1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og
skovbrugshjultraktorer (statisk afprøvning)
(79/622/EØF)
(EFT L 179 af 17.7.1979, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1 Kommissionens direktiv 82/953/EØF af 15. december 1982 L 386 31 31.12.1982
►M2 Rådets direktiv 87/354/EØF af 25. juni 1987 L 192 43 11.7.1987
Ændret ved:
►A1 Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk afprøv-
ning)
(79/622/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (2),
og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer i henhold til nationale lovgiv-
ninger skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og disses
fastgørelse på traktoren;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartedeforskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældende
bestemmelser, særligt med henblik på at fremgangsmåden for EØF-
standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF af 4.marts 1974 om tilnærmelse af medlemmstaternes lovgivning omgodkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (
3) kan anvendes
på alle traktortyper;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte
medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser forfremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved fremsendelse af en kopi af den typegodken-delsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse påtraktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alle
førerværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte
type, overflødiggør en teknisk kontrol med førerværn i de andremedlemsstater;
fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for
førerværn, særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerhedsglas,
sikring imod at traktoren ruller videre, dersom den vælter, beskyttelse
af passagerer osv. vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært at forøge sikkerheden
under kørsel på vej og under arbejde i hele Fællesskabets område; det eraf denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som eromfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn; det er
hensigtsmæssigt indtil et tidspunkt, der skal fastsættes senere, at
traktorer omhandlet i Rådets direktiv 77/536/EØF af 28. juni 1977 omindbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn tillandbrugs- og skovbrugshjultraktorer (
4) ligeledes efter fabrikantens valg
skal kunne udstyres med et førerværn, som er i overensstemmelse meddirektiv 77/536/EØF eller dette direktiv;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer indebærer medlemsstaternes gensidige anerkendelse af denkontrol, som hver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 2
(1) EFT nr. C 296 af 11. 12. 1978, s. 69.
(2) EFT nr. C 128 af 21. 5. 1979 s. 18.
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(4) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1.
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse for enhver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, deropfylder forskrifterne for udførelse og afprøvningsforskrifterne i bilag I,II, III, IV og V.
2. Den medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delsen, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetentemyndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstalt-
ninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i
overensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves vedstikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller disses befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist i
bilag VI for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, somde typegodkender i medfør af artikel 1.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling afførerværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for ihenhold til artikel 1, med andre anordninger.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn og af dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er forsynet
med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematisk afviger fra dengodkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater
og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrunder samtidigsin beslutning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf eteksempel ses i bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler eller
nægter typegodkendelse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærkeforsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i
overensstemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse
for, træffer den de nødvendige foranstaltninger for at sikre, atproduktionen bringes i overensstemmelse med den godkendte type. Dekompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter dekompetente myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne
foranstaltninger, der eventuelt såfremt det drejer sig om en alvorlig og
gentaget uoverensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatteunddragelse af EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer desamme foranstaltninger, når de af de kompetente myndigheder i enanden medlemsstat underrettes om sådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-typegodkendelse samt om grundene hertil.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 3
▼B
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for et
førerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud mod
salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skalmeddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaternegældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn ogderes fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er
overholdt.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagen eller brug af traktorer med henvisning tilførerværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynetmed EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførteforskrifter er overholdt.
Artikel 9
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel 1
i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— fri højde under bagakslen på højst 1 000 mm,
— fast eller indstillelig mindstesporvidde på en af de drivende aksler
skal være mindst 1 150 mm,
— mulighed for at blive udstyret med koblingsanordning for ophængte
redskaber (trepunktsophæng) og en trækbom,
— masse på mindst 800 kg svarende til traktorens egenvægt i henhold
til pkt. 2.4. i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværnet
monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og traktorenforsynet med de største dæk, som fabrikanten anbefaler.
Artikel 10
I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal hver traktor, som
er omhandlet i artikel 9, være forsynet med førerværn, der opfylderforskrifterne i bilag I, II, III og IV.
Dog kan traktorer, som er defineret i artikel 9 i direktiv 77/536/EØF, —
i forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse — være forsynet med
et førerværn, der opfylder forskrifterne i bilag I, II, III og IV nævnte
direktiv.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelsemed fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden atten måneder efter dets meddelelse ogunderretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
teksten til de vigtigste retsforskrifter, som de vedtager på det område,
der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 4
▼B
BILAGSFORTEGNELSE
Bilag I:Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse
Bilag II:Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og styrken
af dets fastgørelse på traktoren
Bilag III:Fremgangsmåde ved afprøvningenBilag IV:Figurer
Bilag V:Eksempel på afprøvningsrapport
Bilag VI:MærkningBilag VII:Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelses-skemaBilag VIII:Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelse
Bilag IX:Eksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendelses-skema
med hensyn til førerværnets styrke og styrken af dets
fastgørelse på traktoren (statisk afprøvning)1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 5
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle), herefter
benævnt førerværn, forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige
formål er at afværge eller formindske faren for føreren, dersom traktoren
vælter under normalt brug.
1.2. Det i pkt 1.1. nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved de
afprøvninger, der er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et indvendigt
frit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte føreren.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være således
konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål anført i pkt. 1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af
et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af
traktorfabrikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller disses befuld-
mægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre
eksemplarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet. Denne
tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder,
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets
fastgørelse i enkeltheder,
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen og
hvorledes den er fastgjort på traktoren, og hvor nødvendigt enkeltheder
vedrørende beklædningen, adgangsforholdene, nødudgang, enkeltheder
vedrørende indvendig polstring samt særlige forholdsregler til at
undgå, at traktoren ruller videre, og enkeltheder vedrørende opvarm-
ning og ventilation,
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller og
fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det
førerværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den afprøv-
ningsanstalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen. Denne
traktor er udstyret med førerværnet.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af denne
til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed, som har
meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele udvidelsen,
såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne), for hvilken
(hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav:
— massen uden ballast, som defineret i pkt. 1.3 i bilag II, overstiger ikke
den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end 5 %,
— fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke fastgørelsen finder
sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, er
identiske,
— sædets placering i førerværnet og dettes kritiske dimensioner og
førerværnets og traktorens relative placeringer skal være sådanne, at
det frie område under alle faser af afprøvningen hele tiden er beskyttet
af førerværnet, uanset deformationerne.
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke,
4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI,4.1.3. førerværnets serienummer,1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 6
▼B
4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.
4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, let
læselige og ikke kan udslettes.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 7
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE
OG STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT
1.1. Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at
simulere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren
vælter. Disse afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør det
muligt at bestemme styrken af førerværnet og af de konsoller, ved
hvilke det er fastgjort på traktoren, og af enhver del af traktoren,
som overfører prøvningskraften.
1.2. Forberedelse af afprøvningen
1.2.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne
for serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse
med den af fabrikanten foreskrevene metode for fastgørelse til en af
de traktorer, hvortil det er konstrueret. En komplet traktor er ikke
nødvendig til afprøvningen; dog skal traktorens førerværn og
delene, hvorpå det er fastgjort, under afprøvningerne udgøre en
brugsklar enhed, der i det følgende benævnes montagen.
1.2.2. Montagen skal fastgøres til afprøvningsbænken således, at de dele,
som fastholder montagen, under belastning kun udsættes for en
ubetydelig deformation i sammenligning med førerværnet. Metodenfor fastgørelse af montagen på afprøvningsbænken må ikke ændre
selve montagens styrke.
1.2.3. Montagen skal understøttes og fastgøres eller ændres, så hele
prøvningsenergien optages af førerværnet og dets befæstelsesdele til
traktorens stive dele.
1.2.3.1. For at efterkomme det i 1.2.3 fastsatte krav skal enhver del af
traktorens affjedring blokeres, således at denne ikke optager nogen
del af afprøvningsenergien.
1.2.4. Til afprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele fra
serieproduktionen, som kan have indflydelse på styrken at
førerværnet, eller som kan være nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også
forefindes, for at det kan undersøges, om kravene i pkt. 4 er opfyldt.
1.3. Traktorens masse
Referencemassen m
t, som bruges i formlen (se bilag III) til
beregning af energi og slagkraft, må ikke være mindre end den
masse, der er omhandlet i pkt. 2.4 i bilag I til Rådets direktiv 74/
150/EØF (dvs. uden ekstra udstyr, men med kølevæske, smøre-
midler, brændstof, værktøj og fører) med tillæg af førerværnets vægt
og minus 75 kg.
Massen af ekstravægt for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene,
ophængte redskaber eller udstyr eller andet særligt udstyr medregnes
ikke.
2. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR
2.1. Vandret belastningsafprøvning (sideværts og på langs)
2.1.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler tilstrækkeligt til at sikre, at
montagen er sikkert fastgjort til afprøvningsbænken, uafhængigt af
dækkene, hvis de er med.
2.1.2. Midler for påførelse af en vandret kraft på førerværnet med en stiv
bom, således som vist i fig. 1 og 2 i bilag IV.
2.1.2.1. Den stive bom skal have en lodret tværdiameter på 150 mm.
2.1.2.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles
jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom på mindst
250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm
mellem disse længder.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 8
▼B
2.1.2.3. Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en
radius på maksimalt 50 mm.
2.1.2.4. Kardanled eller tilsvarende skal indlægges til sikring af, at
belastningen ikke tvinger montagen ind i en drejning eller
bevægelse i anden retning end belastningens.
2.1.2.5. Såfremt førerværnets vandrette længde, som belastningen skal
påføres, ikke udgør en ret linje vinkelret på belastningsretningen,
skal det rum, som opstår, udfyldes på en sådan måde, at
belastningen fordeles over denne længde.
2.1.3. Udstyr til inden for de tekniske muligheder at måle den energi, der
optages af førerværnet og af de stive dele af traktoren, til hvilken det
er fastgjort, f.eks. ved at måle den påførte kraft og udbøjningen fra
det sted, hvor denne blev påført, i forhold til den vinkelrette på et
punkt på traktorens chassis.
2.1.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i
det frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i
bilag IV kan anvendes.
2.2. Trykprøver (bagfra og forfra)
2.2.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler, tilstrækkelige til at sikre, at
traktoren er sikkert fastgjort til fundamentet, uafhængigt af
dækkene.
2.2.2. Midler for påføring af en lodret kraft på førerværnet, således som
vist i fig. 3 i bilag IV inklusive en stiv trykbom med en bredde på
250 mm.
2.2.3. Udstyr til at måle den totale påførte lodrette kraft.
2.2.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i
det frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i
bilag IV kan anvendes.
2.3. Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner:± 3 mm.
2.3.2. Udbøjning:± 3 mm.
2.3.3. Traktormasse ± 20 kg.2.3.4. Belastning og kræfter:± 2 %.
2.3.5. Belastningens retning:Afvigelse fra vandrette og lodrette retninger
angivet i bilag III
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2º
— under afprøvningen, under belastning 10º over vandret og 20º
under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
3. AFPRØVNINGER
3.1. Generelt
3.1.1. Afprøvningernes rækkefølge
3.1.1.1. Afprøvningerne skal udføres i følgende rækkefølge:
3.1.1.1.1. Belastning i længderetning (bilag III, pkt. 1.2)
For traktorer med mindst 50 % af vægten på baghjulene som
defineret i pkt. 1.3 skal belastningen i længderetningen ske bagfra
(tilfælde 1). For andre traktorer skal længdebelastningen ske forfra
(tilfælde 2).
3.1.1.1.2. Første trykprøvning
Den første trykprøvning skal ske på den yderste del af førerværnet,
hvor belastningen i længderetningen fandt sted, dvs.
Bagfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.5)
Forfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.6)
3.1.1.1.3. Belastning fra siden (bilag III, pkt. 1.3)1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 9
▼B
3.1.1.1.4. Anden trykprøvning
Den anden trykprøvning skal påføres den ende af førerværnet, som
er modsat den, på hvilken belastningen i længderetningen blev
påført, dvs.
Forfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.6)
Bagfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.5)
3.1.1.1.5. Anden belastning i længderetningen (bilag III, pkt. 1.7)
En anden belastning i længderetningen skal påføres traktorer der er
udstyret med førerværn, som er konstrueret til at tippe, såfremt
belastningen i længderetningen (3.1.1.1 ovenfor) ikke var blevet
påført i den retning, som ville have medført, at førerværnet tippede.
3.1.1.2. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker eller
flytter sig, under afprøvningen, skal denne gentages.
3.1.1.3. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller
førerværn under afprøvningen.
3.1.2. Fjernelse af hjulene
Hjulene skal fjernes eller stilles på en sporvidde, der sikrer, at de
ingen indflydelse får på førerværnet under afprøvningen.
3.1.3. Fjernelse af ikke-risikoskabende dele
Alle de dele af traktoren og af førerværnet, der som en enhed udgør
en beskyttelse af føreren, herunder beskyttelse mod vejrliget, skal
leveres komplet på en traktor for inspektion.
Den montage, der skal afprøves, behøver ikke at være udstyret med
for-, side- og bagruder af sikkerhedsglas eller tilsvarende materiale,
ligesom paneler, beslag og tilbehør, der ikke har nogen indflydelse
på førerværnets styrke, og som ikke medfører fare i tilfælde af, at
den vælter, kan udelades.
3.1.4. Måleudstyr
Førerværnet skal være forsynet med de instrumenter, som er
nødvendige for at opnå de foreskrevne data til at aftegne kraft-
deformationsdiagrammet (se fig. 4 i bilag IV). Førerværnets samlede
og permanente udbøjning måles og registeres i hver fase af
prøvningen (se fig. 5 i bilag IV).
3.1.5. Belastningens retning
Såfremt sædet ikke er anbragt i traktorens midterplan, og/eller når
førerværnets modstandsdygtighed er asymmetrisk, skal sidebelast-
ningen ske fra den side, der mest sandsynligt vil føre til indtrængen i
det frie område under prøvningen (se også bilag III, pkt. 1.3).
4. GODKENDELSESKRAV
4.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse,
skal betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til
styrke, hvis det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
4.1.1. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i nogen del af det frie
område beskrevet i pkt. 3.2 i bilag III, eller det skal hele tiden have
beskyttet dette frie område under de prøvninger, som er beskrevet i
pkt. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 og i påkommende tilfælde 1.7 i bilag III.
Såfremt en overbelastningsprøvning gennemføres, skal kraften på
prøvningsstedet, når den pågældende energi er opfanget, være over
0,8 Fmax, der forekommer under såvel den pågældende hoved-
afprøvning som under overbelastningsafprøvningen (se fig. 4b og 4c
i bilag IV).
4.1.►M12◄. Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets
opbygning.
4.1.3. Når den krævede energitilførsel opnås under hver foreskrevet
afprøvning med vandret belastning, skal kraften være over 0,8 Fmax.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 10
▼M1
▼B
▼M1
▼B
4.2. Desuden må der ikke være andre dele, som frembyder særlig fare for
føreren, f.eks. utilstrækkelig polstring af tagets underside eller af et
hvilket som helst andet sted, hvor førerens hoved kan støde imod.
5. AFPRØVNINGSRAPPORT
5.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesske-
maet, der er vist i bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V.
Rapporten skal indeholde:
5.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (se
bilag V om påbudte mål), herunder af de normale adgangsforhold og
om nødudgange; indretning af varme- og ventilationsanlæg og andet
udstyr, hvor dette måtte forekomme, eller hvor det måtte kunne
påvirke det frie område eller medføre fare.
5.1.2. Oplysninger om særlige indretninger f.eks. beregnet til at forhindre,
at traktoren fortsætter med at rulle.
5.1.3. En kortfattet angivelse af alle indvendige polstringer.
5.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale, samt af enhver EØF
eller anden art godkendelsesmærkning.
5.2. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegod-
kendelse til andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtig
henvisning til rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttype-
godkendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i pkt. 3.4
i bilag I.
5.3. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type,
handelsbetegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer,
førerværnet er beregnet til.
6. SYMBOLER
mt= traktorens referencemasse (kg), som defineret i pkt. 1.3.
D = førerværnets deformation (mm) på det sted og i den
retning, belastningen er påført.
D′ = førerværnets deformation (mm) ved den krævede bereg-
nede energitilførsel.
F = statisk belastningskraft (N) (newton).
Fmax= maksimal statisk belastningskraft, når belastningen
påføres (N), undtagen overbelastning.
F′ = kraft svarende til den krævede beregnede energitilførsel.
F′D = kraft/deformationskurve.
Eis= den påførte energi under belastning fra siden (J) (joule).
Eil 1= den påførte energi under belastning i længderetningen (J).
Ei1 2= den påførte energi som skal absorberes under påføring af
den anden belastning i længderetningen (J).
Fr= anvendt kraft ved belastning bagfra (N).
Ff= anvendt kraft ved belastning forfra (N).1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 11
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
1. VANDRET BELASTNING OG TRYKAFPRØVNING
1.1. Almindelige forskrifter for vandret belastningsafprøvning
1.1.1. Belastningen, som overføres til førerværnet, skal fordeles ved hjælp af
en stiv bom, som svarer til forskrifterne i pkt. 2.1.2 i bilag II, anbragt
vinkelret på trykretningen, og denne bom kan være udstyret med en
anordning, som forhindrer den i at glide sidelæns. Deformationen må
under belastningen ikke være større end 5 mm/sek. Under afprøv-
ningen skal F og D registreres samtidig ved en forøgelse af
deformationen på 15 mm eller mindre for at sikre nøjagtighed. Under
afprøvningen må belastningen ikke formindskes, før afprøvningen er
slut; men det er tilladt om ønsket at ophøre med at forøge belastningen
f.eks. for at registrere målinger.
1.1.2. Såfremt den del, på hvilken belastningen skal påføres, er krum, skal
forskrifterne i pkt. 2.1.2.5 i bilag II overholdes. Belastningen skal dog
påføres i overensstemmelse med kravene i pkt. 1.1.1 ovenfor og i pkt.
2.1.2 i bilag II.
1.1.3. Hvis der ikke findes nogen tværgående del på belastningspunktet, kan
der anvendes en erstatningsbom, som ikke forøger førerværnets
modstandsdygtighed.
1.1.4. Førerværnet skal besigtiges, når belastningen er fjernet efter hver
prøvning. Hvis der forekommer brud eller revner under belastningen,
skal den overbelastningsprøvning, som er anført i pkt. 1.4 ovenfor,
udføres, før der fortsættes med den næste prøvning i rækkefølgen, som
er givet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
1.2. Belastning i længderetningen (se figur 2 i bilag IV)
Belastningen skal påføres vandret, parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen, således som defineret i
punkt 1.3 i bilag II, hviler på baghjulene, påføres længdebelastningen
bagtil og sidebelastningen på forskellige sider af førerværnets
midterplan i længderetningen. Ved traktorer, hvor mindst 50 % af
massen hviler på forhjulene, påføres længdebelastningen fortil på
samme side af førerværnets midterplan i længderetningen som
sidebelastningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt vil ramme jorden først, hvis traktoren
vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnets top målt indvendigt fra det udvendige hjørne. Føre-
rværnets bredde, som det her drejer sig om, er afstanden mellem to
linjer parallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører
førerværnets ydre dele i det vandrette plan, og som berører den
øverste kant af de øverste tværgående dele.
Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnets
bredde (som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette
minimum.
Belastningen i længderetningen påføres bagfra eller forfra som
beskrevet i bilag II, punkt 3.1.1.1.
Afprøvningen standses når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den foreskrevne energitilførsel Eil 1(hvor Eil 1= 1,4 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.3. Trykprøve fra siden (se fig. 1, bilag IV)
Belastningen skal tilføres vandret i en vinkel på 90º med traktorens
lodrette midterplan. Den skal tilføres førerværnets øverste del på et1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 12
▼M1
▼B
▼B
sted 300 mm foran sædets referencepunkt, i sædets mest tilbagetrukne
stilling, som beskrevet i pkt. 2.3.1. Hvis førerværnet har fremspring på
siden, som ville ramme jorden først, hvis traktoren vælter sidelæns,
skal belastningen påføres dette sted
Bommens længde skal være så lang som muligt, men må dog ikke
overstige 700 mm.
Afprøvningen afbrydes, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel Eis(hvor Eis= 1,75 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.4. Overbelastningsprøve
1.4.1. Når en vandret belastningsprøve har fremkaldt brud, revner eller
buler, kan der kræves en overbelastningsprøve med henblik på at
bestemme førerværnets residualstyrke, så det sikres, at denne er
tilstrækkelig til at modstå eventuel vidererulning (se fig. 4a, 4b og 4c).
En overbelastningsprøve kræves under alle omstændigheder, såfremt
kraften aftager med mere end 3 % i løbet af de sidste 5 % af den
deformation, der opnås ved absorption af den påkrævede energi (se
fig. 4b).
1.4.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette
belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil ialt 20 % mere end den påkrævede energi (se fig. 4c).
1.4.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter
påførsel af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med
mindre end 3 % for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver
højere end 0,8 F
max.
1.4.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver
over 0,8 Fmax, efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere
energi.
1.4.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende
beskyttelse af det frie område på grund af en elastisk deformation er
tilladt under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen må
førerværnet ikke trænge ind i området, og området skal være
fuldstændig beskyttet.
1.5. Trykprøvning bagfra
Bommen skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af
førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i
det lodrette referenceplan i længderetningen. Der tilføres en kraft Fr=
20 mt.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft,
skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det falder sammen
med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den
del af traktorens bagende, som er i stand til at bære traktorens vægt,
når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften
flyttes således, at bjælken er over det sted på førerværnet, som ville
støtte traktoren, når den vælter helt rundt. Kraften Frpåtrykkes
derefter.
Kraften Frskal tilføres i mindst fem sekunder efter, at synlige
deformationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie
område eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.6. Trykprøve forfra
Bommen anbringes tværs over den forreste øverste del af førerværnet;
resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i det lodrettereferenceplan i længderetningen. En kraft F
f=2 0mtskal tilføres.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
belastning, skal kraften tilføres, indtil taget er deformeret, så det falder
sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet
med den del af traktorens forende, som er i stand til at bære traktorens
vægt, når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 13
▼M1
▼B
▼B
igen anbringes eller tilføres således, at bommen er over det sted på
førerværnet, som er i stand til at bære traktoren, når den vælter helt
rundt. Kraften Ffpåtrykkes derefter.
Kraften Ffskal tilføres i mindst fem sekunder, efter at synlige
deformationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie
område eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.7. Anden belastning i længderetningen
Belastningen skal påføres vandret parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Den anden belastning i længderetningen skal tilføres bagfra eller
forfra som foreskrevet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
Den skal påføres i den modsatte retning af og i det hjørne, der er
længst fra den i pkt. 1.2 omtalte belastning i længderetningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt ville ramme jorden hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnets top målt indvendig fra det udvendige hjørne. Føre-rværnets bredde, som det her drejer sig, om, er afstanden mellem to
linjer parallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører
førerværnets ydre dele i det vandrette plan, der berører den øverste
kant af de øverste tværgående dele.
Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnets
bredde (som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette
minimum.
Afprøvningen standses, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel E
il2(Eil2= 0,35 mt)
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i fig. 6 i bilag IV og er fastlagt i forhold til et
lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet-
ning, og som går gennem sædets referencepunkt, beskrevet i pkt. 2.3,
og rattets centrum. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandret
med sædet og rattet under belastningen, men at forblive vinkelret på
traktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis dette er fjedrende
ophængt.
Hvis rattet er indstilleligt, skal dets stilling være som ved normal
kørsel med føreren siddende i sædet.
2.2. Det frie områdes afgrænsninger er:2.2.1. Lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en højde
af 300 mm over sædets referencepunkt;
2.2.2. parallelle planer udgående fra den øverste kant af planerne i pkt. 2.2.1
indtil en maksimal højde på 900 mm over sædets referencepunkt og
således skråtstillede, at det øverste punkt på planet, som det vandrette
slag påføres, er mindst 100 mm fra referenceplanet;
2.2.3. et vandret plan 900 mm over sædets referencepunkt;
2.2.4. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som
indeholder et punkt 900 mm lodret over sædets referencepunkt samt
den bageste del af ryglænet;
2.2.5. en overflade, eller om nødvendigt en kurve med en række parallelle
linjer, som er vinkelret på referenceplanet, og som går nedad fra den
bageste del af sædet og i berøring med ryglænet i dettes fulde længde;
2.2.6. en krum flade med radius 120 mm, som er vinkelret på
referenceplanet, og til hvilket planerne i pkt. 2.2.3 og 2.2.4 er
tangentplaner;
2.2.7. en krum flade med radius 900 mm, som er vinkelret på
referenceplanet som forlænger det i punkt 2.2.3 omhandlede plan
fortil med 400 mm, og som er tangentiel til dette plan i et punkt 150
mm foran sædets referencepunkt;1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 14
▼B
2.2.8. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som skærer
fladen i pkt. 2.2.7 i dennes forreste kant og passerer 40 mm fra rattet.
Hvis rattet er højtplaceret, erstattes dette plan af et tangentialplan til
fladen i pkt. 2.2.7;
2.2.9. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som ligger 40
mm foran rattet;
2.2.10. et vandret plan gennem sædets referencepunkt.
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Ved bestemmelsen af det frie område i pkt. 2.1 befinder sædet sig i
det bageste punkt af det vandrette indstillingsområde. Sædet indstilles
i højeste position i det lodrette indstillingsområde, hvor dette er
uafhængigt af sædets vandrette indstilling.
Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordninger vist i fig. 7 og
8 i bilag IV, som skal simulere belastningen fra en person.
Anordningen består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nederste
ryglænsplade sammenføjes med sædepladen ved hjælp af led placeret
i sæderegionen (A) og i lænderegionen (B). Leddet i (B) skal give
mulighed for justering i højden.
2.3.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i
længderetningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant af
ryglænet og et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette plan
skærer den nedre overflade af sædeplanen i et punkt 150 mm foran
den ovenfor nævnte tangent.
2.3.3. Hvis sædeaffjedringen giver en fri fjedervandring, hvad enten
fjedringen kan indstilles eller ej, skal den indstilles således, at sædet
befinder sig i midtpunktet af vandringen.
Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft
på 550 N i et punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader
presses med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.4. Hvis det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område
på ryglænet (over og under lænderegionen) foretages følgende:
2.3.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste del:
den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del:
leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædets
referencepunkt, hvis den nederste del af ryglænet er lodret. Herefter
presses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet.
3. KONTROL OG MÅLINGER
3.►M11◄.Det frie område
Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om nogen del
af dette er trængt ind i det frie område omkring førersædet som er
defineret i pkt. 2.1. Førerværnet undersøges tillige for at fastslå, om
nogen del af det frie område ikke længere er beskyttet af førerværnet.
Dette betragtes som værende tilfældet, dersom nogen del af det frie
område ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvis
traktoren var væltet i den retning, hvorfra belastningen påførtes.
Herunder forudsættes dækdimensioner og sporvidde at være de
mindste, som anbefales af fabrikanten.
3.►M12◄.Endelig permanent deformation
Efter den sidste prøve noteres førerværnets endelige permanente
deformation. Med dette for øje noteres placeringen af førerværnets
hoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 15
▼M1
▼B
▼B
BILAG IV
FIGURER
Fig. 1:Belastning fra siden
Fig. 2:Belastning i længderetningen
Fig. 3:Eksempel på opstilling til trykprøveFig. 4 a:Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning ikke
nødvendig
Fig. 4 b:Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning
nødvendig
Fig. 4 c:Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning fort-
sættes
Fig. 5:Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet
deformation
Fig. 6 a:Det frie område set fra siden
Fig. 6 b:Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c:Isometrisk afbildningFig. 7:Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
Fig. 8:Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 16
▼M1
▼B
►(1)M11979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 17
▼B
Fig. 3
Eksempel på opstilling til trykprøve1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 18
▼M1
1. Punkt aF' afmærkes svarende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøve er ikke nødvendig, da aF ′< 1,03 F'.
Figur 4a
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve er ikke nødvendig1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 19
▼M1
1. Punkt aF' afmærkes svarende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøven er nødvendig, da aF ′>1,03 F ′.
1.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da bF ′> 0,97 F ′og bF′> 0,8 Fmax.
Figur 4b
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve nødvendig1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 20
▼M1
1. Punkt aF ′afmærkes svarende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøve er nødvendig, da aF ′> 1,03 F ′.
1.2. bF′< 0,97 aF ′, overbelastningsprøven fortsættes.
1.3. cF′< 0,97 bF ′, overbelastningsprøven fortsættes.
1.4. dF′< 0,97 cF ′, overbelastningsprøven fortsættes.
1.5. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da eF ′>0,8 Fmax.
Bemærkning: Såfremt F på nogen tidspunkt falder under 0,8 Fmax, afvises førerværnet.
Figur 4c
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøven skal fortsættes1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 21
▼B
Fig. 5
Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet deformation1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 22
▼B
Fig. 6 a
Det frie område set fra siden
Fig. 6 b
Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c
Isometrisk afbildning1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 23
Fig. 7
Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
Fig. 8
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt▼B1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 24
▼B
BILAG V
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE AF FØRERVÆRN
(BESKYTTELSESBØJLE/FØRERHUS) MED HENSYN TIL DETS STYRKE SÅVEL SOM TIL STYRKEN AF DETS
FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
(Statisk afprøvning)
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 25
▼B
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 26
▼B
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 27
▼B
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 28
▼B
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af et rektangel, i hvilket der er
anbragt et bogstav »e« efterfulgt af kendingsnummer eller en gruppe bogstaver
for det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyskland
2 for Frankrig3 for Italien4 for Nederlandene
6 for Belgien
9 for Spanien
11 for Det forenede Kongerige
13 for Luxembourg
DK for Danmark
EL for Grækenland
IRL for Irland
P for Portugal,
og af et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets styrke og
styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted i nærheden af
rektanglet.
Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesmærke
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket suppleres med symboler »S«
Forklaring: Det førerværn, der er forsynet med ovennævnte EØF-komponentty-
pegodkendelsesmærke, er et førerværn, som er godkendt i Tyskland
(e1) under nr. 1471.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 29
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼B
BILAG VII
EKSEMPEL
PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSESSKEMA
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 30
▼B
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn
til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes af
traktorfabrikanten eller af dennes befuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standard-
typegodkendelse, indleveres en traktor, som er repræsentativ for den
traktortype, som søges godkendt, med behørigt godkendt førerværn og
tilhørende fastgørelse.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtype-
godkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet til
montering på den type traktor, for hvilken der begæres standardtypegodken-
delse. Den kontrollerer især, om førerværnets fastgørelse svarer til den, der er
blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af
denne til at gælde for andre førerværn.
5. De kompetente myndigheder meddeler denne udvidelse på følgende vilkår:
5.1 den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-
komponenttypegodkendt;
5.2 den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3 fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet
kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodkendel-
sesskemaet for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af
standardtypegodkendelse, som meddeles eller nægtes meddelt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype indsendes
samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af en type
førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæres EØF-standard-
typegodkendelse, udføres den i pkt. 2 og 3 fastsatte kontrol ikke.1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 31
▼B
BILAG IX
EKSEMPEL
1979L0622 — DA — 29.06.1987 — 003.001 — 32