1991R1534 — DA — 01.05.2004 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

▼B

RÅDETS FORORDNING (EØF) Nr. 1534/91

af 31. maj 1991

om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 87,

under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ),

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ),

under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og

ud fra følgende betragtninger:

Traktatens artikel 85, stk. 1, kan i henhold til stk. 3 i nævnte artikel erklæres uanvendelig på kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som opfylder de i artikel 85, stk. 3, nævnte betingelser;

de nærmere bestemmelser om anvendelse af Traktatens artikel 85, stk. 3, skal fastsættes ved en forordning udstedt i medfør af artikel 87 i Traktaten;

samarbejde mellem virksomheder inden for forsikringsbranchen er i et vist omfang ønskeligt for at sikre dette erhvervs forsvarlige udøvelse og kan samtidig fremme forbrugernes interesser;

ved gennemførelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med virksomhedssammenslutninger ( 4 ) bemyndiges Kommissionen til at føre en nøje kontrol med spørgsmål vedrørende sammenslutninger inden for alle områder, herunder forsikring;

fritagelser i henhold til Traktatens artikel 85, stk. 3, må ikke i sig selv påvirke bestemmelser i fællesskabsretten eller national lovgivning, der sikrer forbrugernes interesser inden for den pågældende sektor;

aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der bidrager til at nå dette mål, kan, i den udstrækning de falder ind under det i Traktatens artikel 85, stk. 1, fastsatte forbud, under visse omstændigheder undtages herfra; dette gælder særligt for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedrørende opstilling af fælles tariffer for risikopræmier baseret på kollektive statistikker eller på skadeshyppighed, udarbejdelse af standardpolicebetingelser, fælles dækning ved bestemte former for risici, skadesopgørelse, afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr samt registre over øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed;

på grund af det store antal anmeldelser, der er blevet indgivet i henhold til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikler 85 og 86 ( 5 ), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, er det ønskeligt, med henblik på at lette Kommissionens arbejde, at sætte denne i stand til ved forordning at erklære bestemmelserne i Traktatens artikel 85, stk. 1, uanvendelige på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis;

betingelserne for Kommissionens udøvelse af denne beføjelse i nær og vedvarende kontakt med medlemsstaternes kompetente myndigheder bør fastlægges nærmere;

Kommissionen bør under udøvelse af denne beføjelse ikke blot tage hensyn til faren for, at konkurrencen afskaffes på en betydelig del af det pågældende marked, og til de fordele, som disse aftaler ville kunne indebære for forsikringstagerne, men også til den fare, som øget brug af restriktive klausuler og anvendelse af fiktive selskaber vil kunne medføre for forsikringstagerne;

registrering og behandling af oplysninger om øgede risici bør finde sted under overholdelse af fortrolighedsprincippet;

i medfør af artikel 6 i forordning nr. 17 kan Kommissionen bestemme, at en beslutning truffet i henhold til Traktatens artikel 85, stk. 3, skal have tilbagevirkende kraft; det er ønskeligt, at Kommissionen ligeledes kan vedtage en sådan bestemmelse ved forordning;

i medfør af artikel 7 i forordning nr. 17 kan aftaler, vedtagelser og samordnet praksis ved en beslutning truffet af Kommissionen undtages fra forbuddet, især hvis de ændres, således at de opfylder betingelserne i Traktatens artikel 85, stk. 3; Kommissionen bør ved forordning kunne indrømme en sådan fritagelse for disse aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, hvis de ændres på en sådan måde, at de falder ind under en kategori, der er fastlagt ved en undtagelsesforordning;

det kan ikke udelukkes, at de i Traktatens artikel 85, stk. 3, opregnede betingelser i et konkret tilfælde ikke er opfyldt; Kommissionen må have mulighed for at afgøre et sådant tilfælde i henhold til forordning nr. 17 ved beslutning med virkning for fremtiden —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING: