Den fælles fiskeripolitik fastsætter generelle regler for bevarelse, forvaltning, ansvarlig udnyttelse, forarbejdning og afsætning af levende akvatiske ressourcer.

Der er opstillet specifikke mål og regler navnlig i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik ( 2 ).

Ansvaret for at sikre, at aktiviteter, der udøves under den fælles fiskeripolitik, er i overensstemmelse med disse regler, ligger hovedsagelig hos medlemsstaterne.

Medlemsstaterne bør have de fornødne menneskelige og finansielle ressourcer til at kunne varetage deres ansvar for at kontrollere fiskeriet og håndhæve reglerne i den fælles fiskeripolitik.

I forordning (EF) nr. 2371/2002 blev det understreget, at kontrollen med fiskeri måtte forbedres yderligere for med alle midler at bekæmpe ulovligt og urapporteret fiskeri i og uden for EF-farvandene. I samme forordning anførtes fjernovervågning som en metode til bedre at nå kontrolmålene under den fælles fiskeripolitik, ligesom forordningen udvidede kravet om fjernovervågning ved hjælp af fartøjsovervågningssystemer til at gælde for fartøjer med en længde overalt på over 15 m.

Reglerne i den fælles fiskeripolitik gælder for de nye medlemsstater fra tiltrædelsesdatoen, og de nye medlemsstater bør fra det tidspunkt kunne opfylde alle betingelser i EF-retten, navnlig på kontrolområdet. De nye medlemsstater bør have de midler stillet til rådighed, der er nødvendige for, at de kan opfylde deres forpligtelser.

Fællesskabet har siden 1990 ydet tilskud til medlemsstaterne for at gøre kontrollen mere effektiv og navnlig for at indføre og udvide fjernovervågningsteknik og it-net, at højne personalets kvalifikationer og at udstyre de relevante myndigheder med patruljefartøjer og overvågningsfly.

Den nuværende finansieringsordning i henhold til Rådets beslutning 2001/431/EF af 28. maj 2001 om tilskud fra Fællesskabet til bestemte udgifter, som medlemsstaterne afholder til iværksættelse af kontrol-, inspektions- og overvågningsordninger for den fælles fiskeripolitik ( 3 ), udløb ved udgangen af 2003. Det er imidlertid godtgjort, at medlemsstaterne fortsat ikke har tilstrækkelige ressourcer.

Det er af største vigtighed at sikre, at reglerne i den fælles fiskeripolitik håndhæves effektivt i hele Fællesskabet. Det har vist sig, at visse af dem, der er ansvarlige for de administrative eller strafferetlige procedurer, ikke altid er fuldstændigt bevidste om nødvendigheden af at idømme sanktioner med afskrækkende virkning for at undgå, at fiskebestandene overudnyttes. Derfor bør foranstaltninger, der fokuserer på dette problem, fremmes.

I forordning (EF) nr. 2371/2002 understregedes behovet for øget samarbejde og samordning mellem medlemsstaterne og med Kommissionen for at skærpe kontrollen og modvirke adfærd, der er uforenelig med reglerne i den fælles fiskeripolitik. En struktur, der gør det muligt at organisere samarbejdet om og samordningen af kontrolaktiviteter og -midler, ventes at være operationel i 2006.

Der bør derfor fortsat ydes tilskud til medlemsstaterne indtil da. Det skal sikres, at EF-midlerne anvendes effektivt, så de konstaterede mangler kan afhjælpes. Midlerne bør anvendes efter princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.

Der indsættes i denne beslutning et finansielt referencegrundlag som defineret i punkt 34 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren ( 4 ), og dette referencegrundlag gælder for hele den periode, hvor der ydes tilskud, uden at budgetmyndighedens traktatfæstede beføjelser herved tilsidesættes.

Medlemsstaterne bør hvert år i hele den periode, som denne beslutning og beslutning 2001/431/EF dækker, vurdere deres programmer og virkningerne af deres udgifter til kontrol, inspektion og overvågning.

Der bør indføres overgangsforanstaltninger for anmodninger om godtgørelse af udgifter på grundlag af beslutning 2001/431/EF.

For at sikre kontinuiteten af beslutning 2001/431/EF bør nærværende beslutning finde anvendelse fra den 1. januar 2004 —