelse, at forbrugeren i de i artikel 3 omhandlede tilfælde ikreditaftalen informeres om beløbet og om, at det indgår i debetalinger, der skal præsteres.
b) Medlemsstaterne kan ikke længere anvende litra a), når den
ensartede matematiske metode for beregningen af de årligeomkostninger i procent er blevet indført i overensstemmelse medstk. 5, litra c).
4. a) De årlige omkostninger i procent beregnes på tidspunktet for
kreditaftalens indgåelse, jf. dog bestemmelserne vedrørendereklamer og kredittilbud i artikel 3.
b) Beregningen foregår ud fra den antagelse, at kreditaftalen løber i
det aftalte tidsrum, og at långiver og forbruger opfylder deresforpligtelser inden for de aftalte frister og datoer.
5. a) Medlemsstater, som inden den 1. marts 1990 anvender bestem-
melser, som tillader anvendelse af en anden matematisk metodetil beregning af de årlige omkostninger i procent end den i bilagII anførte, kan uanset stk. 1, litra a), fortsætte med at anvendedem påderes områ de i en overgangsperiode påtre å r fra den 1.januar 1993.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at der påderes områ de kun anvendes én matematisk formelfor beregning af de årlige omkostninger i procent.
b) Kommissionen forelægger seks måneder inden udløbet af den i
litra a) fastsatte frist Rådet en rapport ledsaget af et forslag, sompåbaggrund af erfaringerne gør det muligt at anvende en enkeltmatematisk fælleskabsmetode til beregning af de årlige omkost-ninger i procent.
c) Rådet træffer med kvalificeret flertal på grundlag af forslaget fra
Kommissionen afgørelse inden den 1. januar 1996.
6. I kreditaftaler, der indeholder bestemmelser, som giver mulighed
for at ændre rentesatsen og beløbet eller niveauet for andre omkost-ninger, som indgår i de årlige omkostninger i procent, men som ikkekan kvantificeres ved beregningen, beregnes de årlige omkostninger iprocent ud fra den antagelse, at rentesatsen og de øvrige omkostninger
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 6
▼M1
er konstante i forhold til udgangsniveauet, og at de finder anvendelse,
indtil kreditaftalen udløber.
7. Beregningen af de årlige omkostninger i procent foretages om
nødvendigt ud fra følgende antagelser:
— hvis der ikke i aftalen er fastsat noget loft over kredittens størrelse,
er den ydede kredit lig med det af den pågældende medlemsstatfastsatte beløb, dog maksimalt 2 000 ECU
— hvis der ikke er fastsat nogen tidsplan for tilbagebetalingen, eller en
sådan ikke fremgår af aftalens bestemmelser eller af betalingsmådenfor den ydede kredit, er kredittens løbetid et år
— medmindre andet er angivet, effektueres kreditten og betales ydel-
serne, når aftalen indeholder flere datoer for tilbagebetaling, på dettidligste af de i aftalen fastsatte tidspunkter.
▼
B
Artikel 2
1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på:
a) kreditaftaler eller kredittilsagn
— som først og fremmest er bestemt til erhvervelse eller bevarelse
af ejendomsrettigheder til en grund eller til en bygning, derallerede er opført, eller som skal opføres;
— som er bestemt til modernisering eller forbedring af en bygning
(selve bygningen);
b) lejekontrakter undtagen kontrakter, hvori det fastsættes, at ejendoms-
retten overgår til lejeren ved kontraktens udløb;
c) kredit, der ydes eller tilbydes rente- og omkostningsfrit;
d) kreditaftaler, i henhold til hvilke der ikke skal betales rente, forudsat
at forbrugeren indvilger i at tilbagebetale kreditten påén gang;
e) kredit i form af træk påen løbende konto bevilget af et kredit- eller
finansieringsinstitut, idet denne undtagelse dog ikke gælder kredit-kortkonti.
Artikel 6 gælder dog for sådanne kreditter;
f) kreditaftaler om mindre end 200 ECU eller mere end 20 000 ECU;
g) kreditaftaler, ifølge hvilke forbrugeren skal tilbagebetale kreditten:
— enten inden for en periode påhøjst tre må neder;
— eller ved højst fire betalinger inden for en periode påhøjst tolv
måneder.
2. Medlemsstaterne kan i samråd med Kommissionen undtage visse
former for kredit, som opfylder følgende betingelser, fra dette direktivsbestemmelser:
— kreditter, der ydes til en rente, der er lavere end markedsrenten, og
— som ikke tilbydes offentligheden i almindelighed.
▼
M1
3. Artikel 1a og artikel 4 til 12 finder ikke anvendelse påkreditaf-taler eller kredittilsagn, der er sikret ved pant i fast ejendom, for såvidtdisse ikke allerede er undtaget fra dette direktiv efter stk. 1, litra a), inærværende artikel.
▼
B
4. Medlemsstaterne kan undtage kreditaftaler, der er bekræftet af ennotar eller dommer fra artikel 6 til 12.
Artikel 3
Med forbehold af Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrativebestemmelser om vildledende reklame (
1) samt regler og principper
vedrørende illoyal reklame, skal enhver reklame eller ethvert kredit-tilbud, der er fremlagt eller slået op i forretningslokaler, og hvori enperson erklærer sig rede til at yde en kredit eller formidle indgåelse afkreditaftaler, og som indeholder angivelse af rentesats eller andre talvedrørende kreditomkostningerne, ogsåindeholde angivelse af de å rlige
(1) EFT nr. L 250 af 19. 9. 1984, s. 17.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 7
▼B
omkostninger i procent i form af et repræsentativt eksempel, hvis detteer den eneste hensigtsmæssige fremgangsmåde.
Artikel 4
1. Kreditaftaler udfærdiges skriftligt. Forbrugeren får udleveret en
genpart af den skriftlige aftale.
2. Den skriftlige aftale skal indeholde
a) en angivelse af de årlige omkostninger i procent;
b) en angivelse af de betingelser, hvorunder størrelsen af de årlige
omkostninger i procent kan ændres;
▼
M1
c) en angivelse af størrelsen og antallet af samt af hyppigheden af eller
datoerne for de ydelser, forbrugeren skal betale for at tilbagebetalekreditten og betale renter og andre omkostninger, samt om muligt afdet samlede beløb, der skal betales;
d) en angivelse af de i artikel 1a, stk. 2, omhandlede omkostningsele-
menter, bortset fra omkostninger i forbindelse med misligholdelse afkontraktlige forpligtelser, der ikke er medtaget ved beregningen afde årlige omkostninger i procent, men som forbrugeren under visseomstændigheder skal betale, samt en nøjagtig angivelse af disseomstændigheder. Når summen af disse elementer er bekendt, anføresden, i modsat fald angives om muligt en beregningsmetode eller detmest realistiske skøn.
▼
B
I tilfælde, hvor det ikke er muligt at angive de årlige omkostninger i
procent, skal forbrugeren have hensigtsmæssige oplysninger i den skrift-lige aftale. Disse oplysninger skal mindst omfatte de oplysninger, der eromhandlet i artikel 6, stk. 1, andet led.
3. Den skriftlige aftale skal endvidere indeholde de øvrige væsentlige
enkeltheder i kontrakten.
Som eksempel findes der i bilaget til dette direktiv en liste over enkelt-
heder, som medlemsstaterne pågrund af deres væsentlige karakter kankræve angivet i den skriftlige aftale.
▼
M1
▼B
Artikel 6
1. Uanset undtagelsen i artikel 2, stk. 1, litra e), skal forbrugeren, når
der mellem et kredit- eller finansieringsinstitut og en forbruger er aftalten kredit i form af træk påen løbende konto, idet denne undtagelse dogikke gælder kreditkortkonti, ved eller inden indgåelsen af aftalen under-rettes
— om kredittens eventuelle maksimumsbeløb;
— om den årlige rente og de omkostninger, der beregnes fra aftalens
indgåelse, og betingelserne for ændring af disse;
— om betingelserne for ophævelse af aftalen.
Denne underretning skal bekræftes skriftligt.2. Endvidere skal forbrugeren, sålænge aftalen løber, informeres om
enhver ændring i den årlige rente eller de øvrige omkostninger, nårændringen indtræder. Oplysninger herom kan gives i kontoudtog ellerpåen anden af medlemsstaterne godkendt må de.
3. I medlemsstater, hvor stiltiende accepterede overtræk anerkendes,
skal de pågældende medlemsstater sørge for, at forbrugeren gøresbekendt med den årlige rente og eventuelle omkostninger om og enhverændring heri, når overtrækket vedvarer ud over tre måneder.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 7
Såfremt en kreditaftale med henblik på anskaffelse af løsøre opsiges,
skal medlemsstaterne fastsætte, påhvilke betingelser løsøregenstandenkan tages tilbage, særlig hvis forbrugeren ikke har givet sit samtykkedertil. De skal endvidere sikre, at regnskabet mellem parterne, nårkreditgiver tager løsøregenstanden tilbage, opgøres således, at tilbageta-gelsen ikke medfører nogen uberettiget berigelse.
Artikel 8
Forbrugeren har ret til at opfylde sine forpligtelser i henhold til en
kreditaftale forud for forfaldstidspunktet. I såfald skal forbrugeren ioverensstemmelse med de af medlemsstaterne fastsatte bestemmelserhave ret til en rimelig reduktion af de samlede kreditomkostninger.
Artikel 9
Overdrages kreditgiverens fordringer i henhold til en kreditaftale til
tredjemand, kan forbrugeren gøre enhver indsigelse gældende over forden pågældende tredjemand, som han kunne gøre gældende over for denoprindelige kreditgiver, herunder ogsåom modregning, i det omfangmodregning er tilladt i den pågældende medlemsstat.
Artikel 10
Medlemsstater, som i forbindelse med kreditaftaler tillader forbrugeren
a) at foretage betaling med veksler, herunder egenveksler,
b) at stille sikkerhed ved hjælp af veksler, herunder egenveksler og
checks,
skal sikre, at forbrugeren er beskyttet på passende måde, når disse
dokumenter anvendes påde nævnte må der.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at eksistensen af en kreditaf-
tale ikke pånogen må de berører forbrugerens rettigheder i forhold tilleverandøren af løsøre eller tjenesteydelser, som han har købt ellererhvervet ved en sådan aftale, i tilfælde hvor løsøret eller tjenesteydel-serne ikke leveres eller præsteres eller af andre årsager ikke er i over-ensstemmelse med aftalen herom.
2. Når
a) forbrugeren med henblik påkøb eller erhvervelse af løsøre eller
tjenesteydelser indgår en kreditaftale med en anden person end den,som leverer disse; og
b) der mellem kreditgiveren og leverandøren af løsøret eller af tjeneste-
ydelserne allerede består en aftale, ifølge hvilken kredit til denpågældende leverandørs kunder med henblik på erhvervelse af løsøreeller tjenesteydelser hos den pågældende leverandør alene stilles tilrådighed af den pågældende kreditgiver; og
c) den i litra a) omhandlede forbruger opnår sin kredit i henhold til
denne allerede bestående aftale; og
d) løsøre eller tjenesteydelser, der er omfattet af kreditaftalen, ikke eller
kun delvis leveres eller præsteres, eller ikke er i overensstemmelsemed leveringsaftalen; og
e) forbrugeren har taget retsmidler i anvendelse mod leverandøren, men
ikke har fået fyldestgjort det krav, som han var berettiget til;
har forbrugeren ret til at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren.
Det overlades til medlemsstaterne at bestemme, i hvilket omfang og påhvilke betingelser disse retsmidler kan tages i anvendelse.
3. Stk. 2 gælder ikke, hvis den pågældende enkelte retshandel
vedrører et beløb påunder 200 ECU.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 12
1. Medlemsstaterne
a) sikrer, at personer, der tilbyder kredit eller tilbyder at formidle
kreditaftaler, skal have myndighedernes tilladelse hertil, entensærskilt eller som leverandører af løsøre eler tjenesteydelser; eller
b) sikrer, at den virksomhed, der udøves af personer, som yder kredit
eller formidler kredit, skal kontrolleres eller overvåges af en institu-tion eller af myndighederne; eller
c) fremmer oprettelsen af passende institutioner, hvortil klager vedrø-
rende kreditaftaler eller kreditbetingelser kan rettes, og som kan giveforbrugerne relevante oplysninger eller råd herom.
2. Medlemsstaterne kan træffe bestemmelse om, at den i stk. 1, litra
a), omhandlede tilladelse ikke kræves, når personer, der tilbyder atindgåeller formidle kreditaftaler, svarer til definitionen i artikel 1 iRådets første direktiv af 12. december 1977 om samordning af lovgiv-ningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditin-stitut (
1) og har bemyndigelse hertil efter samme direktiv.
Når personer, som yder kredit eller formidler kredit, har fået både
særskilt tilladelse hertil i henhold til stk. 1, litra a), og tilladelse ihenhold til ovennævnte direktiv og sidstnævnte tilladelse siden erinddraget, skal den kompetente myndighed, der er ansvarlig for udste-delsen af den særskilte tilladelse til at yde kredit i henhold til stk. 1, litraa), underrettes og træffe afgørelse om, hvorvidt de pågældende personermåfortsætte med at yde kredit eller formidle kredit, eller om densærskilte tilladelse, der er givet i henhold til stk. 1, litra a), skalinddrages.
Artikel 13
1. ECUen er ved anvendelsen af dette direktiv den, der er fastsat i
forordning (EØF) nr. 3180/78, som ændret ved forordning (EØF) nr.2626/84. Modværdien i national valuta er første gang den, der gælder pådatoen for udstedelsen af nærværende direktiv.
Medlemsstaterne kan afrunde modværdien i national valuta, hvis afrun-
dingen ikke overstiger 10 ECU.
2. Rådet foranstalter på forslag af Kommissionen hvert femte år og
første gang i 1995 en undersøgelse og eventuelt en revision af beløbenei dette direktiv under hensyn til den økonomiske og valutariske udvik-ling i Fællesskabet.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sikrer, at kreditaftaler ikke indeholder bestem-
melser, der til skade for forbrugeren afviger fra de bestemmelser inational lovgivning, der fastsættes til gennemførelse af dette direktiv,eller som svarer hertil.
2. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at de bestemmelser, de fast-
sætter til gennemførelse af dette direktiv ikke omgås ved den mådeaftalerne udformes, i særdeleshed ved en opdeling af kreditbeløbet påflere aftaler.
Artikel 15
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne med henblik på
beskyttelse af forbrugeren opretholder eller vedtager mere vidtgåendebestemmelser i overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold tiltraktaten.
(1) EFT nr. L 322 af 17. 12. 1977, s. 30.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 16
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest
den 1. januar 1990 at efterkomme dette direktiv og underretter straksKommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste
nationale retsforskrifter, som de udsteder pådet områ de, der er omfattetaf dette direktiv.
Artikel 17
Senest den 1. januar 1995 aflægger Kommissionen rapport til Rådet om
direktivets gennemførelse.
Artikel 18
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 11
▼B
►M1 BILAG I ◄
OVERSIGT OVER DE ENKELTHEDER, DER ER OMHANDLET I
ARTIKEL 4, STK.3
1.Kreditaftaler vedrørende levering af løsøre eller tjenesteydelser:
i) en beskrivelse af det løsøre eller de tjenesteydelser, der omfattes af
aftalen;
ii) kontantprisen samt kreditkøbsprisen;
iii) størrelsen af en eventuel udbetaling samt afdragenes antal og størrelse
og forfaldstidspunkter, eller den måde, hvorpå disse størrelser kan fast-sættes, hvis de ikke kendes ved aftalens indgåelse;
iv) angivelse af, at forbrugeren som fastsat i artikel 8 er berettiget til en
reduktion ved tilbagebetaling før forfaldstid;
v) angivelse af, hvem der har ejendomsretten, såfremt denne ikke straks
overgår til forbrugeren, og på hvilke betingelser forbrugeren opnår ejen-domsret til salgsgenstanden;
vi) beskrivelse af eventuel sikkerhed;
vii) eventuel fortrydelsesperiode;
viii) oplysning om eventuel forsikring og oplysning om forsikringsomkost-
ningerne, når valg af forsikringsgiver ikke er overladt til forbrugeren;
▼
M1
ix) oplysning om eventuel pligt for forbrugeren til at opspare et nærmere
bestemt beløb påen særlig konto.
▼B
2.Kreditaftaler på grundlag af kreditkort:
i) kredittens eventuelle maksimumsbeløb;
ii) tilbagebetalingsvilkårene eller måden, hvorpå de fastlægges;
iii) eventuel fortrydelsesperiode.
3.Kreditaftaler i form af løbende kredit, som ikke på anden måde er
omfattet af dette direktiv:
i) kredittens eventuelle maksimumsbeløb eller måden, hvorpå dette fast-
sættes;
ii) anvendelses- og tilbagebetalingsvilkårene;
iii) eventuel fortrydelsesperiode.
4.Andre kreditaftaler, der falder ind under dette direktiv:
i) kredittens eventuelle maksimumsbeløb;
ii) oplysning om eventuel krævet sikkerhed;
iii) tilbagebetalingsvilkårene;
iv) eventuel fortrydelsesperiode;
v) angivelse af, at forbrugeren som fastsat i artikel 8 er berettiget til en
reduktion ved tilbagebetaling før forfaldstid.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 12
▼M1
BILAG II
GRUNDLIGNING DER ANGIVER ÆKVIVALENSEN MELLEM DELS
LÅNENES, DELS TILBAGEBETALINGSYDELSERNES OG OMKOST-
NINGERNES VÆRDI
Betydning af bogstaver og symboler:
K er løbenummeret for et lånK/prime1 er løbenummeret for en tilbagebetalingsydelse eller en
omkostningsbetaling
A
K er størrelsen af lån nummer K
A/prime1K/prime1 er størrelsen af tilbagebetalingsydelse eller omkostningsbeta-
ling nummer K /prime1
er tegnet for en opsummering
m er løbenummeret for sidste lån
m/prime1 er løbenummeret for sidste tilbagebetalingsydelse eller sidste
omkostningsbetaling
tK er tidsintervallet, udtrykt i år eller brøkdele af år, mellem
tidspunktet for lån nr. 1 og tidspunkterne for de senere lån nr.2-m
t
K/prime1 er tidsintervallet, udtrykt i år eller brøkdele af år, mellem
tidspunktet for lån nr. 1 og tidspunkterne for tilbagebetalings-ydelse eller omkostningsbetaling nr. 1-m /prime1
i er omkostningerne i procent, som kan beregnes (ved algebra,
ved successive tilnærmelsesvise beregninger, eller ved et edb-program), når de øvrige dele i ligningen er kendte gennemaftalen eller påanden må de.
Noter:
a) De beløb, der tilbagebetales fra forskellig side påforskellige tidspunkter, er
ikke nødvendigvis lige store og tilbagebetales ikke nødvendigvis med ligestore intervaller.
b) Begyndelsestidspunktet er tidspunktet for det første lån.
c) Intervallet mellem de ved beregningen anvendte tidspunkter udtrykkes i år
eller brøkdele af år.
1987L0102 — DA — 01.03.1990 — 001.001 — 13
▼M1
BILAG III
NOGLE BEREGNINGSEKSEMPLER
Eksempel nr.1
Det lånte belø bS=1 0 0 0 ECU.
Det tilbagebetales med en enkelt ydelse på 1 200ECU 18 måneder, dvs. 1,5 år,
efter långivningstidspunktet.
Ligningen bliver: 1 000 =1 200
( 1+i )1,5
eller (1 + i)1,5= 1,2
1+ i = 1,129243 …i = 0,129243 …
Dette tal afrundes til 12,9 % eller 12,92 % alt efter om national ret eller sædvane
tillader afrunding af procentsatsen med en eller to decimaler.
Eksempel nr.2
Det aftalte beløb e rS=1 0 0 0 ECU, men långiver fradrager 50 ECU som
stiftelsesprovision mv., således at lånet i virkeligheden kun andrager 950 ECU;tilbagebetalingen med 1 200 ECU sker som i det første eksempel 18 månederefter långivningstidspunktet.
Ligningen bliver her: 950 =1 200
( 1+i )1,5
eller (1 + i)1,5=1 200
950= 1,263157 …
1+ i = 1,16851 …
i = 0,16851 … afrundet til 16,9
eller 16,85 %.
Eksempel nr.3
Det lå nte beløb er på1 000 ECU, der skal afdrages med to ydelser hver på600
ECU, der betales efter henholdsvis et og to år.
Ligningen bliver: 1 000 =600
1+i+600
( 1+i )2
Den kan løses ved algebra og giver som resulta t i = 0,1306623, afrundet til 13,1
eller 13,07 %.
Eksempel nr.4
Det lånte beløb er på 1 000 ECU, og de beløb, låntager skal udrede, er:
efter tre måneder (0,25 år) 272 ECU
efter seks måneder (0,50 år) 272 ECUefter tolv måneder (1 år) 544 ECU
I alt
1 088 ECU
Ligningen bliver:
1 000 =272
( 1+i )0,25+272
( 1+i )0,50+544
1+i
Med denne ligning kan i beregnes ved successive tilnærmelsesvise beregninger,
som kan programmeres påen lommeregner.
Resultatet bliver:i = 0,1321 afrundet til 13,2 eller 13,21 %.