2000L0008 — DA — 23.05.2000 — 000.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Berigtiget ved:

▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/8/EF

af 20. marts 2000

om ændring af Rådets direktiv 70/221/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende beholdere for flydende brændstof og afskærmning bagtil mod underkøring på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95, under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) Rådets direktiv 70/221/EØF af 20. marts 1970 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende beholdere for flydende brændstof og afskærmning bagtil mod underkøring på motordrevne køretøjer og ophængsmotorer dertil ( 4 ), er et af særdirektiverne under den EF-typegodkendelsesprocedure, der er fastlagt ved Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil ( 5 ); følgelig finder bestemmelserne i direktiv 70/156/EØF om køretøjssystemer, komponenter og separate tekniske enheder også anvendelse i direktiv 70/221/EØF; det er derfor nødvendigt at tilpasse artikel 1 i direktiv 70/221/EØF til definitionerne i direktiv 70/156/EØF. (2) Den tekniske udvikling gør det tilrådeligt at tilpasse direktiv 70/221/EØF til de tekniske krav i regulativ nr. 34 fra FN's Økonomiske Kommission for Europa om godkendelse af køretøjer for så vidt angår forebyggelse af brandrisici, særlig bestemmelserne for brændstofbeholdere af plast. (3) Uforsætligt spild af brændstof (navnlig dieselolie) på vejbanen udgør en alvorlig risiko for førere af tohjulede motorkøretøjer og cyklister. (4) Der er voksende interesse for luftformige brændstoffer til fremdrift af motorkøretøjer, især af miljømæssige grunde; følgelig bør direktiv 70/221/EØF i fremtiden også omfatte bestemmelser vedrørende beholdere for andre brændstoffer end flydende brændstoffer; titlen og anvendelsesområdet for direktiv 70/221/EØF bør derfor ændres; ved senere ændringer af direktivet indføres tekniske specifikationer for beholdere til luftformige brændstoffer. (5) Dernæst er det blevet mere og mere almindeligt at erstatte de oprindelige beholdere med beholdere, der har en større kapacitet, eller at montere yderligere beholdere, der ikke er godkendt; der bør derfor hurtigst muligt fastsættes EF-typegodkendelse for beholdere til flydende eller luftformigt brændstof som separate tekniske enheder for at fastholde et højt sikkerhedsniveau for motorkøretøjer. (6) Ændringer til bestemmelserne vedrørende brændstofbeholdere vedtages af Europa-Parlamentet og Rådet; de nødvendige tilpasninger til den tekniske udvikling af de tekniske krav i direktiv 70/221/EØF vedrørende brændstofbeholdere bør i fremtiden vedtages i henhold til proceduren i artikel 13 i direktiv 70/156/EØF. (7) Ændringerne i dette direktiv vedrører navnlig brændstofbeholdere af plastmateriale; eksisterende godkendelser ►C1 i henhold til direktiv 70/221/EØF ◄ bliver derfor ikke ugyldige, og salg, registrering og ibrugtagning af nye køretøjer med brændstofbeholdere af metal, som er omfattet af sådanne godkendelser, er fortsat tilladt. (8) Under hensyn til omfanget af og virkningerne for den pågældende sektor af den forslåede aktion er de ved dette direktiv fastsatte fællesskabsforanstaltninger ikke blot nødvendige, men også uomgængelige for at opfylde målet: en EF-typegodkendelse for køretøjer; medlemsstaterne kan ikke hver for sig opfylde dette mål på tilfredsstillende måde — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

I direktiv 70/221/EØF foretages følgende ændringer:

1) Titlen affattes således: »Rådets direktiv af 20. marts 1970 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om brændstofbeholdere og afskærmning bagtil mod underkøring på motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil« .

2) Artikel 1 affattes således: »Artikel 1 I dette direktiv forstås ved »køretøj« ethvert motorkøretøj og påhængskøretøj dertil, som fastlagt i bilag II, del A, til direktiv 70/156/EØF.«

3) Artikel 2, stk. 1, affattes således: »1. Medlemsstaterne kan ikke nægte EF-typegodkendelse eller national typegodkendelse af et køretøj af grunde, der vedrører køretøjets brændstofbeholdere, hvis køretøjet opfylder dette direktivs krav med hensyn til brændstofbeholdere.«

4) Artikel 2a, stk. 1, affattes således: »1. Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering, ibrugtagning eller brug af et køretøj af grunde, der vedrører køretøjets brændstofbeholdere, hvis køretøjet opfylder dette direktivs krav med hensyn til brændstofbeholdere.«

5) Artikel 3 affattes således: »Artikel 3 De nødvendige ændringer for tilpasning af dette direktivs bilag til den tekniske udvikling vedtages efter proceduren i artikel 13 i direktiv 70/156/EØF.«

6) Bilagsfortegnelsen og bilag I til direktiv 70/221/EØF ændres i overensstemmelse med bilaget til dette direktiv.

Artikel 2

1. Fra 3. maj 2001 skal medlemsstaterne acceptere opfyldelse af bestemmelserne i direktiv 70/221/EØF, som ændret ved nærværende direktiv, i forbindelse med artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF.

2. Fra 3. maj 2002

— må medlemsstaterne ikke længere udstede EF-typegodkendelse i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 70/156/EØF

— kan medlemsstaterne nægte national typegodkendelse

2. for en ny køretøjstype af grunde, der vedrører køretøjets brændstofbeholdere, hvis det ikke overholder bestemmelserne i direktiv 70/221/EØF, som ændret ved nærværende direktiv.

3. Fra 3. maj 2003

— skal medlemsstaterne anse typeattester, som ledsager fabriksnye køretøjer som omhandlet i direktiv 70/156/EØF, for ugyldige til det i samme direktivs artikel 7, stk. 1, nævnte formål

— kan medlemsstaterne nægte salg, registrering og ibrugtagning af fabriksnye køretøjer, hvis de ikke er ledsaget af en gyldig typeattest som omhandlet i direktiv 70/156/EØF, medmindre bestemmelserne i artikel 8, stk. 2, i direktiv 70/156/EØF finder anvendelse

3. af grunde, der vedrører brændstofbeholderne, hvis bestemmelserne i direktiv 70/221/EØF, som ændret ved nærværende direktiv, ikke er opfyldt.

4. Direktivets bestemmelser betyder ikke, at godkendelser, der tidligere er meddelt for køretøjer med brændstofbeholdere af metal, bliver ugyldige, eller at sådanne godkendelser ikke kan udvides i henhold til bestemmelserne i det direktiv, de oprindelig blev meddelt i henhold til.

Artikel 3

1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 3. maj 2001. De underretter straks Kommissionen herom.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 4

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 5

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

BILAG

ÆNDRINGER TIL BILAGSFORTEGNELSEN OG TIL BILAG I TIL DIREKTIV 70/221/EØF

Bilagsfortegnelse

Henvisningen til bilag I affattes således:



»Bilag I: Beholdere for flydende brændstof Tillæg 1: Prøvning af brandbestandighed Tillæg 2: Dimensioner og tekniske specifikationer for ildfaste sten Tillæg 3: Oplysningsskema Tillæg 4: EF-typegodkendelsesattest«

Bilag I

Bilag I affattes således:

»BILAG I

BEHOLDERE FOR FLYDENDE BRÆNDSTOF

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Dette bilag gælder for alle køretøjer, der er omfattet af direktiv 70/156/EØF.

2. DEFINITIONER

I dette bilag forstås ved:

2.1. »Køretøjstype hvad angår brændstofbeholdere« : køretøjer, der på følgende punkter ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle: 2.1.1. brændstofbeholderens (-beholdernes) konstruktion, form, dimensioner og materialer (metal/plast) 2.1.2. for køretøjer i klasse M1 ( 6 ) brændstofbeholderens (-beholdernes) placering i køretøjet, hvis denne har en negativ indflydelse på de tekniske krav i punkt 5.10 i dette bilag.

2.2. »Kabine« : rummet, hvori personer opholder sig under kørslen, afgrænset af loft, gulv, sidevægge, døre, udvendige ruder, samt forreste og bageste skillevæg.

2.3. »Masse i ubelastet stand« : masse af køretøj i køreklar stand som defineret i punkt 2.6 i bilag I til direktiv 70/156/EØF.

2.4. »Brændstofbeholder« : de(n) beholder(e), som er beregnet til at rumme det flydende brændstof, jf. definitionen i punkt 2.6, der først og fremmest tjener til fremdrift af køretøjet; til brændstofbeholderen medregnes ikke tilbehør (f.eks. påfyldningsrør (hvis dette er en særskilt del), påfyldningsåbning, dæksel, måler og ledninger til motoren eller til udligning af overtryk, mv.).

2.5. »Brændstofbeholderens volumen« : beholderens rumindhold som specificeret af fabrikanten.

2.6. »Flydende brændstof« : brændstof, der er væskeformigt under sædvanlige betingelser.

3. ANSØGNING OM EF-TYPEGODKENDELSE

3.1. Ansøgning om typegodkendelse af en køretøjstype, hvad angår brændstofbeholdere, i henhold til direktiv 70/156/EØF, artikel 3, stk. 4, indgives af køretøjets fabrikant.

3.2. Oplysningsskemaet udformes som vist i tillæg 3.

3.3. Den tekniske tjeneste, som har ansvaret for udførelse af typegodkendelsesprøvningen, skal have udleveret følgende: 3.3.1. et køretøj, der er repræsentativt for den køretøjstype, der søges godkendt, eller de køretøjsdele, som den tekniske tjeneste anser for nødvendige til udførelse af prøvningen 3.3.2. yderligere syv brændstofbeholdere med tilbehør, hvis disse er af plast 3.3.3. yderligere to brændstofbeholdere med tilbehør, hvis disse er af andet materiale.

4. MEDDELELSE AF EF-TYPEGODKENDELSE

4.1. Er de pågældende krav opfyldt, meddeles EF-typegodkendelse i henhold til artikel 4, stk. 3, og, i givet fald, artikel 4, stk. 4, i direktiv 70/156/EØF.

4.2. EF-typegodkendelsesattesten udformes som vist i tillæg 4.

4.3. Hver godkendt køretøjstype tildeles et godkendelsesnummer i henhold til bilag VII i direktiv 70/156/EØF. En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til to forskellige køretøjstyper.

5. SPECIFIKATIONER

5.1. Brændstofbeholdere skal være korrosionsbestandigt udført.

5.2. Brændstofbeholdere skal bestå lækageprøven i punkt 6.1 med et relativt indvendigt tryk på det dobbelte af normalt arbejdstryk, dog mindst 0,3 bar overtryk, når de er monteret med alt tilbehør. Brændstofbeholdere af plast til køretøjer anses for at opfylde dette krav, hvis de har bestået prøven i punkt 6.3.2.

5.3. Overtryk og tryk over normalt arbejdstryk skal automatisk udlignes med passende anordninger (udluftningshul, sikkerhedsventil eller lignende).

5.4. Udluftningshul skal være således konstrueret, at der ikke er risiko for brand. Især må brændstof, der løber ud ved brændstofpåfyldning, ikke kunne komme ned på udstødningssystemet, men skal føres til vejbanen.

5.5. Brændstofbeholdere må hverken indgå i eller udgøre en flade (f.eks. gulv, væg eller skillevæg) i kabinen eller et hermed sammenhængende rum.

5.6. Brændstofbeholdere skal være adskilt fra kabinen. Der kan være åbninger (f.eks. til kabler) i adskillelsen, forudsat at de er således anbragt, at der ved normal brug ikke uhindret kan trænge brændstof ind i kabinen eller et hermed sammenhængende rum.

5.7. Brændstofbeholdere skal være solidt fastgjort og således anbragt, at eventuelt udsivende brændstof fra beholderen eller dens tilbehør ved normal brug ikke kan trænge ind i kabinen, men ledes til vejbanen.

5.8. Påfyldningsåbningen skal ligge uden for kabinen, bagagerummet og motorrummet.

5.9. Der må ikke ved normal brug af køretøjet slippe brændstof ud hverken gennem dækslet eller gennem de anordninger, som tjener til udligning af overtryk. Hvis køretøjet vælter, accepteres dog udsivning af brændstof med op til 30 g/min; opfyldelsen af dette krav skal kontrolleres under prøven i punkt 6.2. 5.9.1. Dækslet skal være fastgjort til påfyldningsrøret: tætningsringen skal være forsvarligt anbragt, dækslet skal slutte helt tæt til tætningsring og påfyldningsrør, når det er lukket. 5.9.1.1. Kravene i punkt 5.9.1 anses for at være opfyldt, hvis køretøjet opfylder kravene i punkt 5.1.3 i bilag I til direktiv 70/220/EØF ( 7 ) med det forbehold, at de eksempler, der er anført i tredje led i sidstnævnte punkt, ikke finder anvendelse på køretøjer i andre klasser end M1 eller N1.

5.10. Brændstofbeholdere skal anbringes således, at de beskyttes mod følgerne af kollision både forfra og bagfra; der må ikke være fremspringende dele, skarpe kanter og lignende i nærheden af brændstofbeholderen.

5.11. Brændstofbeholderen og påfyldningsstudsen skal være udformet og anbragt i køretøjerne på en sådan måde, at ladninger af statisk elektricitet ikke akkumuleres på deres samlede overflade. Om nødvendigt skal sådanne ladninger udledes i chassisets metalstruktur eller en anden større metalmasse ved hjælp af en god leder.

5.12. Brændstofbeholdere af plast skal desuden prøves efter den særlige procedure i punkt 6.3.

6. PRØVER

6.1. Hydraulisk prøve

Brændstofbeholderen underkastes en hydraulisk prøve for indvendig trykpåvirkning, som udføres på en enkeltstående enhed fuldt monteret med alt tilbehør. Beholderen fyldes fuldstændigt med en ikke brændbar væske (f.eks. vand). Efter at al forbindelse med omgivelserne er afbrudt, øges trykket i beholderen gradvis gennem den ledning, der fører til motoren, indtil det relative indvendige tryk er dobbelt så stort som det normale arbejdstryk; overtrykket skal dog være mindst 0,3 bar. Dette tryk opretholdes i et minut. I dette tidsrum må beholdervæggen hverken revne eller udvise lækager; blivende deformation er dog acceptabel.

6.2. Vendeprøve

6.2.1. Brændstofbeholderen komplet med tilbehør monteres på en prøveramme på samme måde, som den ville blive monteret i det køretøj, den er beregnet til; dette gælder også systemer til udligning af overtryk.

6.2.2. Prøverammen skal dreje om en akse, der er parallel med køretøjets længdeakse.

6.2.3. Prøven udføres med beholderen fyldt op til både 90 % og 30 % af fuldt volumen med en ikke brændbar væske med omtrent samme densitet og viskositet som det normalt benyttede brændstof (vand kan eventuelt accepteres).

6.2.4. Beholderen drejes fra udgangsstillingen 90° mod højre, og den skal forblive i denne stilling i mindst 5 minutter. Dernæst drejes beholderen endnu 90° i samme retning, så den er vendt helt om. Den skal forblive i denne stilling i yderligere mindst 5 minutter. Beholderen drejes derefter tilbage til udgangsstillingen. Eventuel prøvevæske, der ikke er løbet tilbage i beholderen fra udluftningssystemet, tømmes af, og der fyldes efter om nødvendigt. Beholderen drejes nu 90° i modsat retning. Den skal forblive i denne stilling i mindst 5 min. Nu drejes beholderen 90° i samme retning. Den skal forblive i denne helt omvendte stilling i mindst 5 minutter. Endelig drejes beholderen tilbage til udgangsstillingen.

6.3. Supplerende prøver for brændstofbeholdere af plast til køretøjer

6.3.1. Slagstyrke

6.3.1.1. Brændstofbeholderen fyldes helt med en blanding af vand og glycol eller en anden væske med lavt frysepunkt, som ikke indvirker på beholdermaterialets egenskaber, og den udsættes dernæst for en punkteringsprøve.

6.3.1.2. Under prøvningen skal beholderen have en temperatur på 233 K ± 2 K (− 40 °C ± 2 °C).

6.3.1.3. Til prøvningen benyttes en prøvestand med slagpendul. Pendulloddet skal være af stål og have form som en pyramide, hvis grundflade er kvadratisk, og hvis sideflader er ligesidede trekanter; kanter og toppunkt skal have en krumningsradius på 3 mm. Pendulets anslagscentrum skal falde sammen med pyramidens tyngdepunkt og befinde sig 1 m fra pendulets omdrejningsakse. Pendulets samlede masse skal være 15 kg. Pendulets energi i anslagsøjeblikket skal være mindst 30 Nm og så nær som muligt ved denne værdi.

6.3.1.4. Prøvningen udføres på de steder på beholderen, som anses for sårbare i tilfælde af kollision forfra eller bagfra. Som sårbare anses de steder, der i betragtning af beholderens form og placering i køretøjet er mest udsat eller svagest. I prøverapporten anfører prøvningslaboratoriet, hvilke steder der er valgt.

6.3.1.5. Under prøvningen fastholdes beholderen med beslag på den eller de sider, der vender bort fra anslagspunktet. Ved prøvningen må der ikke opstå lækager.

6.3.1.6. Fabrikanten kan vælge, om alle slagprøver skal udføres på den samme beholder eller på hver sin beholder.

6.3.2. Mekanisk styrke

Brændstofbeholderen prøves for tæthed og formstabilitet efter fremgangsmåden i punkt 6.1. Brændstofbeholder komplet med tilbehør monteres på en prøveramme på samme måde, som den ville blive monteret i det køretøj, den er beregnet til. Som prøvevæske benyttes vand ved 326 K (53 °C), og beholderen fyldes helt hermed. Beholderen udsættes for et relativt indvendigt tryk på det dobbelte af det normale arbejdstryk, dog skal der være et overtryk på mindst 0,3 bar ved 326 K ± 2 K (53 °C ± 2 °C) i 5 timer. Under prøven må der hverken forekomme lækager eller revner i beholderen eller dens tilbehør; blivende deformation er dog acceptabel.

6.3.3. Permeabilitet for brændstof

6.3.3.1. Til permeabilitetsprøven benyttes enten det referencebrændstof, der er specificeret i bilag VIII til direktiv 70/220/EØF, eller i handelen værende superbenzin. Er brændstofbeholderen kun beregnet til montering i køretøjer med motor med kompressionstænding, benyttes autodiesel som prøvevæske.

6.3.3.2. Inden prøvningen fyldes beholderen halvt med prøvevæske og henstår åben ved en temperatur på 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C), indtil dens vægttab pr. tidsenhed er konstant.

6.3.3.3. Beholderen tømmes og fyldes atter halvt med prøvebrændstof, hvorefter den lukkes til og hensættes ved 313 K ± 2 K (40 °C ± 2 °C). Trykket justeres, når beholderens indhold er kommet op på prøvetemperaturen. Under den følgende prøveperiode på otte uger bestemmes det vægttab, der skyldes diffusion. Det højest tilladte gennemsnitlige brændstoftab er på 20 g pr. 24 timer.

6.3.3.4. Overstiger diffusionstabet værdien i punkt 6.3.3.3, udføres prøven endnu en gang på den samme beholder, men ved 296 K ± 2 K (23 °C ± 2 °C) og ellers uændrede betingelser. Det således bestemte diffusionstab må ikke overstige 10 g pr. 24 timer.

6.3.4. Bestandighed over for brændstof

Efter prøvning efter punkt 6.3.3 skal brændstofbeholderen stadig opfylde kravene i punkt 6.3.1 og 6.3.2.

6.3.5. Brandbestandighed

Brændstofbeholderen underkastes følgende prøve:

6.3.5.1. Beholderen udsættes for flammepåvirkning i to minutter monteret som på køretøjet. Der må ikke forekomme lækager.

6.3.5.2. Der udføres tre prøver på hver sin fyldte beholder på følgende måde: 6.3.5.2.1. Er beholderen beregnet til montering i køretøjer med motor med enten styret tænding eller kompressionstænding, udføres de tre prøver med superbenzin i beholderen. 6.3.5.2.2. Er beholderen kun beregnet til montering i køretøjer med motor med kompressionstænding, udføres de tre prøver med autodiesel i beholderen. 6.3.5.2.3. Til hver prøve monteres brændstofbeholderen på en prøveramme, der så vidt muligt simulerer den faktiske montering på køretøjet. Fastgørelsesmåden for beholderen i rammen skal opfylde de relevante køretøjsspecifikationer. Der skal tages hensyn både til køretøjsdele, som beskytter brændstofbeholderen og dens tilbehør mod flammepåvirkning, eller som i øvrigt indvirker på brandens forløb, og til specificerede komponenter, der monteres på beholder og propper. Alle åbninger skal være lukket under prøvningen, men udluftningssystemer skal fungere. Brændstofbeholderen fyldes halvt med det specificerede brændstof umiddelbart inden prøvningen.

6.3.5.3. Den flamme, beholderen udsættes for, dannes ved afbrænding af kommercielt brændstof til motorer med styret tænding (i det følgende benævnt »brændstof«) i en bakke. Der skal være tilstrækkeligt brændstof i bakken til, at flammen kan brænde frit under hele prøvningen.

6.3.5.4. Brakkens størrelse skal vælges således, at flammerne kan nå op på brændstofbeholderens sider. Derfor skal bakkens rand rage mindst 20 cm, men højst 50 cm, ud i forhold til den lodrette projektion af brændstofbeholderen. Ved prøvens begyndelse må der højst være 8 cm fra brændstoffets overflade til bakkens overkant.

6.3.5.5. Bakken med brændstof anbringes under brændstofbeholderen, således at afstanden fra brændstofoverfladen til beholderens underside svarer til brændstofbeholderens højde over vejbanen, når køretøjet er i ubelastet stand (jf. punkt 2.3). Enten bakken eller prøverammen eller begge skal kunne bevæges frit.

6.3.5.6. Under fase C af prøvningen dækkes bakken med en rist 3 ± 1 cm over brændstofoverfladen. Risten er af ildfast materiale, jf. tillæg 2. Der må ikke være nogen mellemrum mellem stenene, og de skal holdes over bakken på en sådan måde, at hullerne i dem ikke er dækket. Risten skal være 2-4 cm mindre end bakkens indvendige mål i både længde og bredde, så der fremkommer en ventilationsåbning mellem risten og bakkens sidevægge på 1-2 cm.

6.3.5.7. Udføres prøven i det fri, skal der afskærmes mod vinden, og lufthastigheden i bakkens højde må ikke være over 2,5 km/h. Før prøven opvarmes risten til 308 K ± 5 K (35 °C ± 5 °C). De ildfaste sten kan fugtes, så alle prøver bliver udført under de samme betingelser.

6.3.5.8. Prøven består af fire faser (jf. tillæg 1) 6.3.5.8.1. Fase A: forvarmning (figur 1) Brændstoffet i bakken antændes mindst 3 m fra brændstofbeholderen i prøverammen. Efter 60 sekunders forvarmning anbringes bakken under brændstofbeholderen. 6.3.5.8.2. Fase B: direkte f lammepåvirkning (figur 2) Brændstofbeholderen udsættes for flammerne fra det frit brændende brændstof i 60 sekunder. 6.3.5.8.3. Fase C: indirekte flammepåvirkning (figur 3) Umiddelbart efter fase B anbringes risten mellem den brændende bakke og brændstofbeholderen. Brændstofbeholderen udsættes for denne dæmpede flamme i 60 sekunder. 6.3.5.8.4. Fase D: afslutning af prøven (figur 4) Den brændende bakke med risten flyttes tilbage til udgangsstillingen (fase A). Er brændstofbeholderen ved prøvens afslutning i brand, slukkes denne omgående.

6.3.5.9. Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis brændstofbeholderen ikke har nogen lækager.

6.3.6. Bestandighed over for høj temperatur

6.3.6.1. Prøverammen til denne prøvning skal svare til den måde, brændstofbeholderen monteres på i køretøjet, herunder udluftningsanordningernes funktion.

6.3.6.2. Brændstofbeholderen fyldes halvt med vand ved 293 K (20 °C) og udsættes for en temperatur på 368 K ± 2 K (95 °C ± 2 °C) i 1 time.

6.3.6.3. Prøveresultatet anses for tilfredsstillende, hvis beholderen ikke udviser lækager eller væsentlig deformation.

6.3.7. Mærkning af brændstofbeholderen

6.3.7.1. Brændstofbeholderen skal være mærket med handelsnavn eller -mærke, som skal være uudsletteligt og klart synligt, når beholderen er monteret i køretøjet.

7. ÆNDRING AF TYPEGODKENDELSE

7.1. Ved ændring af en typegodkendelse, der er meddelt i henhold til dette direktiv, finder bestemmelserne i artikel 5 i direktiv 70/156/EØF anvendelse.

8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

8.1. Som hovedregel skal der træffes foranstaltninger til sikring af produktionens overensstemmelse med den godkendte type, jf. bestemmelserne i artikel 10 i direktiv 70/156/EØF.

Tillæg 1

PRØVNING AF BRANDBESTANDIGHED

Figur 1

Figur 2

Figur 3

Figur 4

Tillæg 2

DIMENSIONER OG TEKNISKE SPECIFIKATIONER FOR ILDFASTE STEN



Ildfasthed (Seger-Kegel) SK 30 Al2O3-indhold 30-33 % Porevolumen 20-22 % Densitet 1 900-2 000 kg/m3 Effektiv hulandel 44,18 %

Tillæg 3

Tillæg 4«

( 1 ) EFT C 164 af 29.5.1998, s. 16.

( 2 ) EFT C 407 af 28.12.1998, s. 58.

( 3 ) Europa-Parlamentets udtalelse af 10.2.1999 (EFT C 150 af 28.5.1999, s. 168), Rådets fælles holdning af 12.7.1999 (EFT C 249 af 1.9.1999, s. 25) og Europa-Parlamentets afgørelse af 27.10.1999 (endnu ikke offentliggjort i EFT).

( 4 ) EFT L 76 af 6.4.1970, s. 23. Direktivet er senest ændret ved Kommissionens direktiv 97/19/EF (EFT L 125 af 16.5.1997, s. 1).

( 5 ) EFT L 42 af 23.2.1970, s. 1. Direktivet er senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/91/EF (EFT L 11 af 16.1.1999, s. 25).

( 6 ) Som defineret i bilag II, afsnit A, i direktiv 70/156/EØF.

( 7 ) EFT L 76 af 6.4.1970, s. 1.