02017R1939 — DA — 10.01.2021 — 001.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EU) 2017/1939

af 12. oktober 2017

om gennemførelse af et forstærket samarbejde om oprettelse af Den Europæiske Anklagemyndighed (»EPPO«)







KAPITEL I

GENSTAND OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

Ved denne forordning oprettes Den Europæiske Anklagemyndighed (»EPPO«), og der fastsættes regler om funktioner.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »medlemsstat« : medmindre andet er angivet, navnlig i kapitel VIII, en medlemsstat, der deltager i forstærket samarbejde om oprettelse af EPPO, som anset for bemyndiget i henhold til artikel 86, stk. 1, tredje afsnit, i TEUF, eller i medfør af en afgørelse vedtaget i henhold til artikel 331, stk. 1, andet eller tredje afsnit, i TEUF

2) »person« : enhver fysisk eller juridisk person

3) »Unionens finansielle interesser« : alle indtægter, udgifter og aktiver, som er opført på, opnået gennem eller tilfalder Unionens budget, og budgetterne for de institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet i henhold til traktaterne, og de budgetter, disse forvalter og overvåger

4) »personale i EPPO« : de medarbejdere på centralt niveau, der bistår kollegiet, de permanente afdelinger, den europæiske chefanklager, de europæiske anklagere, de europæiske delegerede anklagere og den administrerende direktør i de daglige aktiviteter i forbindelse med udførelsen af denne myndigheds opgaver i henhold til denne forordning

5) »europæisk delegeret anklager, der behandler sagen« : en europæisk delegeret anklager, der er ansvarlig for den efterforskning og retsforfølgning, som vedkommende har indledt, som er blevet tildelt vedkommende, eller som vedkommende har overtaget ved at udøve sin ret til oplysning, jf. artikel 27

6) »bistående europæisk delegeret anklager« : en europæisk delegeret anklager, som befinder sig i en anden medlemsstat end den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, og hvor en efterforskning eller anden foranstaltning, som vedkommende har til opgave at foretage, skal gennemføres

7) »personoplysninger« : enhver form for oplysning om en identificeret eller identificerbar fysisk person (»den registrerede«); ved identificerbar fysisk person forstås en fysisk person, der direkte eller indirekte kan identificeres, navnlig ved en identifikator såsom et navn, et identifikationsnummer, lokaliseringsdata, en onlineidentifikator eller et eller flere elementer, der er særlige for denne fysiske persons fysiske, fysiologiske, genetiske, psykiske, økonomiske, kulturelle eller sociale identitet

8) »behandling« : enhver aktivitet eller række af aktiviteter — med eller uden brug af automatisk behandling — som personoplysninger eller en samling af personoplysninger gøres til genstand for, såsom indsamling, registrering, organisering, systematisering, opbevaring, tilpasning eller ændring, genfinding, søgning, brug, videregivelse ved transmission, formidling eller enhver anden form for overladelse, sammenstilling eller samkøring, begrænsning, sletning eller tilintetgørelse

9) »begrænsning af behandling« : mærkning af opbevarede personoplysninger med den hensigt at begrænse fremtidig behandling af disse oplysninger

10) »profilering« : enhver form for automatisk behandling af personoplysninger, der består i at anvende personoplysninger til at evaluere bestemte personlige forhold vedrørende en fysisk person, navnlig for at analysere eller forudsige forhold vedrørende den fysiske persons arbejdsindsats, økonomiske situation, helbred, personlige præferencer, interesser, pålidelighed, adfærd, geografisk position eller bevægelser

11) »pseudonymisering« : behandling af personoplysninger på en sådan måde, at personoplysningerne ikke længere kan henføres til en bestemt registreret uden brug af supplerende oplysninger, forudsat at sådanne supplerende oplysninger opbevares separat og er underlagt tekniske og organisatoriske foranstaltninger for at sikre, at personoplysningerne ikke henføres til en identificeret eller identificerbar fysisk person

12) »register« : enhver struktureret samling af personoplysninger, der er tilgængelig efter bestemte kriterier, hvad enten denne samling er placeret centralt eller decentralt eller er fordelt på funktionsbestemt eller geografisk grundlag

13) »dataansvarlig« : EPPO eller en anden kompetent myndighed, der alene eller sammen med andre afgør, til hvilke formål og med hvilke hjælpemidler der må foretages behandling af personoplysninger; hvis formålene og hjælpemidlerne til en sådan behandling er fastlagt i EU-retten eller en EU-medlemsstats nationale ret, kan den dataansvarlige eller de specifikke kriterier for udpegelse af denne fastsættes i EU-retten eller en EU-medlemsstats nationale ret

14) »databehandler« : en fysisk eller juridisk person, en offentlig myndighed, en institution eller et andet organ, der behandler personoplysninger på den dataansvarliges vegne

15) »modtager« : en fysisk eller juridisk person, en offentlig myndighed, en institution eller ethvert andet organ, hvortil personoplysninger videregives, uanset om det er en tredjemand eller ej. Andre offentlige myndigheder i EU-medlemsstaterne end de kompetente myndigheder, der er defineret i artikel 3, nr. 7), litra a), i direktiv (EU) 2016/680, som får meddelt personoplysninger som led i en isoleret forespørgsel af EPPO, anses dog ikke for modtagere; de offentlige myndigheders behandling af disse oplysninger skal overholde de gældende databeskyttelsesregler afhængigt af formålet med behandlingen

16) »brud på persondatasikkerheden« : et brud på sikkerheden, der fører til hændelig eller ulovlig tilintetgørelse, tab, ændring, uautoriseret videregivelse af eller adgang til personoplysninger, der er transmitteret, opbevaret eller på anden måde behandlet

17) »administrative personoplysninger« : alle personoplysninger, der behandles af EPPO, bortset fra operationelle personoplysninger

18) »operationelle personoplysninger« : alle personoplysninger, der behandles af EPPO til de formål, der er fastsat i artikel 49

19) »genetiske data« : personoplysninger vedrørende en fysisk persons arvede eller erhvervede genetiske karakteristika, som giver entydig information om den fysiske persons fysiologi eller helbred, og som navnlig foreligger efter en analyse af en biologisk prøve fra den pågældende fysiske person

20) »biometriske data« : personoplysninger, der som følge af specifik teknisk behandling vedrørende en fysisk persons fysiske, fysiologiske eller adfærdsmæssige karakteristika muliggør eller bekræfter en entydig identifikation af vedkommende, såsom ansigtsbillede eller fingeraftryksoplysninger

21) »helbredsoplysninger« : personoplysninger, der vedrører en fysisk persons fysiske eller mentale helbred, herunder levering af sundhedsydelser, og som giver information om vedkommendes helbredstilstand

22) »tilsynsmyndighed« : en uafhængig offentlig myndighed, der er etableret i en EU-medlemsstat i henhold til artikel 51 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 ( 1 ) eller i henhold til artikel 41 i direktiv (EU) 2016/680

23) »international organisation« : en folkeretlig organisation og organer, der er underordnet den, samt ethvert andet organ, der er oprettet ved eller med hjemmel i en aftale mellem to eller flere lande.







KAPITEL II

EPPO'S OPRETTELSE, OPGAVER OG GRUNDLÆGGENDE PRINCIPPER

Artikel 3

Oprettelse

1. EPPO oprettes hermed som et EU-organ.

2. EPPO har juridisk personlighed.

3. EPPO samarbejder med Eurojust og støtter sig på dennes bistand, jf. artikel 100.

Artikel 4

Opgaver

EPPO er ansvarlig for at foretage efterforskning og retsforfølgning af gerningsmænd og medvirkende til strafbare handlinger, der skader Unionens finansielle interesser, som nævnt i direktiv (EU) 2017/1371 og fastsat ved denne forordning, samt til at stille dem for en domstol. I dette øjemed indleder EPPO efterforskning og forestår retsforfølgningen og fungerer som anklager ved medlemsstaternes kompetente domstole, indtil sagen er endeligt afgjort.

Artikel 5

Grundlæggende principper for EPPO's virksomhed

1. EPPO sikrer, at dens virksomhed respekterer de rettigheder, der er fastsat i chartret.

2. EPPO er i al sin virksomhed underlagt retsstatsprincippet og proportionalitetsprincippet.

3. Efterforskningen og retsforfølgningen på vegne af EPPO er undergivet bestemmelserne i denne forordning. National ret finder anvendelse, i det omfang et spørgsmål ikke er reguleret i denne forordning. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, er gældende national ret lovgivningen i den medlemsstat, hvis europæiske delegerede anklager behandler sagen, jf. artikel 13, stk. 1. Hvor et spørgsmål både reguleres af national ret og denne forordning, har sidstnævnte forrang.

4. EPPO foretager efterforskning på en upartisk måde og søger alt relevant bevismateriale, såvel belastende som diskulperende.

5. EPPO indleder og foretager efterforskning uden unødig forsinkelse.

6. De kompetente nationale myndigheder bistår og støtter aktivt EPPO's efterforskning og retsforfølgning. Enhver handling, politik eller procedure i henhold til denne forordning er underlagt princippet om loyalt samarbejde.

Artikel 6

Uafhængighed og ansvar

1. EPPO er uafhængig. Den europæiske chefanklager, de europæiske vicechefanklagere, de europæiske anklagere, de europæiske delegerede anklagere, den administrerende direktør og personalet i EPPO handler i hele Unionens interesse som fastsat ved lov og hverken søger eller modtager instrukser fra nogen person uden for EPPO, nogen EU-medlemsstat eller nogen EU-institution eller noget EU-organ, -kontor eller -agentur ved udførelsen af deres opgaver i henhold til denne forordning. EU-medlemsstaterne og Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer respekterer EPPO's uafhængighed og må ikke forsøge at øve indflydelse på den under udførelsen af dens opgaver.

2. EPPO er over for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen ansvarlig for sin generelle virksomhed og aflægger årsberetninger i overensstemmelse med artikel 7.

Artikel 7

Årsberetning

1. EPPO udarbejder og udsender hvert år en offentlig årsberetning om sin generelle virksomhed på EU-institutionernes officielle sprog. Den sender beretningen til Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter samt til Rådet og Kommissionen.

2. En gang om året giver den europæiske chefanklager møde i Europa-Parlamentet og Rådet og efter anmodning i medlemsstaternes nationale parlamenter for at redegøre for EPPO's generelle virksomhed, uden at dette berører EPPO's tavshedspligt med hensyn til individuelle sager og personoplysninger. Den europæiske chefanklager kan erstattes af en af de europæiske vicechefanklagere til høringer, der afholdes af de nationale parlamenter.







KAPITEL III

EPPO'S STATUS, STRUKTUR OG ORGANISATION







AFDELING 1

EPPO's status og struktur

Artikel 8

EPPO's struktur

1. EPPO er et uadskilleligt EU-organ, der fungerer som én enkelt myndighed med en decentral struktur.

2. EPPO er organiseret på centralt niveau og decentralt niveau.

3. Det centrale niveau udgøres af et centralt kontor ved EPPO's hovedsæde. Det centrale kontor udgøres af kollegiet, de permanente afdelinger, den europæiske chefanklager, de europæiske vicechefanklagere, de europæiske anklagere og den administrerende direktør.

4. Det decentrale niveau udgøres af europæiske delegerede anklagere, der befinder sig i medlemsstaterne.

5. Det centrale kontor og de europæiske delegerede anklagere bistås af personalet i EPPO under udførelsen af deres opgaver i henhold til denne forordning.

Artikel 9

Kollegiet

1. EPPO's kollegium består af den europæiske chefanklager og én europæisk anklager pr. medlemsstat. Den europæiske chefanklager leder kollegiets møder og er ansvarlig for forberedelsen heraf.

2. Kollegiet mødes regelmæssigt og har ansvaret for det generelle tilsyn med EPPO's virksomhed. Det træffer afgørelser om strategiske anliggender og om generelle spørgsmål i forbindelse med individuelle sager, navnlig med henblik på at sikre sammenhæng, effektivitet og konsekvens i EPPO's politik for retsforfølgning i alle medlemsstaterne, samt om andre anliggender som fastsat i denne forordning. Kollegiet træffer ikke operationelle afgørelser i forbindelse med individuelle sager. EPPO's forretningsorden skal indeholde de nærmere regler for kollegiets udøvelse af det generelle tilsyn med virksomheden og for, hvordan der træffes afgørelser om strategiske anliggender og generelle spørgsmål i overensstemmelse med denne artikel.

3. På forslag af den europæiske chefanklager og i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden opretter kollegiet permanente afdelinger.

4. Kollegiet vedtager EPPO's forretningsorden i overensstemmelse med artikel 21 og fastsætter endvidere ansvarsområderne for de funktioner, der varetages af kollegiets medlemmer og personalet i EPPO.

5. Medmindre andet er angivet i denne forordning, træffer kollegiet afgørelse med simpelt flertal. Ethvert medlem af kollegiet har ret til at anmode om en afstemning om spørgsmål, som det tilkommer kollegiet at afgøre. Hvert medlem af kollegiet har én stemme. Ved stemmelighed er den europæiske chefanklagers stemme afgørende i forbindelse med ethvert spørgsmål, som det tilkommer kollegiet at afgøre.

Artikel 10

De permanente afdelinger

1. De permanente afdelinger ledes af den europæiske chefanklager eller en af de europæiske vicechefanklagere eller en europæisk anklager, der er udpeget som formand i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden. Foruden formanden har de permanente afdelinger to permanente medlemmer. Antallet af permanente afdelinger og deres sammensætning samt kompetencefordelingen mellem afdelingerne fastsættes under behørigt hensyn til EPPO's funktionelle behov og i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden.

EPPO's forretningsorden sikrer en ligelig fordeling af arbejdsbyrden gennem en ordning med vilkårlig tildeling af sager og fastlægger i undtagelsestilfælde procedurer, der, hvor det er nødvendigt for at sikre en velfungerende EPPO, giver den europæiske chefanklager mulighed for at beslutte at afvige fra princippet om vilkårlig tildeling.

2. De permanente afdelinger overvåger og leder de efterforskninger og retsforfølgninger, der udføres af de europæiske delegerede anklagere, jf. stk. 3, 4 og 5. De sikrer desuden koordineringen af efterforskning og retsforfølgning i grænseoverskridende sager og sikrer gennemførelsen af kollegiets afgørelser, jf. artikel 9, stk. 2.

3. I overensstemmelse med de betingelser og procedurer, der fastsættes i denne forordning, i givet fald efter vurdering af et udkast til afgørelse foreslået af den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, træffer de permanente afdelinger afgørelse om følgende spørgsmål: a) at bringe en sag for en domstol, jf. artikel 36, stk. 1, 3 og 4 b) at henlægge en sag, jf. artikel 39, stk. 1, litra a)-g) c) at anvende en forenklet retsforfølgningsprocedure og pålægge den europæiske delegerede anklager at handle med henblik på endelig afgørelse af sagen, jf. artikel 40 d) at henvise en sag til de nationale myndigheder, jf. artikel 34, stk. 1, 2, 3 eller 6 e) at genåbne en efterforskning, jf. artikel 39, stk. 2.

4. De permanente afdelinger træffer om nødvendigt følgende afgørelser i overensstemmelse med de betingelser og procedurer, der fastsættes i denne forordning: a) pålægge den europæiske delegerede anklager at indlede en efterforskning, jf. reglerne i artikel 26, stk. 1-4, såfremt der ikke er blevet indledt en efterforskning b) pålægge den europæiske delegerede anklager at udøve sin ret til oplysning, jf. artikel 27, stk. 6, såfremt der endnu ikke er blevet anmodet om oplysninger c) forelægge strategiske anliggender og generelle spørgsmål i forbindelse med individuelle sager for kollegiet, jf. artikel 9, stk. 2 d) tildele en sag, jf. artikel 26, stk. 3 e) omfordele en sag, jf. artikel 26, stk. 5, eller artikel 28, stk. 3 f) godkende en europæisk anklagers beslutning om selv at foretage efterforskningen, jf. artikel 28, stk. 4.

5. Den kompetente permanente afdeling, der handler gennem den europæiske anklager, som fører tilsyn med efterforskningen eller retsforfølgningen, kan i en konkret sag give instrukser i overensstemmelse med relevant national ret til den europæiske delegerede anklager, som behandler sagen, når dette er nødvendigt med henblik på effektiv behandling af efterforskningen eller retsforfølgningen, i retfærdighedens interesse eller for at sikre, at EPPO kan fungere konsekvent.

6. Den permanente afdeling træffer afgørelse med simpelt flertal. Afdelingen stemmer efter anmodning fra et hvilket som helst af sine medlemmer. Hvert medlem har én stemme. Ved stemmelighed er formandens stemme afgørende. Afgørelser træffes efter drøftelse på afdelingens møder i givet fald på grundlag af det udkast til afgørelse, som den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, har foreslået.

Hele sagsmaterialet skal på opfordring være tilgængeligt for den kompetente permanente afdeling med henblik på forberedelse af afgørelser.

7. De permanente afdelinger kan beslutte at delegere deres afgørelsesbeføjelser i henhold til stk. 3, litra a) eller b), og i sidstnævnte tilfælde alene for så vidt angår reglerne i artikel 39, stk. 1, litra a)-f), til den europæiske anklager, som fører tilsyn med sagen i medfør af artikel 12, stk. 1, hvor sådanne delegeringer kan begrundes behørigt med henvisning til lovovertrædelsens grovhed eller sagens kompleksitet i det enkelte tilfælde med hensyn til en lovovertrædelse, der har påført eller sandsynligvis vil påføre Unionens finansielle interesser skader for mindre end 100 000 EUR. EPPO's forretningsorden fastsætter retningslinjer med henblik på at sikre en ensartet anvendelse i EPPO.

Den permanente afdeling underretter den europæiske chefanklager om enhver afgørelse om delegering af deres afgørelsesbeføjelse. Ved modtagelsen af disse oplysninger kan den europæiske chefanklager inden for tre dage anmode den permanente afdeling om at revurdere sin beslutning, hvis den europæiske chefanklager finder, at interessen i at sikre sammenhæng i EPPO's efterforskning og retsforfølgning kræver det. Hvis den europæiske chefanklager er medlem af den pågældende permanente afdeling, udøver en af de europæiske vicechefanklagere retten til at anmode om nævnte revurdering. Den tilsynsførende europæiske anklager orienterer den permanente afdeling om den endelige afgørelse af sagen samt om enhver oplysning eller omstændighed, som vedkommende vurderer sandsynligvis vil nødvendiggøre en ny vurdering af muligheden for at opretholde delegeringen, navnlig under de i artikel 36, stk. 3, omhandlede omstændigheder.

Beslutningen om at delegere afgørelsesbeføjelser kan til enhver tid trækkes tilbage på anmodning af et af medlemmerne af den permanente afdeling og besluttes i overensstemmelse med stk. 6. En delegering trækkes tilbage, når en europæisk delegeret anklager fungerer som stedfortræder for den europæiske anklager i overensstemmelse med artikel 16, stk. 7.

For at sikre konsekvent anvendelse af princippet om delegering indberetter hvert medlem af den permanente afdeling årligt brugen af delegering til kollegiet.

8. EPPO's forretningsorden bemyndiger de permanente afdelinger til at træffe afgørelser ved en skriftlig procedure, som fastlægges nærmere i EPPO's forretningsorden.

Alle afgørelser, som træffes, og instrukser, som gives i overensstemmelse med stk. 3, 4, 5 og 7, registreres skriftligt og indgår i sagsakterne.

9. Ud over de faste medlemmer deltager den europæiske anklager, som fører tilsyn med en efterforskning eller retsforfølgning i henhold til artikel 12, stk. 1, i den permanente afdelings drøftelser. Den europæiske anklager har stemmeret, undtagen hvad angår den permanente afdelings afgørelser om delegering eller tilbagekaldelse af delegering i overensstemmelse med stk. 7 om tildeling og omfordeling i henhold til artikel 26, stk. 3, 4 og 5, og artikel 27, stk. 6, og om indbringelse af en sag for domstolene i overensstemmelse med artikel 36, stk. 3, hvor flere end en medlemsstat har kompetence i sagen, samt hvad angår situationer som beskrevet i artikel 31, stk. 8.

En permanent afdeling kan også på anmodning af enten en europæisk anklager eller en europæisk delegeret anklager eller på eget initiativ indbyde andre europæiske anklagere eller europæiske delegerede anklagere, der har forbindelse til en sag, til at deltage i dens møder uden stemmeret.

10. Formændene for de permanente afdelinger holder i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden kollegiet underrettet om de afgørelser, der træffes i henhold til denne artikel, med henblik på at give kollegiet mulighed for at udfylde sin rolle i henhold til artikel 9, stk. 2.

Artikel 11

Den europæiske chefanklager og de europæiske vicechefanklagere

1. Den europæiske chefanklager leder EPPO. Den europæiske chefanklager tilrettelægger EPPO's arbejde, forestår dens virksomhed og træffer afgørelser i overensstemmelse med denne forordning og EPPO's forretningsorden.

2. To europæiske vicechefanklagere udpeges til at bistå den europæiske chefanklager under udførelsen af dennes opgaver og til at træde i dennes sted, når vedkommende er fraværende eller forhindret i at varetage de pågældende opgaver.

3. Den europæiske chefanklager repræsenterer EPPO over for Unionens og EU-medlemsstaternes institutioner og over for tredjeparter. Den europæiske chefanklager kan delegere sine opgaver vedrørende repræsentation til en af de europæiske vicechefanklagere eller til en europæisk anklager.

Artikel 12

De europæiske anklagere

1. På vegne af den permanente afdeling og under overholdelse af eventuelle instrukser, den har givet i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, 4 og 5, fører de europæiske anklagere tilsyn med den efterforskning og retsforfølgning, som de europæiske delegerede anklagere, der behandler sagen i deres oprindelsesmedlemsstater, er ansvarlige for. De europæiske anklagere fremlægger sammendrag af de sager, som de fører tilsyn med, og, hvor det er relevant, forslag til afgørelser, som nævnte afdeling skal træffe, på grundlag af udkast til afgørelser udarbejdet af de europæiske delegerede anklagere.

EPPO's forretningsorden skal med forbehold af artikel 16, stk. 7, indeholde en stedfortræderordning mellem europæiske anklagere, der finder anvendelse, i tilfælde hvor den tilsynsførende europæiske anklager midlertidigt er fraværende fra sine opgaver eller af andre årsager ikke har mulighed for at varetage funktionen som europæisk anklager. Den stedfortrædende europæiske anklager kan varetage enhver af den europæiske anklagers funktioner med undtagelse af muligheden for at foretage en efterforskning efter artikel 28, stk. 4.

2. En europæisk anklager kan af grunde, der vedrører arbejdsbyrden som følge af antallet af efterforskninger og retsforfølgninger i den europæiske anklagers oprindelsesmedlemsstat eller en personlig interessekonflikt, undtagelsesvis anmode om, at tilsynet med efterforskning og retsforfølgning i individuelle sager, der behandles af europæiske delegerede anklagere i vedkommendes oprindelsesmedlemsstat, placeres hos andre europæiske anklagere, forudsat at sidstnævnte samtykker dertil. Den europæiske chefanklager træffer afgørelse om anmodningen ud fra en europæisk anklagers arbejdsbyrde. I tilfælde af en interessekonflikt vedrørende en europæisk anklager efterkommer den europæiske chefanklager anmodningen. EPPO's forretningsorden fastlægger principperne for chefanklagerens afgørelse og proceduren for den efterfølgende tildeling af de pågældende sager. Artikel 28, stk. 4, finder ikke anvendelse på efterforskning og retsforfølgning, der er undergivet tilsyn i overensstemmelse med nærværende stykke.

3. De tilsynsførende europæiske anklagere kan i konkrete sager og i overensstemmelse med gældende national ret og med de instrukser, der gives af den kompetente permanente afdeling, give instrukser til den europæiske delegerede anklager, som behandler sagen, når dette er nødvendigt for en effektiv behandling af efterforskningen eller retsforfølgningen eller i retfærdighedens interesse eller for at sikre, at EPPO kan fungere konsekvent.

4. Hvis en medlemsstats nationale ret fastsætter bestemmelser om intern kontrol af visse dispositioner inden for en national anklagemyndigheds struktur, henhører kontrollen af sådanne dispositioner foretaget af den europæiske delegerede anklager under den tilsynsførende europæiske anklagers tilsynsbeføjelser i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden, uden at dette berører den permanente afdelings tilsyns- og overvågningsbeføjelser.

5. De europæiske anklagere fungerer som forbindelsesled og informationskanaler mellem de permanente afdelinger og de europæiske delegerede anklagere i deres respektive oprindelsesmedlemsstater. De overvåger gennemførelsen af EPPO's opgaver i deres respektive medlemsstater i nært samråd med de europæiske delegerede anklagere. De sikrer i overensstemmelse med denne forordning og EPPO's forretningsorden, at alle relevante oplysninger fra det centrale kontor tilstilles de europæiske delegerede anklagere og omvendt.

Artikel 13

De europæiske delegerede anklagere

1. De europæiske delegerede anklagere handler på vegne af EPPO i deres respektive medlemsstater og har samme beføjelser som de nationale anklagere med hensyn til efterforskning, retsforfølgning og indbringelse af sager for domstolene, ud over og med forbehold af de specifikke beføjelser og den status, som de tildeles, og på de betingelser, der fastsættes i denne forordning.

De europæiske delegerede anklagere er ansvarlige for de efterforskninger og retsforfølgninger, som de har indledt, som er blevet tildelt dem, eller som de har overtaget ved udøvelsen af deres ret til oplysning. De europæiske delegerede anklagere følger de anvisninger og instrukser, som den permanente afdeling, som er ansvarlig for sagen, giver dem, samt instrukserne fra den tilsynsførende europæiske anklager.

De europæiske delegerede anklagere er også ansvarlige for at indbringe en sag for domstolene og har navnlig beføjelse til at fremsætte begæringer under sagen, deltage i bevisoptagelsen og gøre brug af de tilgængelige retsmidler i henhold til national ret.

2. Der er to eller flere europæiske delegerede anklagere i hver medlemsstat. Den europæiske chefanklager godkender efter at have hørt og være nået til enighed med medlemsstaternes relevante myndigheder antallet af europæiske delegerede anklagere samt den funktionelle og territoriale kompetencefordeling mellem de europæiske delegerede anklagere i hver medlemsstat.

3. De europæiske delegerede anklagere kan også udøve deres funktioner som nationale anklagere, i det omfang det ikke hindrer dem i at opfylde deres forpligtelser efter denne forordning. De underretter den tilsynsførende europæiske anklager om sådanne funktioner. Hvis en europæisk delegeret anklager på et hvilket som helst tidspunkt ikke er i stand til at varetage sine funktioner som europæisk delegeret anklager på grund af varetagelsen af sådanne funktioner som national anklager, underretter vedkommende den tilsynsførende europæiske anklager, som hører de kompetente nationale retsforfølgende myndigheder for at fastslå, om der bør gives forrang til vedkommendes funktioner efter denne forordning. Den europæiske anklager kan foreslå den permanente afdeling at omfordele sagen til en anden europæisk delegeret anklager i den samme medlemsstat, eller at vedkommende selv udfører efterforskningen i henhold til artikel 28, stk. 3 og 4.







AFDELING 2

Udpegelse og afskedigelse af EPPO's medlemmer

Artikel 14

Udpegelse og afskedigelse af den europæiske chefanklager

1. Europa-Parlamentet og Rådet udpeger efter fælles overenskomst den europæiske chefanklager for en syvårig periode, der ikke kan forlænges. Rådet træffer afgørelse med simpelt flertal.

2. Den europæiske chefanklager udvælges blandt kandidater: a) som er aktive medlemmer af medlemsstaternes retsforfølgende myndigheder eller domstole eller aktive europæiske anklagere b) hvis uafhængighed er uomtvistelig c) som besidder de nødvendige kvalifikationer for udpegelse til de højeste anklagemæssige eller judicielle funktioner i deres respektive medlemsstater og har relevant praktisk erfaring med nationale retssystemer, finansielle efterforskninger og internationalt retligt samarbejde i straffesager, eller som har gjort tjeneste som europæiske anklagere, og d) som har den fornødne ledererfaring og de fornødne kvalifikationer til stillingen.

3. Udvælgelsen sker på grundlag af et stillingsopslag, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende , hvorefter et udvælgelsespanel opstiller en kort liste over egnede ansøgere, som den forelægger for Europa-Parlamentet og for Rådet. Udvælgelsespanelet består af 12 personer, der er valgt blandt tidligere medlemmer af Domstolen og Revisionsretten, tidligere nationale medlemmer af Eurojust, medlemmer af de højeste nationale retter, højtstående anklagere samt jurister, hvis faglige kvalifikationer er almindeligt anerkendt. Én af de udvalgte personer foreslås af Europa-Parlamentet. Rådet fastsætter reglerne for udvælgelsespanelets funktionsmåde og vedtager på forslag af Kommissionen en afgørelse om udpegelse af medlemmerne.

4. Hvis en europæisk anklager udpeges som europæisk chefanklager, besættes vedkommendes stilling som europæisk anklager straks efter proceduren i artikel 16, stk. 1 og 2.

5. Domstolen kan efter begæring fra Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen afskedige den europæiske chefanklager, hvis den finder, at vedkommende ikke længere er i stand til at udføre sine opgaver, eller at vedkommende har begået en alvorlig tjenesteforseelse.

6. Hvis den europæiske chefanklager træder tilbage, eller hvis den pågældende afskediges eller forlader sin stilling af andre årsager, besættes stillingen straks efter proceduren i stk. 1, 2 og 3.

Artikel 15

Udpegelse og afskedigelse af de europæiske vicechefanklagere

1. Kollegiet udpeger to europæiske anklagere til at varetage hvervet som europæiske vicechefanklagere for en treårig mandatperiode, der kan forlænges, men som ikke må overstige deres mandatperioder som europæiske anklagere. Udvælgelsesproceduren reguleres af EPPO's forretningsorden. De europæiske vicechefanklagere bevarer deres status som europæiske anklagere.

2. Reglerne og betingelserne for udøvelsen af hvervet som europæisk vicechefanklager fastsættes i EPPO's forretningsorden. Hvis en europæisk anklager ikke længere er i stand til at udføre sit hverv som europæisk vicechefanklager, kan kollegiet i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden beslutte at afskedige den europæiske vicechefanklager fra denne stilling.

3. Hvis en europæisk vicechefanklager træder tilbage, afskediges eller forlader sin stilling som europæisk vicechefanklager af en hvilken som helst årsag, besættes stillingen straks efter proceduren i stk. 1. Vedkommende forbliver europæisk anklager, jf. dog artikel 16.

Artikel 16

Udpegelse og afskedigelse af de europæiske anklagere

1. Hver medlemsstat indstiller tre kandidater til stillingen som europæisk anklager blandt kandidater: a) som er aktive medlemmer af den relevante medlemsstats retsforfølgende myndigheder eller domstole b) hvis uafhængighed er uomtvistelig, og c) som besidder de nødvendige kvalifikationer for udpegelse til høje anklagemæssige eller judicielle funktioner i deres respektive medlemsstater, og som har relevant praktisk erfaring med nationale retssystemer, finansielle efterforskninger og med internationalt retligt samarbejde i straffesager.

2. Efter at have modtaget det i artikel 14, stk. 3, omhandlede udvælgelsespanels begrundede udtalelse udvælger og udpeger Rådet én af kandidaterne til hvervet som europæisk anklager i den pågældende medlemsstat. Hvis udvælgelsespanelet finder, at en kandidat ikke opfylder betingelserne for udførelsen af opgaverne som europæisk anklager, er dets udtalelse bindende for Rådet.

3. Rådet udvælger og udpeger de europæiske anklagere for en seksårig periode, der ikke kan forlænges, med simpelt flertal. Rådet kan beslutte at forlænge mandatet med højst tre år ved udgangen af seksårsperioden.

4. Hvert tredje år finder en delvis nybesættelse af en tredjedel af hvervene som europæisk anklager sted. Rådet vedtager med simpelt flertal overgangsbestemmelser for udpegelsen af europæiske anklagere for og under den første mandatperiode.

5. Domstolen kan efter begæring fra Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen afskedige en europæisk anklager, hvis den finder, at vedkommende ikke længere er i stand til at udføre sine opgaver, eller at vedkommende har begået en alvorlig tjenesteforseelse.

6. Hvis en europæisk anklager træder tilbage, afskediges eller forlader sin stilling af andre årsager, besættes stillingen straks efter proceduren i stk. 1 og 2. Hvis den pågældende europæiske anklager også varetager hvervet som europæisk vicechefanklager, afskediges vedkommende også straks automatisk fra sidstnævnte stilling.

7. Efter indstillingen af hver europæisk anklager udpeger kollegiet en af de europæiske delegerede anklagere fra samme medlemsstat til at fungere som stedfortræder for den europæiske anklager, hvis vedkommende ikke er i stand til at varetage sit hverv eller har forladt sin stilling, jf. stk. 5 og 6.

Hvis kollegiet tiltræder, at der er behov for en stedfortræder, fungerer den udpegede person som midlertidig europæisk anklager, indtil den europæiske anklager erstattes eller vender tilbage, i en periode på højst tre måneder. Kollegiet kan efter anmodning om nødvendigt forlænge denne periode. Mekanismerne og de nærmere bestemmelser vedrørende midlertidige stedfortrædere fastsættes i og reguleres af EPPO's forretningsorden.

Artikel 17

Udpegelse og afskedigelse af de europæiske delegerede anklagere

1. På forslag af den europæiske chefanklager udpeger kollegiet de europæiske delegerede anklagere, som er blevet indstillet af medlemsstaterne. Kollegiet kan afslå en person, der er blevet indstillet, hvis den pågældende ikke opfylder kriterierne i stk. 2. De europæiske delegerede anklagere udpeges for en femårig periode, der kan forlænges.

2. De europæiske delegerede anklagere er fra tidspunktet for udpegelsen til europæiske delegerede anklagere og indtil deres afskedigelse aktive medlemmer af de retsforfølgende myndigheder eller domstolene i de respektive medlemsstater, der indstillede dem. Deres uafhængighed skal være uomtvistelig, og de skal besidde de nødvendige kvalifikationer og relevant praktisk erfaring med deres nationale retssystem.

3. Kollegiet afskediger en europæisk delegeret anklager, hvis det finder, at vedkommende ikke længere opfylder kravene i stk. 2, ikke er i stand til at udføre sine opgaver eller har begået en alvorlig tjenesteforseelse.

4. Hvis en medlemsstat af årsager, der ikke har forbindelse til vedkommendes ansvarsområder i henhold til denne forordning, beslutter at afskedige en national anklager, der er udpeget til europæisk delegeret anklager, eller at tage disciplinære skridt over for vedkommende, underretter medlemsstaten den europæiske chefanklager, før der tages sådanne skridt. En medlemsstat må ikke afskedige en europæisk delegeret anklager eller tage disciplinære skridt over for vedkommende af årsager, der har forbindelse til vedkommendes ansvarsområder efter denne forordning, uden den europæiske chefanklagers samtykke. Hvis den europæiske chefanklager ikke giver sit samtykke, kan den pågældende medlemsstat anmode kollegiet om at vurdere sagen.

5. Hvis en europæisk delegeret anklager træder tilbage, hvis vedkommendes ydelser ikke længere kræves for at varetage EPPO's opgaver, eller hvis den pågældende afskediges eller forlader sin stilling af andre årsager, underretter den relevante medlemsstat straks den europæiske chefanklager og indstiller om nødvendigt en anden anklager, der kan udpeges til ny europæisk delegeret anklager i overensstemmelse med stk. 1.

Artikel 18

Den administrerende direktørs status

1. Den administrerende direktør ansættes som midlertidigt ansat hos EPPO i henhold til artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene.

2. Den administrerende direktør udpeges af kollegiet på grundlag af en liste over kandidater foreslået af den europæiske chefanklager efter en åben og gennemsigtig udvælgelsesprocedure i overensstemmelse med EPPO's forretningsorden. Med henblik på indgåelsen af kontrakten med den administrerende direktør repræsenteres EPPO af den europæiske chefanklager.

3. Den administrerende direktør udnævnes for en embedsperiode på fire år. Ved udløbet af denne periode foretager kollegiet en vurdering, hvori der tages hensyn til evalueringen af den administrerende direktørs arbejde.

4. Kollegiet kan på forslag af den europæiske chefanklager, som tager hensyn til vurderingen omhandlet i stk. 3, forlænge den administrerende direktørs embedsperiode én gang for en periode på højst fire år.

5. En administrerende direktør, hvis embedsperiode er blevet forlænget, kan ikke deltage i den næste udvælgelsesprocedure til samme stilling efter udløbet af den samlede periode.

6. Den administrerende direktør står til ansvar over for den europæiske chefanklager og kollegiet.

7. Den administrerende direktør kan afskediges efter en afgørelse herom truffet af kollegiet med et flertal på to tredjedele af dets medlemmer og med forbehold af tjenestemandsvedtægtens og ansættelsesvilkårenes gældende regler vedrørende opsigelse af kontrakten.

Artikel 19

Den administrerende direktørs opgaver

1. EPPO's administrative og budgetmæssige anliggender forvaltes af den administrerende direktør.

2. Uden at dette berører kollegiets eller den europæiske chefanklagers beføjelser, varetager den administrerende direktør sit hverv i uafhængighed og må hverken søge eller modtage instruktioner fra nogen regering eller noget andet organ.

3. Den administrerende direktør er EPPO's retlige repræsentant i administrative og budgetmæssige anliggender. Den administrerende direktør gennemfører EPPO's budget.

4. Den administrerende direktør er ansvarlig for gennemførelsen af EPPO's administrative opgaver, navnlig: a) den daglige forvaltning af EPPO og personaleforvaltningen b) gennemførelse af den europæiske chefanklagers eller kollegiets afgørelser c) udarbejdelse af et forslag til det årlige og flerårige programmeringsdokument og forelæggelse heraf for den europæiske chefanklager d) gennemførelse af de årlige og flerårige programmeringsdokumenter og rapportering til kollegiet om deres gennemførelse e) udarbejdelse af de administrative og budgetmæssige dele af årsberetningen om EPPO's virksomhed f) udarbejdelse af en handlingsplan til opfølgning på konklusionerne af de interne eller eksterne revisionsrapporter, evalueringer og undersøgelser, herunder fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og OLAF, og halvårlig rapportering til dem og til kollegiet g) udarbejdelse af en intern strategi for bekæmpelse af svig i EPPO og forelæggelse heraf for kollegiet med henblik på godkendelse h) udarbejdelse af et forslag til udkast til de finansielle regler, der gælder for EPPO, og forelæggelse heraf for den europæiske chefanklager i) udarbejdelse af et forslag til udkast til overslag over indtægter og udgifter for EPPO og forelæggelse heraf for den europæiske chefanklager j) ydelse af den nødvendige administrative støtte til at lette EPPO's operationelle arbejde k) ydelse af støtte til den europæiske chefanklager og de europæiske vicechefanklagere i forbindelse med varetagelsen af deres opgaver.

Artikel 20

EPPO's foreløbige administrative ordninger

1. Kommissionen er på grundlag af foreløbige budgetbevillinger i sit eget budget ansvarlig for oprettelsen og den indledende administrative drift af EPPO, indtil sidstnævnte har kapacitet til at gennemføre sit eget budget. Med henblik herpå kan Kommissionen: a) efter høring af Rådet udpege en embedsmand fra Kommissionen til at fungere som midlertidig administrerende direktør og udføre de opgaver, som påhviler den administrerende direktør, herunder de beføjelser, som tjenestemandsvedtægten og ansættelsesvilkårene tillægger ansættelsesmyndigheden vedrørende EPPO's administrative personale, for så vidt angår alle stillinger, som skal besættes, inden den administrerende direktør i overensstemmelse med artikel 18 tiltræder sin stilling b) yde bistand til EPPO, navnlig ved at udstationere et begrænset antal embedsmænd fra Kommissionen, som kræves for at varetage EPPO's administrative virksomhed under den midlertidige administrerende direktørs ansvar.

2. Den midlertidige administrerende direktør kan anvise alle betalinger, som er omfattet af bevillingerne i EPPO's budget, og kan indgå kontrakter, herunder ansættelseskontrakter.

3. Når kollegiet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, træder i funktion, udøver den midlertidige administrerende direktør sit hverv i overensstemmelse med artikel 18. Den midlertidige administrerende direktør ophører med at varetage denne funktion, når den administrerende direktør er tiltrådt sin stilling efter at være blevet udpeget af kollegiet i overensstemmelse med artikel 18.

4. Indtil kollegiet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, træder i funktion, varetager Kommissionen sine funktioner fastsat i nærværende artikel i samråd med en ekspertgruppe bestående af repræsentanter for medlemsstaterne.







AFDELING 3

EPPO's forretningsorden

Artikel 21

EPPO's forretningsorden

1. Tilrettelæggelsen af EPPO's arbejde reguleres af forretningsordenen.

2. Når EPPO er oprettet, udarbejder den europæiske chefanklager straks et forslag til EPPO's forretningsorden, der skal vedtages af kollegiet med et flertal på to tredjedele.

3. Ændringer af EPPO's forretningsorden kan foreslås af enhver europæisk anklager og vedtages, hvis kollegiet beslutter det med et flertal på to tredjedele.







KAPITEL IV

EPPO'S KOMPETENCE OG UDØVELSE HERAF







AFDELING 1

EPPO's kompetence

Artikel 22

EPPO's saglige kompetence

1. EPPO har kompetence med hensyn til de strafbare handlinger til skade for Unionens finansielle interesser, som fremgår af direktiv (EU) 2017/1371 som gennemført i national ret, uanset om den samme strafbare adfærd kan klassificeres som en anden type lovovertrædelse i henhold til national ret. For så vidt angår de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra d), i direktiv (EU) 2017/1371 som gennemført i national ret, har EPPO kun kompetence, når de forsætlige handlinger eller undladelser, der er defineret i nævnte bestemmelse, har tilknytning til to eller flere medlemsstaters område, og den samlede skade udgør mindst 10 mio. EUR.

2. EPPO har også kompetence med hensyn til lovovertrædelser vedrørende deltagelse i en kriminel organisation som defineret i rammeafgørelse 2008/841/RIA som gennemført i national ret, såfremt fokus for en sådan kriminel organisations kriminelle virksomhed er at begå en af de lovovertrædelser, der er omhandlet i stk. 1.

3. EPPO har også kompetence med hensyn til enhver anden strafbar handling, som er uløseligt forbundet med strafbar adfærd, der er omfattet af stk. 1. Kompetencen med hensyn til sådanne strafbare handlinger kan kun udøves i overensstemmelse med artikel 25, stk. 3.

4. Under alle omstændigheder har EPPO ikke kompetence med hensyn til strafbare handlinger vedrørende nationale direkte skatter, herunder lovovertrædelser, som er uløseligt forbundet hermed. Medlemsstaternes skattemyndigheders struktur og funktion berøres ikke af denne forordning.

Artikel 23

EPPO's territoriale og personelle kompetence

EPPO har kompetence for så vidt angår de i artikel 22 omhandlede lovovertrædelser, hvor sådanne lovovertrædelser:

a) helt eller delvis blev begået på en eller flere medlemsstaters område

b) blev begået af en statsborger fra en medlemsstat, forudsat at en medlemsstat har jurisdiktion i forbindelse med sådanne lovovertrædelser, når de er begået uden for dens område, eller

c) blev begået uden for de områder, som der henvises til i litra a), af en person, der på tidspunktet for lovovertrædelsen var omfattet af tjenestemandsvedtægten eller af ansættelsesvilkårene, forudsat at en medlemsstat har jurisdiktion i forbindelse med de sådanne lovovertrædelser, når de begås uden for dens område.







AFDELING 2

Udøvelse af EPPO's kompetence

Artikel 24

Indberetning, registrering og verifikation af oplysninger

1. De EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer og de myndigheder i medlemsstaterne, der har kompetence i henhold til gældende national ret, underretter uden unødig forsinkelse EPPO om enhver strafbar adfærd, i forhold til hvilken den kan udøve sin kompetence i henhold til artikel 22 og artikel 25, stk. 2 og 3.

2. Når en judiciel eller retshåndhævende myndighed i en medlemsstat indleder en efterforskning vedrørende en strafbar handling, i forhold til hvilken EPPO kan udøve sin kompetence i overensstemmelse med artikel 22 og artikel 25, stk. 2 og 3, eller hvis den kompetente judicielle eller retshåndhævende myndighed i en medlemsstat på et hvilket som helst tidspunkt efter indledningen af en efterforskning finder, at efterforskningen vedrører en sådan lovovertrædelse, underretter denne myndighed uden unødig forsinkelse EPPO herom, således at sidstnævnte kan beslutte, om den skal udøve sin ret til oplysning i henhold til artikel 27.

3. Når en judiciel eller retshåndhævende myndighed i en medlemsstat indleder en efterforskning vedrørende en strafbar handling som defineret i artikel 22 og finder, at EPPO ikke kan udøve sin kompetence i overensstemmelse med artikel 25, stk. 3, underretter den EPPO herom.

4. Indberetningen skal som minimum indeholde en beskrivelse af de faktiske omstændigheder, herunder en vurdering af den skade, der er forårsaget eller sandsynligvis vil blive forårsaget, den eventuelle retlige kvalifikation og alle tilgængelige oplysninger om potentielle ofre, mistænkte og eventuelle andre involverede personer.

5. EPPO underrettes også i overensstemmelse med stk. 1 og 2 om sager, hvor en vurdering af, om kriterierne i artikel 25, stk. 2, er opfyldt, ikke er mulig.

6. Oplysninger, der stilles til rådighed for EPPO, registreres og verificeres i overensstemmelse med dens forretningsorden. Verifikationen skal vurdere, om der på baggrund af de oplysninger, der er stillet til rådighed i henhold til stk. 1 og 2, er grund til at indlede en efterforskning eller at udøve retten til oplysning.

7. Hvis EPPO efter verifikationen beslutter, at der ikke er grund til at indlede en efterforskning i henhold til artikel 26 eller at udøve sin ret til oplysning i henhold til artikel 27, anføres grundene hertil i sagsstyringssystemet.

EPPO underretter den myndighed, der i henhold til stk. 1 eller 2 anmeldte den strafbare adfærd, samt forbrydelsens ofre og, hvis dette er fastsat i national ret, andre personer, der har anmeldt den strafbare adfærd.

8. Hvis EPPO bliver bekendt med, at der kan være begået en strafbar handling, som ikke er omfattet af EPPO's kompetence, underretter den uden unødig forsinkelse de kompetente nationale myndigheder herom og fremsender alt relevant bevismateriale til disse.

9. I særlige sager kan EPPO anmode om yderligere relevante oplysninger, som Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer samt medlemsstaternes myndigheder råder over. De ønskede oplysninger kan vedrøre andre overtrædelser, som har skadet Unionens finansielle interesser, end dem, der er omfattet af EPPO's kompetence i henhold til artikel 25, stk. 2.

10. EPPO kan også anmode om andre oplysninger for at sætte kollegiet i stand til i henhold til artikel 9, stk. 2, at udstede generelle retningslinjer om fortolkningen af forpligtelsen til at underrette EPPO om sager, der er omfattet af artikel 25, stk. 2.

Artikel 25

Udøvelse af EPPO's kompetence

1. EPPO udøver sin kompetence ved enten at indlede en efterforskning i henhold til artikel 26 eller ved at beslutte at anvende sin ret til oplysning i henhold til artikel 27. Hvis EPPO beslutter at udøve sin kompetence, udøver de kompetente nationale myndigheder ikke deres egen kompetence i forbindelse med den samme strafbare adfærd.

2. Er der tale om en strafbar handling, der er omfattet af artikel 22, og som har påført eller sandsynligvis vil påføre Unionens finansielle interesser skader for mindre end 10 000 EUR, kan EPPO kun udøve sin kompetence, hvis: a) sagen har indvirkning på unionsniveau, der kræver, at EPPO foretager en efterforskning, eller b) tjenestemænd eller andre ansatte i Unionen eller medlemmer af Unionens institutioner kan mistænkes for at have begået lovovertrædelsen.

EPPO hører, hvis det er relevant, de kompetente nationale myndigheder eller EU-organer for at fastslå, om kriterierne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt.

3. EPPO afstår fra at udøve sin kompetence i forbindelse med enhver lovovertrædelse, der er omfattet af artikel 22, og henviser efter høring af de kompetente nationale myndigheder sagen til sidstnævnte uden unødig forsinkelse i overensstemmelse med artikel 34, hvis: a) den maksimale sanktion, som er fastsat i national ret for en lovovertrædelse, der er omfattet af artikel 22, stk. 1, svarer til eller er mildere end den maksimale sanktion for en uløseligt forbundet strafbar handling, jf. artikel 22, stk. 3, medmindre sidstnævnte handling har været et led i at begå den lovovertrædelse, der er omfattet af artikel 22, stk. 1, eller b) der er grund til at formode, at den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført Unionens finansielle interesser ved en lovovertrædelse som omhandlet i artikel 22, ikke overgår den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført et andet offer.

Første afsnit, litra b), finder ikke anvendelse på lovovertrædelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a), b) og d), i direktiv (EU) 2017/1371 som gennemført i national ret.

4. EPPO kan med de kompetente nationale retsforfølgende myndigheders samtykke udøve sin kompetence i forbindelse med de i artikel 22 omhandlede lovovertrædelser i sager, der ellers ville være undtaget som følge af anvendelsen af stk. 3, litra b), hvis det viser sig, at EPPO er bedre placeret til at efterforske eller retsforfølge.

5. EPPO underretter uden unødig forsinkelse de kompetente nationale myndigheder om enhver afgørelse om at udøve eller at afstå fra at udøve sin kompetence.

6. I tilfælde af uenighed mellem EPPO og de nationale retsforfølgende myndigheder om spørgsmålet om, hvorvidt den strafbare adfærd er omfattet af artikel 22, stk. 2 eller 3, eller artikel 25, stk. 2 eller 3, er det de nationale myndigheder, der har beføjelse til at tage stilling til kompetencefordelingen i straffesager på nationalt plan, der træffer afgørelse om, hvem der skal være ansvarlig for efterforskningen af sagen. Medlemsstaterne angiver præcist den nationale myndighed, der skal tage stilling til kompetencefordelingen.







KAPITEL V

FORRETNINGSORDEN OM EFTERFORSKNING, EFTERFORSKNINGSFORANSTALTNINGER, RETSFORFØLGNING OG ALTERNATIVER TIL RETSFORFØLGNING







AFDELING 1

Regler for efterforskning

Artikel 26

Indledning af efterforskninger og fordeling af kompetencer under EPPO

1. Hvis der i overensstemmelse med gældende nationale ret er rimelig grund til at antage, at der begås eller er begået en lovovertrædelse, der henhører under EPPO's kompetenceområde, indleder en europæisk delegeret anklager i en medlemsstat, der i henhold til sin nationale ret har kompetence med hensyn til lovovertrædelsen, jf. dog bestemmelserne i artikel 25, stk. 2 og 3, en efterforskning og noterer dette i sagsstyringssystemet.

2. Hvis EPPO efter endt verifikation i overensstemmelse med artikel 24, stk. 6, beslutter at indlede en efterforskning, underretter den uden unødig forsinkelse den myndighed, der anmeldte den strafbare adfærd i overensstemmelse med artikel 24, stk. 1 eller 2.

3. Hvis en europæisk delegeret anklager ikke har indledt en efterforskning, pålægger den permanente afdeling, hvortil sagen er indbragt, i henhold til betingelserne i stk. 1, en europæisk delegeret anklager at indlede en efterforskning.

4. En sag indledes og behandles som hovedregel af en europæisk delegeret anklager fra den medlemsstat, hvor den kriminelle aktivitets fokus er, eller, hvis der er begået flere forbundne lovovertrædelser, der henhører under EPPO's kompetenceområde, den medlemsstat, hvor hovedparten af lovovertrædelserne er begået. En europæisk delegeret anklager i en anden medlemsstat, der har kompetence i denne sag, kan kun indlede, eller af den kompetente permanente afdeling blive pålagt at indlede, en efterforskning, såfremt en afvigelse fra reglen i foregående punktum er behørigt begrundet, idet der tages højde for følgende kriterier i prioriteret rækkefølge: a) stedet, hvor den mistænkte eller tiltalte har sædvanlig bopæl b) den mistænktes eller tiltaltes nationalitet c) stedet, hvor det primære økonomiske tab har fundet sted.

5. Indtil der er truffet afgørelse om at retsforfølge i henhold til artikel 36, kan den kompetente permanente afdeling, i en sag, hvor flere end en medlemsstat har kompetence, og efter samråd med de europæiske anklagere og/eller de europæiske delegerede anklagere, beslutte at: a) omfordele sagen til en europæisk delegeret anklager i en anden medlemsstat b) samle eller opdele sager og for hver enkelt sag vælge den europæiske delegerede anklager, der behandler den

hvis sådanne beslutninger generelt er i retfærdighedens interesse og i overensstemmelse med kriterierne for valg af den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen i overensstemmelse med stk. 4.

6. Når den permanente afdeling træffer afgørelse om at omfordele, samle eller opdele en sag, skal den tage hensyn til efterforskningens aktuelle status.

7. EPPO underretter uden unødig forsinkelse de kompetente nationale myndigheder om enhver afgørelse om at indlede en efterforskning.

Artikel 27

Ret til oplysning

1. Efter modtagelse af alle relevante oplysninger i henhold til artikel 24, stk. 2, træffer EPPO hurtigst muligt, men senest fem dage efter modtagelse af oplysningerne fra de nationale myndigheder, afgørelse om, hvorvidt den vil udøve sin ret til oplysning, og underretter de nationale myndigheder om denne afgørelse. Den europæiske chefanklager kan i en konkret sag træffe en begrundet afgørelse om at forlænge fristen med en periode på højst fem dage og underretter de nationale myndigheder herom.

2. Inden for de frister, der er omhandlet i stk. 1, afstår de nationale myndigheder fra at træffe enhver afgørelse i henhold til national ret, som kan have den virkning, at EPPO hindres i at udøve sin ret til oplysning.

De nationale myndigheder træffer alle de hasteforanstaltninger, der efter national ret er nødvendige for at sikre en effektiv efterforskning og retsforfølgning.

3. Hvis EPPO på anden vis end ved hjælp af de oplysninger, der er omhandlet i artikel 24, stk. 2, får kendskab til, at en efterforskning vedrørende en strafbar handling, med hensyn til hvilken den kan have kompetence, allerede er indledt af de kompetente myndigheder i en medlemsstat, underretter den straks disse myndigheder herom. Efter at være blevet behørigt underrettet i henhold til artikel 24, stk. 2, træffer EPPO afgørelse om, hvorvidt den skal udøve sin ret til oplysning. Afgørelsen træffes inden for de frister, der er fastsat i stk. 1.

4. EPPO hører, hvis det er relevant, de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat, inden der træffes afgørelse om, hvorvidt den skal udøve sin ret til oplysning.

5. Hvis EPPO udøver sin ret til oplysning, overfører de kompetente myndigheder i medlemsstaterne sagen til EPPO og afstår fra at udføre yderligere efterforskningsaktiviteter i forbindelse med den samme lovovertrædelse.

6. Retten til oplysning, der er fastsat i denne artikel, kan udøves af en europæisk delegeret anklager fra enhver medlemsstat, hvis kompetente myndigheder har indledt en efterforskning i forbindelse med en lovovertrædelse, der er omfattet af artikel 22 og 23.

Hvis en europæisk delegeret anklager, der har modtaget oplysningerne i henhold til artikel 24, stk. 2, overvejer ikke at udøve retten til oplysning, underretter vedkommende den kompetente permanente afdeling gennem sin medlemsstats europæiske anklager med henblik på at give den permanente afdeling mulighed for at træffe en afgørelse i henhold til artikel 10, stk. 4.

7. Hvis EPPO har afstået fra at udøve sin kompetence, underretter den uden unødig forsinkelse de kompetente nationale myndigheder herom. Når som helst under sagen underretter de kompetente nationale myndigheder EPPO om eventuelle nye faktiske omstændigheder, der kan give EPPO grund til at genoverveje sin afgørelse om ikke at udøve sin kompetence.

EPPO kan udøve sin ret til oplysning efter at have modtaget sådanne oplysninger, forudsat at den nationale efterforskning ikke allerede er afsluttet, og at et anklageskrift ikke er blevet fremsendt til en domstol. Afgørelsen træffes inden for den frist, der er fastsat i stk. 1.

8. Hvis kollegiet med henvisning til lovovertrædelsens grovhedsgrad eller sagens kompleksitet i det enkelte tilfælde finder, at det i forbindelse med lovovertrædelser, der har påført eller sandsynligvis vil påføre Unionens finansielle interesser skader for mindre end 100 000 EUR, ikke er nødvendigt at efterforske eller at retsforfølge på EU-plan, udsteder det i henhold til artikel 9, stk. 2, generelle retningslinjer, der giver de europæiske delegerede anklagere mulighed for selvstændigt og uden unødig forsinkelse at beslutte ikke at få oplysninger om sagen.

Retningslinjerne angiver med de fornødne oplysninger de omstændigheder, hvorunder de finder anvendelse, ved at fastsætte klare kriterier under særlig hensyn til lovovertrædelsens art, situationens hastende karakter og de kompetente nationale myndigheders forpligtelse til at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for fuldt ud at opnå erstatning for skaden på Unionens finansielle interesser.

9. For at sikre ensartet anvendelse af retningslinjerne underretter en europæisk delegeret anklager den kompetente permanente afdeling om enhver afgørelse, der træffes i henhold til stk. 8, og hver permanent afdeling aflægger årligt rapport til kollegiet om anvendelsen af retningslinjerne.

Artikel 28

Udførelse af efterforskningen

1. Den europæiske delegerede anklager, der behandler en sag, kan i overensstemmelse med denne forordning og med national ret enten selv gennemføre de relevante efterforskningsforanstaltninger og andre foranstaltninger eller give de kompetente myndigheder i vedkommendes medlemsstat instrukser herom. Disse myndigheder sikrer i overensstemmelse med national ret, at alle instrukser følges, og gennemfører de foranstaltninger, de er pålagt. Den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, indberetter via sagsstyringssystemet enhver væsentlig udvikling i sagen til den kompetente europæiske anklager og den permanente afdeling i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i EPPO's forretningsorden.

2. På et hvilket som helst tidspunkt under en efterforskning, der foretages af EPPO, træffer de kompetente nationale myndigheder de hasteforanstaltninger i overensstemmelse med den nationale ret, der er nødvendige for at sikre en effektiv efterforskning, selv når de ikke specifikt handler efter instruks fra den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen. De nationale myndigheder underretter uden unødig forsinkelse den europæiske delegerede anklager om de hasteforanstaltninger, de har truffet.

3. Den kompetente permanente afdeling kan på forslag af den tilsynsførende europæiske anklager beslutte at omfordele en sag til en anden europæisk delegeret anklager i samme medlemsstat, når den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen: a) ikke kan udføre efterforskningen eller retsforfølgningen eller b) undlader at følge instrukserne fra den kompetente permanente afdeling eller den europæiske anklager.

4. I særlige tilfælde efter at have indhentet godkendelse fra den kompetente permanente afdeling kan den tilsynsførende europæiske anklager træffe en begrundet afgørelse om selv at udføre efterforskningen, enten ved selv at gennemføre de relevante efterforskningsforanstaltninger og andre foranstaltninger eller ved at give de kompetente myndigheder i vedkommendes medlemsstat instrukser herom, hvis dette forekommer at være absolut nødvendigt af hensyn til en effektiv efterforskning eller retsforfølgning på grund af et eller flere af følgende kriterier: a) lovovertrædelsens grovhed, navnlig i lyset af dens mulige indvirkning på unionsniveau b) når efterforskningen vedrører tjenestemænd eller andre ansatte ved Unionen eller medlemmer af Unionens institutioner c) i tilfælde af, at den mekanisme til omfordeling af sager, der er fastsat i stk. 3, svigter.

Under sådanne særlige omstændigheder sikrer medlemsstaterne, at den europæiske anklager har ret til at foreskrive eller anmode om efterforskningsforanstaltninger og andre foranstaltninger, og at vedkommende har de samme beføjelser, ansvarsområder og forpligtelser som en europæisk delegeret anklager i overensstemmelse med denne forordning og national ret.

De kompetente nationale myndigheder og de europæiske delegerede anklagere, der er berørt af sagen, underrettes uden unødig forsinkelse om den afgørelse, der er truffet i henhold til dette stykke.

Artikel 29

Ophævelse af privilegier og immuniteter

1. Når EPPO's efterforskning involverer personer, der er beskyttet af et privilegium eller en immunitet efter national ret, og et sådant privilegium eller en sådan immunitet er til hinder for en bestemt efterforskning, fremsætter den europæiske chefanklager en begrundet skriftlig anmodning om ophævelse heraf efter den fremgangsmåde, der er fastsat i den pågældende nationale ret.

2. Når EPPO's efterforskning involverer personer, der er beskyttet af EU-retlige privilegier eller immuniteter, navnlig protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, og et sådant privilegium eller en sådan immunitet er til hinder for en bestemt efterforskning, fremsætter den europæiske chefanklager en begrundet skriftlig anmodning om ophævelse heraf efter den fremgangsmåde, der er fastsat i EU-retten.







AFDELING 2

Regler om efterforskningsforanstaltninger og andre foranstaltninger

Artikel 30

Efterforskningsforanstaltninger og andre foranstaltninger

1. I sager, hvor den lovovertrædelse, der er genstand for efterforskning, kan straffes med en maksimumsstraf på mindst fire års fængsel, sikrer medlemsstaterne, at de europæiske delegerede anklagere har ret til at foreskrive eller anmode om følgende efterforskningsforanstaltninger: a) ransagning af lokaliteter, transportmidler og private boliger og undersøgelse af tøj og andre personlige ejendele og EDB-systemer samt eventuelle foranstaltninger, der er nødvendige for at bevare deres integritet eller undgå, at bevismateriale går tabt eller forvanskes b) fremlæggelse af alle relevante genstande eller dokumenter, enten i deres originalform eller i en anden bestemt form c) fremlæggelse af lagrede elektroniske data, krypteret eller ikkekrypteret, enten i deres originalform eller i en anden bestemt form, herunder data vedrørende bankkonti og trafikdata med undtagelse af data, der specifikt er lagret i henhold til national ret i medfør af artikel 15, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF ( 2 ) d) indefrysning af redskaber, der har været anvendt til at begå strafbare handlinger, eller udbytte fra strafbart forhold, herunder aktiver, som den kompetente domstol forventes at konfiskere, hvis der er grund til at antage, at ejeren af, besidderen af eller den, der har kontrol over de pågældende redskaber eller det pågældende udbytte, vil forsøge at komme en retskendelse om konfiskation i forkøbet e) opfangelse af elektronisk kommunikation til og fra den mistænkte eller tiltalte via elektroniske kommunikationsmidler, som den mistænkte eller tiltalte benytter f) opsporing og eftersporing af en genstand ved hjælp af tekniske hjælpemidler, herunder kontrollerede leveringer af varer.

2. Uden at det berører artikel 29, kan de efterforskningsforanstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, undergives betingelser i overensstemmelse med gældende national ret, hvis den nationale ret indeholder særlige begrænsninger, som gælder med hensyn til bestemte kategorier af personer eller fagpersoner, som er juridisk bundet af et krav om fortrolighed.

3. De efterforskningsforanstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, litra c), e) og f), i denne artikel, kan underlægges yderligere betingelser, herunder begrænsninger, der er fastsat i gældende national ret. Navnlig kan medlemsstaterne indskrænke anvendelsen af stk. 1, litra e) og f), i denne artikel til nærmere angivne alvorlige strafbare handlinger. En medlemsstat, der agter at gøre brug af en sådan indskrænkning, forelægger EPPO den relevante liste over nærmere angivne alvorlige strafbare handlinger i overensstemmelse med artikel 117.

4. De europæiske delegerede anklagere har ret til at anmode om eller foreskrive andre foranstaltninger i deres medlemsstat, som er tilgængelige for anklagere i henhold til national ret i lignende nationale sager, ud over de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1.

5. De europæiske delegerede anklagere må kun foreskrive de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1 og 4, når der er rimelig grund til at antage, at den specifikke omhandlede foranstaltning kan frembringe nyttige oplysninger eller nyttigt bevismateriale til efterforskningen, og hvis ingen mindre indgribende foranstaltning er tilgængelig, som kan nå samme mål. Procedurer og nærmere regler for at træffe foranstaltninger er omfattet af gældende national ret.

Artikel 31

Grænseoverskridende efterforskning

1. De europæiske delegerede anklagere arbejder tæt sammen ved at bistå og regelmæssigt rådføre sig med hinanden i grænseoverskridende sager. Hvis en foranstaltning skal gennemføres i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, udøver sin tjeneste, træffer sidstnævnte europæiske delegerede anklager afgørelse om vedtagelse af den nødvendige foranstaltning og pålægger den en europæisk delegeret anklager, der befinder sig i den medlemsstat, hvor foranstaltningen skal gennemføres.

2. Den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, kan pålægge foranstaltninger, som er tilgængelige for vedkommende i overensstemmelse med artikel 30. Begrundelse for og vedtagelse af sådanne foranstaltninger er omfattet af national ret i den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, udøver sin tjeneste. Hvis den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, pålægger en eller flere europæiske delegerede anklagere fra en anden medlemsstat en efterforskningsforanstaltning, underretter vedkommende samtidig sin tilsynsførende europæiske anklager.

3. Hvis en retskendelse vedrørende foranstaltningen er påkrævet i henhold til national ret i den medlemsstat, hvor den bistående europæiske delegerede anklager udøver sin tjeneste, indhenter den bistående europæiske delegerede anklager denne kendelse i overensstemmelse med national ret i den pågældende medlemsstat.

Hvis en retskendelse vedrørende den pålagte foranstaltning afvises, tilbagekalder den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, pålæggelsen.

Hvis national ret i den medlemsstat, hvor den bistående europæiske delegerede anklager udøver sin tjeneste, imidlertid ikke kræver en sådan retskendelse, men national ret i den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, udøver sin tjeneste, kræver det, indhentes kendelsen af sidstnævnte europæiske delegerede anklager og fremsendes sammen med pålæggelsen.

4. Den bistående europæiske delegerede anklager gennemfører den pålagte foranstaltning eller giver den kompetente nationale myndighed instrukser om at gøre det.

5. Hvis den bistående europæiske delegerede anklager finder, at a) pålæggelsen er ufuldstændig eller indeholder en åbenbar relevant fejl b) foranstaltningen ikke kan gennemføres inden for den frist, der er fastsat i pålæggelsen, af begrundede og objektive grunde c) en alternativ, men mindre indgribende foranstaltning vil føre til samme resultater som den pålagte foranstaltning eller d) den pålagte foranstaltning ikke findes eller ikke vil være tilgængelig i en lignende national sag i henhold til national ret i den pågældendes medlemsstat,

underretter vedkommende sin tilsynsførende europæiske anklager og rådfører sig med den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, for at løse spørgsmålet bilateralt.

6. Hvis den pålagte foranstaltning ikke findes i en rent indenlandsk situation, men vil være tilgængelig i en grænseoverskridende situation, der er omfattet af retlige instrumenter om gensidig anerkendelse eller grænseoverskridende samarbejde, kan de berørte europæiske delegerede anklagere efter aftale med de berørte tilsynsførende europæiske anklagere gøre brug af sådanne instrumenter.

7. Hvis de europæiske delegerede anklagere ikke kan løse spørgsmålet inden for syv arbejdsdage, og pålæggelsen opretholdes, henvises spørgsmålet til den kompetente permanente afdeling. Det samme gælder, hvis den pålagte foranstaltning ikke gennemføres inden for den frist, der er fastsat i pålæggelsen, eller inden for en rimelig frist.

8. Den kompetente permanente afdeling hører i nødvendigt omfang de europæiske delegerede anklagere, der er berørt af sagen, og beslutter derefter uden unødig forsinkelse i overensstemmelse med gældende national ret og denne forordning, om og hvornår senest den pålagte nødvendige foranstaltning eller en alternativ foranstaltning skal være gennemført af den bistående europæiske delegerede anklager, og meddeler disse europæiske delegerede anklagere denne afgørelse gennem den kompetente europæiske anklager.

Artikel 32

Fuldbyrdelse af pålagte foranstaltninger

Pålagte foranstaltninger gennemføres i overensstemmelse med denne forordning og national ret i den medlemsstat, hvor den bistående europæiske delegerede anklager udøver sin tjeneste. Formaliteter og procedurer, der udtrykkelig er angivet af den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, skal overholdes, medmindre sådanne formaliteter og procedurer er i modstrid med de grundlæggende retsprincipper i den medlemsstat, hvor den bistående europæiske delegerede anklager udøver sin tjeneste.

Artikel 33

Varetægtsfængsling og grænseoverskridende overgivelse

1. Den europæiske delegerede anklager, der behandler en sag, kan bestemme eller anmode om, at den mistænkte eller tiltalte anholdes eller varetægtsfængsles i overensstemmelse med den nationale ret, der gælder i lignende nationale sager.

2. Når det er nødvendigt at anholde og overgive en person, der ikke er til stede i den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, befinder sig, udsteder sidstnævnte en europæisk arrestordre eller anmoder den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat herom i overensstemmelse med Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA ( 3 ).







AFDELING 3

Regler om retsforfølgning

Artikel 34

Henvisning og overførsel af sager til de nationale myndigheder

1. Når en efterforskning foretaget af EPPO viser, at de faktiske omstændigheder, der er genstand for efterforskning, ikke udgør en strafbar handling, som er omfattet af dens kompetence i henhold til artikel 22 og 23, beslutter den kompetente permanente afdeling uden unødig forsinkelse at henvise sagen til de kompetente nationale myndigheder.

2. Når en efterforskning foretaget af EPPO viser, at de særlige betingelser for udøvelsen af dens kompetence, jf. artikel 25, stk. 2 og 3, ikke længere er opfyldt, beslutter den kompetente permanente afdeling uden unødig forsinkelse og inden indledning af retsforfølgning ved nationale domstole at henvise sagen til de kompetente nationale myndigheder.

3. Når kollegiet for så vidt angår lovovertrædelser, der har skadet eller sandsynligvis vil skade Unionens finansielle interesser med mindre end 100 000 EUR, under hensyntagen til lovovertrædelsens grovhed eller sagens kompleksitet i det enkelte tilfælde er af den opfattelse, at der ikke er nogen grund til at efterforske eller retsforfølge en sag på EU-niveau, og at det vil fremme en effektiv efterforskning eller retsforfølgning, udsteder det i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, generelle retningslinjer, som giver de permanente afdelinger mulighed for at henvise en sag til de kompetente nationale myndigheder.

Sådanne retningslinjer skal også give de permanente afdelinger mulighed for at henvise en sag til de kompetente nationale myndigheder, når EPPO udøver en kompetence med hensyn til lovovertrædelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a) og b), i direktiv (EU) 2017/1371, og når den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført Unionens finansielle interesser, ikke overgår den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført et andet offer.

For at sikre ensartet anvendelse af retningslinjerne aflægger hver permanent afdeling årligt rapport til kollegiet om anvendelsen af retningslinjerne.

Sådanne henvisninger omfatter også alle uløseligt forbundne strafbare handlinger, der er omfattet af EPPO's kompetence i henhold til artikel 22, stk. 3.

4. Den permanente afdeling giver meddelelse til den europæiske chefanklager om enhver beslutning om at henvise en sag til de nationale myndigheder på grundlag af stk. 3. Inden for tre dage efter at have modtaget disse oplysninger kan den europæiske chefanklager anmode den permanente afdeling om at revurdere sin beslutning, hvis den europæiske chefanklager finder, at interessen i at sikre sammenhæng i EPPO's henvisningspolitik kræver det. Hvis den europæiske chefanklager er medlem af den pågældende permanente afdeling, udøver en af de europæiske vicechefanklagere retten til at anmode om nævnte revurdering.

5. Hvis de kompetente nationale myndigheder ikke inden for en frist på højst 30 dage accepterer at overtage sagen i overensstemmelse med stk. 2 og 3, har EPPO fortsat kompetence til at retsforfølge eller henlægge sagen i henhold til de regler, der er fastsat i denne forordning.

6. Når EPPO overvejer henlæggelse i overensstemmelse med artikel 39, stk. 3, og hvis den nationale myndighed anmoder om det, henviser den permanente afdeling straks sagen til sidstnævnte myndighed.

7. Hvis den nationale myndighed efter en henvisning i overensstemmelse med stk. 1, 2 eller 3 og artikel 25, stk. 3, beslutter at indlede efterforskning, overfører EPPO sagen til den pågældende nationale myndighed, afstår fra at træffe yderligere efterforsknings- eller retsforfølgningsskridt og lukker sagen.

8. Hvis en sag overføres i overensstemmelse med stk. 1, 2 eller 3 og artikel 25, stk. 3, underretter EPPO de relevante EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer samt, når det er hensigtsmæssigt i henhold til national ret, de mistænkte eller tiltalte og forbrydelsens ofre om overførslen.

Artikel 35

Afslutning af efterforskning

1. Når den europæiske delegerede anklager, der behandler en sag, anser efterforskningen for at være afsluttet, forelægger vedkommende en rapport for den tilsynsførende europæiske anklager med en sammenfatning af sagen og et udkast til afgørelse om, hvorvidt der skal ske retsforfølgning ved en national domstol eller overvejes henvisning af sagen, henlæggelse eller forenklet retsforfølgningsprocedure i overensstemmelse med artikel 34, 39 eller 40. Den tilsynsførende europæiske anklager fremsender disse dokumenter til den kompetente permanente afdeling og vedlægger, hvis vedkommende finder det nødvendigt, sin egen vurdering. Når den permanente afdeling i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, træffer den afgørelse, som den europæiske delegerede anklager har foreslået, viderefører vedkommende sagen i overensstemmelse hermed.

2. Hvis den permanente afdeling på grundlag af de modtagne rapporter overvejer, at den ikke vil træffe den afgørelse, som den europæiske delegerede anklager har foreslået, foretager den om nødvendigt sin egen vurdering af sagen, inden den træffer endelig afgørelse eller giver yderligere instrukser til den europæiske delegerede anklager.

3. Hvis det er relevant, skal den europæiske delegerede anklagers rapport også give tilstrækkelig begrundelse for at indbringe sagen for en domstol enten ved en domstol i den medlemsstat, hvor vedkommende udøver sin tjeneste, eller i overensstemmelse med artikel 26, stk. 4, ved en domstol i en anden medlemsstat, der har kompetence i sagen.

Artikel 36

Retsforfølgning ved nationale domstole

1. Når den europæiske delegerede anklager forelægger et udkast til afgørelse om at indbringe sagen for en domstol, træffer den permanente afdeling, idet den følger de procedurer, der er fastsat i artikel 35, afgørelse om udkastet inden 21 dage. Den permanente afdeling kan ikke beslutte at henlægge sagen, hvis det i et udkast til afgørelse foreslås at indbringe sagen for en domstol.

2. Hvis den permanente afdeling ikke træffer en afgørelse inden for fristen på 21 dage, betragtes den afgørelse, som den europæiske delegerede anklager har foreslået, som godkendt.

3. Hvor mere end én medlemsstat har kompetence i sagen, skal den permanente afdeling i princippet beslutte at indbringe sagen til retsforfølgning i den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, udøver sin tjeneste. Den permanente afdeling kan imidlertid under hensyntagen til den rapport, der er forelagt i overensstemmelse med artikel 35, stk. 1, beslutte at indbringe sagen til retsforfølgning i en anden medlemsstat, hvis der er tilstrækkeligt begrundede årsager hertil under hensyntagen til kriterierne i artikel 26, stk. 4 og 5, og give en europæisk delegeret anklager i den pågældende medlemsstat instrukser herom.

4. Inden den kompetente permanente afdeling beslutter at indbringe en for domstolene, kan den på forslag af den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, beslutte at forene flere sager, hvor efterforskningen er blevet foretaget af forskellige europæiske delegerede anklagere mod samme person(er), med henblik på retsforfølgning af disse sager ved domstolene i en enkelt medlemsstat, der i henhold til sin nationale ret har kompetence i hver af disse sager.

5. Når der er truffet afgørelse om, i hvilken medlemsstat retsforfølgning skal ske, fastlægges den kompetente nationale domstol i denne medlemsstat på grundlag af national ret.

6. Hvis det er nødvendigt af hensyn til tilbagesøgning, administrativ opfølgning eller overvågning, underretter det centrale kontor de kompetente nationale myndigheder, de berørte personer og Unionens relevante institutioner, organer, kontorer og agenturer om afgørelsen om at retsforfølge.

7. Når anklagemyndigheden efter domstolens dom skal beslutte, om der skal appelleres, forelægger den europæiske delegerede anklager en rapport med et udkast til afgørelse for den kompetente permanente afdeling og afventer dens instrukser. Hvis det er umuligt at afvente disse instrukser inden for den frist, der er fastsat i national ret, kan den europæiske delegerede anklager appellere uden forudgående instrukser fra den permanente afdeling og skal efterfølgende straks forelægge rapporten for den permanente afdeling. Den permanente afdeling giver dernæst den europæiske delegerede anklager instrukser om enten at opretholde eller tilbagetrække appellen. Samme procedure finder anvendelse, hvis den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, i løbet af retssagen og i overensstemmelse med gældende national ret indtager en holdning, der vil føre til henlæggelse af sagen.

Artikel 37

Bevismateriale

1. Bevismateriale, som anklagerne ved EPPO eller sagsøgte fremlægger for en domstol, må ikke nægtes fremlagt alene af den grund, at bevismaterialet er indsamlet i en anden medlemsstat eller i henhold til national ret i en anden medlemsstat.

2. Den kompetente domstols beføjelse til frit at vurdere bevismateriale, der fremlægges af sagsøgte eller anklagerne ved EPPO, berøres ikke af denne forordning.

Artikel 38

Afhændelse af konfiskerede aktiver

Hvis den kompetente nationale domstol i overensstemmelse med krav og procedurer i national ret, herunder den nationale ret til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/42/EU ( 4 ), ved en endelig kendelse har besluttet at konfiskere formuegoder, der har relation til eller udbytte hidrørende fra en lovovertrædelse, der henhører under EPPO's kompetence, afhændes sådanne aktiver eller sådant udbytte i overensstemmelse med gældende national ret. Denne afhændelse må ikke have en negativ indvirkning på Unionens eller andre ofres ret til at opnå erstatning for den skade, som de har lidt.







AFDELING 4

Regler om alternativer til retsforfølgning

Artikel 39

Henlæggelse af sagen

1. Når retsforfølgning er blevet umulig i henhold til national ret i den medlemsstat, hvor den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, gør tjeneste, beslutter den permanente afdeling på grundlag af en rapport fra den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen i overensstemmelse med artikel 35, stk. 1, at henlægge sagen mod en person af enhver af følgende årsager: a) den mistænkte eller tiltalte er afgået ved døden, eller en mistænkt eller tiltalt juridisk person er trådt i likvidation b) den mistænkte eller tiltalte er sindssyg c) den mistænkte eller tiltalte har fået amnesti d) den mistænkte eller tiltalte har fået immunitet, medmindre den er blevet ophævet e) den nationale forældelsesfrist for retsforfølgning er udløbet f) den mistænkte eller tiltaltes sag er allerede endeligt afgjort for så vidt angår de samme faktiske omstændigheder g) mangel på relevant bevismateriale.

2. En afgørelse i overensstemmelse med stk. 1 er ikke til hinder for yderligere efterforskning på grundlag af nye faktiske omstændigheder, som ikke var kendt af EPPO på tidspunktet for afgørelsen, og som blev kendt efter afgørelsen. Afgørelse om, at efterforskningen skal genåbnes på grundlag af sådanne nye faktiske omstændigheder, træffes af den kompetente permanente afdeling.

3. Når EPPO har kompetence i overensstemmelse med artikel 22, stk. 3, henlægger den først en sag efter høring af medlemsstatens i artikel 25, stk. 6, omhandlede nationale myndigheder. Den permanente afdeling henviser i givet fald sagen til de kompetente nationale myndigheder i overensstemmelse med artikel 34, stk. 6, 7 og 8.

Det samme gælder, når EPPO udøver en kompetence med hensyn til lovovertrædelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a) og b), i direktiv (EU) 2017/1371, og når den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført Unionens finansielle interesser, ikke overgår den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført et andet offer.

4. Når en sag er blevet henlagt, underretter EPPO officielt de kompetente nationale myndigheder og informerer de relevante EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer samt, når det er hensigtsmæssigt i henhold til national ret, de mistænkte eller tiltalte og forbrydelsens ofre om en sådan henlæggelse. De henlagte sager kan også henvises til OLAF eller til de kompetente nationale administrative eller judicielle myndigheder med henblik på tilbagesøgning eller anden administrativ opfølgning.







AFDELING 5

Regler om forenklede procedurer

Artikel 40

Forenklede retsforfølgningsprocedurer

1. Hvis gældende national ret indeholder en forenklet retsforfølgningsprocedure med henblik på endelig afgørelse af sagen på grundlag af betingelser, der er aftalt med mistænkte, kan den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, i overensstemmelse med artikel 10, stk. 3, og artikel 35, stk. 1, foreslå den kompetente permanente afdeling at anvende den pågældende procedure i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i national ret.

Når EPPO udøver en kompetence med hensyn til lovovertrædelser som omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a) og b), i direktiv (EU) 2017/1371, og når den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført Unionens finansielle interesser, ikke overgår den skade, der er påført eller sandsynligvis vil blive påført et andet offer, hører den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, de nationale retsforfølgende myndigheder, inden vedkommende foreslår at anvende en forenklet retsforfølgningsprocedure.

2. Den permanente afdeling træffer afgørelse om forslaget fra den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, under hensyntagen til følgende forhold: a) lovovertrædelsens grovhed på grundlag navnlig af den påførte skade b) den mistænkte gerningsmands vilje til at udbedre den skade, der er forårsaget af den ulovlige adfærd c) anvendelse af proceduren vil være i overensstemmelse med EPPO's generelle mål og grundlæggende principper som fastsat i denne forordning.

Kollegiet vedtager i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, retningslinjer for anvendelsen af disse forhold.

3. Hvis den permanente afdeling tilslutter sig forslaget, anvender den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, den forenklede retsforfølgningsprocedure i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i national ret, og registrerer det i sagsstyringssystemet. Når den forenklede retsforfølgningsprocedure er afsluttet efter opfyldelsen af de betingelser, der er aftalt med mistænkte, giver den permanente afdeling den europæiske delegerede anklager instruks om at handle med henblik på endeligt at afgøre sagen.







KAPITEL VI

PROCEDUREMÆSSIGE GARANTIER

Artikel 41

Mistænktes og tiltaltes rettigheder

1. EPPO's virksomhed udføres i fuld overensstemmelse med mistænktes og tiltaltes rettigheder som fastsat i chartret, herunder retten til en retfærdig rettergang og retten til et forsvar.

2. Enhver mistænkt eller tiltalt i en straffesag, der er rejst af EPPO, skal som minimum have proceduremæssige rettigheder som fastsat i EU-retten, herunder direktiver vedrørende mistænktes og tiltaltes rettigheder i straffesager som gennemført i national ret, såsom: a) ret til tolke- og oversætterbistand som fastsat i direktiv 2010/64/EU b) ret til information og aktindsigt som fastsat i 2012/13/EU c) ret til adgang til advokatbistand og ret til kommunikation med og underretning af en tredjemand i tilfælde af frihedsberøvelse som fastsat i direktiv 2013/48/EU d) ret til ikke at udtale sig og ret til uskyldsformodning som fastsat i direktiv (EU) 2016/343 e) ret til retshjælp som fastsat i direktiv (EU) 2016/1919.

3. De rettigheder, der henvises til i dette kapitel, berører ikke alle de proceduremæssige rettigheder, som mistænkte og tiltalte såvel som andre personer, der er involveret i en straffesag, der er rejst af EPPO, har i henhold til gældende national ret, herunder muligheden for at fremlægge bevismateriale, anmode om udpegelse af eksperter eller afhøring af eksperter og vidner og for at anmode EPPO om at tilvejebringe sådanne foranstaltninger på vegne af forsvaret.

Artikel 42

Domstolskontrol

1. Proceduremæssige retsakter vedtaget af EPPO, der skal have retsvirkning over for tredjemand, underkastes domstolskontrol ved de kompetente nationale domstole i overensstemmelse med de krav og procedurer, der er fastlagt i national ret. Det samme gælder, hvis EPPO undlader at vedtage proceduremæssige retsakter, der skal have retsvirkning over for tredjemand, og som den var retlig forpligtet til at vedtage i henhold til denne forordning.

2. Domstolen har i overensstemmelse med artikel 267 i TEUF kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål om: a) gyldigheden af EPPO's proceduremæssige retsakter, for så vidt et sådant spørgsmål om gyldighed rejses ved en ret i en af medlemsstaterne direkte på grundlag af EU-retten b) fortolkningen eller gyldigheden af bestemmelser i EU-retten, herunder denne forordning c) fortolkningen af denne forordnings artikel 22 og 25, for så vidt angår en eventuel kompetencekonflikt mellem EPPO og de kompetente nationale myndigheder.

3. EPPO's afgørelser om at henlægge en sag kan, for så vidt som de anfægtes direkte på grundlag af EU-retten, uanset stk. 1 underkastes domstolskontrol ved Domstolen i overensstemmelse med artikel 263, stk. 4, i TEUF.

4. Domstolen har kompetence i henhold til artikel 268 i TEUF til at afgøre enhver tvist vedrørende erstatning for skader forårsaget af EPPO.

5. Domstolen har kompetence i henhold til artikel 272 i TEUF til at afgøre enhver tvist vedrørende voldgiftsbestemmelser i kontrakter indgået af EPPO.

6. Domstolen har kompetence i henhold til artikel 270 i TEUF til at afgøre enhver tvist vedrørende personalespørgsmål.

7. Domstolen har i henhold til artikel 14, stk. 5, henholdsvis artikel 16, stk. 5, kompetence til at afskedige den europæiske chefanklager eller europæiske anklagere.

8. Denne artikel berører ikke domstolskontrol foretaget af Domstolen i overensstemmelse med artikel 263, stk. 4, i TEUF af afgørelser truffet af EPPO, der påvirker de registreredes rettigheder i henhold til kapitel VIII, og afgørelser truffet af EPPO, der ikke er proceduremæssige retsakter, såsom EPPO's afgørelser vedrørende retten til aktindsigt i dokumenter, eller afgørelser om afskedigelse af europæiske delegerede anklagere, der vedtages i henhold til artikel 17, stk. 3, i denne forordning, eller andre administrative afgørelser.







KAPITEL VII

INFORMATIONSBEHANDLING

Artikel 43

EPPO's adgang til oplysninger

1. De europæiske delegerede anklagere skal kunne indhente enhver relevant oplysning, der er opbevaret i nationale databaser vedrørende efterforskning i straffesager og retshåndhævelse såvel som i andre relevante registre, der føres af offentlige myndigheder, på de samme betingelser som dem, der finder anvendelse i henhold til national ret i lignende nationale sager.

2. EPPO skal også kunne indhente enhver relevant oplysning, der henhører under dens kompetence, og som opbevares i Unionens institutioners, organers, kontorers og agenturers databaser og registre.

Artikel 44

Sagsstyringssystem

1. EPPO opretter et sagsstyringssystem, der administreres og forvaltes i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning og i EPPO's forretningsorden.

2. Formålet med sagsstyringssystemet er: a) at støtte forvaltningen af den efterforskning og retsforfølgning, der udføres af EPPO, navnlig ved at styre de interne informationsprocesser og ved at støtte efterforskningsarbejdet i grænseoverskridende sager b) at sørge for sikker adgang til oplysninger om efterforskning og retsforfølgning, der udføres af det centrale kontor og af de europæiske delegerede anklagere c) at give mulighed for at sammenholde oplysninger og udtrække data til operationel analyse og statistiske formål d) at lette overvågning for at sikre, at behandlingen af operationelle personoplysninger er lovlig og i overensstemmelse med relevante bestemmelser i denne forordning.

3. Sagsstyringssystemet kan kobles til den sikre telekommunikationsforbindelse, der er omhandlet i artikel 9 i Rådets afgørelse 2008/976/RIA ( 5 ).

4. Sagsstyringssystemet skal indeholde: a) et register med oplysninger indhentet af EPPO i overensstemmelse med artikel 24, herunder enhver afgørelse vedrørende disse oplysninger b) en fortegnelse over alle sagsakter c) alle oplysninger fra de sagsakter, der i overensstemmelse med artikel 45, stk. 3, er opbevaret elektronisk i sagsstyringssystemet.

Fortegnelsen må ikke indeholde andre operationelle personoplysninger end de oplysninger, der er nødvendige for at identificere sager eller etablere forbindelser mellem forskellige sagsakter.

5. Til brug for behandling af operationelle personoplysninger må EPPO ud over databaser med sagsakter kun oprette andre elektroniske databaser i overensstemmelse med denne forordning og EPPO's forretningsorden. Oplysninger om sådanne andre elektroniske databaser meddeles til Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse.

Artikel 45

EPPO's sagsakter

1. Når EPPO i overensstemmelse med denne forordning beslutter at indlede en efterforskning eller udøve sin ret til oplysning, åbner den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, en sag.

Sagsakterne skal indeholde alle de oplysninger og alt det bevismateriale, som den europæiske delegerede anklager råder over, som har forbindelse til den efterforskning eller retsforfølgning, der udføres af EPPO.

Når en efterforskning er blevet indledt, skal oplysningerne fra det register, der er omhandlet i artikel 44, stk. 4, litra a), blive en del af sagsakterne.

2. Sagsakterne forvaltes af den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, i overensstemmelse med national ret i vedkommendes medlemsstat.

EPPO's forretningsorden kan indeholde regler om organisation og forvaltning af sagsakterne, i det omfang det er nødvendigt for at sikre, at EPPO kan fungere som en enkelt myndighed. Den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, skal i overensstemmelse med national ret i den pågældende anklagers medlemsstat give mistænkte og tiltalte såvel som andre personer, der er involveret i sagen, adgang til sagsakterne.

3. EPPO's sagsstyringssystem skal indeholde alle de oplysninger og alt det bevismateriale fra sagsakterne, som kan opbevares elektronisk, for at give det centrale kontor mulighed for at varetage sine funktioner i overensstemmelse med denne forordning. Den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, sikrer, at indholdet af oplysningerne i sagsstyringssystemet til enhver tid afspejler sagsakterne, navnlig at operationelle personoplysninger i sagsstyringssystemet slettes eller berigtiges, når sådanne oplysninger er blevet slettet eller berigtiget i de tilsvarende sagsakter.

Artikel 46

Adgang til sagsstyringssystemet

Den europæiske chefanklager, de europæiske vicechefanklagere, andre europæiske anklagere og de europæiske delegerede anklagere har direkte adgang til registret og til fortegnelsen.

Den tilsynsførende europæiske anklager og den kompetente permanente afdeling har ved udøvelsen af deres kompetencer i overensstemmelse med artikel 10 og 12 direkte adgang til de oplysninger, der er opbevaret elektronisk i sagsstyringssystemet. Den tilsynsførende europæiske anklager har også direkte adgang til sagsakterne. Den kompetente permanente afdeling har på anmodning adgang til sagsakterne.

Andre europæiske delegerede anklagere kan anmode om adgang til oplysninger, der er opbevaret elektronisk i sagsstyringssystemet, og alle sagsakter. Den europæiske delegerede anklager, der behandler sagen, træffer i overensstemmelse med gældende national ret afgørelse om at give en sådan adgang til andre europæiske delegerede anklagere. Hvis der ikke gives adgang, kan spørgsmålet indbringes for den kompetente permanente afdeling. Den kompetente permanente afdeling hører, i nødvendigt omfang, de berørte europæiske delegerede anklagere og træffer derefter afgørelse i overensstemmelse med gældende national ret og denne forordning.

EPPO's forretningsorden fastsætter yderligere regler om retten til aktindsigt og proceduren for fastlæggelse af niveauet for adgang til sagsstyringssystemet for den europæiske chefanklager, de europæiske vicechefanklagere, andre europæiske anklagere, de europæiske delegerede anklagere og EPPO's personale, i det omfang det er påkrævet for, at de kan udføre deres opgaver.







KAPITEL VIII

DATABESKYTTELSE

Artikel 47

Principper for behandling af personoplysninger

1. Personoplysninger skal: a) behandles lovligt og rimeligt (»lovlighed og rimelighed«) b) indsamles til udtrykkeligt angivne og legitime formål og må ikke viderebehandles på en måde, der er uforenelig med disse formål; viderebehandling til arkivformål i samfundets interesse, til videnskabelige eller historiske forskningsformål eller til statistiske formål skal ikke anses for at være uforenelig med de oprindelige formål, forudsat at EPPO giver de fornødne garantier for den registreredes rettigheder og frihedsrettigheder (»formålsbegrænsning«) c) være tilstrækkelige, relevante og ikke for omfattende i forhold til de formål, hvortil de behandles (»dataminimering«) d) være korrekte og om nødvendigt ajourførte; der skal tages ethvert rimeligt skridt for at sikre, at personoplysninger, der er urigtige i forhold til de formål, hvortil de behandles, straks slettes eller berigtiges (»rigtighed«) e) opbevares på en sådan måde, at det ikke er muligt at identificere de registrerede i et længere tidsrum end det, der er nødvendigt til de formål, hvortil de pågældende personoplysninger behandles; personoplysninger kan opbevares i længere tidsrum, hvis personoplysningerne alene behandles til arkivformål i samfundets interesse, til videnskabelige eller historiske forskningsformål eller til statistiske formål, forudsat at EPPO giver de fornødne garantier for den registreredes rettigheder og frihedsrettigheder, især ved implementeringen af de passende tekniske og organisatoriske foranstaltninger, der kræves i denne forordning (»opbevaringsbegrænsning«) f) behandles på en måde, der sikrer tilstrækkelig sikkerhed for de pågældende personoplysninger, herunder beskyttelse mod uautoriseret eller ulovlig behandling og mod hændeligt tab, tilintetgørelse eller beskadigelse, under anvendelse af passende tekniske eller organisatoriske foranstaltninger (»integritet og fortrolighed«).

2. EPPO er ansvarlig for og skal kunne påvise, at stk. 1 overholdes (»ansvarlighed«) i forbindelse med behandling af personoplysninger, der helt eller delvis foretages automatisk, og i forbindelse med anden behandling end automatisk behandling af personoplysninger, der er eller vil blive indeholdt i et register.

3. Behandling, der foretages af EPPO til et andet formål omfattet af artikel 49 i denne forordning, end det, hvortil de operationelle personoplysninger er indsamlet, er tilladt i det omfang: a) EPPO er bemyndiget til at behandle sådanne operationelle personoplysninger til et sådant formål i overensstemmelse med denne forordning, og b) behandlingen er nødvendig for og forholdsmæssig i forhold til dette andet formål i overensstemmelse med EU-retten, og c) hvis det er relevant, anvendelsen af operationelle personoplysninger ikke er forbudt i henhold til gældende nationale retsplejeregler om de efterforskningsforanstaltninger, der tages i henhold til artikel 30. Den gældende nationale procesret, der finder anvendelse, er retten i den medlemsstat, hvor oplysningerne er indsamlet.

Artikel 48

Administrative personoplysninger

1. Forordning (EF) nr. 45/2001 finder anvendelse på alle administrative personoplysninger, der behandles af EPPO.

2. EPPO fastsætter tidsfrister for opbevaring af administrative personoplysninger i databeskyttelsesbestemmelserne i sin forretningsorden.

Artikel 49

Behandling af operationelle personoplysninger

1. EPPO foretager inden for rammerne af denne forordning behandling af operationelle personoplysninger ved hjælp af elektronisk databehandling eller ved hjælp af strukturerede manuelle registre, dog kun til følgende formål: a) strafferetlig efterforskning og retsforfølgning, der foretages i medfør af denne forordning eller b) udveksling af oplysninger med de kompetente myndigheder i EU-medlemsstaterne og andre EU-institutioner, -organer, -kontorer og -agenturer i overensstemmelse med denne forordning eller c) samarbejde med tredjelande og internationale organisationer i overensstemmelse med denne forordning.

2. Kategorier af operationelle personoplysninger og de kategorier af registrerede, hvis operationelle personoplysninger må behandles i den fortegnelse, der e