1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og skov-
brugshjultraktorer (statisk afprøvning)
(79/622/EØF)
(EFT L 179 af 17.7.1979, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Kommissionens direktiv 82/953/EØF af 15. december 1982 L 386 31 31.12.1982
►M2Rådetsdirektiv 87/354/EØF af 25. juni 1987 L 192 43 11.7.1987
►M3Kommissionens direktiv 88/413/EØF af 22. juni 1988 L 200 32 26.7.1988
►M4Kommissionens direktiv 1999/40/EF af 6. maj 1999 L 124 11 18.5.1999
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A2Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
►A3Akt vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken
Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, RepublikkenLitauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken
Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse
og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæ-iske UnionL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om føre-
rværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk
afprøvning)
(79/622/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer i henhold til nationale lovgiv-
ninger skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og disses
fastgørelse på traktoren;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartedeforskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældende
bestemmelser, særligt med henblik på at fremgangsmåden for EØF-
standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF af4. marts 1974 om tilnærmelse af medlemmstaternes lovgivning omgodkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (
3) kan anvendes
på alle traktortyper;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte
medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser forfremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved fremsendelse af en kopi af den typegodken-delsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse påtraktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alle føre-
rværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte type,
overflødiggør en teknisk kontrol med førerværn i de andre medlems-stater;
fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for føre-
rværn, særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerhedsglas, sikring
imod at traktoren ruller videre, dersom den vælter, beskyttelse af passa-
gerer osv. vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært at forøge sikkerheden
under kørsel på vej og under arbejde i hele Fællesskabets område; deter af denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som eromfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn; det er
hensigtsmæssigt indtil et tidspunkt, der skal fastsættes senere, at trak-
torer omhandlet i Rådetsdirektiv 77/536/EØF af 28. juni 1977 omindbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværntil landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (
4) ligeledesefter fabrikantens
valg skal kunne udstyres med et førerværn, som er i overensstemmelsemed direktiv 77/536/EØF eller dette direktiv;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer indebærer medlemsstaternes gensidige anerkendelse af denkontrol, som hver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 2
(1) EFT nr. C 296 af 11. 12. 1978, s. 69.
(2) EFT nr. C 128 af 21. 5. 1979 s. 18.
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(4) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1.
▼B
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse for enhver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, deropfylder forskrifterne for udførelse og afprøvningsforskrifterne i bilagI, II, III, IV og V.
2. Den medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delsen, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetentemyndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstalt-
ninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i
overensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves vedstikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller disses befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist
i bilag VI for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren,som de typegodkender i medfør af artikel 1.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling afførerværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for ihenhold til artikel 1, med andre anordninger.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn og af dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er
forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematiskafviger fra den godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlems-
stater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrundersamtidig sin beslutning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf eteksempel ses i bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler
eller nægter typegodkendelse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærkeforsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i overens-
stemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse for, træffer
den de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen bringesi overensstemmelse med den godkendte type. De kompetente myndig-heder i den pågældende medlemsstat underretter de kompetentemyndigheder i de andre medlemsstater om de trufne foranstaltninger,
der eventuelt såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uover-
ensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatte unddragelse af EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer de samme foranstalt-ninger, når de af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstatunderrettes om sådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-type-godkendelse samt om grundene hertil.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 3
▼B
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for et
førerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud
mod salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelserskal meddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemssta-terne gældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn ogderes fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegod-kendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagen eller brug af traktorer med henvisning til føre-
rværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynet medEØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifterer overholdt.
Artikel 9
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel
1 i direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— fri højde under bagakslen på højst 1 000 mm,
— fast eller indstillelig mindstesporvidde på en af de drivende aksler
skal være mindst 1 150 mm,
— mulighed for at blive udstyret med koblingsanordning for ophængte
redskaber (trepunktsophæng) og en trækbom,
— masse på mindst 800 kg svarende til traktorens egenvægt i henhold
til pkt. 2.4. i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværnet
monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og traktoren
forsynet med de største dæk, som fabrikanten anbefaler.
Artikel 10
I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal hver traktor, som
er omhandlet i artikel 9, være forsynet med førerværn, der opfylderforskrifterne i bilag I, II, III og IV.
Dog kan traktorer, som er defineret i artikel 9 i direktiv 77/536/EØF,
— i forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse — være forsynetmed et førerværn, der opfylder forskrifterne i bilag I, II, III og IV
nævnte direktiv.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstem-
melse med fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden atten måneder efter detsmeddelels e ogunderretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
teksten til de vigtigste retsforskrifter, som de vedtager på det område,der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 4
▼B
BILAGSFORTEGNELSE
Bilag I: Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse
Bilag II: Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og styrken
af dets fastgørelse på traktoren
Bilag III: Fremgangsmåde ved afprøvningen
Bilag IV: FigurerBilag V: Eksempel på afprøvningsrapport
Bilag VI: Mærkning
Bilag VII: Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelses-skemaBilag VIII: Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelse
Bilag IX: Eksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendelses-skema
med hensyn til førerværnets styrke og styrken af dets fast-
gørelse på traktoren (statisk afprøvning)1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 5
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle), herefter be-
nævnt førerværn, forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentlige
formål er at afværge eller formindske faren for føreren, dersom traktoren
vælter under normalt brug.
1.2. Det i pkt 1.1. nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved de
afprøvninger, der er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et indvendigt
frit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte føreren.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål
anført i pkt. 1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken af
et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af traktorfa-
brikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller disses befuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre eksem-
plarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet. Denne
tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder,
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets fastgø-
relse i enkeltheder,
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktionstypen
og hvorledesden er fas tgjort på traktoren, og hvor nødvendigt enkelt-
heder vedrørende beklædningen, adgangsforholdene, nødudgang,
enkeltheder vedrørende indvendig polstring samt særlige forholds-
regler til at undgå, at traktoren ruller videre, og enkeltheder
vedrørende opvarmning og ventilation,
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller og
fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det føre-
rværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til den
afprøvningsanstalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen.
Denne traktor er udstyret med førerværnet.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed,
som har meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele udvi-
delsen, såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne), for
hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav:
— massen uden ballast, som defineret i pkt. 1.3 i bilag II, overstiger ikke
den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end 5 %,
— fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke fastgørelsen
finder sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, er
identiske,
— sædets placering i førerværnet og dettes kritiske dimensioner og føre-
rværnets og traktorens relative placeringer skal være sådanne, at det
frie område under alle faser af afprøvningen hele tiden er beskyttet
af førerværnet, uanset deformationerne.
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke,4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI,
4.1.3. førerværnetss erienummer,1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 6
▼B
4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.
4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, let læse-
lige og ikke kan udslettes.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 7
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE
OG STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT
1.1. Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at simu-
lere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter.
Disse afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør det muligt at
bestemme styrken af førerværnet og af de konsoller, ved hvilke det
er fastgjort på traktoren, og af enhver del af traktoren, som overfører
prøvningskraften.
1.2. Forberedelse af afprøvningen
1.2.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for
serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse med
den af fabrikanten foreskrevene metode for fastgørelse til en af de
traktorer, hvortil det er konstrueret. En komplet traktor er ikke
nødvendig til afprøvningen; dog skal traktorens førerværn og delene,
hvorpå det er fastgjort, under afprøvningerne udgøre en brugsklar
enhed, der i det følgende benævnesmontagen.
1.2.2. Montagen skal fastgøres til afprøvningsbænken således, at de dele,
som fastholder montagen, under belastning kun udsættes for en ubety-
delig deformation i sammenligning med førerværnet. Metoden for
fastgørelse af montagen på afprøvningsbænken må ikke ændre selve
montagenss tyrke.
1.2.3. Montagen skal understøttes og fastgøres eller ændres, så hele prøv-
ningsenergien optages af førerværnet og dets befæstelsesdele til
traktorenss tive dele.
1.2.3.1. For at efterkomme det i 1.2.3 fastsatte krav skal enhver del af trakto-
rens affjedring blokeres, således at denne ikke optager nogen del af
afprøvningsenergien.
1.2.4. Til afprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele fra serie-
produktionen, som kan have indflydelse på styrken at førerværnet,
eller som kan være nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også
forefindes, for at det kan undersøges, om kravene i pkt. 4 er opfyldt.
Alle dele, som føreren selv kan aftage, skal fjernes ved prøvningen.
Hvisdet er muligt at holde døre og vinduer åbne eller at aftage dem,
medens traktoren er i brug, skal disse holdes åbne eller fjernes under
prøvningen, således at de ikke øger førerværnets styrke. Hvis de i
denne stilling udgør en fare for føreren i tilfælde af, at traktoren
vælter, skal dette fremgå af prøvningsrapporten.
1.3. Traktorens masse
Referencemassen mt, som bruges i formlen (se bilag III) til beregning
af energi og slagkraft, må ikke være mindre end den masse, der er
omhandlet i pkt. 2.4 i bilag I til Rådetsdirektiv 74/150/EØF (dvs .
uden ekstra udstyr, men med kølevæske, smøremidler, brændstof,
værktøj og fører) med tillæg af førerværnetsvægt og minus75 kg.
Massen af ekstravægt for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene,
ophængte redskaber eller udstyr eller andet særligt udstyr medregnes
ikke.
2. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR
2.1. Vandret belastningsafprøvning (sideværts og på langs)
2.1.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler tilstrækkeligt til at sikre, at
montagen er sikkert fastgjort til afprøvningsbænken, uafhængigt af
dækkene, hvisde er med.
2.1.2. Midler for påførelse af en vandret kraft på førerværnet med en stiv
bom, således som vist i fig. 1 og 2 i bilag IV.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 8
▼M4
▼B
▼B
2.1.2.1. Den stive bom skal have en lodret tværdiameter på 150 mm.
2.1.2.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles
jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom på mindst
250 mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm mellem
disse længder.
2.1.2.3. Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en
radiuspå maks imalt 50 mm.
2.1.2.4. Kardanled eller tilsvarende skal indlægges til sikring af, at belast-
ningen ikke tvinger montagen ind i en drejning eller bevægelse i
anden retning end belastningens.
2.1.2.5. Såfremt førerværnets vandrette længde, som belastningen skal
påføres, ikke udgør en ret linje vinkelret på belastningsretningen,
skal det rum, som opstår, udfyldes på en sådan måde, at belastningen
fordelesover denne længde.
2.1.3. Udstyr til inden for de tekniske muligheder at måle den energi, der
optagesaf førerværnet og af de s tive dele af traktoren, til hvilken det
er fastgjort, f.eks. ved at måle den påførte kraft og udbøjningen fra
det sted, hvor denne blev påført, i forhold til den vinkelrette på et
punkt på traktorens chassis.
2.1.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i det
frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i bilag
IV kan anvendes.
2.2. Trykprøver (bagfra og forfra)
2.2.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler, tilstrækkelige til at sikre, at
traktoren er sikkert fastgjort til fundamentet, uafhængigt af dækkene.
2.2.2. Midler for påføring af en lodret kraft på førerværnet, således som vist
i fig. 3 i bilag IV inklusive en stiv trykbom med en bredde på 250
mm.
2.2.3. Udstyr til at måle den totale påførte lodrette kraft.2.2.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i det
frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i bilag
IV kan anvendes.
2.3. Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner: ± 3 mm.
2.3.2. Udbøjning: ± 3 mm.2.3.3. Traktormasse ± 20 kg.2.3.4. Belastning og kræfter: ± 2 %.
2.3.5. Belastningens retning: Afvigelse fra vandrette og lodrette retninger
angivet i bilag III
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2º
— under afprøvningen, under belastning 10º over vandret og 20º
under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
3. AFPRØVNINGER
3.1. Generelt
3.1.1.Afprøvningernes rækkefølge
3.1.1.1. Afprøvningerne skal udføres i følgende rækkefølge:
3.1.1.1.1. Belastning i længderetning (bilag III, pkt. 1.2)
For traktorer med mindst 50 % af vægten på baghjulene som defineret
i pkt. 1.3 skal belastningen i længderetningen ske bagfra (tilfælde 1).
For andre traktorer skal længdebelastningen ske forfra (tilfælde 2).
3.1.1.1.2. Første trykprøvning
Den første trykprøvning skal ske på den yderste del af føre-
rværnet, hvor belastningen i længderetningen fandt sted,
dvs.
Bagfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.5)
Forfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.6)1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 9
▼B
3.1.1.1.3. Belastning fra siden (bilag III, pkt. 1.3)
3.1.1.1.4. Anden trykprøvning
Den anden trykprøvning skal påføres den ende af føre-
rværnet, som er modsat den, på hvilken belastningen i
længderetningen blev påført, dvs.
Forfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.6)
Bagfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.5)
3.1.1.1.5. Anden belastning i længderetningen (bilag III, pkt. 1.7)
En anden belastning i længderetningen skal påføres traktorer der er
udstyret med førerværn, som er konstrueret til at tippe, såfremt belast-
ningen i længderetningen (3.1.1.1 ovenfor) ikke var blevet påført i
den retning, som ville have medført, at førerværnet tippede.
3.1.1.2. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker eller
flytter sig, under afprøvningen, skal denne gentages.
3.1.1.3. Der må ikke foretagesreparationer eller jus teringer af traktor eller
førerværn under afprøvningen.
3.1.2.Fjernelse af hjulene
Hjulene skal fjernes eller stilles på en sporvidde, der sikrer, at de
ingen indflydelse får på førerværnet under afprøvningen.
3.1.3.Fjernelse af ikke-risikoskabende dele
Alle de dele af traktoren og af førerværnet, der som en enhed udgør
en beskyttelse af føreren, herunder beskyttelse mod vejrliget, skal
levereskomplet på en traktor for ins pektion.
Den montage, der skal afprøves, behøver ikke at være udstyret med
for-, side- og bagruder af sikkerhedsglas eller tilsvarende materiale,
ligesom paneler, beslag og tilbehør, der ikke har nogen indflydelse
på førerværnets styrke, og som ikke medfører fare i tilfælde af, at
den vælter, kan udelades.
3.1.4.Måleudstyr
Førerværnet skal være forsynet med de instrumenter, som er nødven-
dige for at opnå de foreskrevne data til at aftegne kraft-
deformationsdiagrammet (se fig. 4 i bilag IV). Førerværnets samlede
og permanente udbøjning måles og registeres i hver fase af prøv-ningen (se fig. 5 i bilag IV).
3.1.5.Belastningens retning
Såfremt sædet ikke er anbragt i traktorens midterplan, og/eller når
førerværnets modstandsdygtighed er asymmetrisk, skal sidebelast-
ningen ske fra den side, der mest sandsynligt vil føre til indtrængen i
det frie område under prøvningen (se også bilag III, pkt. 1.3).
4. GODKENDELSESKRAV
4.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse,
skal betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til
styrke, hvis det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
4.1.1. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i nogen del af det frie
område beskrevet i pkt. 3.2 i bilag III, eller det skal hele tiden have
beskyttet dette frie område under de prøvninger, som er beskrevet i
pkt. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 og i påkommende tilfælde 1.7 i bilag III.
Såfremt en overbelastningsprøvning gennemføres, skal kraften på
prøvningsstedet, når den pågældende energi er opfanget, være over
0,8 Fmax, der forekommer under såvel den pågældende hovedafprøv-
ning som under overbelastningsafprøvningen (se fig. 4b og 4c i bilag
IV).
4.1.►M12◄.Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets
opbygning.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 10
▼M1
▼B
▼M1
4.1.3. Når den krævede energitilførsel opnås under hver foreskrevet afprøv-
ning med vandret belastning, skal kraften være over 0,8 Fmax.
4.2. Desuden må der ikke være andre dele, som frembyder særlig fare for
føreren, f.eks. utilstrækkelig polstring af tagets underside eller af et
hvilket som helst andet sted, hvor førerens hoved kan støde imod.
5. AFPRØVNINGSRAPPORT
5.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesskemaet,
der er vist i bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V. Rapporten
skal indeholde:
5.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (se bilag
V om påbudte mål), herunder af de normale adgangsforhold og om
nødudgange; indretning af varme- og ventilationsanlæg og andet
udstyr, hvor dette måtte forekomme, eller hvor det måtte kunne
påvirke det frie område eller medføre fare.
5.1.2. Oplysninger om særlige indretninger f.eks. beregnet til at forhindre, at
traktoren fortsætter med at rulle.
5.1.3. En kortfattet angivelse af alle indvendige polstringer.
5.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale, samt af enhver EØF eller
anden art godkendelsesmærkning.
5.2. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegodken-
delse til andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtig
henvisning til rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttypegod-
kendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i pkt. 3.4 i
bilag I.
5.3. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type,
handelsbetegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer,
førerværnet er beregnet til.
6. SYMBOLER
mt= traktorens referencemasse (kg), som defineret i pkt. 1.3.
D = førerværnetsdeformation (mm) på det s ted og i den
retning, belastningen er påført.
D′= førerværnetsdeformation (mm) ved den krævede beregnede
energitilførsel.
F = statisk belastningskraft (N) (newton).
Fmax= maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres
(N), undtagen overbelastning.
F′= kraft svarende til den krævede beregnede energitilførsel.
F′D = kraft/deformationskurve.
Eis= den påførte energi under belastning fra siden (J) (joule).
Eil 1= den påførte energi under belastning i længderetningen (J).
Ei1 2= den påførte energi som skal absorberes under påføring af
den anden belastning i længderetningen (J).
Fr= anvendt kraft ved belastning bagfra (N).
Ff= anvendt kraft ved belastning forfra (N).1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 11
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
1. VANDRET BELASTNING OG TRYKAFPRØVNING
1.1.Almindelige forskrifter for vandret belastningsafprøvning
1.1.1. Belastningen, som overføres til førerværnet, skal fordeles ved hjælp af
en stiv bom, som svarer til forskrifterne i pkt. 2.1.2 i bilag II, anbragt
vinkelret på trykretningen, og denne bom kan være udstyret med en
anordning, som forhindrer den i at glide sidelæns. Deformationen må
under belastningen ikke være større end 5 mm/sek. Under afprøvningen
skal F og D registreres samtidig ved en forøgelse af deformationen på
15 mm eller mindre for at sikre nøjagtighed. Under afprøvningen må
belastningen ikke formindskes, før afprøvningen er slut; men det er
tilladt om ønsket at ophøre med at forøge belastningen f.eks. for at regi-
strere målinger.
1.1.2. Såfremt den del, på hvilken belastningen skal påføres, er krum, skal
forskrifterne i pkt. 2.1.2.5 i bilag II overholdes. Belastningen skal dog
påføres i overensstemmelse med kravene i pkt. 1.1.1 ovenfor og i pkt.
2.1.2 i bilag II.
1.1.3. Hvis der ikke findes nogen tværgående del på belastningspunktet, kan
der anvendes en erstatningsbom, som ikke forøger førerværnets
modstandsdygtighed.
1.1.4. Førerværnet skal besigtiges, når belastningen er fjernet efter hver prøv-
ning. Hvis der forekommer brud eller revner under belastningen, skal
den overbelastningsprøvning, som er anført i pkt. 1.4 ovenfor, udføres,
før der fortsættes med den næste prøvning i rækkefølgen, som er givet i
pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
1.2.Belastning i længderetningen (se figur 2 i bilag IV)
Belastningen skal påføres vandret, parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen, således som defineret i
punkt 1.3 i bilag II, hviler på baghjulene, påføreslængdebelas tningen
bagtil og sidebelastningen på forskellige sider af førerværnets midter-
plan i længderetningen. Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen
hviler på forhjulene, påføres længdebelastningen fortil på samme side
af førerværnets midterplan i længderetningen som sidebelastningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt vil ramme jorden først, hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnetstop målt indvendigt fra det udvendige hjørne. Førerværnets
bredde, som det her drejer sig om, er afstanden mellem to linjer paral-
lelle med traktorenslodrette midterplan, s om berører førerværnetsydre
dele i det vandrette plan, og som berører den øverste kant af de øverste
tværgående dele.
Bommenslængde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnetsbredde
(som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette minimum.
Belastningen i længderetningen påføres bagfra eller forfra som
beskrevet i bilag II, punkt 3.1.1.1.
Afprøvningen standses når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den foreskrevne energitilførsel Eil 1(hvor Eil 1= 1,4 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.3.Trykprøve fra siden (se fig. 1, bilag IV)
Belastningen skal tilføres vandret i en vinkel på 90º med traktorens
lodrette midterplan. Den skal tilføres førerværnets øverste del på et
sted 300 mm foran sædets referencepunkt, i sædets mest tilbagetrukne
stilling, som beskrevet i pkt. 2.3.1. Hvis førerværnet har fremspring på
siden, som ville ramme jorden først, hvis traktoren vælter sidelæns, skal1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 12
▼M1
▼B
▼B
belastningen påføres dette sted. ►M4For en traktor med vendbar føre-
rplads påføres belastningen på den øverste del af førerværnet, midtvejs
mellem sædets to referencepunkter. ◄
Bommens længde skal være så lang som muligt, men må dog ikke
overstige 700 mm.
Afprøvningen afbrydes, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel Eis(hvor Eis= 1,75 mt);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.4.Overbelastningsprøve (jf. figur 4a, 4b og 4c i bilag IV)
1.4.1. Overbelastningsprøven skal udføres, såfremt kraften aftager med mere
end 3 % i løbet af de sidste 5 % af den deformation, der opnås, når
den påkrævede energi er absorberet af førerværnet (jf. figur 4b).
1.4.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette
belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil i
alt 20 % mere end den påkrævede energi (se fig. 4c).
1.4.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter påførsel
af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med mindre end 3 %
for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver højere end 0,8 Fmax.
1.4.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver
over 0,8 Fmax, efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere energi.
1.4.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende beskyt-
telse af det frie område på grund af en elastisk deformation er tilladt
under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen må føre-
rværnet ikke trænge ind i området, og området skal være fuldstændig
beskyttet.
1.5.Trykprøvning bagfra
Bommen skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af føre-
rværnet; resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i det
lodrette referenceplan i længderetningen. Der tilføresen kraft Fr=2 0
mt.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft,
skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det falder sammen med
det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den del af
traktorens bagende, som er i stand til at bære traktorens vægt, når den
vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes således,
at bjælken er over det sted på førerværnet, som ville støtte traktoren,
når den vælter helt rundt. Kraften Frpåtrykkesderefter.
Kraften Frskal tilføres i mindst fem sekunder efter, at synlige deforma-
tioner er forsvundet.
Standsafprøvningen, s åfremt førerværnet trænger ind i det frie område
eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.6.Trykprøve forfra
Bommen anbringes tværs over den forreste øverste del af førerværnet;
resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i det lodrette refe-
renceplan i længderetningen. En kraft Ff=2 0mtskal tilføres.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde belast-
ning, skal kraften tilføres, indtil taget er deformeret, så det falder
sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet
med den del af traktorens forende, som er i stand til at bære traktorens
vægt, når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften
igen anbringes eller tilføres således, at bommen er over det sted på
førerværnet, som er i stand til at bære traktoren, når den vælter helt
rundt. Kraften Ffpåtrykkesderefter.
Kraften Ffskal tilføres i mindst fem sekunder, efter at synlige deforma-
tioner er forsvundet.
Standsafprøvningen, s åfremt førerværnet trænger ind i det frie område
eller efterlader det frie område ubeskyttet.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 13
▼M3
▼M1
▼B
▼B
1.7.Anden belastning i længderetningen
Belastningen skal påføres vandret parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Den anden belastning i længderetningen skal tilføres bagfra eller forfra
som foreskrevet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
Den skal påføres i den modsatte retning af og i det hjørne, der er længst
fra den i pkt. 1.2 omtalte belastning i længderetningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt ville ramme jorden hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnetstop målt indvendig fra det udvendige hjørne. Førerværnets
bredde, som det her drejer sig, om, er afstanden mellem to linjer paral-
lelle med traktorenslodrette midterplan, s om berører førerværnetsydre
dele i det vandrette plan, der berører den øverste kant af de øverste
tværgående dele.
Bommenslængde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnetsbredde
(som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette minimum.
Afprøvningen standses, når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel Eil2(Eil2= 0,35 mt)
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i fig. 6 i bilag IV og er fastlagt i forhold til et
lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet-
ning, og som går gennem sædets referencepunkt, beskrevet i pkt. 2.3,
og rattets centrum. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandret
med sædet og rattet under belastningen, men at forblive vinkelret på
traktorensgulvplan eller på førerværnet, hvisdette er fjedrende
ophængt.
Hvis rattet er indstilleligt, skal dets stilling være som ved normal kørsel
med føreren siddende i sædet.
2.2. Det frie områdesafgræns ninger er:
2.2.1. Lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en højde
af 300 mm over sædets referencepunkt;
2.2.2. parallelle planer udgående fra den øverste kant af planerne i pkt. 2.2.1
indtil en maksimal højde på 900 mm over sædets referencepunkt og
således skråtstillede, at det øverste punkt på planet, som det vandrette
slag påføres, er mindst 100 mm fra referenceplanet;
2.2.3. et vandret plan 900 mm over sædets referencepunkt;
2.2.4. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som inde-
holder et punkt 900 mm lodret over sædets referencepunkt samt den
bageste del af ryglænet;
2.2.5. en overflade, eller om nødvendigt en kurve med en række parallelle
linjer, som er vinkelret på referenceplanet, og som går nedad fra den
bageste del af sædet og i berøring med ryglænet i dettes fulde længde;
2.2.6. en krum flade med radius120 mm, s om er vinkelret på referenceplanet,
og til hvilket planerne i pkt. 2.2.3 og 2.2.4 er tangentplaner;
2.2.7. en krum flade med radius900 mm, s om er vinkelret på referenceplanet
som forlænger det i punkt 2.2.3 omhandlede plan fortil med 400 mm,
og som er tangentiel til dette plan i et punkt 150 mm foran sædets refe-
rencepunkt;
2.2.8. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som skærer
fladen i pkt. 2.2.7 i dennes forreste kant og passerer 40 mm fra rattet.
Hvisrattet er højtplaceret, ers tattesdette plan af et tangentialplan til
fladen i pkt. 2.2.7;
2.2.9. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som ligger 40
mm foran rattet;
2.2.10. et vandret plan gennem sædets referencepunkt;1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 14
▼M4
2.2.11. for en traktor med vendbar førerpladsbes tår frirummet af en kombina-
tion af de to frirum, som defineres af rattets og sædets to positioner;
2.2.12. for en traktor, som kan udstyres med forskellige sæder, baseres
prøverne på en kombination af de frirum, der defineresaf reference-
punkterne for forskellige mulige sæder. Førerværnet må ikke kunne
trænge ind i det kombinerede frirum, der svarer til sædets forskellige
referencepunkter;
2.2.13. hvis der indføres en ny type sæde, efter at prøvningen er afsluttet,
udføres en beregning for at fastlægge om frirummet rundt om sædets
nye referencepunkter ligger inden for det tidligere fastlagte kombine-
rede frirum. Hvisdet ikke er tilfældet, udføresen ny prøvning.
2.3.Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Ved bestemmelsen af det frie område i pkt. 2.1 befinder sædet sig i det
bageste punkt af det vandrette indstillingsområde. Sædet indstilles i
højeste position i det lodrette indstillingsområde, hvor dette er uafhæn-
gigt af sædets vandrette indstilling.
Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordninger vist i fig. 7 og 8
i bilag IV, som skal simulere belastningen fra en person. Anordningen
består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nederste ryglænsplade
sammenføjes med sædepladen ved hjælp af led placeret i sæderegionen
(A) og i lænderegionen (B). Leddet i (B) skal give mulighed for juste-
ring i højden.
2.3.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i læng-
deretningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant af ryglænet og
et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette plan skærer den nedre
overflade af sædeplanen i et punkt 150 mm foran den ovenfor nævnte
tangent.
2.3.3. Hviss ædeaffjedringen giver en fri fjedervandring, hvad enten fjed-
ringen kan indstilles eller ej, skal den indstilles således, at sædet
befinder sig i midtpunktet af vandringen.
Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft på
550 N i et punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader
presses med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.4. Hvisdet ikke er muligt at bes temme tangenter til hvert enkelt område
på ryglænet (over og under lænderegionen) foretagesfølgende:
2.3.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste del:
den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del:
leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædets referen-
cepunkt, hvis den nederste del af ryglænet er lodret. Herefter presses de
to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet.
3. KONTROL OG MÅLINGER
3.►M11◄.Det frie område
Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om nogen del af
dette er trængt ind i det frie område omkring førersædet som er defi-
neret i pkt. 2.1. Førerværnet undersøges tillige for at fastslå, om nogen
del af det frie område ikke længere er beskyttet af førerværnet. Dette
betragtes som værende tilfældet, dersom nogen del af det frie område
ville være kommet i kontakt med et plant underlag, hvistraktoren var
væltet i den retning, hvorfra belastningen påførtes. Herunder forud-
sættes dækdimensioner og sporvidde at være de mindste, som
anbefalesaf fabrikanten.
3.►M12◄.Endelig permanent deformation
Efter den sidste prøve noteres førerværnets endelige permanente defor-
mation. Med dette for øje noteresplaceringen af førerværnetshoveddele
i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens påbegyndelse.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 15
▼B
▼M1
▼B
▼B
BILAG IV
FIGURER
Fig. 1: Belastning fra siden
Fig. 2: Belastning i længderetningen
Fig. 3: Eksempel på opstilling til trykprøveFig. 4 a: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning ikke
nødvendig
Fig. 4 b: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning
nødvendig
Fig. 4 c: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning fort-
sættes
Fig. 5: Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet
deformation
Fig. 6 a: Det frie område set fra siden
Fig. 6 b: Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c: Isometrisk afbildningFig. 7: Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
Fig. 8: Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 16
▼M1
▼B
►M1◄1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 17
▼B
Fig. 3
Eksempel på opstilling til trykprøve1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 18
▼M1
1. Punkt aF' afmærkess varende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøve er ikke nødvendig, da aF ′< 1,03 F'.
Figur 4a
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve er ikke nødvendig1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 19
▼M1
1. Punkt aF' afmærkess varende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøven er nødvendig, da aF ′>1,03 F ′.
1.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da bF ′> 0,97 F ′og bF′> 0,8 Fmax.
Figur 4b
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve nødvendig1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 20
▼M1
1. Punkt aF ′afmærkess varende til 0,95 D ′.
1.1. Overbelastningsprøve er nødvendig, da aF ′> 1,03 F ′.
1.2.►M3bF′< 0,97 F ′, overbelastningsprøven fortsættes. ◄
1.3. cF′< 0,97 bF ′, overbelastningsprøven fortsættes.
1.4. dF′< 0,97 cF ′, overbelastningsprøven fortsættes.
1.5. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da eF ′>0,8 Fmax.
Bemærkning: Såfremt F på nogen tidspunkt falder under 0,8 Fmax, afvises førerværnet.
Figur 4c
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøven skal fortsættes1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 21
▼B
Fig. 5
Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet deformation1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 22
▼B
Fig. 6 a
Det frie område set fra siden
Fig. 6 b
Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c
Isometrisk afbildning1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 23
Fig. 7
Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
Fig. 8
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt▼B1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 24
▼B
BILAG V
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKEN-
DELSE AF FØRERVÆRN (BESKYTTELSESBØJLE/FØRERHUS) MED HENSYN TIL
DETS STYRKE SÅVEL SOM TIL STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
(Statisk afprøvning)
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 25
▼B
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 26
▼B
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 27
▼B
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 28
▼B
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af et rektangel, i hvilket der er
anbragt et bogstav »e« efterfulgt af kendingsnummer eller en gruppe bogstaver
for det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyskland
2 for Frankrig3 for Italien4 for Nederlandene
6 for Belgien
9 for Spanien
11 for Det forenede Kongerige
13 for Luxembourg
DK for Danmark
EL for Grækenland
IRL for Irland
P for Portugal
12 for Østrig
17 for Finland
5 for Sverige
8 for Den Tjekkiske Republik
29 for Estland
CY for Cypern
32 for Letland
36 for Litauen
7 for Ungarn
MT for Malta
20 for Polen26 for Slovenien27 for Slovakiet,
og af et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets styrke
og styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted i
nærheden af rektanglet.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 29
▼A1
▼M2
▼A1
▼A2
▼A3
▼B
▼B
Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesmærke
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket suppleres med symboler »S«
Forklaring: Det førerværn, der er forsynet med ovennævnte EØF-komponentty-
pegodkendelsesmærke, er et førerværn, som er godkendt i Tyskland
(e1) under nr. 1471.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 30
▼B
BILAG VII
EKSEMPEL
PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSESSKEMA
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 31
▼B
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med hensyn
til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal indsendes
af traktorfabrikanten eller af dennesbefuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for standardty-
pegodkendelse, indleveres en traktor, som er repræsentativ for den
traktortype, som søges godkendt, med behørigt godkendt førerværn og tilhø-
rende fastgørelse.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standardtype-
godkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er beregnet til
montering på den type traktor, for hvilken der begæress tandardtypegodken-
delse. Den kontrollerer især, om førerværnets fastgørelse svarer til den, der
er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse af
denne til at gælde for andre førerværn.
5. De kompetente myndigheder meddeler denne udvidelse på følgende vilkår:
5.1 den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-
komponenttypegodkendt;
5.2 den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3 fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet kontrol-
leret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodkendel-
sesskemaet for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af
standardtypegodkendelse, som meddeles eller nægtes meddelt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype
indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af
en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæresEØF-
standardtypegodkendelse, udføres den i pkt. 2 og 3 fastsatte kontrol ikke.1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 32
▼B
BILAG IX
EKSEMPEL
1979L0622 — DA — 01.05.2004 — 007.001 — 33