1992L0012 — DA — 24.12.2004 — 005.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:









▼B

RÅDETS DIREKTIV 92/12/EØF

af 25. februar 1992

om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed







RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 99, under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: Det indre markeds etablering og funktion indebærer fri bevægelighed for varer, herunder punktafgiftspligtige varer; det er hensigtsmæssigt at afgrænse det område, på hvilket dette direktiv samt direktiverne om punktafgiftssatser og -strukturer finder anvendelse; begrebet punktafgiftspligtige varer bør defineres; kun varer, der behandles som sådanne i alle medlemsstater, kan underkastes fællesskabsbestemmelser; disse varer kan pålægges andre indirekte afgifter, som tjener specifikke formål; opretholdelse eller indførelse af andre indirekte afgifter må ikke give anledning til formaliteter i tilknytning til passage af en grænse; for at sikre det indre markeds etablering og funktion bør reglerne om afgiftens forfald være identiske i alle medlemsstater; i forbindelse med varer, der leveres til, er beregnet på at blive leveret til eller anvendes hos en erhvervsdrivende, der udøver selvstændig økonomisk virksomhed, eller et offentligretligt organ i en anden medlemsstat end den, hvor varerne overgår til forbrug, forfalder afgiften i denne anden medlemsstat; punktafgiftspligtige varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug, og som de selv transporter, skal beskattes i den medlemsstat, hvor varerne er anskaffet; for at kunne fastslå, at de punktafgiftspligtige varer ikke er beregnet til privat brug, men til erhvervsmæssige formål, skal medlemsstaterne tage hensyn til en række kriterier; punktafgiftspligtige varer, der købes af personer, der ikke er godkendte oplagshavere, registrerede eller ikke-registrerede erhvervsdrivende, og som sendes eller transporteres direkte eller indirekte af sælgeren eller på hans vegne, skal pålægges punktafgifter i bestemmelsesmedlemsstaten; for at sikre opkrævningen af den skyldige afgift bør der kunne foretages kontrol i produktionsenhederne og på oplagsstederne; en oplagsprocedure, som baseres på bevillinger fra de kompetente myndigheder, bør give mulighed for at sikre en sådan kontrol; overgangen fra en medlemsstats område til en anden medlemsstats område må ikke indebære kontrolforanstaltninger, som kan forhindre den frie bevægelighed inden for Fællesskabet; af hensyn til fastlæggelsen af afgiftens forfald er det imidlertid nødvendigt at kende de punktafgiftspligtige varers bevægelser; der bør derfor anvendes et ledsagedokument for disse varer; der bør fastsættes forskrifter, som de godkendte oplagshavere samt de erhvervsdrivende, der ikke er godkendte oplagshavere, skal opfylde; for at sikre opkrævning af afgifter med de satser, som medlemsstaterne har fastsat, bør der indføres en procedure for omsætning af disse produkter under suspensionsordning; enhver forsendelse bør i denne forbindelse først og fremmest let kunne identificeres; forbindelsen mellem forsendelsen og den skyldige afgift, den giver anledning til, bør umiddelbart kunne fastslås; det er derfor nødvendigt at indføre et ledsagedokument, som kan være et administrativt dokument eller et handelsdokument; det handelsdokument, der anvendes, bør indeholde de nødvendige elementer, som er anført på det administrative dokument; det bør klart angives, hvorledes de erhvervsdrivende skal underrette skattemyndighederne i medlemsstaterne om de leverancer, de har afsendt eller modtaget, ved hjælp af dette ledsagedokument; der er endvidere ikke grund til at anvende ledsagedokumentet, når de punktafgiftspligtige varer omsættes under en anden EF-toldordning end fri omsætning eller befinder sig i en frizone eller på et frilager; inden for rammerne af nationale bestemmelser bør punktafgiften i tilfælde af overtrædelse eller uregelmæssighed i princippet inddrives af den medlemsstat, på hvis område overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået, eller af den medlemsstat, hvor de er blevet konstateret, eller af afgangsmedlemsstaten i tilfælde af, at varen ikke er frembudt i bestemmelsesmedlemsstaten; medlemsstaterne kan fastsætte, at varer, der overgår til forbrug, forsynes med afgiftsmærker eller nationale godkendelsesmærker; anvendelse af sådanne mærker må ikke skabe hindringer for samhandelen inden for Fællesskabet; det forhold, at punktafgiften erlægges i den medlemsstat, hvor varerne overgår til forbrug, bør give mulighed for godtgørelse af punktafgiften, når varerne ikke skal forbruges i denne medlemsstat; der bør åbnes mulighed for afgiftsfritagelse i henhold til konventioner, der er indgået af medlemsstaterne med andre stater eller med internationale organisationer; som følge af afskaffelsen af princippet om betaling af afgifter ved indførsel mellem medlemsstaterne mister bestemmelserne om afgiftsfritagelser ved indførsel deres betydning for så vidt angår forbindelserne mellem medlemsstaterne, og disse bestemmelser bør derfor afskaffes og de berørte direktiver tilpasses i overensstemmelse hermed; der bør nedsættes et punktafgiftsudvalg, der skal gennemgå de fællesskabsbestemmelser, som er nødvendige for iværksættelsen af bestemmelserne om punktafgifter; ifølge artikel 1, stk. 2, i forordningen om afskaffelse af kontrol og formaliteter gældende for håndbagage og indchecket bagage tilhørende personer, der foretager en flyvning inden for Fællesskabet, samt for bagage tilhørende personer, der foretager en overfart ad søvejen inden for Fællesskabet, finder forordningen anvendelse med forbehold af kontrol i forbindelse med forbud eller restriktioner, som medlemsstaterne fastsætter, forudsat at de er forenelige med de tre Traktater om Oprettelse af De Europæiske Fællesskaber; i denne forbindelse skal den fornødne kontrol med overholdelsen af de kvantitative restriktioner, der er nævnt i artikel 26, anses for at være kontrol i henhold til ovenstående og derfor forenelig med fællesskabsbestemmelserne; der skal gives den fornødne tid til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at afbøde både de sociale følger i de pågældende sektorer og de regionale vanskeligheder, navnlig i grænseområderne, som måtte opstå som følge af afskaffelsen af betalingen af afgifter ved indførsel og fritagelser for afgiftsbetaling ved udførsel for så vidt angår samhandelen mellem medlemsstaterne; medlemsstaterne bør derfor have tilladelse til for en periode, der udløber den 30. juni 1999, at fritage varer, som inden for de fastsatte grænser leveres af afgiftsfrie butikker til passagerer, som rejser med fly eller skib mellem medlemsstaterne; mindre vinproducenter bør kunne undtages fra visse forpligtelser i tilknytning til den generelle punktafgiftsordning; endelig bør Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter ( 4 ) ændres, for at bestemmelserne i dette direktiv også kommer til at omfatte punktafgifter — UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







AFSNIT I

Almindelige bestemmelser

Artikel 1

1. I dette direktiv fastlægges ordningen for varer, der pålægges punktafgifter og andre indirekte skatter, der direkte eller indirekte pålægges forbruget af disse varer, dog bortset fra moms og afgifter, som er indført af Det Europæiske Fællesskab.

2. De særlige bestemmelser vedrørende strukturerne og afgiftssatserne for de varer, der pålægges punktafgift, vil fremgå af specifikke direktiver.

Artikel 2

1. Dette direktiv samt de i artikel 1, stk. 2, nævnte direktiver finder anvendelse på Fællesskabets område, således som det for hver medlemsstat er defineret i traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 227, med undtagelse af følgende nationale områder:

— for Forbundsrepublikken Tyskland: Helgoland og Büsingen

— for Den Italienske Republik: Livigno, Campione d'Italia og den italienske del af Lugano-søen

— for Kongeriget Spanien: Ceuta og Melilla.

2. Uanset bestemmelserne i stk. 1 finder dette direktiv samt de i artikel 1, stk. 2, nævnte direktiver ikke anvendelse på De Kanariske Øer. Kongeriget Spanien kan dog ved en erklæring meddele, at direktiverne gælder for de pågældende områder for så vidt angår samtlige eller nogle af de varer, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, fra den første dag i den anden måned, efter at erklæringen er afgivet.

3. Uanset stk. 1 finder dette direktiv samt de i artikel 1, stk. 2, nævnte direktiver ikke anvendelse på Den Franske Republiks oversøiske departementer.

Den Franske Republik kan dog ved en erklæring meddele, at direktiverne gælder for de pågældende områder fra den første dag i den anden måned, efter at erklæringen er afgivet, med forbehold af sådanne tilpasningsforanstaltninger, som den meget store afstand til områderne giver anledning til.

4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at transaktioner med oprindelse i eller bestemt for:

— Fyrstendømmet Monaco behandles som transaktioner med oprindelse i eller bestemt for Den Franske Republik

— Jungholz og Mittelberg (Kleines Walsertal) behandles som transaktioner med oprindelse i eller bestemt for Forbundsrepublikken Tyskland

— Øen Man behandles som transaktioner med oprindelse i eller bestemt for Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland

— San Marino behandles som transaktioner med oprindelse i eller bestemt for Den Italienske Republik.

5. Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at Grækenland opretholder den særstatus, som Athos-bjerget nyder godt af, og som er garanteret ved artikel 105 i den græske forfatning.

6. Hvis Kommissionen finder, at bestemmelserne i stk. 1 til 4 ikke længere er berettiget, navnlig på grund af konkurrencemæssig neutralitet, forelægger den de fornødne forslag for Rådet.

Artikel 3

1. Dette direktiv finder anvendelse på fællesskabsplan på følgende varer, således som de er defineret i de pågældende direktiver:

— mineralolier

— alkohol og alkoholholdige drikkevarer

— forarbejdede tobaksvarer.

2. De i stk. 1 nævnte varer kan pålægges andre former for indirekte beskatning i særligt øjemed, såfremt der ved den pågældende beskatning iagttages de regler for afgiftspålæggelse, der gælder for punktafgifter og moms, for så vidt angår bestemmelse af afgiftsgrundlaget, afgiftsberegning, afgiftens forfald og kontrol med beskatningen.

3. Medlemsstaterne bevarer retten til at indføre eller opretholde beskatning af andre varer end de i stk. 1 nævnte, forudsat at sådan beskatning ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne giver anledning til formaliteter i forbindelse med grænsepassage.

På samme betingelse bevarer medlemsstaterne ligeledes muligheden for at lægge afgifter på tjenesteydelser, såfremt disse ikke har karakter af omsætingsafgifter, herunder i forbindelse med punktafgiftspligtige varer.

Artikel 4

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a) godkendt oplagshaver: en fysisk eller juridisk person, der som led i udøvelsen af sit erhverv af de kompetente myndigheder i en medlemsstat har fået bevilling til i et afgiftsoplag at fremstille, forarbejde, oplægge, modtage og afsende punktafgiftspligtige varer, hvor punktafgifterne er suspenderet

b) afgiftsoplag: ethvert sted, hvor en godkendt oplagshaver som led i udøvelsen af sit erhverv under en ordning med suspension af punktafgifter fremstiller, forarbejder, oplægger, modtager eller afsender punktafgiftspligtige varer under visse betingelser, der fastsættes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor afgiftsoplaget er beliggende

c) suspensionsordning: en afgiftsordning, der anvendes på fremstilling, forarbejdning, oplægning og omsætning af varer, hvor punktafgifterne er suspenderet

d) registreret erhvervsdrivende: en fysisk eller juridisk person, der ikke er godkendt oplagshaver, men som af de kompetente myndigheder i en medlemsstat som led i udøvelsen af sit erhverv har fået bevilling til at modtage punktafgiftspligtige varer med oprindelse i en anden medlemsstat under suspension af punktafgifter; vedkommende må imidlertid hverken oplægge eller afsende varer under suspension af punktafgifter

e) ikke-registreret erhvervsdrivende: en fysisk eller juridisk person, der ikke er godkendt oplagshaver, men som i forbindelse med udøvelsen af sit erhverv er beføjet til lejlighedsvis at modtage punktafgiftspligtige varer med oprindelse i en anden medlemsstat under suspension af punktafgifter; vedkommende må hverken oplægge eller afsende varer under suspension af punktafgifter; den ikke-registrerede erhvervsdrivende skal forud for afsendelsen af varerne over for bestemmelsesmedlemsstatens skattemyndigheder stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne.

Artikel 5

1. De varer, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, er punktafgiftspligtige ved fremstilling på Fællesskabets område som defineret i artikel 2 eller ved indførsel til dette område.

Ved »indførsel af en punktafgiftspligtig vare« forstås: indførsel af varen til Fællesskabet, herunder indførsel fra et af de områder, for hvilke der gælder undtagelse i medfør af artikel 2, stk. 1 til 3, eller på Kanaløerne.

Såfremt varen ved sin indførsel til Fællesskabet er underlagt en EF-toldordning, anses indførslen af varen dog at finde sted på det tidspunkt, hvor den ophører med at være underlagt denne ordning.

▼M1

2. Med forbehold af nationale bestemmelser eller fællesskabsbestemmelser vedrørende toldordninger betragtes punktafgiftspligtige varer:

— der indføres fra eller er bestemt til et tredjeland eller de i artikel 2, stk. 1, 2 og 3, omhandlede områder eller Kanaløerne, og som er henført under en af de toldsuspensionsprocedurer, der er nævnt i artikel 84, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 2913/92 ( 5 ), eller er anbragt i en frizone eller på et frilager ◄ , eller

▼M2

— som under proceduren for intern fællesskabsforsendelse forsendes fra en medlemsstat til en anden medlemsstat gennem EFTA-lande, fra en medlemsstat til et EFTA-land, eller gennem et eller flere tredjelande, der ikke er EFTA-lande, på grundlag af et TIR- eller ATA-carnet

▼M1

som værende under en ordning med suspension af punktafgifter.

▼M2

I de tilfælde, hvor enhedsdokumentet anvendes,

▼M1

— skal den pågældende KN-kode angives i rubrik 33 i det administrative enhedsdokument

— skal det klart angives i rubrik 44 i det administrative enhedsdokument, at der er tale om forsendelse af punktafgiftspligtige varer

— skal afsenderen beholde en kopi af første eksemplar af det administrative enhedsdokument

— skal et behørigt påtegnet femte eksemplar af det administrative enhedsdokument returneres af modtageren til afsenderen.

▼M2

3. De eventuelle supplerende angivelser, der skal fremgå af transportdokumenter eller handelsdokumenter, der gælder som forsendelsesdokumenter, samt de ændringer, der er nødvendige for at tilpasse fremgangsmåden for færdigbehandling, når punktafgiftspligtige varer forsendes i henhold til en forenklet fremgangsmåde for intern fællesskabsforsendelse, fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.

▼B

Artikel 6

1. Punktafgiftene forfalder ved overgangen til forbrug, eller hvis der konstateres en manko, som skal belægges med punktafgifter i overensstemmelse med artikel 14, stk. 3.

Ved overgang til forbrug af punktafgiftspligtige varer forstås:

a) ethvert tilfælde, herunder uretmæssig, hvor en vare forlader en suspensionsordning

b) ethvert fremstilling, herunder uretmæssig, af de pågældende varer uden for en suspensionsordning

c) ethvert indførsel, herunder uretmæssig, af de pågældende varer, såfremt varerne ikke er undergivet en suspensionsordning.

2. Betingelserne for punktafgiftens forfald og punktafgiftssatsen er dem, der gælder på forfaldsdatoen i den medlemsstat, hvor overgangen til forbrug sker, eller hvor der konstateres en manko. Punktafgiften opkræves og inddrives i henhold til bestemmelserne i de enkelte medlemsstater, idet medlemsstaterne anvender de samme procedurer for opkrævning og inddrivelse af punktafgiften på indenlandske varer og varer fra andre medlemsstater.

Artikel 7

1. Såfremt punktafgiftspligtige varer, der allerede er overgået til forbrug i en medlemsstat, oplægges til erhvervsmæssige formål i en anden medlemsstat, opkræves punktafgifterne i den medlemsstat, hvori varerne oplægges.

2. Når varer, der allerede er overgået til forbrug i en medlemsstat som defineret i artikel 6, i en anden medlemsstat leveres til, ►M1 eller er beregnet på at blive leveret i en anden medlemsstat ◄ til eller anvendt hos en erhvervsdrivende, der udøver selvstændig økonomisk virksomhed, eller et offentligretligt organ, forfalder punktafgiften i denne anden medlemsstat, jf. dog artikel 6.

3. Punktafgiften opkræves alt efter tilfældet hos den person, der foretager leveringen, hos den, der er i besiddelse af varer, der er beregnet på at blive leveret, eller hos den, der modtager varerne til anvendelse i en anden medlemsstat end den, hvor varerne allerede er overgået til forbrug, eller hos den erhvervsdrivende eller det offentligretlige organ.

4. De i stk. 1 omhandlede varer ledsages under transporten mellem de forskellige medlemsstater af et ledsagedokument, hvori er nævnt de vigtigste oplysninger fra det i artikel 18, stk. 1, omhandlede dokument. Dokumentets form og indhold fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24 i dette direktiv.

5. Den person, den erhvervsdrivende eller det organ, der er nævnt i stk. 3, skal overholde følgende regler:

De skal:

a) forud for afsendelsen af varerne indgive en angivelse til skattemyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten og stille sikkerheden for betaling af punktafgifterne

b) erlægge bestemmelsesmedlemsstatens punktafgifter efter de nærmere bestemmelser, der er fastsat af denne medlemsstat

c) lade sig underkaste enhver form for kontrol, således at bestemmelsesmedlemsstatens myndigheder kan sikre sig, at varerne virkelig er modtaget, og at de punktafgifter, der er pålagt dem, er betalt.

6. Punktafgifter, der er erlagt i den i stk. 1 nævnte første medlemsstat, godtgøres i henhold til bestemmelserne i artikel 22, stk. 3.

▼M2

7. Forsendes punktafgiftspligtige varer, der allerede er overgået til fri omsætning i en medlemsstat, til et bestemmelsessted i samme medlemsstat ad en hensigtsmæssig transportvej via en anden medlemsstat, skal det i stk. 4 omhandlede ledsagedokument anvendes.

8. I det i stk. 7 nævnte tilfælde skal:

a) afsenderen forud for afsendelsen af varerne indgive en angivelse til afgangsstedets skattemyndigheder, som har ansvaret for punktafgiftskontrol

b) modtageren attestere modtagelsen af varerne efter de regler, der er fastlagt af bestemmelsesstedets skattemyndigheder, som har ansvaret for punktafgiftskontrol

c) afsender og modtager lade sig underkaste enhver form for kontrol, således at deres egne skattemyndigheder kan sikre sig, at varerne faktisk er modtaget.

9. Forsendes punktafgiftspligtige varer hyppigt og regelmæssigt på de i stk. 7 nævnte betingelser, kan medlemsstaterne på grundlag af bilaterale aftaler tillade, at der benyttes en forenklet fremgangsmåde, som afviger fra bestemmelserne i stk. 7 og 8.

▼B

Artikel 8

For så vidt angår varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug, og som de selv medfører, gælder ifølge princippet for det indre marked, at punktafgifterne opkræves i den medlemsstat, hvor varerne er anskaffet.

Artikel 9

1. Punktafgiften forfalder, når varer, der er overgået til forbrug i en medlemsstat, oplægges med handel for øje i en anden medlemsstat, jf. dog. artikel 6, 7 og 8.

I dette tilfælde er punktafgiften skyldig i den medlemsstat, på hvis område varerne befinder sig, og den opkræves hos den person, hvor varerne befinder sig.

2. For at kunne fastslå, at de i artikel 8 omhandlede varer er beregnet til erhvervsmæssige formål, skal medlemsstaterne blandt andet tage hensyn til følgende:

— den forretningsmæssige status hos den person, der er i besiddelse af varerne, og årsagerne til dette

— stedet, hvor varerne befinder sig, eller i givet fald den anvendte transportform

— ethvert dokument vedrørende varerne

— varernes art

— varernes mængde.

Hvad angår anvendelsen af første afsnit, femte led, kan medlemsstaterne, men kun for at bevise ovennævnte forhold, opstille vejledende mængder. Disse vejledende mængder må ikke være mindre end:

a) Tobaksvarer



cigaretter 800 stk. cerutter og cigarillos (cigarer med en maksimumsvægt på 3 g/stk.) 400 stk. cigarer 200 stk. røgtobak 1,0 kg.

b) Alkoholholdige drikkevarer



spiritus 10 l mellemklasseprodukter 20 l vin (heraf højst 60 l mousserende vin) 90 l øl 110 l

Irland har tilladelse til indtil den 30. juni 1997 at anvende vejledende mængder, der ikke må være lavere end 45 l for vin (heraf højst 30 l mousserende vin) og 55 l for øl.

3. Medlemsstaterne kan ligeledes fastsætte, at punktafgiften forfalder i forbrugsmedlemsstaten ved køb af mineralolier, der allerede er overgået til forbrug i en anden medlemsstat, hvis disse varer transporteres af privatpersoner, der benytter atypiske transportformer, idet de enten selv foretager transporten eller lader den foretage på deres vegne. Som »atypisk transportform« betragtes andre måder at transportere brændstof på end i køretøjernes brændstoftanke eller i en egnet reservedunk samt andre måder at transportere flydende brændsel på end erhvervsmæssigt i tankbiler.

Artikel 10

1. For afgiftspligtige varer, som anskaffes af personer, der ikke er godkendt oplagshaver eller registreret eller ikke-registreret erhvervsdrivende, og som af sælgeren eller på hans vegne direkte eller indirekte forsendes eller transporteres, skal afgiften erlægges i bestemmelsesmedlemsstaten. I denne artikel forstås ved »bestemmelsesmedlemsstaten« den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse eller transport.

2. Hvis punktafgiftspligtige varer, som allerede er overgået til forbrug i en medlemsstat, forsendes eller transporteres til en i stk. 1, omhandlet person, der er etableret i en anden medlemsstat, og disse varer forsendes eller transporteres direkte eller indirekte af sælger eller på hans vegne, forfalder punktafgiften på disse varer i bestemmelsesmedlemsstaten.

3. Bestemmelsesmedlemsstatens punktafgift forfalder hos sælgeren, når leveringen finder sted. Medlemsstaterne kan dog træffe bestemmelse om, at punktafgiften skal erlægges af en fiskal repræsentant, der er en anden person end varemodtageren. Denne repræsentant skal være etableret i bestemmelsesmedlemsstaten og godkendt af denne medlemsstats skattemyndigheder.

Den medlemsstat, hvori sælgeren er etableret, skal sikre sig, at sælgeren overholder følgende bestemmelser:

Han skal:

— stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne inden afsendelsen af varerne på betingelser, der fastsættes af bestemmelsesmedlemsstaten, og sørge for betalingen af punktafgifterne efter varernes ankomst

— føre en fortegnelse over vareleveringer.

4. I det i stk. 2 nævnte tilfælde godtgøres de punktafgifter, der er erlagt i den første medlemsstat, i overensstemmelse med artikel 22, stk. 4.

5. Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte specifikke gennemførelsesbestemmelser til denne bestemmelse for punktafgiftspligtige varer, der henhører under særlige nationale distributionsregler, som er i overensstemmelse med traktaten.







AFSNIT II

Fremstilling, forarbejdning og oplægning

Artikel 11

1. Hver medlemsstat fastsætter sine egne bestemmelser om fremstilling, forarbejdning og oplægning af punktafgiftspligtige varer med forbehold af bestemmelserne i dette direktiv.

2. Fremstilling, forarbejdning og oplægning af punktafgiftspligtige varer finder sted i afgiftsoplag, når punktafgiften ikke er erlagt.

Artikel 12

Oprettelse og drift af afgiftsoplag er betinget af en bevilling fra medlemsstaternes kompetente myndigheder.

Artikel 13

Den godkendte oplagshaver skal:

▼M2

a) eventuelt stille sikkerhed i forbindelse med fremstilling, forarbejdning op oplægning samt obligatorisk stille sikkerhed i forbindelse med forsendelse, jf. dog artikel 15, stk. 3, på de betingelser, der fastsættes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor afgiftsoplaget er godkendt

▼B

b) opfylde de forpligtelser, som er fastsat af den medlemsstat, på hvis område afgiftsoplaget er beliggende

c) føre en fortegnelse over lagerbeholdningen og varernes bevægelser for hvert enkelt afgiftsoplag

d) på forlangende forevise varerne

e) acceptere enhver kontrolforanstaltning eller optælling.

Ved disse forpligtelser skal princippet om ikke-forskelsbehandling af transaktioner i den enkelte medlemsstat og transaktioner inden for Fællesskabet overholdes.

Artikel 14

1. Den godkendte oplagshaver fritages for punktafgift på de tab, der er sket under en suspensionsordning som følge af hændelige begivenheder eller force majeure, og som er konstateret af myndighederne i den enkelte medlemsstat. Under en suspensionsordning fritages oplagshaveren ligeledes for punktafgift på de tab, der som følge af varernes art sker under fremstillings- og forarbejdningsprocessen, opbevaring på lager og transport. Den enkelte medlemsstat fastsætter betingelserne for at indrømme afgiftsfritagelse. Disse afgiftsfritagelser indrømmes tillige erhvervsdrivende, der er omhandlet i artikel 16, ved transport af varer under en ordning med suspension af punktafgifter.

2. De tab, der er omhandlet i stk. 1, og som sker under transport inden for Fællesskabet af varer under en ordning med suspension af punktafgifter, skal konstateres i overensstemmelse med reglerne i bestemmelsesmedlemsstaten.

3. Såfremt der er tale om en anden form for manko end det i stk. 1 omhandlede tab, eller om et tab, for hvilket der ikke er indrømmet den i stk. 1 omhandlede fritagelse, opkræves afgifterne efter de satser, der er gældende i den pågældende medlemsstat på det tidspunkt, hvor et tab, der er konstateret af de kompetente myndigheder, sker, eller i påkommende tilfælde på det tidspunkt, hvor mankoen konstateres, jf. dog artikel 20.

▼M2

4. Hvad angår manko, jf. stk. 3, samt tab, for hvilke der ikke er indrømmet den i stk. 1 omhandlede fritagelse, skal de kompetente myndigheder i alle tilfælde foretage en anmærkning herom på bagsiden af det eksemplar af det i artikel 18, stk. 1, nævnte ledsagedokument, der skal tilbagesendes til afsenderen.

I den forbindelse skal følgende fremgangsmåde følges:

— i tilfælde af manko eller tab under transport inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer henført under suspensionsordningen, foretager de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor mankoen eller tabet konstateres, en anmærkning herom på retureksemplaret af ledsagedokumentet

— ved varernes ankomst til bestemmelsesmedlemsstaten anfører de kompetente myndigheder, om de indrømmer delvis fritagelse eller ikke indrømmer nogen fritagelse for den manko eller de tab, der er konstateret.

De angiver i disse tilfælde beregningsgrundlaget for det punktafgiftsbeløb, der skal opkræves efter stk. 3. De kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten sender en kopi af retureksemplaret af ledsagedokumentet til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor tabet er konstateret.

▼B







AFSNIT III

Omsætning

Artikel 15

▼M2

1. Forsendelsen af punktafgiftspligtige varer under en suspensionsordning skal finde sted mellem afgiftsoplag, jf. dog artikel 5, stk. 2, artikel 16, artikel 19, stk. 4, og artikel 23, stk. 1a.

Første afsnit finder også anvendelse på forsendelse inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer til nulsats, der ikke er overgået til fri omsætning.

▼B

2. Oplagshavere, der er godkendt af en medlemsstats kompetente myndigheder i henhold til artikel 13, anses for godkendte til omsætning af varer på nationalt plan og EF-plan.

▼M2

3. De risici, der er forbundet med forsendelse inden for Fællesskabet, dækkes af den sikkerhed, der er omhandlet i artikel 13, og som den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, stiller, eller eventuelt af en sikkerhed, som stilles solidarisk af afsenderen og transportvirksomheden. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan tillade, at transportvirksomheden eller varernes ejer stiller sikkerhed i stedet for den godkendte oplagshaver, der afsender varerne. Medlemsstaterne kan eventuelt kræve en sikkerhedsstillelse fra modtageren.

Forsendes punktafgiftspligtige mineralolier inden for Fællesskabet ad søvejen eller gennem rørledninger, kan medlemsstaterne fritage de godkendte oplagshavere, der afsender varerne, for pligten til at stille den i første afsnit nævnte sikkerhed.

Medlemsstaterne fastsætter de nærmere bestemmelser for sikkerhedsstillelsen. Sikkerhedsstillelsen skal være gyldig i hele Fællesskabet.

▼B

4. Det ansvar, der påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt transportvirksomheden, kan først bortfalde, når der forelægges dokumentation for, at varerne er overgået til modtageren, f.eks. ved hjælp af det i artikel 18 omhandlede ledsagedokument på de betingelser, der er fastsat i artikel 19, jf. dog artikel 20.

▼M2

5. En godkendt oplagshaver, der afsender varer, eller dennes repræsentant kan ændre ledsagedokumentets rubrik 4, 7, 7a, 13, 14 og/eller 17 for at anføre en ny modtager, som skal være en godkendt oplagshaver eller en registreret erhvervsdrivende, eller et nyt leveringssted. De kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten underrettes straks herom, og den nye modtager eller det nye leveringssted anføres straks på det administrative ledsagedokuments bagside.

▼M2

6. Ved forsendelse inden for Fællesskabet af mineralolier ad søvejen eller ad indre vandveje kan den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, undlade at udfylde ledsagedokumentets rubrik 4, 7, 7a, 13 og 17, såfremt modtageren ved varernes afsendelse ikke er endelig kendt, dog på betingelse af:

— at de kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten på forhånd giver afsenderen tilladelse til ikke at udfylde disse rubrikker

— at samme myndigheder underrettes om modtagerens navn og adresse, registreringsnummer samt bestemmelseslandet, så snart disse oplysninger kendes, eller senest når varerne er nået frem til deres endelige bestemmelsessted.

▼M7 —————

▼B

Artikel 16

1. Uanset artikel 15, stk. 1, kan modtageren være en erhvervsdrivende, der ikke er godkendt som oplagshaver. Denne erhvervsdrivende kan som led i udøvelsen af sit erhverv modtage punktafgiftspligtige varer fra andre medlemsstater under suspensionsordning. Han kan imidlertid hverken oplægge eller afsende disse varer under suspensionsordning.

Medlemsstaterne kan under overholdelse af fællesskabsretten fastsætte specifikke gennemførelsesbestemmelser til denne bestemmelse for punktafgiftspligtige varer, der henhører under særlige nationale distributionsregler, som er forenelige med traktaten.

2. Den i stk. 1 omhandlede erhvervsdrivende kan inden modtagelsen af varerne anmode om at blive registreret hos skattemyndighederne i sin medlemsstat.

Den registrerede erhvervsdrivende skal overholde følgende bestemmelser:

Han skal:

a) stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne på de betingelser, der fastsættes af skattemyndighederne i sin medlemsstat, jf. dog artikel 15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt transportvirksomheden

b) føre en fortegnelse over vareleveringer

c) på forlangende forevise varerne

d) acceptere enhver kontrolforanstaltning eller optælling.

For denne erhvervsdrivende forfalder punktafgifterne ved modtagelsen af varerne, og de erlægges i overensstemmelse med de bestemmelser, der fastsættes af den enkelte medlemsstat.

3. Hvis den i stk. 1 nævnte erhvervsdrivende ikke er registreret hos skattemyndighederne i sin medlemsstat, skal han overholde følgende bestemmelser:

Han skal:

a) inden afsendelse af varerne afgive en angivelse til skattemyndighederne i bestemmelseslandet og stille sikkerhed for betalingen af punktafgifterne, jf. dog artikel 15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt transportvirksomheden

b) erlægge punktafgifterne i bestemmelseslandet ved modtagelsen af varerne i overensstemmelse med de bestemmelser, der fastsættes af bestemmelsesmedlemsstaten

c) acceptere enhver kontrolforanstaltning, der gør det muligt for myndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten at sikre, at varerne faktisk er modtaget, og at de punktafgifter, de har krav på, betales.

4. Bestemmelserne i dette direktiv vedrørende omsætning af punktafgiftspligtige varer under suspensionsordning finder anvendelse, jf. dog stk. 2 og 3.

Artikel 17

Den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, kan udnævne en repræsentant over for skattemyndighederne. Denne repræsentant over for afgiftsmyndighederne skal være etableret i bestemmelsesmedlemsstaten og være godkendt af denne stats skattemyndigheder.

Han skal i modtagerens sted overholde følgende bestemmelser, når denne ikke selv er en godkendt oplagshaver:

Han skal:

a) stille sikkerhed for betaling af punktafgifterne på de betingelser, der er fastsat af skattemyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten, jf. dog artikel 15, stk. 4, vedrørende det ansvar, der påhviler den godkendte oplagshaver, der afsender varerne, og eventuelt transportvirksomheden

b) erlægge punktafgifterne i bestemmelseslandet ved modtagelse af varerne i overensstemmelse med bestemmelser, der er fastsat af bestemmelsesmedlemsstaten

c) føre en fortegnelse over vareleveringer og over for skattemyndighederne i bestemmelseslandet oplyse, hvor varerne er leveret.

Artikel 18

▼M1

1. Uanset om der anvendes edb, skal enhver punktafgiftspligtig vare, der transporteres under en ordning med suspension af punktafgifter mellem de enkelte medlemsstater, herunder varer, der transporteres ad sø- eller luftvejen direkte fra én fællesskabshavn eller -lufthavn til en anden, være ledsaget af et dokument udarbejdet af afsenderen. Dette dokument kan enten være et administrativt dokument eller et handelsdokument. Dokumentets form og indhold samt den fremgangsmåde, der skal følges, hvis det objektivt set ikke er relevant at anvende det, fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.

▼B

2. Med henblik på at identificere og kontrollere varerne skal dokumentet i stk. 1 omfatte en angivelse af antal kolli og en beskrivelse af varerne, og afsenderen bør eventuelt foretage en forsegling af rum, når transportmidlet er godkendt til forsegling af afgangsmedlemsstaten, eller afsenderen bør foretage en kolliforsegling.

3. Uanset artikel 17 skal det i stk. 1 omhandlede dokument i de tilfælde, hvor modtageren ikke er en godkendt oplagshaver eller en registreret erhvervsdrivende, ledsages af dokumentation for, at punktafgifterne vil blive betalt i bestemmelsesmedlemsstaten, eller for, at alle andre bestemmelser vedrørende afgiftsopkrævningen i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat af de kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten, vil blive overholdt.

Ovennævnte dokument skal indeholde:

— adressen på det kompetente kontor under bestemmelseslandets skattemyndigheder

— dato og reference for betalingen eller for det pågældende kontors modtagelse af sikkerhedsstillelsen for betalingen.

4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, når de punktafgiftspligtige varer omsættes på de betingelser, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2.

5. Medlemsstaterne kan opretholde deres bestemmelser om omsætning og oplagring af råvarer til brug ved fremstilling eller forarbejdning af punktafgiftspligtige varer, jf. dog. artikel 3, stk. 1.

▼M2

6. Denne artikel finder også anvendelse på punktafgiftspligtige varer, der forsendes under suspensionsordningen mellem to afgiftsoplag beliggende i samme medlemsstat via en anden medlemsstats område.

▼B

Artikel 19

1. Medlemsstaternes skattemyndigheder underrettes af de erhvervsdrivende om de vareleverancer, der afsendes og modtages, ved hjælp af det i artikel 18 omhandlede dokument eller en henvisning til dette dokument. Dokumentet udfærdiges i fire eksemplarer:

— et eksemplar, som afsenderen opbevarer

— et eksemplar til modtageren

— et eksemplar, som tilbagesendes til afsenderen med henblik på afslutning af ordningen

— et eksemplar til de kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten.

De kompetente myndigheder i afsendelsesmedlemsstaten kan foreskrive, at der udfærdiges endnu et eksemplar til brug for de kompetente myndigheder i afgangsmedlemsstaten.

▼M2

De kompetente myndigheder i afgangs- og bestemmelsesmedlemsstaten kan foreskrive, at de angivelser, der er indeholdt i de eksemplarer af ledsagedokumentet, der er bestemt for dem, sendes elektronisk

▼B

Bestemmelsesmedlemsstaten kan fastsætte, at det eksemplar, der tilbagesendes til afsenderen med henblik på afslutning af ordningen, skal attesteres eller påtegnes af dens egne myndigheder. De medlemsstater, som anvender denne bestemmelse, skal underrette Kommissionen herom; denne underretter derefter de øvrige medlemsstater.

Hvorledes bestemmelseslandets kompetente myndigheder skal modtage deres eksemplar vedtages efter fremgangsmåden i artikel 24.

2. Hvis de punktafgiftspligtige varer omsættes under en ordning med suspension af punktafgifter til en godkendt oplagshaver, en registreret eller ikke-registreret erhvervsdrivende, tilbagesender modtageren senest femten dage efter den måned, hvor denne har modtaget varerne, et eksemplar af det administrative ledsagedokument eller en kopi af det behørigt påtegnede handelsdokument til afsenderen med henblik på afslutning af ordningen.

▼M2

Uanset de ovenfor anførte bestemmelser kan afgangsmedlemsstater tillade, at en kopi af retureksemplaret straks tilbagesendes til afsenderen pr. telefax, således at sikkerhedsstillelsen hurtigt kan frigives. Pligten til at tilbagesende originaleksemplaret i henhold til første afsnit berøres ikke heraf.

Forsendes punktafgiftspligtige varer hyppigt og regelmæssigt under suspensionsordningen mellem to medlemsstater, kan de kompetente myndigheder i disse medlemsstater efter fælles overenskomst tillade, at der benyttes en forenklet fremgangsmåde for færdigbehandling af ledsagedokumentet i form af en summarisk eller en automatiseret attestering.

▼B

Det eksemplar, der sendes tilbage, skal indeholde følgende påtegninger, som er nødvendige for afslutning af ordningen:

a) adresse på det kontor under skattemyndighederne, som modtageren henhører under

b) dato og sted for modtagelse af varerne

c) en beskrivelse af de modtagne varer for at kontrollere, om forsendelsen er i overensstemmelse med oplysningerne i dokumentet; er dette tilfældet, skal dokumentet forsynes med påtegningen »konform forsendelse«

d) reference- eller registreringsnummer, som eventuelt er blevet tildelt af de kompetente myndigheder i bestemmelsesmedlemsstaten, som benytter en sådan nummerering og/eller denne medlemsstat har fastsat, at det eksemplar, der skal sendes tilbage, skal attesteres eller påtegnes af dens egne myndigheder

e) modtagerens autoriserede underskrift.

3. Suspensionsordningen som defineret i artikel 4, litra c), afsluttes ved, at de punktafgiftspligtige varer underlægges en af de i artikel 5, stk. 2, omhandlede ordninger i overensstemmelse med nævnte stykke, efter at afsenderen har modtaget det eksemplar af det administrative ledsagedokument, der skal tilbagesendes, eller en kopi af handelsdokumentet, som behørigt er påført en anmærkning om, at varerne er underlagt en af disse ordninger.

▼M2

4. Punktafgiftspligtige varer, der afsendes af en godkendt oplagshaver, der er etableret i en medlemsstat, med henblik på udførsel gennem en eller flere andre medlemsstater, kan forsendes under suspensionsordningen som omhandlet i artikel 4, litra c). Ordningen afsluttes ved, at udgangstoldstedet attesterer, at varerne faktisk har forladt Fællesskabet. Dette toldsted skal sende det attesterede eksemplar af ledsagedokumentet, der er bestemt for afsenderen, tilbage til denne.

▼B

5. Hvis ordningen ikke er afsluttet, skal afsenderen underrette sin medlemsstats skattemyndigheder inden for en frist, som fastsættes af disse skattemyndigheder. Denne frist kan dog ikke være på mere end tre måneder efter datoen for varernes afsendelse.

▼M7 —————

▼B

Artikel 20

1. Har der i forbindelse med omsætning af varer fundet uregelmæssigheder eller overtrædelser sted, som medfører punktafgiftens forfald, erlægges den i den medlemsstat, hvor uregelmæssighederne eller overtrædelserne er begået, af den fysiske eller juridiske person, som har stillet sikkerhed for betalingen af punktafgifterne i henhold til artikel 15, stk. 3, hvilket ikke udelukker anlæggelse af straffesag.

Når inddrivelsen af punktafgiften sker i en anden medlemsstat end afgangsmedlemsstaten, underretter den medlemsstat, der foretager inddrivelsen, de kompetente myndigheder i afgangslandet.

2. Når der i forbindelse med omsætning af varer er konstateret overtrædelser eller uregelmæssigheder, uden at det er muligt at fastslå, hvor disse er blevet begået, anses de for at være blevet begået i den medlemsstat, hvor de er blevet konstateret.

3. Når punktafgiftspligtige varer ikke når frem til deres bestemmelsessted, og det ikke er muligt at fastslå, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden har fundet sted, anses denne overtrædelse eller uregelmæssighed for at have fundet sted i afgangsmedlemsstaten, som inddriver punktafgifterne til den sats, der gælder på datoen for varernes afsendelse, medmindre det inden for en frist på fire måneder fra datoen for varernes afsendelse og til de kompetente myndigheders tilfredshed godtgøres, at omsætningen er foregået forskriftsmæssigt, eller det påvises, hvor overtrædelserne eller uregelmæssighederne faktisk har fundet sted, jf. dog artikel 6, stk. 2. ►M1 Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at imødegå overtrædelser og uregelmæssigheder og at pålægge effektive sanktioner. ◄

4. Hvis det senest tre år efter datoen for ledsagedokumentets udarbejdelse påvises, i hvilken medlemsstat overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk har fundet sted, inddriver denne medlemsstat punktafgiften til den sats, der gælder på datoen for varernes afsendelse. Når der er fremlagt bevis for, at inddrivelsen har fundet sted, godtgøres den oprindeligt erlagte punktafgift.

Artikel 21

1. Uanset artikel 6, stk. 1, kan medlemsstaterne foreskrive, at varer, der er bestemt til forbrug på deres område, skal forsynes med afgiftsmærker eller nationale godkendelsesmærker, som anvendes til skattemæssige formål.

2. Medlemsstater, der foreskriver anvendelse af afgiftsmærker eller nationale godkendelsesmærker, jf. stk. 1, er forpligtet til at stille dem rådighed for de godkendte oplagshavere i de øvrige medlemsstater. Den enkelte medlemsstat kan dog foreskrive, at afgiftsmærkerne skal stilles til rådighed for en fiskal repræsentant, som er godkendt af denne medlemsstats skattemyndigheder.

▼M2

Med forbehold af de bestemmelser, som medlemsstaterne fastsætter for at sikre en korrekt anvendelse af nærværende artikel og undgå svig, unddragelse eller misbrug, påser de, at mærkerne ikke skaber hindringer for den fri bevægelighed af punktafgiftspligtige varer.

▼B

3. Afgifts- eller godkendelsesmærkerne, jf. stk. 1, gælder kun i den medlemsstat, der har udstedt dem.

Medlemsstaterne kan dog gensidigt anerkende hinandens mærker.

4. I Irland må mineralolier kun oplægges, transporteres eller anvendes på anden måde end i normale brændstoftanke i køretøjer, som har tilladelse til de anvende brændstof til nedsat afgift, såfremt de er i overensstemmelse med de krav, der gælder i Irland med hensyn til kontrol og mærkning.

5. Omsætningen inden for Fællesskabet af varer, som er forsynet med et afgiftsmærke eller et nationalt godkendelsesmærke, jf. stk. 1, fra en medlemsstat, og som er bestemt til afsætning i denne medlemsstat, kan ske på en anden medlemsstats område med det i artikel 18, stk. 1 og 3, omhandlede ledsagedokument eller eventuelt i henhold til artikel 5, stk. 2.







AFSNIT IV

Afgiftsgodtgørelse

Artikel 22

1. Hvis en erhvervsdrivende under udøvelsen af sit erhverv anmoder derom, kan afgiften på punktafgiftspligtige varer, som er overgået til forbrug, godtgøres af skattemyndighederne i den medlemsstat, hvor overgangen til frit forbrug har fundet sted, såfremt de ikke er bestemt til forbrug i den pågældende medlemsstat.

Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme denne anmodning om afgiftsgodtgørelse, hvis den ikke opfylder de kriterier for formel rigtighed, som de opstiller.

2. Med hensyn til anvendelsen af stk. 1 gælder følgende bestemmelser:

a) afsenderen skal forud for afsendelsen af varerne indgive anmodning om afgiftsgodtgørelse til de kompetente myndigheder i sin medlemsstat og bevise, at punktafgifterne er erlagt; de kompetente myndigheder kan dog ikke nægte at godtgøre afgiften blot med den begrundelse, at afsenderen ikke har fremlagt det dokument, som de selv har udstedt som bevis for den oprindelige betaling

b) de i litra a) omhandlede varer omsættes ►M1 i henhold til bestemmelserne i afsnit III ◄

c) afsenderen indsender til de kompetente myndigheder i sin medlemsstat det eksemplar af det i litra b) omhandlede dokument, som modtageren skal tilbagesende med sine behørigt påførte anmærkninger, og som skal ledsages af et dokument, der viser, at punktafgifterne vil blive betalt i den medlemsstat, hvor varerne forbruges, eller som er forsynet med oplysning om: — adressen på skattemyndighedernes kontor i bestemmelsesmedlemsstaten — datoen for dette kontors accept af angivelsen og angivelsens reference- eller registreringsnummer

d) for punktafgiftspligtige varer, der overgår til forbrug i en medlemsstat, og som i den forbindelse forsynes med et afgiftsmærke eller et godkendelsesmærke fra denne medlemsstat, kan den skyldige afgift til skattemyndighederne i den medlemsstat der har udstedt disse afgifts- eller godkendelsesmærker, godtgøres, såfremt skattemyndighederne i den medlemsstat, der har udstedt dem, konstaterer, at mærkerne er ødelagt.

3. I de i artikel 7 nævnte tilfælde skal afgangsmedlemsstaten kun godtgøre den erlagte punktafgift, såfremt punktafgiften allerede er erlagt i bestemmelsesmedlemsstaten efter fremgangsmåden i artikel 7, stk. 5.

Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme anmodningen om godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel rigtighed, som de opstiller.

4. I de i artikel 10 nævnte tilfælde skal afgangsmedlemsstaten efter anmodning fra sælgeren godtgøre den erlagte punktafgift, når sælgeren har fulgt fremgangsmåderne i artikel 10, stk. 3.

Medlemsstaterne kan dog undlade at efterkomme denne anmodning om godtgørelse, når anmodningen ikke opfylder de kriterier for formel rigtighed, som de opstiller.

I de tilfælde hvor sælgeren er en godkendt oplagshaver, kan medlemsstaterne fastsætte, at proceduren for punktafgiftsgodtgørelse forenkles.

5. Skattemyndighederne i den enkelte medlemsstat fastlægger, hvilke procedurer og nærmere kontrolbestemmelser, der skal gælde for godtgørelser på deres område. Medlemsstaterne påser, at punktafgiftsgodtgørelsen ikke overstiger det faktisk erlagte beløb.







AFSNIT V

Fritagelser

Artikel 23

1. Punktafgiftspligtige varer er fritaget for afgift, når de er bestemt til:

— diplomatiske eller konsulære forbindelser

— internationale organisationer, der anerkendes som sådanne af værtsmedlemsstatens myndigheder, og medlemmerne af disse organisationer inden for de rammer og på de betingelser, der er fastsat i de internationale konventioner om oprettelse af disse organisationer eller i hjemstedsaftalerne

— styrkerne i enhver anden stat, der er part i Den Nordatlantiske Traktat, end den medlemsstat, hvor punktafgiften forfalder, samt de væbnede styrker, der er omhandlet i artikel 1 i beslutning 90/640/EØF ( 6 ), til brug for disse styrker og det civile personale, der ledsager dem, eller til forsyning af deres messer eller kantiner

— forbrug inden for rammerne af en aftale, som er indgået med tredjelande eller internationale organisationer, såfremt en sådan aftale om fritagelse for moms kan anerkendes eller godkendes.

Disse fritagelser finder anvendelse på de betingelser og inden for de grænser, som værtsmedlemsstaten fastsætter, indtil der er vedtaget ensartede afgiftsregler. Fritagelse kan indrømmes efter en procedure for punktafgiftsgodtgørelse.

▼M2

1a. De i stk. 1 nævnte væbnede styrker og organisationer er beføjede til at modtage varer fra andre medlemsstater under ordningen med suspension af punktafgifter, når varerne er ledsaget af det i artikel 18 omhandlede ledsagedokument, forudsat at der desuden medfølger en fritagelsesattest. Fritagelsesattestens form og indhold fastlægges efter fremgangsmåden i artikel 24.

▼B

2. Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen, kan give enhver medlemsstat tilladelse til med et tredjeland eller en international organisation at indgå en aftale, som indeholder fritagelser for punktafgifter.

En stat, som måtte ønske at indgå en sådan aftale, forelægger Kommissionen sagen og indgiver alle de oplysninger, som kan være nyttige ved vurderingen. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom inden for en måned. Rådet anses for at have truffet afgørelse, hvis sagen ikke inden for to måneder efter denne underretning er blevet forelagt for Rådet.

3. Bestemmelserne vedrørende punktafgifter i følgende direktiver ophører med at have retsvirkning den 31. december 1992:

— direktiv 74/651/EØF ( 7 )

— direktiv 83/183/EØF ( 8 )

— direktiv 68/297/EØF ( 9 ).

4. Bestemmelserne vedrørende punktafgifter i direktiv 69/169/EØF ( 10 ) ophører med at have retsvirkning den 31. december 1992 for så vidt angår forbindelserne mellem medlemsstaterne.

5. Indtil Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen, har vedtaget fællesskabsbestemmelser om forsyning af skibe og fly, kan medlemsstaterne opretholde deres nationale bestemmelser herom.







AFSNIT VI

Punktafgiftsudvalget

▼M6

Artikel 24

1. Kommissionen bistås af et udvalg benævnt »Punktafgiftsudvalget«.

2. De foranstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af artikel 5, 7, 15b, 18, 19 og 23, vedtages efter proceduren i stk. 3.

3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF ( 11 ).

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

4. Ud over de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2, undersøger udvalget spørgsmål om anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne om punktafgifter, der rejses af udvalgets formand eller på anmodning af en medlemsstats repræsentant.

5. Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

▼B

Artikel 25

Medlemsstaterne og Kommissionen undersøger og vurderer anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne vedrørende punktafgifter.







AFSNIT VII

Afsluttende bestemmelser

▼M3

Artikel 26

1. Med forbehold af artikel 8 kan Danmark og Finland indtil den 31. december 2003 anvende de i andet og tredje afsnit omhandlede særlige bestemmelser på visse alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer, som privatpersoner indfører til deres område til eget forbrug.

Fra den 1. januar 1997 kan Danmark og Finland fortsat anvende de samme begrænsninger for den mængde varer, der kan indføres til deres område uden betaling af yderligere punktafgifter, som de anvendte den 31. december 1996. Disse medlemsstater afskaffer gradvis disse begrænsninger. ►M5 Finland øger de kvantitative restriktioner for øl til mindst 24 liter fra ikrafttrædelsen af den finske lovgivning om gennemførelse af stk. 5 og 9 i direktiv 69/169/EØF, til mindst 32 liter fra den 1. januar 2001 og til mindst 64 liter fra den 1. januar 2003. ◄

Danmark og Finland kan, når disse varer indføres af personer med bopæl på deres område, begrænse den afgiftsfrie kvote til kun af gælde personer, der har opholdt sig uden for deres område i over 24 timer.

2. Inden den 30. juni 2000 aflægger Kommissionen beretning til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelse af stk. 1.

▼M4

3. Med forbehold af artikel 8 kan Sverige anvende de i bilaget anførte mængdebegrænsninger for visse alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer.

Ovennævnte begrænsninger gælder for den mængde alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer, som privatpersoner kan indføre til svensk område til eget brug uden betaling af yderligere punktafgifter.

De finder anvendelse indtil den 31. december 2003.

▼M3

4. Danmark, Finland og Sverige kan opkræve punktafgifter og foretage den nødvendige kontrol vedrørende de varer, der er omfattet af denne artikel.

▼M1

Artikel 26a

Punktafgiftspligtige varer, som før den 1. januar 1993 er underlagt en anden suspensionsordning end den i artikel 5, stk. 2, og artikel 18, stk. 1, omhandlede, og for hvilke denne ordning ikke er afviklet, anses efter denne dato for at være omfattet af ordningen med suspension af punktafgifter.

Når det drejer sig om suspensionsordningen for intern fællesskabsforsendelse, anvendes de bestemmelser, som er gældende på det tidspunkt, hvor varerne er blevet henført under denne ordning, fortsat i den periode, hvor disse varer er omfattet af den i henhold til nævnte bestemmelser fastsatte ordning.

Når det drejer sig om en national suspensionsordning, fastsætter medlemsstaterne de betingelser og formaliteter, som efter den 1. januar 1993 er gældende for afviklingen af denne suspensionsordning.

▼B

Artikel 27

Inden den 1. januar 1997 vurderer Rådet, der træffer afgørelse med enstemmighed, på ny på grundlag af en rapport fra Kommissionen artikel 7, 8, 9 og 10 og vedtager i givet fald på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet de nødvendige ændringer.

Artikel 28

Følgende bestemmelser finder anvendelse i en periode, som udløber den 30. juni 1999:

1. Medlemsstaterne kan fritage varer leveret af afgiftsfrie butikker, som en passager på en rejse til en anden medlemsstat med fly eller skib inden for Fællesskabet medbringer i sin personlige bagage. I denne bestemmelse forstås ved: a) afgiftsfri butik: en forretning beliggende i en lufthavn eller en havn, som opfylder de betingelser, der er fastsat af de kompetente offentlige myndigheder, navnlig i henhold til denne artikel nr. 3 b) rejsende, der rejser til en anden medlemsstat: enhver passager i besiddelse af rejsehjemmel til en fly- eller sørejse, hvorpå en lufthavn eller en havn beliggende i en anden medlemsstat står angivet som det umiddelbare bestemmelsessted c) rejse med fly eller skib inden for Fællesskabet: enhver fly- eller sørejse med udgangspunkt i en medlemsstat og med endeligt ankomststed i en anden medlemsstat. Varer udleveret om bord på et fly eller skib under passagertransport inden for Fællesskabet ligestilles med varer udleveret i afgiftsfrie butikker. Denne fritagelse gælder ligeledes for varer leveret af afgiftsfrie butikker beliggende i en af de to adgangsterminaler til Kanal-tunnelen for passagerer med gyldig rejsehjemmel til strækninger mellem de to terminaler.

2. Fritagelsen i nr. 1 gælder kun for varer, hvis mængde ikke overstiger de grænser, der er fastsat pr. person og pr. rejse i de fællesskabsbestemmelser, der gælder for rejsetrafikken mellem tredjelande og Fællesskabet.

3. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre en korrekt og enkel anvendelse af fritagelserne i denne artikel og for at forhindre enhver form for svig, unddragelse og misbrug.

Artikel 29

1. Medlemsstaterne kan fritage mindre vinproducenter for forpligtelserne i afsnit II og III samt for andre forpligtelser i forbindelse med omsætning og kontrol. Når sådanne mindre producenter selv foretager transaktioner inden for Fællesskabet, skal de underrette deres kompetente myndigheder herom og overholde forpligtelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 986/89 ( 12 )navnlig for så vidt angår udgangsregister og ledsagedokument.

Ved mindre vinproducenter forstås personer, der i gennemsnit producerer under 1 000 hl vin om året.

2. Skattemyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten underrettes af modtageren om de modtagne vinleverancer ved hjælp af de i stk. 1 nævnte dokument eller ved en henvisning til dette.

3. Medlemsstaterne træffer bilateralt de nødvendige foranstaltninger til at indføre stikprøvekontroller, der i givet fald foretages ved hjælp af edb.

Artikel 30

Direktiv 77/799/EØF ændres således:

1) Titlen affattes således: »Rådets direktiv af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte og indirekte skatter« .

2) I artikel 1: a) affattes stk. 1 således: »1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder udveksler i overensstemmelse med dette direktiv alle oplysninger, der gør det muligt for dem at foretage en korrekt ansættelse af indkomst- og formueskat, samt alle oplysninger vedrørende fastsættelse af følgende indirekte skatter: — merværdiafgift — punktafgifter på mineralolier — punktafgifter på alkohol og alkoholholdige drikkevarer — punktafgifter på forarbejdede tobaksvarer.« b) affattes stk. 5 for så vidt angår Danmark, Grækenland, Det Forenede Kongerige og Portugal således: »i Danmark: skatteministeren eller en befuldmægtiget stedfortræder« »i Grækenland: Υπουργός Οικονομικών eller en befuldmægtiget stedfortræder« »i Det Forenede Kongerige: — The Commissioners of Customs and Excise eller en befuldmægtiget stedfortræder vedrørende oplysninger om moms og punktafgifter, — The Commissioners of Inland Revenue eller en befuldmægtiget stedfortræder vedrørende alle andre oplysninger« »i Portugal: O Ministro das Finanças eller en befuldmægtiget stedfortræder.«

▼M1

Artikel 30a

Direktiv 76/308/EØF ændres således:

1. Titlen affattes således: »Rådets direktiv af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told, og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter.«

2. I artikel 2: a) bliver litra e) til litra f) b) indsættes efter litra d) følgende litra: »e) følgende punktafgifter: — punktafgift på forarbejdet tobak — punktafgift på alkohol og alkoholholdige drikkevarer — punktafgift på mineralolier«

▼B

Artikel 31

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv den 1. januar 1993.

For så vidt angår artikel 9, stk. 3, kan Danmark dog sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme denne bestemmelse i kraft senest den 1. januar 1993.

Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke væsentlige nationale bestemmelser de vedtager for at efterkomme dette direktiv.

Artikel 32

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

▼M4









BILAG

Artikel 26, stk. 3

Mængden af alkoholholdige drikkevarer og tobaksvarer, som af privatpersoner kan indføres til svensk område til eget brug uden betaling af yderligere punktafgifter







Alkoholholdige drikkevarer Fra den 1. juli 2000 Fra den 1. januar 2001 Fra den 1. januar 2002 Fra den 1. januar 2003 Spiritus 1 l 1 l 2 l 5 l Varer i mellemkategorien 3 l 3 l 3 l 3 l Vin (herunder mousserende vin) 20 l 26 l 26 l 52 l Øl 24 l 32 l 32 l 64 l







Tobaksvarer Fra den 1. juli 2000 Cigaretter eller 400 stk. cigarillos eller 200 stk. cigarer eller 100 stk. røgtobak 550 g