Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2200/96
af 28. oktober 1996
om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager
(EFT L 297 af 21.11.1996, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Kommissionens forordning (EF) nr. 2520/97 af 15. december 1997 L 346 41 17.12.1997
"M2 Rådets forordning (EF) nr. 857/1999 af 22. april 1999 L 108 7 27.4.1999
"M3 Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 L 160 80 26.6.1999
"M4 Rådets forordning (EF) nr. 2699/2000 af 4. december 2000 L 311 9 12.12.2000
"M5 Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 L 328 2 23.12.2000
"M6 Kommissionens forordning (EF) nr. 718/2001 af 10. april 2001 L 100 12 11.4.2001
"M7 Kommissionens forordning (EF) nr. 911/2001 af 10. maj 2001 L 129 3 11.5.2001
Berigtiget ved:
"C1 Berigtigelse, EFT L 71 af 13.3.1997, s. 46 (2200/96)
"C2 Berigtigelse, EFT L 271 af 3.10.1997, s. 19 (2200/96)
"C3 Berigtigelse, EFT L 302 af 1.12.2000, s. 72 (1257/1999)
NB: I denne konsoliderede udgave forekommer henvisninger til den europæiske regningsenhed og/eller ecuen. Begge skal fra den 1.
januar 1999 forstås som henvisninger til euroen — Rådets forordning (EØF) nr. 3308/80 (EFT L 345 af 20.12.1980, s. 1) ogRådets forordning (EF) nr. 1103/97 (EFT L 162 af 19.6.1997, s. 1).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2200/96
af 28. oktober 1996
om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
og
ud fra følgende betragtninger:(1) På grund af et samspil af forskellige faktorer og de heraf følgende
ændringer befinder frugt- og grøntsagssektoren sig i en ny
situation, som producenterne må tilpasse sig; grundreglerne for
den fælles markedsordning for denne sektor bør derfor have et
andet sigte; da denne ordning er blevet ændret gentagne gange,
siden den oprindelig blev vedtaget, bør der for klarheden skyld
vedtages en ny forordning;
(2) i den nye forordning vil det være hensigtsmæssigt at indsætte de
væsentligste bestemmelser i følgende forordninger: Rådets
forordning (EØF) nr. 3285/83 af 14. november 1983 om
almindelige bestemmelser for udvidelse af anvendelsesområdet
for visse regler, der er udstedt af producentorganisationer for frugt
og grøntsager (
4), Rådets forordning (EØF) nr. 1319/85 af 23. maj
1985 om udbygning af kontrolordningen vedrørende anvendelsen
af fællesskabsforskrifterne for frugt og grøntsage (5), Rådets
forordning (EØF) nr. 2240/88 af 19. juli 1988 om fastsættelse
for så vidt angår ferskner, citroner og appelsiner af gennem-
førelsesbestemmelserne til artikel 16b i forordning (EØF) nr.
1035/72 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (6),
Rådets forordning (EØF) nr. 1121/89 af 27. april 1989 om
indførelse af en interventionstærskel for æbler og blomkål (7)o g
Rådets forordning (EØF) nr. 1198/90 af 7. maj 1990 om oprettelse
af en fortegnelse over citrusfrugtdyrknings- arealer i Fælles-
skabet (8); disse forordninger bør derfor ophæves;
(3) en klassificering af produkterne efter bindende fælles normer, der
gælder for frugt og grøntsager, som enten afsættes inden for
Fællesskabet eller udføres til tredjelande, udgør en referenceram-
me, der bidrager til loyal samhandel og markedsgennemsigtighed,
ligesom ordningen betyder, at produkter, der ikke er af tilfreds-
stillende kvalitet, fjernes fra markedet; overholdelse af disse
normer medvirker således til at gøre selve produktionen mere
rentabel;
(4) med henblik på forenkling bør der under hensyntagen til de
normer, der er fastlagt inden for De Forenede Nationers
Økonomiske Kommission for Europa (ECE/FN), fastlægges
normer for de frugter og grøntsager, som har en vis betydning!B
(1) EFT nr. C 52 af 21. 2. 1996, s. 1.
(2) EFT nr. C 96 af 1. 4. 1996, s. 269.
(3) EFT nr. C 82 af 19. 3. 1996, s. 21.
(4) EFT nr. L 325 af 22. 11. 1983, s. 8. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EØF) nr. 220/92 (EFT nr. L 24 af 1. 2. 1992, s. 7).
(5) EFT nr. L 137 af 27. 5. 1985, s. 39. Forordningen er ændret ved forordning
(EØF) nr. 404/93 (EFT nr. L 47 af 25. 2. 1993, s. 1).
(6) EFT nr. L 198 af 26. 7. 1988, s. 9. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr. 1327/95 (EFT nr. L 128 af 13. 6. 1995, s. 8).
(7) EFT nr. L 118 af 29. 4. 1989, s. 21. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr. 1327/95 (EFT nr. L 128 af 13. 6. 1995, s. 8).
(8) EFT nr. L 119 af 11. 5. 1990, s. 59.1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 2
for markedet; det er nødvendigt at fastlægge de nærmere
betingelser for, hvorledes de internationale normer kan tilpasses
Fællesskabets særlige behov;
(5) ordningen med normer kan kun få fuld virkning, hvis normerne
uden undtagelse anvendes i alle afsætningsled og ab produktions-
området; der kan dog fastsættes undtagelser for visse trans-
aktioner, som enten er meget marginale og punktvise eller finder
sted ved begyndelsen af markedsføringen, eller for produkter til
forarbejdning; der bør endvidere tages hensyn til muligheden for
vareknaphed og for et usædvanligt stort udbud; for at kunne sikre
den kvalitet, normerne kræver, må ansvaret for, at de overholdes,
påhvile produktindehaveren; navnlig forbrugerkravene hvad angår
frugternes og grøntsagernes kendetegn nødvendiggør, at mærk-
ningen omfatter oplysninger om produkternes oprindelse helt frem
til detailhandelsleddet;
(6) ved produktionen og afsætningen af frugt og grøntsager bør der
tages hensyn til miljøet, både med hensyn til dyrkningspraksis og
ved forvaltningen af udtjent materiale og bortskaffelsen af
produkter, som er tilbagekøbt fra markedet; der bør navnlig tages
hensyn til beskyttelse af vandkvaliteten, opretholdelse af den
biologiske mangfoldighed samt landskabspleje;
(7) producentorganisationerne udgør grundelementet i den fælles
markedsordning, idet de varetager en decentraliseret forvaltning af
ordningen; da efterspørgslen i stigende grad koncentreres, er det
mere end nogen sinde en økonomisk nødvendighed, at udbuddet
koncentreres inden for disse organisationer for at styrke pro-
ducenternes markedsposition; sammenslutningen bør ske på
frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på
grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, producent-
organisationerne kan yde deres medlemmer; det er ikke meningen,
at der skal gribes ind i leveringer til organisationer for
specialiserede produkter, som bestod inden denne forordnings
ikrafttræden;
(8) en producentorganisation skal anerkendes af medlemsstaten, for at
den kan bidrage til virkeliggørelsen af den fælles markedsordnings
mål, og anerkendelsen kræver, at organisationen opfylder en
række betingelser, som den ved sine vedtægter forpligter sig selv
og sine medlemmer til at overholde; ønsker producentsammen-
slutninger at opnå status som producentorganisation efter denne
forordning, bør der kunne indrømmes dem en overgangsperiode, i
hvilken der kan ydes finansiel støtte fra medlemsstaten og fra
Fællesskabet, såfremt sammenslutningerne påtager sig og over-
holder visse forpligtelser;
(9) der bør gælde en overgangsperiode for de producentorganisatio-
ner, der allerede er anerkendt ifølge forordning (EØF) nr.
1035/72 (1), men som ikke straks kan opfylde de krav for at opnå
anerkendelse, der er fastsat i nærværende forordning; disse
organisationer bør godtgøre, at de har forudsætninger for at kunne
gennemføre den fornødne omlægning;
(10) for at sikre, at producentorganisationerne handler ansvarsfuldt,
især i forbindelse med deres finansielle beslutninger, og at de
offentlige midler, der anvendes til organisationerne, udnyttes
langsigtet, bør det fastsættes, på hvilke betingelser disse midler
kan anvendes; medfinansiering af driftsfonde, som etableres af
producentorganisationerne, vil være en hensigtsmæssig løsning;
(11) for at sikre driftsfondenes eksistens og korrekte funktion er det
nødvendigt, at producentorganisationerne overtager hele den
pågældende produktion fra deres medlemmer;!B
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 af 18. maj 1972 om den fælles
markedsordning for frugt og grøntsager (EFT nr. L 118 af 20. 5. 1972, s. 1,specialudgave 1972 (II) s. 423). Forordningen er senest ændret ved forordning(EF) nr. 1363/95 (EFT nr. L 132 af 16. 6. 1995, s. 1).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 3
(12) med henblik på styring af Fællesskabets udgifter bør der lægges
loft over støtten til de producentorganisationer, som opretter en
driftsfond;
(13) i områder, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, bør
der kunne ydes supplerende nationale økonomiske bidrag; for
medlemsstater, der er særlig ugunstigt stillet i strukturel hen-
seende, bør Fællesskabet kunne refundere disse bidrag via
EF-støtterammen;
(14) for at styrke producentorganisationerne eller sammenslutningerne
heraf yderligere og for at sikre, at markedet har den ønskede
stabilitet, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne
pålægge alle de producenter i et område, der ikke er medlem, at
følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det
pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne
vedrørende produktion, afsætning og miljøbeskyttelse; nogle af de
udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør,
når de er dokumenteret, kunne pålægges de pågældende pro-
ducenter, eftersom disse drager fordel af virkningerne;
(15) brancheorganisationer, der er dannet på initiativ af individuelle
eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræ-
senterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for frugt-
og grøntsagssektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til de
faktiske forhold på markedet og fremme en udvikling i den
økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af kendskabet til og
tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsæt-
ningen af produkterne; eftersom disse brancheorganisationers
virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 39 og
navnlig i denne forordning nås, bør medlemsstaterne, når de
forskellige former for indsats er fastlagt, have mulighed for at give
en specifik anerkendelse til de organisationer, der godtgør, at de er
repræsentative, og som gennemfører aktioner, der er gunstige for
ovennævnte mål; bestemmelserne om udvidet anvendelse af de
regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne har
fastsat, og den delvise dækning af de udgifter, som denne
udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for branchevirk-
somhed, da der sigtes mod ensartede mål;
(16) for at stabilisere priserne er det ønskeligt, at producentorganisa-
tionerne kan intervenere på markedet, især ved at beslutte, at
bestemte produktmængder ikke udbydes til salg i bestemte
perioder; sådanne tilbagekøb må ikke kunne opfattes som en
afsætningsmulighed, der træder i stedet for markedsføring; derfor
bør fællesskabsfinansieringen af disse tilbagekøb kun omfatte en
bestemt procentdel af produktionen, og der bør kun ydes en nedsat
fællesskabsgodtgørelse, uden at dette i øvrigt berører anvendelsen
af driftsfondene; med henblik på forenkling bør der anvendes en
fælles lineær fællesskabsgodtgørelse for hvert produkt; for at
nedsættelsen kan blive sammenlignelig i omfang for produkterne
som helhed, er en vis differentiering påkrævet;
(17) interventionen kan kun få fuld virkning, hvis de produkter, der er
tilbagekøbt fra markedet, ikke på ny bringes ind i den for sådanne
produkter sædvanlige handel; det bør derfor fastlægges, hvilke
forskellige bestemmelses- eller anvendelsesformer der opfylder
denne betingelse, idet det så vidt muligt undgås, at de tilbagekøbte
produkter destrueres;
(18) den nye forvaltning af tilbagekøb gør det samtidig muligt at
ophæve de gældende bestemmelser om konsekvenserne i tilfælde
af tærskeloverskridelse; princippet bør dog opretholdes i en
overgangsperiode, og Kommissionen bør have beføjelse til at
anvende det, hvis det bliver påkrævet;
(19) ved forordning (EF) nr. 3290/94 (1) fastsættes de tilpasninger og
overgangsforanstaltninger, der er nødvendige inden for landbrugs-!B
(1) EFT nr. L 349 af 31. 12. 1994, s. 105. Forordningen er ændret ved forordning
(EF) nr. 1193/96 (EFT nr. L 161 af 29. 6. 1996, s. 1).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 4
sektoren med henblik på gennemførelsen af de aftaler, som er
indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under
Uruguay-runden, herunder en ny ordning for samhandelen med
tredjelande med frugt og grøntsager; bestemmelserne i bilag XIII
til forordning (EF) nr. 3290/94 bør medtages i nærværende
forordning; når produkterne indføres til Fællesskabet til for-
arbejdningsindustrien, sælges de imidlertid ikke i kommission;
indgangsprisen kan da konstateres på grundlag af andre elementer
end ansættelse af en fast værdi; der bør fastsættes yderligere
bestemmelser herom;
(20) den fælles markedsordnings bestemmelser skal overholdes af alle
de erhvervsdrivende, de gælder for, da deres virkning ellers
fordrejes med alle de følger, dette vil få både for de offentlige
midler og for konkurrencen mellem de erhvervsdrivende; der bør
derfor oprettes et særligt EF-inspektørkorps for sektoren; af såvel
budgetmæssige som effektivitetsmæssige grunde bør korpset bestå
af embedsmænd fra Kommissionen og eventuelt andre embeds-
mænd; der må desuden fastsættes fællesskabssanktioner, så den
nye ordning kan blive anvendt ens i hele Fællesskabet;
(21) en af de afgørende forudsætninger for en korrekt forvaltning af
den fælles markedsordning er et nøjagtigt kendskab til markedet;
der bør derfor træffes de fornødne foranstaltninger i denne
forbindelse;
(22) det indre marked kan ikke fungere korrekt, hvis visse former for
støtte ydes; de bestemmelser i traktaten, der gør det muligt at
vurdere medlemsstaternes støtteforanstaltninger og forbyde dem,
der er uforenelige med det fælles marked, bør derfor anvendes
inden for den sektor, der er omfattet af denne forordning;
(23) i forbindelse med den fælles markedsordning for frugt og
grøntsager bør der på passende måde tages hensyn til de mål,
der er fastsat i traktatens artikel 39 og 110;
(24) for at lette iværksættelsen af foranstaltningerne i denne forordning
bør der fastlægges en procedure for et snævert samarbejde mellem
medlemsstaterne og Kommissionen inden for en forvaltnings-
komité;
(25) for at imødegå særligt ugunstige konjunkturer for nødder er det
nødvendigt, at der ydes et fast støttebeløb for nødder, som høstes i
produktionsårene 1997/1998, 1998/1999 og 1999/2000 —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning oprettes der en fælles markedsordning for
frugt og grøntsager.
2. Markedsordningen gælder for følgende produkter:
KN-kode Varebeskrivelse
0702 00 00 Tomater, friske eller kølede
0703 Skalotteløg, hvidløg og andre spiseløg samt porrer og andre
Allium-arter, friske eller kølede
0704 Hvidkål, blomkål, grønkål og anden spiselig kål (Brassica-arter),
friske eller kølede
0705 Salat (Lactuca sativa) og cikorie (Cichorium-arter), friske eller
kølede
0706 Gulerødder, turnips, rødbeder, skorzoner, knoldselleri, radiser og
andre spiselige rødder, friske eller kølede
0707 00 Agurker og asier, friske eller kølede!B
!M1
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 5
KN-kode Varebeskrivelse
0708 Bælgfrugter, også udbælgede, friske eller kølede
ex 0709 Andre grøntsager, friske eller kølede, undtagen grøntsager
henhørende under pos. 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99,
0709 90 31, 0709 90 39 og 0709 90 60
ex 0802 Andre nødder, friske eller tørrede, også afskallede, undtagen
arecanødder (betelnødder) og kolanødder, henhørende underpos. 0802 90 20
0803 00 11 Pisang, friske
ex 0803 00 90 Pisang, tørrede
0804 20 10 Figner, friske0804 30 00 Ananas0804 40 Avocadoer0804 50 00 Guavabær, mango og mangostaner
0805 Citrusfrugter, friske eller tørrede0806 10 10 Druer, friske, til spisebrug
0807 Meloner (herunder vandmeloner) og melontræsfrugter (papaya),
friske
0808 Æbler, pærer og kvæder, friske0809 "
C1Abrikoser 3, kirsebær, ferskner (herunder blodferskner
og nektariner), blommer og slåen, friske
0810 Andre frugter, friske0813 50 31 Blandinger udelukkende af nødder under pos. 0801 og 08020813 50 391212 10 10 Johannesbrød
3. Produktionsåret for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes om
nødvendigt efter proceduren i artikel 46.
AFSNIT I
Klassificering af produkterne
Artikel 2
1. Produkter, der er bestemt til levering i frisk tilstand til forbrugeren,
kan klassificeres ud fra et system af normer.
2. Normerne for de friske frugter og grøntsager, der er opført i bilag I,
vedtages efter proceduren i artikel 46 for gennemførelsen af den fælles
markedsordning. Der tages med henblik herpå hensyn til de ECE/FN-
normer, som er anbefalet af Arbejdsgruppen vedrørende Normer for
Letfordærvelige Produkter og Kvalitetsforbedring under Den Øko-
nomiske Kommission for Europa.
Indtil der er vedtaget nye normer, finder de normer, som er fastlagt i
henhold til artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1035/72, fortsat anvendelse.
3. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 46 udvide listen i bilag
I til også at omfatte andre produkter.!B
!M6
!B
!M1
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 6
Artikel 3
1. Indehavere af produkter, som der er fastsat normer for, må kun
udstille disse produkter med henblik på salg, udbyde dem til salg, sælge,
levere eller i øvrigt bringe dem i handelen inden for Fællesskabet,
såfremt de er i overensstemmelse med disse normer. Produktindehaveren
er ansvarlig for overensstemmelse med normerne.
Medlemsstaterne kan fritage følgende produkter fra at være undergivet
normer eller bestemte nationale bestemmelser:
a) produkter, der udstilles med henblik på salg, udbydes til salg, sælges,
leveres eller i øvrigt af producenten bringes i handelen på
engroshandelscentre, navnlig produktionsmarkeder, beliggende i
dyrkningsområdet
b) produkter, der fra disse engroshandelscentre sendes til sorterings-,
emballerings- eller lagervirksomheder inden for samme dyrknings-
område.
Såfremt andet afsnit bringes i anvendelse, underretter den pågældende
medlemsstat Kommissionen herom og giver den meddelelse om de
foranstaltninger, den har truffet i så henseende.
2. Følgende produkter er ikke undergivet normer inden for dyrknings-
området:
a) produkter, som af producenten sælges eller leveres til sorterings- og
emballeringsvirksomheder eller til lagervirksomheder, eller som fra
producentens bedrift sendes til disse virksomheder
b) produkter, som fra lagervirksomheder sendes til sorterings- og
emballeringsvirksomheder.
3. Følgende produkter er ikke undergivet normer:a) produkter, som sendes til forarbejdningsvirksomheder, idet der dog
eventuelt efter proceduren i artikel 46 fastsættes minimumskrav til
kvaliteten af produkter, som er bestemt til industriel forarbejdning
b) produkter, som af producenten på hans bedrift overdrages til
forbrugeren til dennes personlige brug
c) efter en afgørelse, som Kommissionen på anmodning af en
medlemsstat har truffet efter proceduren i artikel 46, produkter fra
et bestemt område, som sælges i detailhandelen i dette område for at
tilgodese en velkendt lokal forbrugstradition.
4. Det skal godtgøres, at de produkter, der er omhandlet i stk. 2 og stk.
3, litra a), opfylder de fastlagte betingelser, navnlig med hensyn til deres
anvendelse.
Artikel 4
Er der produkter, der er i overensstemmelse med normerne, som følge af
en ekstrem mangel ikke tilstrækkelige til at dække forbrugerbehovet,
eller overstiger de langt dette som følge af et usædvanligt stort udbud,
træffes der for en begrænset periode og efter proceduren i artikel 46
foranstaltninger, der afviger fra anvendelsen af disse normer, under
overholdelse af Fællesskabet (SIC! Fællesskabets) internationale for-
pligtelser.
Artikel 5
1. De angivelser, som i henhold til normerne kræves med hensyn til
mærkning, skal med letlæselig og synlig skrift være anbragt på en af
emballagens sider, enten som et direkte påtryk, der ikke kan slettes, eller
som en etiket, der indgår i selve pakken eller er solidt fastgjort til denne.
2. For produkter, som afsendes uemballeret, løst læsset i et trans-
portmiddel, skal de i stk. 1 omhandlede angivelser være anført i et
dokument, som ledsager varen, eller på en seddel, der er anbragt synligt i
transportmidlet.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 7
Artikel 6
Tilbydes produkterne i detailhandelen i emballage, skal de angivelser,
som er fastsat med hensyn til mærkning, være anbragt tydeligt og
letlæseligt.
For færdigpakkede produkter i henhold til direktiv 79/112/EØF (1) skal
foruden de angivelser, der er foreskrevet i de fælles normer, nettovægten
anføres. For produkter, som normalt sælges stykvis, er der dog ikke pligt
til at anføre nettovægten, når antallet af stykker klart kan ses og let kan
tælles gennem indpakningen, eller, hvis dette ikke er tilfældet, når
antallet er anført i mærkningen.
Produkterne kan tilbydes uden emballage, såfremt detailhandleren
forsyner de til salg udbudte produkter med et skilt, som med meget
tydelig og letlæselig skrift angiver de i normerne foreskrevne oplys-
ninger vedrørende:
— sort
— produktets oprindelse
— klasse.
Artikel 7
Til konstatering af, om produkter, som der er fastlagt normer for,
opfylder bestemmelserne i artikel 3-6, foretager de af de enkelte
medlemsstater udpegede organer i alle handelsled samt under transporten
en kontrol ved hjælp af stikprøver i overensstemmelse med bestemmel-
serne i afsnit VI.
Kontrollen "C1skal3fortrinsvis finde sted forud for transporten fra
dyrkningsområderne, ved produktets emballering eller ved dets indlad-
ning.
Medlemsstaterne giver de øvrige medlemsstater og Kommissionen
meddelelse om, hvilke organer de har udpeget som ansvarlige for
kontrollen.
Artikel 8
1. Produkter, som der er fastlagt normer for, må kun indføres fra
tredjelande, hvis de er i overensstemmelse med disse normer eller
normer af mindst tilsvarende art.
2. Artikel 3-7 anvendes for produkter, som er indført til Fællesskabet
efter opfyldelse af formaliteterne ved indførsel i henhold til de gældende
fællesskabsbestemmelser for indførsel.
Artikel 9
1. Produkter, som der er fastlagt normer for, må kun udføres til
tredjelande, hvis de er i overensstemmelse med disse normer.
Under hensyntagen til kravene på destinationsmarkederne kan der dog
indrømmes undtagelser efter proceduren i artikel 46.
2. For produkter, som er bestemt til udførsel til tredjelande, skal det,
inden de forlader Fællesskabets toldområde, kontrolleres, at de er i
overensstemmelse med normerne.
Artikel 10
Foranstaltninger, der skal sikre en ensartet anvendelse af bestemmelserne
i dette afsnit, vedtages efter proceduren i artikel 46.!B
(1) Rådets direktiv af 18. december 1978 om indbyrdes tilnærmelse af
medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder forlevnedsmidler samt om reklame for sådanne EFT nr. L 33 af 8. 2. 1979, s 1.Direktivet er senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 8
Foranstaltningerne kan for produkter, som skal indføres til Fællesskabet,
omfatte godkendelse af officielle kontroltjenester i eksporttredjelandet.
AFSNIT II
Producentorganisationer
Artikel 11
1. I denne forordning forstås ved »producentorganisation« en juridisk
person:
a) der er oprettet på initiativ af producenter af følgende kategorier af de
i artikel 1, stk. 2, opførte produkter:
i) frugt og grøntsager
ii) frugtiii) grøntsager
iv) produkter bestemt til forarbejdning
v) citrusfrugter
vi) nødder
vii) svampe
b) som navnlig har det formål:
1) at sikre planlægning af produktionen og tilpasning til efter-
spørgslen, navnlig hvad angår mængde og kvalitet
2) at fremme koncentrationen af udbuddet og markedsføringen af
medlemmernes produktion
3) at reducere produktionsomkostningerne og regulere produktions-
priserne
4) at fremme dyrkningsformer, produktionsmetoder og affalds-
håndteringer, der er miljøvenlige, navnlig hvad angår beskyttelse
af kvaliteten af vand, jord og landskab og bevarelse og/eller
fremme af biologisk mangfoldighed
c) hvis vedtægter bl.a. forpligter de tilsluttede producenter til:
1) at anvende de regler, producentorganisationen har vedtaget for
kendskab til produktionen, for produktion, for afsætning og for
miljøbeskyttelse
2) for så vidt angår produktion af hver af de i litra a) nævnte
produktkategorier i en given bedrift kun at være medlem af én
enkelt af de i litra a) nævnte producentorganisationer
3) at afsætte hele deres produktion af de pågældende produkter
gennem producentorganisationen.
Hvis producentorganisationen tillader det, kan producenter, der
er medlem, dog på vilkår, som fastsættes af organisationen:
— foretage salg
"M2fra deres bedrift og/eller uden for deres
bedrift3direkte til forbrugeren til dennes personlige brug
af højst 25 % af deres produktion for så vidt angår
producentorganisationer for frugt og grøntsager som nævnt
i litra a), nr. i), og af højst 20 % for så vidt angår
producenter, der er medlem af andre former for producent-
organisationer, og derudover
— selv eller gennem en anden producentorganisation, der er
udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte
produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til
den mængde, der kan afsættes gennem deres egen pro-
ducentorganisation!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 9
— gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af
deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som på
grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres
egen organisations forretningsmæssige aktiviteter
— efter proceduren i artikel 46 få tilladelse til undtagelsesvis, i
aftagende grad og som en overgangsforanstaltning indtil den
31. december 1999 at indgå direkte kontrakter med
forarbejdningsvirksomheder for visse produkter
4) at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til
statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre areal, høst, udbytte
og direkte salg
5) at betale de vedtægtsbestemte finansielle bidrag til iværksættelse
og finansiering af driftsfonden, jf. artikel 15
d) hvis vedtægter har bestemmelser:
1) om nærmere regler for fastlæggelse, vedtagelse og ændring af
bestemmelserne i litra c), nr. 1
2) om, at medlemmerne skal erlægge de finansielle bidrag, der er
nødvendige til finansieringen af producentorganisationen
3) til sikring af, at de tilsluttede producenter på demokratisk vis
udøver kontrol med deres organisation og dens beslutninger
4) om sanktioner såvel for overtrædelse af de vedtægtsbestemte
forpligtelser, bl.a. manglende betaling af finansielle bidrag, som
for overtrædelse af producentorganisationens regler
5) om optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode
for medlemskab
6) om de regnskabsmæssige og budgetmæssige regler, der kræves,
for at organisationen kan fungere, og
e) som er anerkendt af den pågældende medlemsstat i henhold til stk. 2.2. Medlemsstaterne anerkender producentsammenslutninger, der an-
moder herom, som producentorganisationer i henhold til denne
forordning, såfremt:
a) de opfylder betingelserne i stk. 1 og i den henseende bl.a. godtgør, at
de repræsenterer et mindste antal producenter og en mindste
mængde af den markedsegnede produktion, som fastlægges efter
proceduren i artikel 46
b) de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen,
varigheden og effektiviteten af deres indsats
c) de reelt gør det muligt for deres medlemmer at opnå fornøden
teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder
d) de reelt dels stiller sådanne tekniske faciliteter til rådighed for deres
medlemmer, som er nødvendige til oplagring, emballering og
afsætning af produkterne, dels sikrer en passende handels-, regn-
skabs- og budgetmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig.
3. Som producentorganisationer i henhold til denne forordning kan
medlemsstaterne tillige anerkende andre producentorganisationer end
dem, der er omhandlet i stk. 1, litra a), som bestod inden denne
forordnings ikrafttræden, og som inden nærværende forordnings iværks-
ættelse var anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72.
Når medlemsstaterne anerkender ovennævnte producentorganisationer i
medfør af første afsnit, finder betingelserne i stk. 1, bortset fra litra a) og,
hvis relevant, litra c), nr. 2, og i stk. 2 anvendelse.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne:
a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter
indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 10
b) kontrollerer regelmæssigt, om producentorganisationerne overholder
betingelserne for anerkendelse, og anvender, hvis dette ikke er
tilfældet, sanktionerne over for disse organisationer og træffer om
nødvendigt beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen
c) giver inden to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslut-
ninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerken-
delser.
2. Reglerne for, hvordan og hvor ofte medlemsstaterne aflægger
beretning til Kommissionen om producentorganisationernes aktiviteter,
vedtages efter proceduren i artikel 46.
Kommissionen sikrer ved kontrol efter afsnit VI, at artikel 11 og stk. 1,
litra b), i nærværende artikel overholdes, og den anmoder på grundlag af
kontrollen eventuelt medlemsstaterne om at tilbagekalde udstedte
anerkendelser.
Artikel 13
1. Producentorganisationer, der inden nærværende forordnings ikraft-
træden er anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72, og som
ikke uden en overgangsperiode kan anerkendes i henhold til artikel 11 i
nærværende forordning, er omfattet af bestemmelserne i afsnit IV i de to
år, der følger efter nærværende forordnings ikrafttræden, såfremt de
pågældende organisationer fortsat opfylder betingelserne i de relevante
artikler i forordning (EØF) nr. 1035/72.
2. Den i stk. 1 omhandlede periode på to år kan forlænges til fem år,
hvis den pågældende organisation:
a) senest på en given dato inden udløbet af den i stk. 1 nævnte periode
forelægger en handlingsplan for anerkendelse i henhold til artikel 11,
stk. 2, for medlemsstaten, som enten skal godkende den eller afvise
den
b) i forbindelse med fremlæggelsen af planen godtgør, at den har
oprettet en driftsfond, jf. artikel 15
c) forpligter sig til at gennemføre handlingsplanen, inden de fem år er
gået, idet den ved manglende gennemførelse udsætter sig for
sanktioner, der fastlægges af medlemsstaten.
3. En producentorganisation, som ikke længere opfylder betingelserne i
stk. 2, mister uanset årsagen og tidspunktet sin status på de betingelser,
der er fastsat i artikel 12, stk. 1, litra b).
Anvendelsen af første afsnit berører dog ikke de individuelle rettigheder,
som producentorganisationen måtte have erhvervet i medfør af
forordning (EØF) nr. 1035/72.
Artikel 14
1. Der kan indrømmes producentsammenslutninger, som er nye, eller
som ikke inden nærværende forordnings ikrafttræden er anerkendt i
henhold til forordning (EØF) nr. 1035/72, en overgangsperiode på højst
fem år til at opfylde betingelserne i artikel 11.
Med henblik herpå forelægger de medlemsstaten en anerkendelsesplan
med en tidsplan, hvis godkendelse bevirker, at den i første afsnit nævnte
frist på fem år begynder, idet godkendelsen gælder som en foreløbig
anerkendelse.
2. I de fem år, der følger efter datoen for den foreløbige anerkendelse,
kan medlemsstaterne yde de i stk. 1 omhandlede producentsammenslut-
ninger:
a) støtte for at fremme deres oprettelse og forenkle deres administration
b) støtte, som ydes direkte eller gennem kreditinstitutter, i form af
særlige lån til delvis dækning af de investeringer, der er nødvendige
for anerkendelsen, og som er opført som sådanne i den anerken-
delsesplan, der er nævnt i stk. 1, andet afsnit.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 11
3. Den i stk. 2 nævnte støtte refunderes af Fællesskabet i over-
ensstemmelse med artikel 52, stk. 2 og 3.
4. Inden medlemsstaten giver den foreløbige anerkendelse, underretter
den Kommissionen om sin hensigt og de finansielle følger heraf.
5. At en producentsammenslutning forelægger medlemsstaten en
anerkendelsesplan, indebærer for sammenslutningen, at den forpligter
sig til at underkaste sig national kontrol og fællesskabskontrol ifølge
afsnit VI, navnlig hvad angår den korrekte forvaltning af de offentlige
midler.
6. Medlemsstaterne anvender sanktionerne over for producentsammen-
slutninger, som ikke overholder deres forpligtelser.
7. De gennemførelsesbestemmelser til denne artikel, som vedtages i
henhold til artikel 48, skal omfatte bestemmelser, som sikrer, at den
støtte, der betales til de portugisiske producentorganisationer, udtrykt i
procent af værdien af den produktion, producentorganisationen har
markedsført, ikke er mindre end støtten i henhold til forordning (EØF)
nr. 746/93 (1).
Artikel 15
1. På de i denne artikel fastsatte betingelser ydes der finansiel
fællesskabsstøtte til producentorganisationer, som opretter en driftsfond.
Denne fond finansieres af finansielle bidrag fra de producenter, der er
medlem, på grundlag af de frugt- og grøntsagsmængder, som reelt er
markedsført, eller værdien heraf, og af den finansielle støtte, der er
nævnt i første afsnit.
2. Den i stk. 1 nævnte driftsfond har følgende formål:a) finansiering efter stk. 3 af tilbagekøb fra markedetb) finansiering af et driftsprogram, der er forelagt de nationale
myndigheder og godkendt efter artikel 16, stk. 1.
Fonden kan dog helt eller delvis anvendes til finansiering af den
handlingsplan, producentorganisationerne fremlægger, jf. artikel 13.
3. Driftsfonden kan kun anvendes til finansiering af tilbagekøb fra
markedet, hvis der foreligger et driftsprogram, som er godkendt af de
kompetente nationale myndigheder. Anvendelsen kan ske på en eller
flere af følgende måder:
a) udbetaling af godtgørelse ved tilbagekøb af produkter, der ikke er
nævnt i bilag II, og som opfylder de gældende normer, dersom
sådanne normer er vedtaget i medfør af artikel 2
b) ydelse af et tillæg til EF-tilbagekøbsgodtgørelsen.
Medlemsstaterne kan fastsætte loftet for godtgørelsen eller tillæggene,
uden at beløbet for de således fastsatte tillæg sammen med beløbet for
fællesskabsgodtgørelsen ved tilbagekøb overstiger grænserne for de
maksimale tilbagekøbspriser, der anvendes for produktionsåret 1995/96 i
overensstemmelse med artikel 16, stk. 3a, artikel 16a og 16b og artikel
18, stk. 1, litra a), første led, i forordning (EØF) nr. 1035/72.
Den del af driftsfonden, der kan anvendes til finansiering af tilbagekøb,
må ikke overstige 60 % det første år, 55 % det andet år, 50 % det tredje
år, 45 % det fjerde år, 40 % det femte år og 30 % fra det sjette år regnet
fra den dato, hvor de nationale myndigheder har godkendt det første
driftsprogram, som den pågældende producentorganisation har forelagt
for myndighederne, og som disse har godkendt.
De i artikel 23, stk. 3, 4 og 5, fastsatte begrænsninger finder anvendelse
på de tilbagekøb, der er nævnt i første afsnit, litra a), i nærværende
stykke.!B
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 746/93 af 17. marts 1993 om ydelse i Portugal af
den støtte til tilskyndelse til dannelse af producentorganisationer og lettelse afdisses virke, der blev indført ved forordning (EØF) nr.1035/72 og (EØF) nr.1360/78 (EFT nr. L 77 af 31. 3. 1993, s. 14).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 12
4. Det i stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram skal:
a) omfatte flere af de formål, der er nævnt i artikel 11, stk. 1, litra b), og
endvidere også nogle af følgende: forbedre produkternes kvalitet,
øge deres handelsværdi, iværksætte salgsfremmende foranstaltninger
over for forbrugerne, etablere driftsgrene med økologiske produkter,
fremme integreret produktion eller andre miljøvenlige produktions-
metoder og nedbringe tilbagekøbene
b) omfatte foranstaltninger til fremme af, at producenter, der er
medlem, anvender miljøvenlige teknikker både inden for dyrknings-
praksis og ved forvaltningen af udtjent materiale.
Ved miljøvenlige teknikker forstås navnlig sådanne, der gør det
muligt at nå de mål, der er fastsat i artikel 1, litra a), b) og c), i
forordning (EØF) nr. 2078/92 (1)
c) i finansieringsbestemmelserne fastsætte de fornødne tekniske og
menneskelige midler til at sikre kontrollen med overholdelsen af de i
artikel 2 nævnte normer og bestemmelserne om plantesundhed og
tilladte maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer.
5. Den i stk. 1 nævnte finansielle støtte er lig med beløbet for de i
samme stykke nævnte finansielle bidrag, der faktisk er betalt, idet den
dog begrænses til 50 % af beløbet for de udgifter, der reelt er afholdt
efter stk. 2.
Denne procentsats forhøjes til 60 %, hvis et program eller en del af et
driftsprogram forelægges:
a) enten af flere producentorganisationer i Fællesskabet, der udøver
deres virksomhed i forskellige medlemsstater, for tværnationale
foranstaltninger, bortset fra de i stk. 2, litra a), nævnte transaktioner
b) eller af en eller flere producentorganisationer for foranstaltninger,
der skal gennemføres af en branche.
Den finansielle støtte kan dog højst udgøre 4,1 % af værdien af hver
producentorganisations afsatte produktion.
6. For regioner i Fællesskabet, hvor producenterne kun er organiseret i
ringe grad, kan medlemsstaterne på behørigt begrundet anmodning få
adgang til at yde producentorganisationerne en national finansiel støtte,
som ikke må overstige halvdelen af producenternes finansielle bidrag.
Denne støtte skal lægges til driftsfonden.
For medlemsstater, i hvilke mindre end 15 % af frugt- og grøntsags-
produktionen afsættes gennem producentorganisationer, og hvor pro-
duktionen af frugt og grøntsager udgør mindst 15 % af den samlede
landbrugsproduktion, kan den i første afsnit omhandlede støtte efter
anmodning fra vedkommende medlemsstat refunderes delvis af Fælles-
skabet.
Artikel 16
1. Det i artikel 15, stk. 2, litra b), nævnte driftsprogram forelægges for
de nationale myndigheder, som godkender det, afviser det eller kræver
det ændret under iagttagelse af bestemmelserne i nærværende forord-
ning.!B
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30. juni 1992 om miljøvenlige
produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (EFT nr. L 215 af 30. 7.1992, s. 85). Forordningen er senest ændret ved Kommissionens forordning(EF) nr. 2722/95 (EFT nr. L 288 af 1. 12. 1995, s. 35).!
M2
!B
!M4
!M3
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 13
Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betin-
gelserne for de i artikel 15, stk. 4, litra b), omhandlede foranstaltninger.
De fremsender udkastet til sådanne regler til Kommissionen, som kan
kræve det ændret inden for en frist på tre måneder, hvis den konstaterer,
at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens
artikel 130 R og i Det Europæiske Fællesskabs program for politik og
handling i forbindelse med miljøet og bæredygtig udvikling.
2. Producentorganisationerne meddeler senest inden årets udgang
medlemsstaten et overslag over driftsfonden for det følgende år og
fremlægger passende dokumentation, der er baseret på overslaget i
driftsprogrammet, udgifterne for det igangværende år og eventuelt for de
forudgående år samt, i givet fald, på vurderinger af produktionsmængder
for det følgende år. Medlemsstaten meddeler inden den 1. januar det
følgende år producentorganisationen et overslag over den finansielle
støtte inden for de i artikel 15, stk. 5, fastsatte lofter.
Udbetalingerne af den finansielle støtte foretages på grundlag af de
udgifter, der er afholdt til de aktioner, som er nævnt i driftsprogrammet.
Til disse aktioner kan der ydes forskud, forudsat der stilles garanti eller
sikkerhed.
I begyndelsen af hvert år og senest den 31. januar meddeler producent-
organisationen medlemsstaten det endelige beløb for udgifterne i det
foregående år med behørig dokumentation for at modtage resten af den
finansielle fællesskabsstøtte.
3. En sammenslutning af producentorganisationer, som er anerkendt af
den pågældende medlemsstat, kan træde i stedet for sine medlemmer ved
forvaltningen af deres driftsfonde, jf. artikel 15, stk. 1, samt ved
udarbejdelsen, iværksættelsen og forelæggelsen af de driftsprogrammer,
der er nævnt i artikel 15, stk. 2, litra b). I så fald modtager
sammenslutningen den finansielle støtte og foretager de i stk. 2 i
nærværende artikel nævnte meddelelser.
4. Driftsprogrammet og dets finansiering enten af producenterne og
producentorganisationerne eller af fællesskabsmidler er flerårig inden for
mindst tre år og højst fem år.
5. At en producentorganisation eller, jf. stk. 3, en sammenslutning af
producentorganisationer forelægger medlemsstaten et driftsprogram,
indebærer, at denne organisation eller sammenslutning forpligter sig til
at underkaste sig national kontrol og fællesskabskontrol efter afsnit VI,
bl.a. for så vidt angår korrekt forvaltning af de offentlige midler.
Artikel 17
Hvis den fælles markedsordnings almindelige instrumenter ikke er
tilstrækkelige eller er uegnede for produkter nævnt i artikel 1, stk. 2, der
er af stor økonomisk, økologisk, lokal eller regional betydning, og som er
udsat for varige vanskeligheder på fællesskabsmarkedet, navnlig på
grund af en stærk international konkurrence, kan der efter proceduren i
artikel 46 vedtages særlige foranstaltninger til fremme af disse
produkters konkurrenceevne og deres afsætning.
Artikel 18
1. Såfremt en producentorganisation eller sammenslutning af pro-
ducentorganisationer, der har vedtaget de samme regler, og som udøver
sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være
repræsentativ for produktionen og producenterne af et givet produkt i
dette område, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra
denne organisation eller sammenslutning forpligte de producenter, der er
etableret i området, og som ikke er medlem af en af de ovennævnte
organisationer, til at anvende:
a) reglerne i artikel 11, stk. 1, litra c), nr. 1b) de regler, organisationen eller sammenslutningen har fastsat for
tilbagekøb,!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 14
under forudsætning af at disse regler:
— har været anvendt i mindst et produktionsår— er anført i den udtømmende liste i bilag III— er gjort bindende for højst tre produktionsår.
2. I denne artikel forstås ved »økonomisk område« et geografisk
område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger
nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætnings-
vilkår.
3. En producentorganisation eller en sammenslutning af producent-
organisationer anses for at være repræsentativ efter artikel 1, hvis den
omfatter mindst to tredjedele af producenterne i det økonomiske område,
hvor den virker, og mindst to tredjedele af produktionen i dette område.
4. Regler, der bliver gjort bindende for alle producenter i et bestemt
økonomisk område:
a) må ikke skade andre producenter, hverken i medlemsstaten eller i
Fællesskabet
b) gælder ikke, medmindre det specielt er tilsigtet, for produkter, som
leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden
produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne for
kendskab til produktionen, jf. stk. 1, litra a)
c) må ikke stride mod fællesskabsforskrifterne og de nationale
forskrifter.
5. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de
regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk
område. Disse regler offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers
Tidende , C-udgaven.
Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal tilbagekalde den
udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget:
a) hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at kon-
kurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked,
eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel
39 bringes i fare
b) hvis den konstaterer, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse
på den aftale, vedtagelse eller samordnede praksis, for hvilken
udvidelsen er vedtaget. Kommissionens beslutning vedrørende
denne aftale, vedtagelse eller samordnede praksis anvendes først
fra tidspunktet for konstateringen
c) hvis den på grundlag af den efterfølgende kontrol i henhold til afsnit
VI konstaterer, at bestemmelserne i nærværende artikel ikke er
overholdt.
6. Anvendes stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af
dokumentation beslutte, at de producenter, der ikke er medlem, skal
bidrage til at betale organisationen eller efter omstændighederne
sammenslutningen den del af de finansielle bidrag, som de producenter,
der er medlem, betaler, og som anvendes til at dække:
a) de administrative omkostninger i forbindelse med den i stk. 1
omhandlede ordning
b) de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende
foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gen-
nemfører, og som hele områdets produktion drager fordel af.
7. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen den i stk. 2 nævnte liste
over økonomiske områder. Senest en måned efter meddelelsen
godkender Kommissionen listen eller træffer efter samråd med den
pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, medlemsstaten
skal foretage heri. Den godkendte liste offentliggøres i De Europæiske
Fællesskabers Tidende , C-udgaven.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 15
AFSNIT III
Brancheorganisationer og brancheaftaler
Artikel 19
1. I denne forordning forstås ved »anerkendt brancheorganisation«, i
det følgende benævnt »brancheorganisation«, en juridisk person:
a) der er en sammenslutning af repræsentanter for erhvervsaktiviteter
inden for produktion og/eller afsætning og/eller forarbejdning af de
produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2
b) der er oprettet på initiativ af alle eller en del af de organisationer
eller sammenslutninger, den består af
c) der i en eller flere af Fællesskabets regioner udøver en række af
nedenstående aktiviteter, under hensyntagen til forbrugernes inter-
esser:
— forbedring af kendskabet til og gennemsigtigheden af pro-
duktionen og markedet
— medvirken til en bedre koordinering af markedsføringen af frugt
og grøntsager, bl.a. ved markedsforskning eller markedsunder-
søgelser
— udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse
med fællesskabsforskrifterne
— bedre udnyttelse af værdien af frugt og grøntsager
— informationer og forskning, der er nødvendig for produktions-
omlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov
og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produkt-
kvalitet og miljøbeskyttelse
— forskning i metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen
af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer,
samtidig med at produktkvaliteten sikres, og jorden og vandet
beskyttes
— udvikling af metoder og midler til forbedring af produkt-
kvaliteten
— bedre udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprin-
delsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
— fremme af integreret produktion eller andre miljøvenlige
produktionsmetoder
— for så vidt angår de regler for produktion og afsætning, som er
opregnet i bilag III, fastsættelse af strengere regler end de
nationale forskrifter eller fællesskabsforskrifterne
d) der er anerkendt ifølge stk. 2.
2. Hvis strukturerne i en medlemsstat berettiger dertil, kan medlems-
staterne anerkende organisationer, der anmoder herom, og som er
etableret på deres område, som brancheorganisationer i henhold til denne
forordning, såfremt:
a) de udøver deres aktiviteter i en eller flere regioner i dette område
b) de repræsenterer en betydelig andel af produktionen og/eller
afsætningen og/eller forarbejdningen af frugt og grøntsager og af
forarbejdede frugter og grøntsager i den eller de pågældende
regioner, og, i tilfælde af at de dækker flere regioner, såfremt de
fremlægger bevis for en mindste repræsentativitet for hver af de
erhvervsgrene, de repræsenterer, i hver af de pågældende regioner
c) de varetager flere af de i stk. 1, litra c), nævnte aktiviteter
d) de ikke selv foretager hverken produktion, forarbejdning eller
afsætning af frugt og grøntsager eller af forarbejdede frugter og
grøntsager!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 16
e) de ikke udøver nogen af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 20,
stk. 3.
3. Inden anerkendelsen meddeler medlemsstaterne Kommissionen,
hvilke brancheorganisationer der har ansøgt om anerkendelse, og giver
alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de er, hvilke
aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige
for en vurdering.
Kommissionen kan gøre indsigelse mod anerkendelsen inden for en frist
på to måneder regnet fra det tidspunkt, hvor den får meddelelsen.
4. Medlemsstaterne:
a) træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter
indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter
b) kontrollerer regelmæssigt, om brancheorganisationerne overholder
betingelserne for anerkendelse, og anvender, hvis dette ikke er
tilfældet, sanktionerne over for disse organisationer og træffer om
nødvendigt beslutning om tilbagekaldelse af anerkendelsen
c) tilbagekalder anerkendelsen:
i) hvis betingelserne for anerkendelse i henhold til denne
forordning ikke længere er til stede
ii) hvis brancheorganisationen overtræder et eller flere af for-
buddene i artikel 20, stk. 3, uden at dette i øvrigt berører
strafforfølgning i medfør af national lovgivning
iii) hvis brancheorganisationen ikke foretager den påbudte medde-
lelse som omhandlet i artikel 20, stk. 2
d) giver inden for to måneder Kommissionen meddelelse om alle
beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af
anerkendelser.
5. Reglerne for, hvordan og hvor hyppigt medlemsstaterne aflægger
beretning til Kommissionen om brancheorganisationernes aktiviteter,
vedtages efter proceduren i artikel 46.
Kommissionen sikrer sig ved kontrol efter afsnit VI, at stk. 2 og stk. 4,
litra b), overholdes, og kan på grundlag af kontrollen anmode
medlemsstaterne om at tilbagekalde udstedte anerkendelser.
6. Anerkendelsen indebærer tilladelse til at varetage de i stk. 1, litra c),
anførte aktiviteter på de i denne forordning fastsatte betingelser.
7. Kommissionen foranlediger offentliggørelse i De Europæiske
Fællesskabers Tidende , C-udgaven, af anerkendte brancheorganisationer
med angivelse af det økonomiske område eller området for deres
virksomhed samt deres aktiviteter i henhold til artikel 21. Tilbagekal-
delse af anerkendelser offentliggøres ligeledes.
Artikel 20
1. Som en undtagelse fra artikel 1 i forordning nr. 26 (1) finder
traktatens artikel 85, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, vedtagelser og
samordnet praksis vedtaget "C1af anerkendte brancheorganisationer
3med henblik på gennemførelse af de i artikel 19, stk. 1, litra c),
opregnede aktiviteter.
2. Stk. 1 finder kun anvendelse på betingelse af:
— at aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis er meddelt
Kommissionen, og
— at Kommissionen ikke inden for en frist på to måneder regnet fra
meddelelsen af alle de oplysninger, der er nødvendige for en!B
(1) Forordning nr. 26 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for
produktion og handel med landbrugsvarer (EFT nr. 30 af 20. 4. 1962, s.993/62, specialudgave 1959-1962 s. 120). Forordningen er ændret vedforordning nr. 49 (EFT nr. 53 af 1. 7. 1962, s. 1571/62, specialudgave1959-1962 s. 178).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 17
vurdering, har erklæret aftalerne, vedtagelserne eller den samordne-
de praksis for uforenelig med fællesskabsbestemmelserne.
De omhandlede aftaler, vedtagelser og en sådan samordnet praksis må
først bringes i anvendelse efter udløbet af denne frist.
3. Aftaler, vedtagelser og samordnet praksis erklæres under alle
omstændigheder for uforenelige med fællesskabsforskrifterne, hvis de:
— kan medføre nogen form for opdeling af markederne i Fællesskabet— kan bevirke, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfreds-
stillende
— kan medføre en konkurrenceforvridning, som ikke er absolut
nødvendig for opnåelsen af de mål for den fælles landbrugspolitik,
der tilsigtes med brancheforanstaltningen
— omfatter fastsættelse af priser, uden at dette dog indskrænker
anvendelsen af foranstaltninger, som brancheorganisationer vedtager
i henhold til specifikke ordninger fastsat ved fællesskabsforskrifter-
ne
— kan medføre forskelsbehandling eller udelukke konkurrencen for en
væsentlig del af de pågældende produkter.
4. Konstaterer Kommissionen efter udløbet af den i stk. 2, andet led,
omhandlede frist på to måneder, at betingelserne for anvendelsen af
denne forordning ikke er opfyldt, vedtager den en beslutning, ved
hvilken det erklæres, at traktatens artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på
den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis.
Kommissionens beslutning kan ikke have virkning fra en dato, som
ligger forud for datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende
brancheorganisation, medmindre denne har givet unøjagtige oplysninger
eller har misbrugt den i stk. 1 omhandlede undtagelse.
5. For flerårige aftaler gælder den forudgående meddelelse for det
første år også for aftalens følgende år; i dette tilfælde kan Kommissionen
dog på eget initiativ eller på anmodning af en anden medlemsstat til
enhver tid afgive en udtalelse om manglende overensstemmelse, jf. stk.
4.
Artikel 21
1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i en eller
flere bestemte regioner i en medlemsstat, for et bestemt produkt anses for
at være repræsentativ for produktionen og/eller afsætningen og/eller
forarbejdningen af dette produkt, kan den pågældende medlemsstat efter
anmodning fra organisationen i en begrænset periode forpligte de i
regionen/regionerne etablerede erhvervsdrivende — uanset om de er
individuelle — som ikke er medlem af organisationen, til at følge
bestemte aftaler, vedtagelser eller en bestemt samordnet praksis, som der
er opnået enighed om inden for organisationen.
2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1,
når den omfatter mindst to tredjedele af produktionen og/eller
afsætningen og/eller forarbejdningen af det eller de pågældende
produkter i den eller de pågældende regioner i en medlemsstat. Dækker
en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde flere regioner,
skal brancheorganisationen fremlægge bevis for en mindste repræsen-
tativitet for hver af de erhvervsgrene, den repræsenterer, i hver af de
pågældende regioner.
3. De regler, hvis anvendelsesområde kan søges udvidet:a) må kun vedrøre et af følgende emneområder:
— kendskab til produktionen og markedet— strengere regler for produktion end dem, der i givet fald er
fastsat i fællesskabsforskrifterne og de nationale forskrifter
— udarbejdelse af standardkontrakter, som er i overensstemmelse
med forskrifterne!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 18
— regler for afsætning
— regler for miljøbeskyttelse
— foranstaltninger til salgsfremme og bedre udnyttelse af pro-
duktionen
— indsats for beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbeteg-
nelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser.
Reglerne i andet, fjerde og femte led må kun være de i bilag III
anførte
b) skal have været gældende i mindst ét produktionsårc) må kun være bindende i højst tre produktionsår
d) må ikke skade andre erhvervsdrivende, hverken i medlemsstaten
eller i Fællesskabet.
Artikel 22
1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de
regler, de har gjort bindende for alle erhvervsdrivende i en eller flere
regioner. Reglerne offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers
Tidende , C-udgaven.
Inden ovennævnte offentliggørelse underretter Kommissionen den i
artikel 45 omhandlede komité om enhver meddelelse om udvidelse af
brancheaftalerne.
Kommissionen beslutter i de i artikel 18, stk. 5, andet afsnit, omhandlede
tilfælde, at medlemsstaten skal tilbagekalde den udvidelse af reglerne,
den har vedtaget.
2. Udvides reglerne til at omfatte et eller flere produkter, og er en eller
flere af de i artikel 21, stk. 3, litra a), nævnte aktiviteter, der varetages af
en anerkendt brancheorganisation, af generel økonomisk interesse for
erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de
pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har udstedt anerken-
delsen, beslutte, at individuelle erhvervsdrivende eller sammenslut-
ninger, som ikke er medlem af organisationen, men som drager fordel af
disse aktiviteter, over for organisationen helt eller delvis skal udrede de
finansielle bidrag, medlemmerne betaler, såfremt bidragene skal dække
de udgifter, som er en direkte følge af varetagelsen af de pågældende
aktiviteter.
AFSNIT IV
Interventionsordning
Artikel 23
1. Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf kan
undlade at udbyde produkter, som er leveret af medlemmerne, til salg,
idet de selv afgør, hvilke af de i artikel 1 nævnte produkter, hvilke
mængder og hvilke perioder der skal være omfattet.
2. Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf skal
disponere over de i henhold til stk. 1 tilbagekøbte produkter på en
sådan måde, at den normale afsætning af de pågældende produkter ikke
hindres, og således at miljøet beskyttes, navnlig vandets og landskabets
kvalitet.
3. Anvendes stk. 1, betaler producentorganisationerne eller sammen-
slutningerne heraf for hvert af de produkter, der er nævnt i bilag II, og
som er i overensstemmelse med normerne, de producenter, der er
medlem, den EF-tilbagekøbsgodtgørelse, der er fastsat i bilag V . Denne
godtgørelse betales for højst:
— 5 % af den markedsførte mængde citrusfrugter!B
!M41996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 19
— 8,5 % af den markedsførte mængde æbler og pærer
— 10 % af den markedsførte mængde af andre produkter.
De lofter, der er fastsat i første afsnit, gælder for den mængde som
defineret efter proceduren i artikel 46 af hvert produkt, som markeds-
føres udelukkende af medlemmerne af den pågældende producent-
organisation eller, i tilfælde af anvendelse af artikel 11, stk. 1, litra c), af
en anden organisation.
4. De lofter, der er fastsat i stk. 3, gælder fra produktionsåret 2002/03.
For produktionsåret 2001/02 er loftet på 10 % for citrusfrugter, meloner
og vandmeloner og på 20 % for de andre produkter.
Stk. 3, andet afsnit, gælder for de lofter, der er fastsat i dette stykke.
5. Procentsatserne i stk. 3 og 4 er gennemsnit for en treårsperiode med
en årlig overskridelsesmargen på 3 %.
Artikel 24
For de produkter, der er nævnt i bilag II, lader producentorganisationerne
artikel 23 gælde for de landbrugere, der ønsker det, og som ikke er
medlem af nogen af de i denne forordning omhandlede organisationer.
EF-tilbagekøbsgodtgørelsen nedsættes dog med 10 %. Endvidere
beregnes det beløb, der skal udbetales, under hensyn til de dokumen-
terede samlede tilbagekøbsudgifter, som medlemmerne har afholdt.
Ovennævnte godtgørelse må ikke ydes for større procentdele af den
markedsførte produktion end dem, der er fastsat i artikel 23, stk. 3.
Artikel 25
Producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf giver alle
oplysninger om anvendelse af artikel 23 og 24, navnlig om for-
anstaltningerne til beskyttelse af miljøet ved tilbagekøb, til de
kompetente nationale myndigheder, der meddeler dem til Kommis-
sionen.
De oplysninger, der skal meddeles, vedtages om fornødent efter
proceduren i artikel 46.
Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betin-
gelserne for miljøvenlige tilbagekøbsmetoder. De fremsender udkastet til
sådanne regler til Kommissionen, som kan kræve det ændret inden for en
frist på tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt
at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 130 R og i Det Europæiske
Fællesskabs femte program for politik og handling i forbindelse med
miljøet og bæredygtig udvikling.
Artikel 26
EF-tilbagekøbsgodtgørelsen er et enhedsbeløb, der gælder for hele
Fællesskabet.
Artikel 27
1. Hvis markedet for et produkt, der er nævnt i bilag II, er ramt af eller
kan forudses at blive ramt af generel og strukturel uligevægt, som
medfører eller kan medføre for store tilbagekøb efter artikel 23,
fastsættes der efter proceduren i artikel 46 inden begyndelsen af
produktionsåret for dette produkt en interventionstærskel, hvis overskri-
delse, der vurderes for hvert produkt på grundlag af tilbagekøbene i et
produktionsår eller en tilsvarende periode eller ud fra den gennemsnitlige
intervention i flere produktionsår, gør producenterne finansielt med-
ansvarlige.!M4
!B
!M4
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 20
En overskridelse af interventionstærsklen medfører, at EF-tilbagekøbs-
godtgørelsen nedsættes for det følgende produktionsår. Denne nedsæt-
telse tages ikke i betragtning i senere produktionsår.
2. Efter proceduren i artikel 46 vedtages:a) følgerne af tærskeloverskridelsen for hvert af de berørte produkterb) om fornødent den nedsatte EF-tilbagekøbsgodtgørelse og gennem-
førelsesbestemmelserne til denne artikel.
3. Denne artikel anvendes kun for de fem produktionsår, der følger
efter nærværende forordnings ikrafttræden.
Artikel 28
1. Medlemsstaterne underretter for hver markedsdag i hvert af de
pågældende produktionsår Kommissionen om de noteringer, som
konstateres på deres repræsentative produktionsmarkeder for bestemte
produkter, der fastlægges med hensyn til handelskendetegn såsom sort
eller type, klasse, størrelsessortering og emballering.
2. Fortegnelsen over disse markeder og de i stk. 1 nævnte produkter
samt den hyppighed, hvormed oplysningerne skal indberettes, vedtages
efter proceduren i artikel 46.
Som repræsentative efter stk. 1 anses de af medlemsstaternes markeder,
på hvilke der i hele produktionsåret eller i et af de tidsafsnit, hvori
produktionsåret er opdelt, afsættes en væsentlig del af den indenlandske
produktion af et givet produkt.
Artikel 29
1. Medlemsstaterne yder den i artikel 26 fastsatte EF-tilbagekøbs-
godtgørelse til de producentorganisationer eller sammenslutninger heraf,
der har gennemført tilbagekøb i henhold til artikel 23 og 24, og som skal
udbetale godtgørelsen til deres medlemmer eller til landbrugere, som
ikke er medlem.
Udbetalingerne sker på betingelser, der vedtages efter proceduren i
artikel 46.
2. EF-tilbagekøbsgodtgørelsen udbetales, uden at de eventuelle øko-
nomiske følger af en overskridelse af en interventionstærskel berøres
heraf.
Godtgørelsen nedsættes desuden med de nettoindtægter, de produkter,
der er tilbagekøbt fra markedet, har givet producentorganisationerne eller
sammenslutningerne heraf.
3. For de produkter, producentorganisationerne eller sammenslut-
ningerne heraf ikke kan disponere over til et af de anvendelsesformål,
som er nævnt i artikel 30, stk. 1, er ydelse af EF-tilbagekøbsgodtgørelsen
afhængig af, at produkterne anvendes i overensstemmelse med de
bestemmelser, medlemsstaterne vedtager i henhold til de øvrige
bestemmelser i artikel 30.
Artikel 30
1. De produkter, der inden for rammerne af artikel 23, stk. 1, er
tilbagekøbt fra markedet og ikke er blevet solgt, afsættes på en af
følgende måder:
a) for så vidt angår alle produkter:
— ved gratis uddeling til velgørende institutioner eller stiftelser, der
har medlemsstaternes godkendelse til at tage sig af personer,
som i henhold til deres lands lovgivning har ret til offentlig
understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige
midler til deres underhold
— ved gratis uddeling til fængsler, feriekolonier, hospitaler og
alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet de træffer!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 21
de nødvendige foranstaltninger, så disse mængder uddeles som
supplement til de mængder, der normalt indkøbes af disse
institutioner
— ved gratis uddeling uden for Fællesskabet gennem velgørende
organisationer, der er godkendt hertil af medlemsstaterne, til
fordel for trængende befolkningsgrupper i tredjelande
og subsidiært
— ved anvendelse til andre formål end ernæringsformål
— ved anvendelse som foderstoffer i frisk tilstand eller efter
forarbejdning i foderstofindustrien
b) for så vidt angår frugt, ved gratis uddeling til skolebørn som
supplement til de måltider, der serveres i skolekantinerne, samt til
elever i skoler, som ikke råder over en kantine til servering af
måltider
c) for så vidt angår æbler, pærer, ferskner, nektariner og blodferskner,
ved forarbejdning til alkohol med en styrke på over 80 % vol. ved
direkte destillation af produktet
d) for så vidt angår alle produkter, ved overdragelse af visse kategorier
af produkterne til forarbejdningsindustrien, på betingelse af, at dette
ikke fører til konkurrencefordrejninger for de pågældende industrier
i Fællesskabet eller for de indførte produkter. Der træffes beslutning
om anvendelsen af denne bestemmelse efter proceduren i artikel 46.
2. Kan intet af de i stk. 1 nævnte anvendelsesformål komme på tale,
kan de tilbagekøbte produkter komposteres eller underkastes en af den
pågældende medlemsstat godkendt biologisk nedbrydningsproces.
3. Gratis uddeling ifølge stk. 1, litra a), første, andet og tredje led, og
litra b), foretages af de rel evante producentorganisationer under
medlemsstaternes tilsyn.
Med hensyn til gratis uddeling af frugt til skolebørn kan Kommissionen
dog inden for rammerne af foranstaltningerne vedrørende forskning og
salgsfremstød tage initiativ til og ansvaret for lokale pilotaktioner.
4. Medlemsstaterne bidrager til at formidle kontakt mellem producent-
organisationerne og de velgørende foreninger eller andre organisationer,
som kan anvende de produkter, der er tilbagekøbt fra markedet inden for
deres område, til en af de former for gratis uddeling, der er nævnt i stk. 1,
litra a) og b).
5. Overdragelse af produkterne til foderstofindustrien foretages, som
det skønnes mest hensigtsmæssigt af det organ, der er udpeget af den
pågældende medlemsstat.
Destillation i henhold til stk. 1, litra c), foretages af destillationsvirk-
somhederne, enten for egen regning eller for det organs regning, som
udpeges af den pågældende medlemsstat. I begge tilfælde gennemfører
det nævnte organ transaktionerne på den måde, det skønner mest
hensigtsmæssig.
6. Fællesskabet afholder på betingelser, der skal fastsættes efter
proceduren i artikel 46, transportudgifterne samt sorterings- og
emballeringsomkostningerne i forbindelse med gratis uddeling efter
stk. 1.
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig dem, der
vedrører gratis uddeling og overdragelse af tilbagekøbte produkter, samt
dem, der gør det muligt at undgå, at destillation af tilbagekøbte produkter
skaber forstyrrelser på markedet for alkohol, vedtages efter proceduren i
artikel 46.!B
!M2
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 22
AFSNIT V
Ordning for samhandelen med tredjelande
Artikel 31
1. Ved indførsel til eller udførsel fra Fællesskabet af de i artikel 1, stk.
2, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en import- eller
eksportlicens.
Import- eller eksportlicensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der
anmoder herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette
i øvrigt anfægter anvendelsen af artikel 36 og 37.
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. Licensud-
stedelsen kan gøres betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af
forpligtelsen til at gennemføre indførslen eller udførslen inden for
licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis
transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for nævnte frist,
undtagen i tilfælde af force majeure.
2. Import- og eksportlicensernes gyldighedsperiode og de øvrige
gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren
i artikel 46.
Artikel 32
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsat-
serne i den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
2. Afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af
indgangsprisen for det indførte parti, skal rigtigheden af denne pris
kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, som beregnes af
Kommissionen for hvert enkelt oprindelsesland og hvert enkelt produkt
på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på de pågældende
produkter på medlemsstaternes repræsentative importmarkeder eller på
andre markeder, hvis det er relevant.
Der kan dog efter proceduren i artikel 46 vedtages særlige bestemmelser
til kontrol af indgangspriserne ved indførsel af produkter, som
hovedsagelig er bestemt til forarbejdning.
3. Hvis den oplyste indgangspris for det pågældende parti er højere end
den faste importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes i
overensstemmelse med stk. 5, og som højst må være 10 % over den
faste værdi, skal der deponeres en sikkerhed, som svarer til importtolden,
og som fastsættes på grundlag af den faste importværdi.
4. Hvis indgangsprisen for det pågældende parti ikke oplyses i
forbindelse med toldbehandlingen, afhænger anvendelsen af toldsatserne
i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de
relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastlægges i
overensstemmelse med stk. 5.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter
proceduren i artikel 46.
Artikel 33
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for Fællesskabets
marked af indførsel af nogle af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter
pålægges indførsel til satsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse
produkter en tillægsimporttold, hvis betingelserne i artikel 5 i den aftale
om landbrug (1), der er indgået som led i de multilaterale handels-
forhandlinger under Uruguay-runden, er opfyldt, undtagen i tilfælde,
hvor der ikke er risiko for, at indførslen skaber forstyrrelser på
Fællesskabets marked, eller virkningerne ikke står i forhold til det mål,
der søges opnået.!B
(1) EFT nr. L 336 af 23. 12. 1994, s. 22.1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 23
2. De udløsningspriser, under hvilke der kan pålægges en tillægs-
importtold, er dem, Fællesskabet meddeler Verdenshandelsorganisatio-
nen.
De mængder, der skal overskrides, for at der pålægges en tillægs-
importtold, fastlægges navnlig på grundlag af indførslen til Fællesskabet
i de tre år, der går forud for det år, hvor de i stk. 1 nævnte skadelige
virkninger opstår eller vil kunne opstå.
3. De importpriser, der tages i betragtning ved pålæggelse af en
tillægsimporttold, fastlægges på grundlag af cif-importpriserne for den
pågældende sending.
Med henblik herpå kontrolleres cif-importpriserne på grundlag af de
repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet
eller Fællesskabets importmarked.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter
proceduren i artikel 46. De omfatter navnlig:
a) de produkter, for hvilke der anvendes tillægsimporttold i henhold til
artikel 5 i den landbrugsaftale, der er nævnt i stk. 1 i nærværende
artikel
b) de øvrige kriterier, som er nødvendige for at sikre, at stk. 1 anvendes
i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte aftale.
Artikel 34
1. De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der
følger af de aftaler, der er indgået som led i de multilaterale
handelsforhandlinger under Uruguay-runden, åbnes og forvaltes efter
bestemmelser, der er fastlagt efter proceduren i artikel 46.
2. Forvaltningen af kontingenterne kan gennemføres efter en af
følgende metoder eller ved en kombination af disse metoder:
a) en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge af
indgivelsen af ansøgninger (efter »først til mølle«-princippet)
b) en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er
indgivet ansøgning for (efter den såkaldte metode med »samtidig
behandling«)
c) en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme
(efter den såkaldte metode med »traditionelle/nye mønstre«).
Der kan fastsættes andre metoder. De må ikke medføre forskels-
behandling af de berørte erhvervsdrivende.
3. Forvaltningsmetoden skal, når det er relevant, tage hensyn til
forsyningsbehovene på Fællesskabets marked og nødvendigheden af at
sikre ligevægten på dette marked, idet der dog kan tages udgangspunkt i
metoder, der tidligere er blevet anvendt til forvaltning af kontingenter
svarende til dem, der er omhandlet i stk. 1, jf. dog de rettigheder, der
følger af de aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne
under Uruguay-runden.
4. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser fastsætter åbning af årlige
kontingenter, fastlægger om nødvendigt, med en hensigtsmæssig
tidsfordeling, den forvaltningsmetode, der skal anvendes, og omfatter,
hvis dette er relevant:
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted
og oprindelse
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør
kontrol af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed,
og
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og disses gyldigheds-
periode.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 24
Artikel 35
1. For at muliggøre en økonomisk set betydelig udførsel af de i artikel
1, stk. 2, nævnte produkter på grundlag af priserne for disse produkter i
den internationale handel og inden for de grænser, der følger af aftaler,
som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan
forskellen mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent
omfang udlignes ved en eksportrestitution.
2. For tildeling af de mængder, der kan udføres med restitution, skal
den fremgangsmåde, der fastlægges, være:
a) den, der passer bedst til produktets art og til situationen på det
pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes så
effektivt som muligt under hensyn til EF-eksportens effektivitet og
struktur, uden at dette dog må føre til forskelsbehandling mellem
små og store erhvervsdrivende
b) den, der administrativt set er mindst byrdefuld for de erhvervs-
drivende under hensyn til de forvaltningsmæssige krav
c) af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling
mellem de berørte erhvervsdrivende.
3. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet.Når situationen i den internationale handel eller særlige krav på visse
markeder gør det nødvendigt, kan restitutionen for et bestemt produkt
differentieres efter det pågældende produkts destination.
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 46. De fastsættes
med regelmæssige mellemrum eller ved licitation.
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige mellemrum, kan om
fornødent ændres af Kommissionen i løbet af en mellemliggende periode
på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.
4. Restitutionerne fastsættes under hensyn til:a) situationen og den forventede udvikling med hensyn til:
— priserne for frugt og grøntsager på Fællesskabets marked og de
disponible mængder
— priserne i den internationale handel
b) de laveste omkostninger i forbindelse med afsætning og transport fra
Fællesskabets markeder til Fællesskabets havne eller øvrige eksport-
steder samt omkostningerne i forbindelse med transport mv. til
bestemmelseslandet
c) det økonomiske aspekt i forbindelse med den påtænkte udførseld) de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens
artikel 228.
5. De i stk. 1 nævnte gældende priser på Fællesskabets marked
fastsættes under hensyn til de priser, som med henblik på udførsel viser
sig at være de gunstigste.
De i stk. 1 nævnte gældende priser i den internationale handel fastsættes
under hensyn til:
a) noteringerne på tredjelandenes markederb) de gunstigste importpriser i de tredjelande, der er bestemmelses-
lande, ved indførsel fra andre tredjelande
c) de i de eksporterende tredjelande konstaterede producentpriserd) tilbudspriserne ved Fællesskabets grænse.
6. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den
pågældende eksportlicens.!B
!M4
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 25
7. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes, er det, der gælder på dagen
for licensansøgningen, og, hvis der er tale om en differentieret
restitution, som samme dag gælder:
a) for den i licensen angivne destinationb) for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination,
der er anført i licensen. I så fald må beløbet ikke overstige det beløb,
der gælder for den i licensen angivne destination.
For at undgå misbrug af fleksibiliteten i dette stykke kan der træffes
passende foranstaltninger.
8. Stk. 6 og 7 kan efter proceduren i artikel 46 fraviges for de i artikel
1, stk. 2, nævnte produkter, hvis der ydes restitutioner for disse i
forbindelse med fødevarehjælp.
9. Restitutionen betales, når det godtgøres, at produkterne:
— er udført fra Fællesskabet— har oprindelse i Fællesskabet og
— hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den
destination, der er anført i licensen, eller en anden destination, for
hvilken der har været fastsat en restitution, uden at dette berører stk.
7, litra b). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog fastsættes
efter proceduren i artikel 46, såfremt der fastlægges betingelser, der
frembyder tilsvarende garantier.
10. Overholdelse af de mængdemæssige begrænsninger, der er en følge
af de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 228, sikres på
grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for de deri fastsatte
referenceperioder, og som gælder for de pågældende produkter.
For så vidt angår overholdelsen af de forpligtelser, der følger af de
aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne under Uruguay-
runden, berøres eksportlicensernes gyldighed ikke af referenceperiodens
udløb.
11. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder bestem-
melser vedrørende genfordeling af de ikke tildelte eller ikke opbrugte
mængder, der kan udføres, vedtages efter proceduren i artikel 46.
Artikel 36
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller vedtaget i
henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved indførsel af
de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter fra tredjelande:
— opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told
— anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med
tilsvarende virkning.
2. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede
nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved
tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; den
toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages
i den fælles toldtarif.
Artikel 37
1. Der kan i samhandelen med tredjelande anvendes egnede for-
anstaltninger, hvis markedet inden for Fællesskabet for et eller flere af de
i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grund af indførsel eller udførsel
rammes eller trues af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe virkelig-
gørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare.
Disse foranstaltninger kan kun anvendes, enten indtil den faktiske
forstyrrelse eller truslen herom er ophørt, eller indtil de mængder, der er
trukket ud af handelen eller er opkøbt, er formindsket mærkbart.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 26
Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen efter
afstemningsproceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, vedtager de
generelle gennemførelsesbestemmelser til dette stykke og fastsætter de
tilfælde, hvor medlemsstaterne kan træffe beskyttelsesforanstaltninger,
samt grænserne herfor.
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på
begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de
nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks
finder anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en
medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter
begæringens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter
meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne foranstaltning
for Rådet. Rådet træder straks sammen. Det kan med kvalificeret flertal
bekræfte, ændre eller annullere den pågældende foranstaltning.
4. Denne artikel anvendes under iagttagelse af de forpligtelser, der
følger af de internationale aftaler, som er indgået i overensstemmelse
med traktatens artikel 228, stk. 2.
AFSNIT VI
National kontrol og fællesskabskontrol
Artikel 38
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre
kontrollen med overholdelsen af fællesskabsforskrifterne for markederne
for frugt og grøntsager, navnlig inden for de områder, der er anført i bilag
IV .
2. Når det er relevant at foretage kontrol i form af stikprøver, skal
medlemsstaterne gennem arten og hyppigheden af de foretagne prøver og
på grundlag af risikoanalyser sørge for, at kontrollen er repræsentativ for
den kontrollerede foranstaltning og for hele deres område, samt at den
står i et passende forhold til mængden af de frugt- og grøntsagsprodukter,
der markedsføres eller opbevares med henblik på markedsføring.
Modtagere af de offentlige midler skal kontrolleres systematisk, uden at
kontrollen på andre områder berøres heraf.
3. Kommissionen og medlemsstaterne påser, at de ansvarlige instanser
råder over et tilstrækkeligt stort, kvalificeret og erfarent personale til
effektivt at kunne udføre kontrollen af navnlig de i bilag IV anførte
områder.
Artikel 39
1. Uden at dette i øvrigt berører den kontrol, de nationale myndigheder
foretager i henhold til artikel 38, kan Kommissionen i samarbejde med
de kompetente instanser i den pågældende medlemsstat gennemføre
kontrol på stedet eller anmode en medlemsstat om at gøre det, for at
sikre, at fællesskabsforskrifterne for markederne for frugt og grøntsager
anvendes ensartet, navnlig på de i bilag IV anførte områder.
2. Kommissionen giver på forhånd den pågældende medlemsstat
skriftlig meddelelse om, hvad den planlagte kontrol gælder, hvorfor og
hvor den gennemføres, og på hvilken dato den begynder samt om
inspektørernes identitet og beføjelser.
Artikel 40
1. Til gennemførelse af bestemmelserne i artikel 39 oprettes der et
særligt inspektørkorps for markederne for frugt og grøntsager sammensat
af embedsmænd fra Kommissionen med den fornødne faglige viden,
uddannelse og erfaring til at gennemføre deres opgaver og eventuelt!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 27
embedsmænd, der på anmodning af Kommissionen og med den
pågældende medlemsstats samtykke udpeges blandt det personale, der
er omhandlet i artikel 38, stk. 3, med henblik på deltagelse i særlige
undersøgelser.
2. Det særlige inspektørkorps udfører følgende opgaver under ledelse
af Kommissionen:
a) deltagelse i kontrol, som tilrettelægges og gennemføres af medlems-
staternes ansvarlige instanser
b) gennemførelse på Kommissionens initiativ af den i artikel 39
omhandlede kontrol, som den pågældende medlemsstats embeds-
mænd opfordres til at deltage i
c) evaluering af de etablerede nationale kontrolordninger, udførte
procedurer og opnåede resultater
d) indsamling af alle oplysninger om de retlige eller andre for-
anstaltninger, de kompetente myndigheder har truffet for at forbedre
overholdelsen af fællesskabsforskrifterne for markederne for frugt og
grøntsager
e) udvikling af samarbejdet og informationsudvekslingen mellem
instanserne i de forskellige medlemsstater med henblik på at
medvirke til, at forskrifterne for markederne for frugt og grøntsager
anvendes ensartet, og at lette omsætningen af sektorens produkter.
3. Kommissionen underretter i god tid, inden den kontrol, der er
omhandlet i stk. 2, litra b), påbegyndes, den ansvarlige instans i den
medlemsstat, på hvis område kontrollen skal finde sted.
4. Kommissionen fastlægger selv de steder, hvor dens kontrol skal
foretages, og fastsætter i samarbejde med de pågældende medlemsstater
de praktiske bestemmelser vedrørende kontrollen.
Artikel 41
1. Kontrollen i henhold til artikel 40, stk. 2, litra b), gennemføres i
overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70.
Kommissionens inspektører udviser under deres kontrolvirksomhed en
optræden, som er forenelig med de regler og den praksis, der gælder for
faget i den pågældende medlemsstat, og de har tavshedspligt.
2. Kommissionen opretter relevante kontakter med "C1de kompe-
tente instanser 3i medlemsstaterne med henblik på i fællesskab at
udarbejde kontrolprogrammer. Medlemsstaterne samarbejder med Kom-
missionen, så den lettere kan løse denne opgave.
3. Kommissionen sender snarest muligt en meddelelse om resultaterne
af inspektørernes arbejde til den pågældende medlemsstats kompetente
instans. I meddelelsen gøres der rede for de vanskeligheder og
overtrædelser af "C1de gældende bestemmelser 3for markederne
for frugt og grøntsager, der måtte være konstateret.
4. Den pågældende medlemsstat meddeler snarest muligt Kommis-
sionen, hvilke foranstaltninger den har truffet for at bringe de
pågældende vanskeligheder og overtrædelser til ophør.
Artikel 42
Enhver uregelmæssighed, som konstateres i forbindelse med en kontrol,
og som kunne få finansielle følger for EUGFL, Garantisektionen,
behandles efter bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 595/91 (1). Den
medlemsstat, på hvis område uregelmæssigheden er konstateret, skal
foretage den indberetning, der er fastsat i artikel 3 i nævnte forordning.!B
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 af 4. marts 1991 om uregelmæssigheder
og"C1tilbagebetaling 3af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for
rammerne af finansieringen af den fælles landbrugsplitik samt om oprettelseaf et informationssystem på dette område (EFT nr. L 67 af 14. 3. 1991, s. 11).1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 28
Enhver ukorrekt anvendelse af fællesskabsreglerne fra en medlemsstats
side, som konstateres i forbindelse med Kommissionens kontrol, og som
kunne få finansielle følger for EUGFL, Garantisektionen, behandles efter
bestemmelserne i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning (EØF) nr. 729/70.
AFSNIT VII
Almindelige bestemmelser
Artikel 43
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel
92, 93 og 94 anvendelse på produktionen og afsætningen af de i artikel 1,
stk. 2, nævnte produkter.
Artikel 44
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er
nødvendige for anvendelsen af denne forordning. Det fastlægges efter
proceduren i artikel 46, hvilke oplysninger der skal udveksles. Efter
samme procedure vedtages de nærmere bestemmelser vedrørende
meddelelse og udbredelse af disse oplysninger.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger skal mindst omfatte oplysninger
om de dyrkede arealer og de mængder, der høstes, afsættes eller ikke
markedsføres i henhold til artikel 23.
Oplysningerne indsamles:
— af producentorganisationerne for så vidt angår disses medlemmer, jf.
dog artikel 11 og 19
— af medlemsstaternes ansvarlige instanser for så vidt angår de
producenter, som ikke er medlem af nogen af de organisationer, der
er omhandlet i denne forordning. Den pågældende medlemsstat kan
helt eller delvis overdrage denne opgave til en eller flere producent-
organisationer.
3. Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre
indsamlingen af de i stk. 2 nævnte oplysninger; de sikrer endvidere, at
oplysningerne er korrekte, at de underkastes statistisk behandling, og at
de regelmæssigt indberettes til Kommissionen. De fastsætter bestem-
melser om anvendelse af sanktioner, hvis de pågældende opgaver ikke
udføres som foreskrevet som følge af uacceptable forsinkelser eller
systematisk forsømmelighed. De giver Kommissionen meddelelse om
foranstaltningerne.
4. Kommissionen underretter regelmæssigt på den mest hensigts-
mæssige måde medlemsstaterne om de i stk. 1 omhandlede oplysninger
samt om de konklusioner, den har draget på grundlag heraf. Gennem-
førelsesbestemmelserne fastlægges efter proceduren i artikel 46.
Artikel 46
1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Friske Frugter og
Grøntsager i det følgende benævnt »komitéen«, der består af repræsen-
tanter for medlemsstaterne og har Kommissionens repræsentant som
formand.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse
1999/468/EF.
3. Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til en
måned.
4. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.!B
!M41996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 29
Artikel 47
Komitéen kan undersøge ethvert andet spørgsmål, som formanden
forelægger den enten på eget initiativ eller på begæring af en
medlemsstats repræsentant.
Artikel 48
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning, herunder også de
finansielle og ikke finansielle administrative sanktioner vedtages efter
proceduren i artikel 46, afhængigt af, hvilke behov der gør sig gældende i
sektoren.
Artikel 49
Ved anvendelsen af denne forordning skal der på passende måde tages
hensyn til både de i traktatens artikel 39 og artikel 110 fastsatte mål.
Artikel 50
Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at straffe over-
trædelser af denne forordning og forebygge og bekæmpe svig.
Artikel 51
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de love og administrative
bestemmelser, som de vedtager med henblik på anvendelsen af eller i
henhold til denne forordning, senest en måned efter deres vedtagelse. Det
samme gælder for ændringer af disse bestemmelser.
Artikel 52
1. Udgifterne i forbindelse med udbetalingen af EF-tilbagekøbs-
godtgørelsen og med fællesskabsfinansieringen af driftsfonden, af
særforanstaltningerne efter artikel 17 og artikel 53, 54 og 55 samt af
de kontrolforanstaltninger, som udføres af de eksperter fra medlems-
staterne, der er stillet til rådighed for Kommissionen i henhold til
artikel 40, stk. 1, betragtes som interventioner til regulering af
landbrugsmarkederne efter artikel 1, stk. 2, litra b), i "C3forordning
(EF) nr. 1258/1999 (1)3.
2. Udgifterne i forbindelse med støtte, som ydes af medlemsstaterne i
henhold til artikel 14 og artikel 15, stk. 6, andet afsnit, betragtes som
interventioner til regulering af landbrugsmarkederne efter artikel 1, stk. 2,
litra b), i "C3forordning (EF) nr. 1258/1999 3. De skal være
berettiget til medfinansiering af Fællesskabet.
3. Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 46 gennem-
førelsesbestemmelser til nærværende artikels stk. 2.
4. Bestemmelserne i afsnit VI anvendes, uden at dette berører
anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december
1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i
ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og
Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af
direktiv 77/435/EØF (2).
Artikel 53
De rettigheder, som producentorganisationerne inden denne forordnings
ikrafttræden har erhvervet i henhold til artikel 14 og afsnit IIa i
forordning (EØF) nr. 1035/72, består, indtil de udløber.!B
(1) EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103.
(2) EFT L 388 af 30.12.1989, s. 17. Forordningen er senest ændret ved
forordning (EF) nr. 3235/94 (EFT L 338 af 28.12.1994, s. 16).!M3
!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 30
!M5
Artikel 55
For hasselnødder, der høstes i produktionsårene 1997/98, 1998/99 og
1999/2000, ydes der et tilskud på 15 ECU/100 kg til producent-
organisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EØF) nr.
1035/72 eller i henhold til nærværende forordning, og som i 1997
iværksætter en plan for forbedring af kvaliteten som omhandlet i artikel
14d i forordning (EØF) nr. 1035/72 eller et driftsprogram som omhandlet
i nærværende forordning.
Artikel 56
Kommissionen forelægger senest den 31. december 2000 Rådet en
rapport om, hvorledes denne forordning virker, eventuelt ledsaget af
relevante forslag.
Artikel 57
Skal der træffes foranstaltninger for at lette overgangen fra den gamle
ordning til den ordning, der indføres ved nærværende forordning, træffes
disse efter proceduren i artikel 46.
Artikel 58
1. Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Den anvendes fra den 1. januar 1997. Afsnit IV finder dog først
anvendelse for "C2de enkelte produkter i bilag II 3fra begyndelsen
af produktionsåret 1997/98.
2. Forordning (EØF) nr. 1035/72, (EØF) nr. 3285/83, (EØF) nr.
1319/85, (EØF) nr. 2240/88, (EØF) nr. 1121/89 og (EØF) nr. 1198/90
ophæves med virkning fra tidspunktet for iværksættelsen af de
tilsvarende bestemmelser i nærværende forordning.
Henvisninger til de ophævede forordninger gælder som henvisninger til
nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammen-
ligningstabellen i bilag VI.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 31
BILAG I
Produkter, der er bestemt til levering i frisk tilstand til forbrugeren, og som
er omfattet af normer
Abrikoser
Jordbær
Citrusfrugter
BønnerMandlerKiwier
Artiskokker
Hovedsalat, kruset endivie og bredbladet endivieAspargesMeloner
Avocadoer
HasselnødderAuberginerValnødder
Hvidløg
SpiseløgGulerødderVandmeloner
Blegselleri
"
C2Ferskner og nektariner 3
Kirsebær
Porrer
Julesalat
Ærter til udbælgningBlomkålSød peber
Hovedkål
Æbler og pærerRosenkålBlommer
Agurker
Druer til spisebrugCourgetterTomater
Spinat
"
M7Champignon 3!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 32
BILAG II
Produkter, for hvilke der kan ydes EF-tilbagekøbsgodtgørelse, jf. artikel 23,
stk. 3
Blomkål
Tomater
Auberginer
AbrikoserFersknerNektariner (herunder blodferskner)
Citroner
Pærer (undtagen pærer til fremstilling af pærecider eller pæresaft)Druer til spisebrugÆbler (undtagen æbler til fremstilling af æblecider eller æblesaft)
Satsumas
MandarinerKlementinerAppelsiner
Meloner
Vandmeloner!
B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 33
BILAG III
Udtømmende liste over regler, der anvendes af producentorganisationerne, og
hvis anvendelsesområde kan udvides til at omfatte producenter, der ikke er
medlemmer, jf. artikel 18, stk. 1
1. Regler for kendskab til produktionen
a) Erklæring om dyrkningshensigter pr. produkt og eventuelt pr. sort
b) Meddelelse om iværksat dyrkningc) Erklæring om de samlede dyrkede arealer med opdeling af arealerne
efter produkt og om muligt efter sort
d) Erklæring om de forventede høstmængder og de sandsynlige
høstdatoer pr. produkt og om muligt pr. sort
e) Regelmæssig erklæring om høstmængder og lagre pr. sortf) Oplysning om lagerkapacitet
2. Regler for produktion
a) Overholdelse af krav om valg af udsæd efter produktets planlagte
anvendelse: friskvaremarkedet eller industriforarbejdning
b) Overholdelse af forskrifterne om udtynding af plantager
3. Regler for afsætning
a) Overholdelse af datoer, der er fastsat for høstens begyndelse, og
overholdelse af afsætningens tidsmæssige fordeling
b) Overholdelse af minimumskriterier for kvalitet og størrelsec) Overholdelse af regler om klargøring, præsentation, emballering og
mærkning i første afsætningsled
d) Angivelse af produktets oprindelse
4. Regler for miljøbeskyttelse
a) Regler om gødskning
b) Regler om brug af plantebeskyttelsesmidler og andre metoder til
beskyttelse af afgrøderne
c) Regler om maksimumsforekomst af reststoffer af plantebeskyttelses-
midler og gødningsstoffer i forbindelse med frugt og grøntsager
d) Regler om bortskaffelse af biprodukter og udtjent materiel
e) Regler om destruktion af tilbagekøbte produkter
5. Regler vedrørende tilbagekøb
— Regler, der er vedtaget efter artikel 22 på de i artikel 24 fastsatte
betingelser.!
B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 34
BILAG IV
Ikke-udtømmende liste over områder, der er omfattet af national kontrol og
fællesskabskontrol
Kontrol af, at produkterne er i overensstemmelse med normerne (artikel 7 og 8)
Kontrol af, at betingelserne for producentorganisationernes anerkendelse er
overholdt (artikel 12)
Kontrol af handlingsplanens iværksættelse (artikel 13)Kontrol af anerkendelsesplanens iværksættelse og støttens anvendelse (artikel 14)Kontrol af, at driftsfonden og driftsprogrammet iværksættes, og navnlig
systematisk kontrol af midlernes anvendelse (artikel 15)
Kontrol af, at betingelserne for udvidet regelanvendelse overholdes (artikel 18)Kontrol af, at betingelserne for oprettelse af brancheorganisationer og iværks-
ættelse af brancheaftaler og for udvidet regelanvendelse overholdes (artikel 19, 20
og 21)
Kontrol af tilbagekøb (artikel 23 ff.)Kontrol af, at udbetalingen af EF-tilbagekøbsgodtgørelse sker korrekt (artikel 29)Kontrol af tilbagekøbte produkters anvendelse (artikel 30)
Kontrol af anvendelsen af reglerne om samhandel med tredjelande (artikel 31 ff.)!
B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 35
BILAG V
EF-tilbagekøbsgodtgørelser
ECU/100 kg
Produktionsår 1997/1998 1998/1999 1999/2000 2000/2001 2001/2002 2002
Blomkål 9,34 8,88 8,41 7,94 7,48 7,01
Tomater 6,44 6,12 5,80 5,47 5,15 4,83
Æbler 10,69 10,32 9,94 9,56 9,18 8,81
Druer 10,69 10,15 9,62 9,08 8,55 8,02
Abrikoser 18,90 17,95 17,01 16,06 15,12 14,17
Nektariner 17,39 16,52 15,65 14,78 13,91 13,04
Ferskner 14,65 13,92 13,18 12,45 11,72 10,99
Pærer 10,18 9,82 9,46 9,10 8,75 8,39
Auberginer 5,29 5,02 4,76 4,49 4,23 3,97
Meloner 4,00 4,00 4,00 4,00 4,00 4,00
Vandmeloner 4,00 4,00 4,00 4,00 4,00 4,00
Appelsiner 14,33 14,26 14,20 14,13 14,07 14,00
Mandariner 16,15 15,52 14,89 14,26 13,63 13,00
Klementiner 12,74 12,79 12,84 12,90 12,95 13,00
Satsumas 10,49 10,99 11,49 12,00 12,50 13,00
Citroner 13,37 13,30 13,22 13,15 13,07 13,00!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 36
BILAG VI
Sammenligningstabel
Forordning (EØF) nr. 1035/72 Denne forordning
Artikel 1 Artikel 1
Artikel 2 Artikel 2
Artikel 3 Artikel 3
Artikel 4 —
Artikel 5 Artikel 4
Artikel 6 Artikel 5
Artikel 7 Artikel 6
Artikel 8 Artikel 7
Artikel 9 og 11 Artikel 8
Artikel 10 Artikel 10
Artikel 12 Artikel 9
Artikel 13 Artikel 11
Artikel 13a —
Artikel 13b —
Artikel 14 Artikel 14
Artikel 14a —
Artikel 14b —
Artikel 14c —
Artikel 14d —
Artikel 14e Artikel 54
Artikel 14f —
Artikel 14g —
Artikel 15 Artikel 23
Artikel 15a —
Artikel 15b Artikel 18
Artikel 16 —
Artikel 16a —
Artikel 16b Artikel 27
Artikel 17 Artikel 28
Artikel 18 Artikel 29
Artikel 18a Artikel 24
Artikel 19 —
Artikel 19a —
Artikel 19b —!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 37
Forordning (EØF) nr. 1035/72 Denne forordning
Artikel 19c —
Artikel 20 —
Artikel 21 Artikel 30
Artikel 22 Artikel 31
Artikel 23 Artikel 32
Artikel 24 Artikel 33
Artikel 25 Artikel 34
Artikel 26 Artikel 35
Artikel 27 Artikel 36
Artikel 31 Artikel 43
Artikel 32 Artikel 45
Artikel 33 Artikel 46
Artikel 34 Artikel 47
Artikel 35 —
Artikel 36 Artikel 52
Artikel 36a Artikel 52
Artikel 37 Artikel 49
Artikel 38 Artikel 44
Artikel 40 —
Artikel 41 Artikel 58
Artikel 42 Artikel 58!B1996R2200 — DA — 18.05.2001 — 002.001 — 38