1977R0189 — DA — 03.06.1997 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

Berigtiget ved:

▼B

KOMMISSIONENS FORORDNING (EØF) Nr. 189/77

af 28. januar 1977

om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med mindstelagre for sukker

KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 3330/74 af 19. december 1974 om den fælles markedsordning for sukker ( 1 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 3138/76 ( 2 ), særlig artikel 34, under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1488/76 af 22. juni 1976 om fastlæggelse af bestemmelserne vedrørende indførelsen af en ordning med mindstelagre for sukker ( 3 ), særlig artikel 7, og ud fra følgende betragtninger: ud fra følgende betragtninger: Ved artikel 18 i forordning (EØF) nr. 3330/74 er det fastsat, at der skal indføres en ordning med mindstelagre for sukker; de almindelige bestemmelse herom er blevet fastsat ved forordning (EØF) nr. 1488/76; med henblik på at bestemme de mængder, der er underlagt ordningen med mindstelagre, bør den definition på produktion anvendes, som er anført i artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 700/73 af 12. marts 1973 om visse for kvotaordningens anvendelse nødvendige gennemførelsesbestemmelser inden for sukkersektoren ( 4 ), ændret ved forordning (EØF) nr. 1573/76 ( 5 ); der går ofte relativ lang tid mellem produktion og afsætning af sukker, hvorfor der i tiden før salget af lagerbeholdningerne almindeligvis foretages en financiering (SIC! finansiering) af disse med henblik på at dække omkostninger, der er forbundne med produktionen, særlig betalingen af roer; denne fremgangsmåde bør ikke hindres i de tilfælde, hvor sukkeret udgør mindstelageret; den i artikel 3, litra a), i forordning (EØF) nr. 1488/76 omhandlede forpligtelse bør fastslås skriftligt, og det bør fastsættes, at den maksimale varighed for hver forpligtelse er 12 måneder; ved artikel 3, litra b), i forordning (EØF) nr. 1488/76 er det fastsat, at fabrikanter af råsukker eller visse sirupper kan fritages for kravet om at ligge inde med deres mindstelager mod at give afkald på den fordel, der følger med interventionsprisen, fordi der ved fastsættelsen af denne tages hensyn til omkostningerne ved opretholdelse af mindstelagre; ved artikel 6, litra a), i forordning (EØF) nr. 1488/76 er det fastsat, ►C1 at ◄ for sukker, som tages ud af mindstelageret, opkræves den del af det fastsatte beløb, som svarer til den fordel, som omhandles i artikel 3, litra b), i samme forordning; for at bestemme denne fordel er det nødvendigt at fastsætte et skønsmæssigt beløb for hvert sukkerproduktionsår; beregningen af nævnte fordel er forskellig for raffinaderiindehavere, der raffinerer præferencesukker, og for forarbejdere, omhandlet i henholdsvis artikel 1, litra b), og artikel 3, litra a), i forordning (EØF) nr. 1488/76; der må derfor fastsættes særskilte bestemmelser herfor; det kan forekommer (SIC! forekomme), at mindstelageret på samme tid skyldes forskellige forpligtelser; i tilfælde af misligholdelse af disse forpligtelser bør der derfor være fastsat en fordelingsordning med henblik på beregning af det beløb, der skal opkræves; i tilfælde af force majeure vil sukkeret muligvis ikke være til rådighed for mindstelageret; i så tilfælde bør medlemsstaterne ikke opkræve den del af beløbet, som omhandles i artikel 6, litra b), i forordning (EØF) nr. 1488/76; for hele tiden at kunne følge udviklingen i Fællesskabets forsyningssituationen er det nødvendigt, at medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle tilfælde, der medfører en indskrænkning af mindstelageret; de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomiteen for Sukker — UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

1. Mindstelageret:

— skal til stadighed opretholdes i løbet af hver af de pågældende måneder;

▼M1

— må ikke bestå af sukker, som overføres i overensstemmelse med artikel 27 i forordning (EØF) nr. 1785/81.

▼B

2. Sukkerproduktionen, som defineret i artikel 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1488/76, såvel som det i stk. 1 omhandlede mindstelager fastlægges i henhold til bestemmelserne i artikel 1 i ►M3 Kommissionens forordning (EØF) nr. 1443/82 ( 6 ). ◄

Artikel 2

▼M1

1. Mindstelageret skal være den pågældende fabrikants eller raffinaderiindehavers ejendom, og det skal være fri for enhver forpligtelse, der kan udgøre en hindring for målsætningerne i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1785/81, jf. dog artikel 2 og 3 i forordning (EØF) nr. 1789/81.

En kontraktlig forpligtelse indgået af fabrikanten eller raffinaderiindehaveren med henblik på finansiering af mindstelageret, udgør ikke en hindring for de forpligtelser, som omhandles i dette stk., forudsat at vedkommende bevarer sin ret til at råde over det pågældende sukker.

2. Såfremt en fabrikant af hvidt roesukker i overensstemmelse med artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1789/81 erklærer sig parat til at overtage mindstelagerforpligtelsen, skal han, senest 30 dage før overtagelsen af lagerforpligtelsen får virkning, tilsende vedkommende organ i den pågældende medlemsstat en kopi af den kontraktlige forpligtelse underskrevet af de to parter med angivelse af størrelsen af den overdragne forpligtelse samt varigheden af overdragelsen.

Varigheden kan ikke overstige en periode på tolv kalendermåneder; den begynder den første dag i en måned. Den fabrikant, til hvilken lagerforpligtelsen overdrages, giver inden udgangen af hver måned vedkommende organ oplysning for den følgende måned om den månedlige overdragne mængde. Stk. 1 anvendes for den i første afsnit omhandlede fabrikant for så vidt angår de mængder, for hvilke lagerforpligtelsen er overdraget.

▼B

Artikel 3

1. Den oplagringsforpligtelse for forarbejderen, der omhandles i artikel 3, litra a), i forordning (EØF) nr. 1488/76 skal ►C1 udformes ◄ skriftligt og fremsendes af sælgeren til den pågældende medlemsstats kompetente organ senest på det tidspunkt, hvor ejendomsretten overdrages.

Enhver forpligtelse skal angive såvel den sukkermængde som det tidsrum, den omfatter, idet dette tidsrum ikke kan overstige en periode på 12 kalendermåneder.

2. Når den person, der forarbejder varen, er etableret i en anden medlemsstat, træffer de to medlemsstater aftale om hvilke kontrolforanstaltninger, der skal træffes i henhold til artikel 8, stk. 1.

Artikel 4

1. En ansøgning om den i artikel 3, litra b), i forordning (EØF) nr. 1488/76 omhandlede fritagelse for forpligtelsen til at ligge inde med et mindstelager kan kun omfatte en periode på tolv kalendermåneder.

2. Den i artikel 3, litra b), i forordning (EØF) nr. 1488/76 omhandlede fordel, som fabrikanten skal give afkald på, beregnes således: den mængde, der er fremstillet ►C1 inden for grænserne af maksimalkvoten ◄ i løbet af de tolv kalendermåneder, der går umiddelbart forud for den måned, hvor den i stk. 1 omhandlede ansøgning indgives, multipliceres først med en koefficient, hvorpå resultatet heraf multipliceres med det i artikel 6 omhandlede skønsmæssigt beregnede beløb.

Koefficienten er lig med forholdet mellem den mængde sukker, for hvilken der ansøges om den i artikel 1 omhandlede fritagelse for oplagringsforpligtelsen, og den mængde, der skal oplagres som mindstelager.

Artikel 5

1. Den mængde sukker, som betragtes som afsat efter artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1488/76, er lig med forskellen mellem den mængde, som de, der omfattes af mindstelagerordningen, skulle have opbevaret som mindstelager, og den mængde, der faktisk udgør mindstelageret, på det tidspunkt, opgørelsen finder sted.

2. Når de, der omfattes af mindstelagerordningen, skal ligge ind med sådant lager i medfør af samtidig anvendelse af mindst to af følgende bestemmelser i forordning (EØF) nr. 1488/76: artikel 1, litra a), artikel 1, litra b), og artikel 3, litra a), fordeles den afsatte mængde ved beregningen af det beløb, der skal opkræves, efter samme forhold, som forholdet mellem de mængder, den pågældende skal ligge inde med ifølge sine mindstelagerforpligtelser.

▼M3

3. Det beløb, der skal opkræves og som omhandles i artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1789/81, er lig med summen af resultaterne af følgende to beregninger:

— den mængde, der er fremstillet inden for maksimalkvoten i løbet af de tolv kalendermåneder, der går umiddelbart forud for afsætningsmåneden, multipliceres først med en koefficient, hvorpå resultatet heraf multipliceres med det i artikel 6 omhandlede skønsmæssigt beregnede beløb. Koefficienten er lig med forholdet mellem den mængde sukker, der afsættes, og den mængde, der skal oplagres som mindstelager

— den mængde, som er afsat fra mindstelageret, multipliceres med det i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1789/81 omhandlede beløb, nedsat med det i artikel 6 omhandlede skønsmæssigt beregnede beløb.

4. Hvis det i artikel 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 1789/81 omhandlede raffinaderi, der raffinerer rørsukker, eller den i artikel 3, litra a), i samme forordning omhandlede forarbejdningsvirksomhed ikke overholder deres lagerforpligtelser, er det beløb, der skal opkræves i overensstemmelse med artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1789/81, lig med summen af følgende to beregninger:

— den afsatte mængde, multipliceret ti gange med det i artikel 6 omhandlede skønsmæssigt beregnede beløb

— den afsatte mængde, multipliceret med det i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1789/81 omhandlede beløb, nedsat med det i artikel 6 omhandlede skønsmæssigt beregnede beløb.

▼B

5. De i denne artikel omhandlede beløb opkræves kun én gang i løbet af en periode på tolv kalendermåneder for en given afsat mængde.

▼M3

Artikel 6

Det skønsmæssigt beregnede beløb, som omhandles i artikel 4 og 5, er lig med 0,193 ECU pr. 100 kg sukker udtrykt i hvidt sukker.

Dette beløb justeres efter en eventuel justering af det i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1789/81 omhandlede beløb.

Ved anvendelsen af artikel 4 benyttes det skønsmæssigt beregnede beløb, som er gældende den dag, ansøgningen indgives, og ved anvendelsen af artikel 5 benyttes det skønsmæssigt beregnede beløb, som er gældende på afsætningsdagen.

▼B

Artikel 7

Når de, der omfattes af ordningen med mindstelager, påberåber sig et tilfælde af force majeure som årsag til ikke at have opfyldt kravet om at ligge inde med mindstelageret, opkræver den medlemsstat, som anerkender omstændighederne som værende force majeure, for den manglende mængde en tolvtedel af det beløb, som forekommer ved hjælp af den i artikel 5, stk. 3, første led, eller den i artikel 5, stk. 4, første led, omhandlede beregning, idet denne tolvtedel kun opkræves for den måned, i hvilken tilfældet af force majeure indtraf samt for hver følgende måned eller del af en følgende måned. Befinder den pågældende sig i den situation, som omhandles i artikel 5, stk. 2, finder de deri fastsatte beregningsregler tilsvarende anvendelse.

Artikel 8

1. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre overholdelsen af bestemmelserne i ordningen med mindstelagre.

2. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om alle de tilfælde, hvor de i artikel 4, 5 og 7 i denne forordning omhandlede beløb skal opkræves, de pågældende mængder og tidsrum samt de omstændigheder, der udgør tilfælde af force majeure.

Artikel 9

Denne forordning træder i kraft den 1. februar 1977.

Den anvendes dog for så vidt angår de mindstelagerforpligtelser, som vedrører:

— sukker, der er produceret i de franske departementer Gouadeloupe (SIC! Guadeloupe) og Martinique: fra den 1. juni 1977,

— præferencesukker: fra den 1. juli 1977.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

( 1 ) EFT nr. L 359 af 31. 12. 1974, s. 1.

( 2 ) EFT nr. L 354 af 24. 12. 1976, s. 1.

( 3 ) EFT nr. L 167 af 26. 6. 1976, s. 11.

( 4 ) EFT nr. L 67 af 14. 3. 1973, s. 12.

( 5 ) EFT nr. L 172 af 1. 7. 1976, s. 52.

( 6 ) EFT nr. L 158 af 9. 6. 1982, s. 17.