2082/92 - - - I
1Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2082/92
af 14. juli 1992
om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler
(EFT nr. L 208 af 24. 7. 1992, s. 9)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
A1 Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 121 29. 8. 1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF , Euratom, EKSF) L 1 73 1. 1. 1995
2082/92 - - - I
IRÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 2082/92
af 14. juli 1992
om specificitetsattestering af landbrugsprodukter og levnedsmidler
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til T raktaten om Oprettelse af Det Euro-pæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (
1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og So-
ciale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
Produktion, tilvirkning og distribution af landbrugsproduk-
ter og levnedsmidler indtager en vigtig plads i Fællesska-
bets økonomi;
i forbindelse med omlægningen af den fælles landbrugspo-
litik bør der tilskyndes til diversificering af landbrugspro-duktionen; fremme af salget af specifikke produkter kan få
væsentlig betydning for landdistrikterne, især de ugunstigt
stillede eller afsides liggende områder, i og med et (SIC!
at) landbrugernes indkomst øges og landbefolkningen op-
retholdes i disse områder;
med henblik på gennemførelsen af det indre marked for
levnedsmidler bør erhvervslivet have mulighed for at frem-
hæve produkternes værdi, samtidig med at forbrugerne be-
skyttes mod uhæderlig forretningspraksis, og det sikres, at
handelstransaktionerne følger normerne;
i overensstemmelse med Rådets resolution af 9. november
1989 om de fremtidige prioriteter for en intensiveret for-
brugerbeskyttelsespolitik (
4)b ø rd e rt a g e sh e n s y nt i lk r a v e t
om kvalitetsforbedring og stadig bedre information af for-
brugerne med hensyn til levnedsmidlernes art og produk-
tions- eller forarbejdningsmåde samt særlige kendetegn;
stillet over for et stort vareudbud og en mængde oplysnin-
ger om varerne bør forbrugeren, for bedre at kunne fore-
tage sit valg, have en klar og kortfattet vareinformation
med præcise oplysninger om levnedsmidlets specifikke kva-
liteter;
en frivillig ordning, der beror på lovhjemlede kriterier, gør
det muligt at nå disse mål; en sådan frivillig ordning, der
gør det muligt for de erhvervsdrivende at udbrede kend-
skabet i Fællesskabet til et levnedsmiddels kvalitet, skal på
enhver måde sikkre, at handelens referencer til et levneds-
middel er korrekte;
(1) EFT nr. C 30 af 6. 2. 1991, s. 4 og
EFT nr. C 71 af 20. 3. 1992, s. 14.
(2) EFT nr. C 326 af 16. 12. 1991, s. 40.
(3) EFT nr. C 40 af 17. 2. 1992, s. 3.
(4) EFT nr. C 294 af 22. 11. 1989, s. 1.
2082/92 - - - I
IIvisse producenter ønsker at fremhæve landbrugsproduktets
eller levnedsmidlets specificitet, fordi det klart adskiller sig
fra andre lignende produkter eller levnedsmidler ved ken-
detegn, der er særegne for netop det; den attesterede spe-
cificitet bør derfor kontrolleres for at sikre forbrugerbe-
skyttelsen;
i betragtning af disse produkters eller levnesmidlers specifi-
citet bør der vedtages særlige bestemmelser som supple-
ment til de mærkningsregler, der blev indført ved Rådets
direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om indbyrdes
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning
af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om rek-
lame for sådanne (1), og bl.a. indføres en angivelse og
eventuelt et EF-symbol, der ledsager levnedsmidlernes
salgsbetegnelse, og som informerer forbrugeren om, at det
drejer sig om let levnedsmiddel med kontrollerede specifik-
ke kendetegn;
for at sikre overholdelsen og bestandigheden at de atteste-
rede specifikke kendetegn er det nødvendigt, at producen-
ter, der er forenet i sammenslutninger, selv fastsætter land-
brugsproduktets eller levnedsmidlets specifikke kendetegn i
en varespecifikation; reglerne for godkendelse af de kon-
trolorganer, der varetager kontrollen af, at specifikationer-
ne er overholdt, skal være ens for hele Fællesskabet;
for ikke at skabe ulige konkurrencevilkår bør enhver pro-
ducent have ret til at anvende enten en registreret salgsbe-
tegnelse sammen med en benævnelse og i givet fald med
et fællesskabssymbol eller en salgsbetegenelse, der er regis-
treret som sådan, såfremt det levnedsmiddel, han produce-
rer eller forarbejder, er i overensstemmelse med de tilsva-
rende specifikationer, og det kontrolorgan, han har valgt,
er godkendt;
der bør indføres bestemmelser, der muliggør samhandel
med tredjelande, som kan godtgøre, at de har tilsvarende
garantier for opnåelse og kontrol af specificitetsattestering
på deres område;
oplysningerne om et landbrugsprodukts eller et levneds-
middels specificitet bør, for at gøre producenterne interes-
serede i at bruge dem og for at sikre, at de er pålidelige
for forbrugerne, nyde retlig beskyttelse og være underkas-
tet offentlig kontrol;
der bør fastsættes en procedure for snævert samarbejde
mellem medlemsstaterne og Kommissionen i en forskrift-
skomité, der oprettes med henblik herpå —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
(1) EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s. 1. Direktivet er senest ænd-
ret ved direktiv 91/72/EØF (EFT nr. L 42 af 15. 2. 1991,s. 27).
2082/92 - - - I
1Artikel 1
1. Denne forordning indeholder de bestemmelser, der
skal være opfyldt, for at der kan opnås EF-specificitetsat-
testering for:
— landbrugsprodukter, der er opført i bilag II til T rakta-
ten og bestemt til konsum
— levnedsmidler, der er opført i bilaget til denne forord-
ning.
Bilaget kan ændres efter fremgangsmåden i artikel 19.
2. Denne forordning berører ikke andre specifikke fæl-
lesskabsbestemmelser.
3. Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en
informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder
og forskrifter (1) finder ikke anvendelse på de specificitets-
attesteringer, der er omhandlet i denne forordning.
Artikel 2
I denne forordning forsås ved:
1)Specificitet: det eller de kendetegn, hvorved et land-
brugsprodukt eller et levnedsmiddel klart adskiller sig
fra andre lignende landbrugsprodukter eller levneds-
midler i samme kategori.
Et landbrugsprodukts eller er (SIC! et) levnedsmiddels
præsentation anses ikke for et kendetegn i henhold til
første afsnit.
Specificiteten kan ikke være begrænset til en kvalitativ
eller kvantitativ sammensætning eller til en produk-
tionsmåde, der er foreskrevet i EF-forskrifter eller na-
tionale forskrifter eller i givet fald i standarder, der er
udarbejdet af standardiseringsorganer, eller i frivillige
standarder; denne regel finder imidlertid ikke anven-
delse, hvis nævnte forskrifter eller standarder er udar-
bejdet med henblik på at definere en given specificitet.
2)Sammenslutning : enhver organisation, uanset retlig sta-
tus eller sammensætning, af producenter og/eller forar-
bejdere, der beskæftiger sig med samme landbrugspro-
dukt eller samme levnedsmiddel. Andre interesserede
parter kan deltage i sammenslutningen.
3)Specificitetsattestering: Fællesskabets anerkendelse af
produkters specificitet efter registrering i overensstem-
melse med bestemmelserne i denne forordning.
Artikel 3
Kommissionen opretter og fører et register over specifici-
tetsattesteringer, hvori er angivet navnene på landbrugspro-
dukter eller levnedsmidler, hvis specificitet er anerkendt på
fællesskabsplan i overensstemmelse med denne forordning.
(1) EFT nr. L 109 af 26. 4. 1983, s. 8. Direktivet er senest
ændret ved afgørelse 90/230/EØF (EFT nr. L 128 af18. 5. 1990, s. 15).2082/92
2082/92 - - - I
2Der sondres i dette register mellem de navne, der er om-
handlet i artikel 13, stk. 1, og dem, der er omhandlet i
artikel 13, stk. 2.
Artikel 4
1. For at kunne optages i det i artikel 3 omhandlede
register skal landbrugsproduktet eller levnedsmidlet enten
være fremstillet af traditionelle råvarer, eller have en tradi-
tionel sammensætning eller en produktions- og/eller forar-
bejdningsmåde, som er knyttet til den traditionelle produk-
tions- og/eller forarbejdningsform.
2. Et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel kan ikke
registreres, hvis dets specificitet:
a) beror på dets herkomst eller geografiske oprindelse
b) udelukkende skyldes anvendelse af en teknologisk for-
nyelse.
Artikel 5
1. Et navn skal for at blive registreret
— enten i sig selv være specifikt
— eller udtrykke landbrugsproduktets eller levnedsmidlets
specificitet.
2. Et navn, der udtrykker specificitet i henhold til stk. 1,
andet led, kan ikke registreres, hvis det:
— udelukkende henviser til generelle anprisninger, der
anvendes for en helhed af landbrugsprodukter eller
levnedsmidler, eller til anprisninger, der er omhandlet ien specifik fællesskabsforskrift
— er vildledende, f.eks. navnlig henviser til et indlysende
kendetegn ved produktet, eller ikke svarer til varespe-
cifikationen eller til forbrugerens forventninger baseret
på produktets særlige kendetegn.
3. For at blive registreret skal det specifikke navn, der er
omhandlet i stk. 1, første led, være traditionelt og i over-
ensstemmelse med nationale bestemmelser eller have vun-
det hævd gennem brugen.
4. Det er tilladt at anvende geografiske navne i et navn,
der ikke er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr.
2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske be-
tegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter
og levnedsmidler (
1).
Artikel 6
1. For at kunne få en specificitetsattestering skal et land-
brugsprodukt eller et levnedsmiddel opfylde kravene i en
varespecifikation.
2. V arespecifikationen skal mindst indeholder:
(1) S es i d e1id e t t en u m m e ra fT i d e n d e .( S I C !E F Tn r .L2 0 8
af 24. 7. 1992, s. 1.)2082/92
2082/92 - - - I
3— navnet i henhold til artikel 5, affattet på et eller flere
sprog
— en beskrivelse af produktionsmetoden, herunder karak-
teren af og de særlige kendetegn ved den råvare og/el-
ler de ingredienser, der er anvendt, og/eller metoden
for forarbejdning af landbrugsproduktet eller levneds-
midlet under henvisning til dets specificitet
— oplysninger, der gør det muligt at vurdere den traditio-
nelle karakter som omhandlet i artikel 4, stk. 1
— en beskrivelse af de særlige kendetegn ved landbrug-
sproduktet eller levnedsmidlet med angivelse af dets
vigtigste fysiske, kemiske, mikrobiologiske og/eller or-
ganoleptiske egenskaber, der vedrører specificiteten
— minimumskrav og procedurer for specificitetskontrol.
Artikel 7
1. Kun en sammenslutning kan indgive en ansøgning om
registrering af et landbrugsprodukts eller levnedsmiddels
specificitet.
2. Registreringsansøgningen, der bl.a. omfatter varespeci-
fikationen, indgives til den kompetente myndighed i den
medlemsstat, hvor sammenslutningen er etableret.
3. Den kompetente myndighed sender ansøgningen til
Kommissionen, såfremt den finder, at kravene i artikel 4, 5
og 6 er opfyldt.
4. Medlemsstaterne offentliggør senest på datoen for
denne forordnings ikrafttræden de relevante oplysninger
vedrørende de kompetente myndigheder, de har udpeget,
og underretter Kommissionen herom. Finland, Sverige og
Østrig offentliggør disse oplysninger senest seks måneder
efter deres tiltrædelse.
Artikel 8
1. Kommissionen sender den oversatte registreringsan-
søgning til de øvrige medlemsstater inden for en frist på
seks måneder fra datoen for modtagelsen af den i artikel
7, stk. 3, omhandlede ansøgning.
Når Kommissionen har fremsendt ansøgningen som om-
handlet i første afsnit, offentliggør den i De Europæiske
Fællesskabers Tidende de vigtigste oplysninger i den ansøg-
ning, som den i artikel 7 omhandlede kompetente myndig-
hed har fremsendt, bl.a. landbrugsproduktets eller levneds-
midlets navn, jf. artikel 6, stk. 2, første led, og oplysninger
om ansøgeren.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder sikrer, at
alle, der kan dokumentere en berettiget økonomisk interes-
se, kan få indsigt i de i stk. 1 nævnte ansøgninger. Derud-
over kan medlemsstaterne i overensstemmelse med deres
gældende regler give andre parter med en berettiget inte-
resse adgang hertil.2082/92
95/1/EF , Euratom, EKSF
2082/92 - - - I
43. Inden fem måneder efter datoen for den i stk. 1 om-
handlede offentliggørelse kan enhver fysisk eller juridisk
person, der kan godtgøre en berettiget interesse i registre-
ringen, ved indgivelse af en behørigt begrundet erklæring
til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor
den pågældende har bopæl eller er etableret, gøre indsigel-
se mod den påtænkte registrering.
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder vedtager
de foranstaltninger, der er nødvendige for at tage hensyn
til den i stk. 3 nævnte erklæring inden for de fastsatte fris-
ter. Medlemsstaterne kan ligeledes indgive en indsigelse på
eget initiativ.
Artikel 9
1. hvis (SIC! Hvis) Kommissionen ikke har modtaget no-
gen indsigelse inden for en frist på seks måneder, indfører
den de i artikel 8, stk. 1, nævnte vigtigste oplysninger i det
register, der er omhandlet i artikel 3, og offentliggør dem i
De Europæiske Fællesskabers Tidende.
2. I tilfælde af indsigelse opfordrer Kommissionen inden
for en frist på tre måneder de pågældende medlemsstater
til at søge at nå til enighed indbyrdes i overensstemmelse
med deres interne procedurer inden for en yderligere fristpå tre måneder.
a) Hvis en sådan enighed opnås, meddeler de pågældende
medlemsstater Kommissionen alle enkeltheder i forbin-
delse med den opnåede enighed samt ansøgerens og
den indsigende parts synspunkter. Såfremt de oplysnin-
ger, der modtages i medfør at artikel 6, stk. 2, ikke har
undergået ændringer, følger Kommissionen fremgangs-
måden i stk. 1 i nærværende artikel. I modsat fald ind-
leder den på ny fremgangsmåden i artikel 8.
b) Opnås der ikke enighed, træffer Kommissionen afgø-
relse om registrering efter fremgangsmåden i artikel
19. Hvis der træffes afgørelse om at registrere specifi-
citeten, følger Kommissionen fremgangsmåden i stk. 1 i
nærværende artikel.
Artikel 10
1. Enhver medlemsstat kan gøre gældende, at et land-
brugsprodukt eller levnedsmiddel, der har fået tilkendt en
EF-specificitetsattestering, ikke længere opfylder en af be-
tingelserne i varespecifikationen.
2. Den i stk. 1 nævnte medlemsstat fremsætter klagen
over for den berørte medlemsstat. Denne undersøger kla-
gen og underretter den anden medlemsstat om resultatet
af undersøgelsen og om de trufne foranstaltninger.
3. Når der er tale om gentagne uregelmæssigheder, og
når de berørte medlemsstater ikke kan blive enige, skal en
behørigt begrundet klage sendes til Kommissionen.2082/92
2082/92 - - - I
54. Kommissionen undersøger klagen ved at høre de be-
rørte medlemsstater. Kommissionen træffer i givet fald de
nødvendige foranstaltninger efter fremgangsmåden i artikel
19. Disse kan indebære, at registreringen annulleres.
Artikel 11
1. En medlemsstat kan på anmodning af en sammenslut-
ning, der er etableret på dens område, ansøge om ændring
af varespecifikationen.
2. Kommissionen offentliggør ansøgningen om ændring
og oplysninger om ansøgeren i De Europæiske Fællesska-
bers Tidende. A r t i k e l8 ,s t k .2 ,3o g4 ,f i n d e ra n v e n d e l s e .
Medlemsstatens kompetente myndigheder sørger for, at al-
le de producenter og/eller forarbejdningsvirksomheder, der
anvender den varespecifikation, for hvilken der er ansøgt
om ændring, underrettes om offentliggørelsen.
3. Inden tre måneder fra datoen for offentliggørelsen i
henhold til stk. 2, kan alle de producenter og/eller forar-
bejdningsvirksomheder, der anvender den varespecifikation,
for hvilken der er ansøgt om ændring, gøre deres ret til at
bevare den oprindelige varespecifikation gældende ved en
erklæring, der rettes til den kompetente myndighed i den
medlemsstat, hvor den er etableret, og denne myndighedvideresender den til Kommissionen, i givet fald ledsaget af
sine bemærkninger.
4. Hvis Kommissionen inden for en frist på fire måneder
fra datoen for den offentliggørelse, der er nævnt i stk. 2,
ikke modtager nogen indsigelse eller nogen erklæring i
henhold til stk. 3, indfører den den ønskede ændring i det
register, der er nævnt i artikel 3, og offentliggør den i De
Europæiske Fællesskabers Tidende.
5. Hvis Kommissionen modtager en indsigelse eller en
erklæring i henhold til stk. 3, registreres ændringen ikke. I
så fald kan den i stk. 1 nævnte ansøgende sammenslutning
indgive ansøgning om en ny specificitetsattestering efter
fremgangsmåden i artikel 7, 8 og 9.
Artikel 12
Kommissionen kan efter fremgangsmåden i artikel 19 fast-
lægge et EF-symbol, der kan anføres i mærkningen og
præsentationen af samt reklamer for landbrugsprodukter
eller levnedsmidler, der har fået tilkendt EF-specificitetsat-
testering ifølge denne forordning.
Artikel 13
1. Fra datoen for den i artikel 9, stk. 1, fastsatte offent-
liggørelse er det i artikel 5 omhandlede navn sammen med
den i artikel 15, stk. 1, omhandlede angivelse og i givet
fald det i artikel 12 omhandlede EF-symbol forbeholdt
landbrugsprodukter eller levnedsmidler, som opfylder kra-
vene i den offentliggjorte varespecifikation.2082/92
2082/92 - - - I
62. Som en undtagelse fra stk. 1 er navnet som sådant
forbeholdt landbrugsprodukter eller levnedsmidler, som op-
fylder kravene i den offentliggjorte varespecifikation, når:
a) sammenslutningen har anmodet om dette i sin registre-
ringsansøgning
b) det ikke af fremgangsmåden i artikel 9, stk. 2, litra b),
fremgår, at navnet anvendes på lovlig vis og er vitterlig
kendt og økonomisk afgørende for lignende landbrug-
s p r o d u k t e re l l e rl e v n e d s m i d l e r .
Artikel 14
1. Medlemsstaterne sørger for, at der senest seks måne-
der efter denne forordnings ikrafttræden oprettes en kon-
trolinstans, der har til opgave at sikre, at de landbrugspro-
dukter og levnedsmidler, der er forsynet med en speci-
ficitetsattestering, opfylder kravene i varespecifikationen.
For Finland, Sverige og Østrig regnes denne frist fra deres
tiltrædelse.
2. Kontrolinstansen kan omfatte en eller flere udpegede
kontrolmyndigheder og/eller et eller flere private organer,
der er godkendt til dette formål, af medlemsstaterne. Med-
lemsstaterne meddeler Kommissionen listerne over de god-
kendte myndigheder og/eller organer samt deres respektivebeføjelser. Kommissionen offentliggør disse oplysninger i
De Europæiske Fællesskabers Tidende .
3. De udpegede kontrolmyndigheder og/eller private or-
ganer skal dels yde tilstrækkelige garantier for objektivitet
og upartiskhed over for enhver producent eller forarbejd-
ningsvirksomhed, som de kontrollerer, dels godtgøre at de
permanent råder over de fornødne eksperter og midler til
at sikre kontrollen af landbrugsprodukter og levnedsmidler,
der er omfattet af en EF-specificitetsattestering.
Hvis kontrolinstansen lader et andet organ foretage en del
af kontrollen, skal dette yde de samme garantier. De udpe-
gede kontrolmyndigheder og/eller godkendte private orga-
ner er dog fortsat ansvarlige over for medlemsstaten for
den samlede kontrol.
Organer skal fra den 1. januar 1998 opfylde kravene i
standard EN 45011 af 26. juni 1989 for at kunne blive
godkendt af en medlemsstat med henblik på denne forord-
ning.2082/92
95/1/EF , Euratom, EKSF
2082/92 - - - I
74. Når en medlemsstats udpegede kontrolmyndigheder
og/eller private organer konstaterer, at et landbrugsprodukt
eller levnedsmiddel, der er tilkendt en specificitetsatteste-
ring, som er udstedt af deres medlemsstat, ikke opfylder
kravene i varespecifikationen, træffer de de foranstaltnin-
ger, der er nødvendige for at sikre overholdelsen af denne
forordning. De underretter medlemsstaten om de foran-
staltninger, der er truffet under udøvelsen af kontrollen.
De berørte parter skal underrettes om alle de afgørelser,
der træffes.
5. Medlemsstaten skal trække godkendelsen af et kon-
trolorgan tilbage, når de i stk. 2 og 3 omhandlede betingel-
ser ikke længere er opfyldt. Den meddeler Kommissionen
dette, og Kommissionen offentliggør en revideret liste over
godkendte organer i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
6. Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er
nødvendige for at sikre, at en producent, der opfylder kra-vene i denne forordning, har adgang til kontrolordningen.
7. Omkostningerne ved den særlige kontrol i henhold til
denne forordning påhviler de producenter, der bruger spe-
cificitetsattesteringen.
Artikel 15
1. Kun producenter, der overholder den registrerede va-
respecifikation, kan anvende:
— en angivelse, der skal fastsættes efter fremgangsmåden
ia r t i k e l1 9
— i givet fald EF-symbolet, samt
— det registrerede navn, jf. dog artikel 13, stk. 2.
2. En producent, som for første gang efter registreringen
anvender et navn, der er forbeholdt i henhold til artikel
13, stk. 1 eller 2, skal, uanset om han tilhører den oprinde-
ligt ansøgende sammenslutning, i god tid underrette en ud-
peget kontrolmyndighed eller et udpeget kontrolorgan i
den medlemsstat, hvor han er etableret.
3. Den udpegede kontrolmyndighed eller det udpegede
kontrolorgan sikrer, at producenten overholder de offent-
liggjorte enkeltheder, inden produktet markedsføres.
Artikel 16
1. (SIC!) Uden at dette berører internationale aftaler, fin-
der denne forordning anvendelse på landbrugsprodukter el-
ler levnedsmidler fra et tredjeland, dersom
— tredjelandet kan give garantier, der er identiske med
e l l e rs v a r e rt i ld e m ,d e re ro m h a n d l e tia r t i k e l4o g6
— der i det pågældende tredjeland findes en kontrolord-
ning svarende til den ordning, der er omhandlet i arti-
kel 142082/92
2082/92 - - - I
8— det pågældende tredjeland er rede til for tilsvarende
landbrugsprodukter eller levnedsmidler fra Fællesska-
bet, der har opnået en EF-specificitetsattestering, at
y d ee nb e s k y t t e l s es v a r e n d et i ld e n ,d e rf i n d e siF æ l l e s -
skabet.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltnin-
ger med henblik på retlig beskyttelse mod enhver form for
misbrug eller vildledende anvendelse af den i artikel 15,
stk. 1, omhandlede angivelse og i givet fald det i artikel 12
omhandlede EF-symbol samt mod enhver efterligning af
registrerede navne, der er forbeholdt bestemte produkter i
henhold til artikel 13.
2. De registrerede navne beskyttes mod enhver praksis,
der vil kunne vildlede forbrugerne, bl. a. praksis, der lader
formode, at der er tilkendt landbrugsproduktet eller lev-
nedsmidlet en specificitetsattestering, der er udstedt af
Fællesskabet.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de øv-
rige medlemsstater om de trufne foranstaltninger.
Artikel 18
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger
for at sikre, at de på nationalt plan anvendte varebetegnel-
ser ikke kan forveksles med registrerede navne, der er for-
beholdt bestemte produkter i henhold til artikel 13, stk. 2.
Artikel 19
Kommissionen bistås af et udvalg, der består af repræsen-
tanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens re-
præsentant som formand.
Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast
til de foranstaltninger, der skal træffes. udvalget (SIC! Ud-
valget) afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en
frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor
meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig
med det flertal, der er fastsat i T raktatens artikel 148, stk.
2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på
forslag af Kommissionen. Under afstemninger i udvalget
tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for
medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte arti-
kel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når
de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse
med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen
udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag
til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgø-
relse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet
fra forslagets forelæggelse for Rådet ikke truffet nogen af-
gørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kom-
missionen.2082/92
2082/92 - - - I
9Artikel 20
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedta-
ges efter fremgangsmåden i artikel 19.
Artikel 21
Kommissionen forelægger inden for en frist på fem år ef-
ter datoen for denne forordnings ikrafttræden Rådet en
rapport om anvendelsen af forordningen, i givet fald ledsa-
get af passende forslag.
I rapporten skal der specielt redegøres for følgerne af an-
vendelsen af artikel 9 og 13.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft tolv måneder efter offent-
liggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.2082/92
2082/92 - - - I
10BILAG
Levnedsmidler, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1
—ø l
— chokolade og andre tilberedte næringsmidler med indhold af
kakao
— brød, wienerbrød, kager, kiks og andet bagværk, samt kon-
fekturevarer
— pastaprodukter, også kogte eller med fyld
— tilberedte retter
—k r y d r e d e s o v s e— supper og bouillon
— drikkevarer på basis af planteekstrakter
—i s o g s o r b e t e r2082/92