Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 978/2000
af 8. maj 2000
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af korte syntetiske fibre af polyestere med
oprindelse i Australien, Indonesien og Taiwan og om endelig opkrævning af den midlertidige told
(EFT L 113 af 12.5.2000, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EF) nr. 902/2001 af 7. maj 2001 L 127 20 9.5.20012000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 978/2000
af 8. maj 2000
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af korte
syntetiske fibre af polyestere med oprindelse i Australien, Indonesien
og Taiwan og om endelig opkrævning af den midlertidige told
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober
1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er
medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), særlig artikel 15,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af Det
Rådgivende Udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER OG AFSLUT -
NING
(1) Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 123/2000 (2) (i det
følgende benævnt »forordningen om midlertidig told«) indførte
Kommissionen en midlertidig udligningstold på import til Fælles-
skabet af korte syntetiske fibre af polyestere (i det følgende
benævnt »polyesterfibre«) henhørende under KN-kode
5503 20 00 og med oprindelse i Australien og Taiwan, og
proceduren vedrørende samme vare med oprindelse i Republikken
Korea og Thailand blev afsluttet.
Der blev ikke indført midlertidige udligningsforanstaltninger for
importen af polyesterfibre med oprindelse i Indonesien, da der
ikke fremkom afgørende beviser for subsidiering. Det blev dog
besluttet at fortsætte undersøgelsen af importen fra dette land,
navnlig i forbindelse med behandlingen af selskaber, som ikke
udviste samarbejdsvilje, og fastsættelsen af en landsdækkende
subsidiemargen.
(2) Som resultat af en sideløbende antidumpingundersøgelse indførtes
der ved Kommissionens forordning (EF) nr. 124/2000 (3)e n
midlertidig antidumpingtold på import til Fællesskabet af korte
syntetiske fibre af polyestere (i det følgende benævnt »polyester-
fibre«) med oprindelse i Australien, Indonesien og Thailand.
2. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(3) Efter indførelsen af den midlertidige udligningstold fremsatte
flere parter bemærkninger skriftligt. I overensstemmelse med
artikel 11, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2026/97 (i det følgende
benævnt »grundforordningen«) hørte Kommissionen alle berørte
parter, som anmodede om at blive hørt.
(4) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle
oplysninger, som den anså for nødvendige for sine endelige
afgørelser.
(5) Alle parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og
betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale
indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
polyesterfibre med oprindelse i Australien, Taiwan og Indonesien.!B
(1) EFT L 288 af 21.10.1997, s. 1.
(2) EFT L 16 af 21.1.2000, s. 3.
(3) EFT L 16 af 21.1.2000, s. 30.2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 2
De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte
bemærkninger efter offentliggørelsen af disse oplysninger.
(6) Mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter
blev undersøgt, og der blev i givet fald taget hensyn dertil i de
endelige afgørelser.
B. DEN PÅGÆLDENDE V ARE OG SAMME V ARE
(7) Den pågældende vare er korte syntetiske fibre af polyestere, ikke
kartede eller kæmmede eller på anden måde beredte til spinding,
som i øjeblikket tariferes under KN-kode 5503 20 00. Varen
benævnes almindeligvis polyesterfibre.
(8) Da der ikke blev modtaget bemærkninger efter offentliggørelsen
af de foreløbige afgørelser vedrørende definitionen af den
pågældende vare og samme vare, bekræftes konklusionerne i
betragtning 10, 11 og 12 i forordningen om midlertidig told.
C. SUBSIDIER
(9) Resultaterne i forordningen om midlertidig told angående de
udligningsberettigede subsidier, der er opnået af de eksporterende
producenter, bekræftes hermed endeligt, medmindre der udtryk-
keligt er fastsat andet i denne forordning.
I.AUSTRALIEN
1. INDLEDNING
(10) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told
forelagde den australske regering den 17. januar 2000 sine
skriftlige bemærkninger til det offentliggjorte dokument om de
nærmere oplysninger, som lå til grund for de vigtigste kends-
gerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke der var indført
midlertidige foranstaltninger. Der blev modtaget bemærkninger
fra den eneste samarbejdsvillige eksportør den 14. januar 2000.
Den australske regering anmodede om at blive hørt, og den blev
hørt af Kommissionens tjenestegrene den 4. februar 2000.
2. SPØRGSMÅL VEDRØRENDE SUBSIDIERING
2.1. Generelle redegørelser
(11) Den australske regering hævdede, at de orienterende dokumenter
ikke indeholdt »de nærmere oplysninger, som lå til grund for de
vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke
der var blevet indført midlertidige foranstaltninger« som omhand-
let i artikel 30 i grundforordningen. Da den australske regering
ikke havde modtaget oplysninger om beregningsmetoden eller
metoden for indførelse af midlertidige foranstaltninger, var den
offentliggjorte dokumentation mangelfuld. Navnlig var metoden
angående engangstilskud til kapitaludgifter/faste aktiver ikke
angivet.
(12) Som svar på dette krav blev det fastslået, at det orienterede
dokument, der var sendt til den australske regering, indeholdt en
detaljeret analyse af subsidiering, skade, årsagssammenhæng og
Fællesskabets interesse, selv om der ikke var modtaget nogen
anmodning fra regeringen om en sådan foreløbig orientering.
Nævnte orienterende dokument indeholder faktisk de nærmere
oplysninger, som lå til grund for de vigtigste kendsgerninger og
betragtninger, på grundlag af hvilke der blev indført midlertidige
foranstaltninger. Dokumentet indeholdt en beskrivelse af den
metode, der anvendtes til beregningen af subsidiebeløbet ved-
rørende alle subsidieprogrammer, ved hvilke der var udlignings-
berettigede fordele, og for engangstilskud var beskrivelsen
gentaget i betragtning 30, 31 og 32 i forordningen om midlertidig
told.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 3
(13) Det anses ikke for at være nødvendigt i henhold til artikel 30 i
grundforordningen at sende en regering de faktiske selskabs-
specifikke beregninger af subsidiebeløbet, navnlig på baggrund af
artikel 29 i grundforordningen og de deri anførte bestemmelser
om behandling af fortrolige oplysninger. Sådanne oplysninger blev
givet til den samarbejdsvillige eksportør i det foreløbige
orienterende dokument. De berørte parter kunne desuden i
henhold til artikel 2 i forordningen om midlertidig told fremføre
deres synspunkter skriftligt angående indholdet af den pågældende
forordning, herunder også udligningstoldens niveau.
2.2. Individuelle ordninger
2.2.1. Export Market Development Grants Scheme (EMDG)
(tilskudsordning for udvikling af eksportmarkederne)
(14) Den australske regering hævdede, at den såkaldte »grants entry
test« under EMDG-ordningen, som er beskrevet i betragtning
14-17 i forordningen om midlertidig told, ikke binder tilskuddet til
de forventede eksportindtægter, da hensigten med testen er at få
vished for, at foretagendet vil kunne fungere ved at sikre, at
ansøgeren anvender passende finansiel og forvaltningsmæssig
planlægning.
(15) Ansøgerne skal i henhold til denne test påvise, at de har planlagt
eksportindtægter, som ikke er uopnåelige ved en umiddelbar
betragtning. Da den australske regering ikke anfægtede dette, blev
det fastslået, at der ikke vil blive ydet tilskud i henhold til
EMDG-ordningen, medmindre det forventes, at indtægterne vil
stige på grund af eksporten. Subsidiet anses derfor for at være
betinget af eksportresultaterne, da det af de efterprøvede forhold i
undersøgelsen fremgik, at ydelsen af subsidier faktisk er bundet til
de forventede eksportindtægter som omhandlet i artikel 3, stk. 4,
litra a), i grundforordningen, uanset hvad der er »hensigten« med
testen.
(16) Det skal også bemærkes, at den australske regering og den
eksporterende producent afslog at fremsende genparter af
dokumenter vedrørende det tilskud, som selskabet faktisk havde
modtaget, idet man anførte kravet om »fortrolighed i forretnings-
anliggender«. Det var derfor ikke muligt at kontrollere, om
selskabet faktisk havde indsendt tal vedrørende de forventede
eksportindtægter til de myndigheder, som yder tilskud. Både
selskabet og den australske regeringen havde under kontrolbesøget
fået at vide, at et sådant afslag kunne medføre, at der ville blive
truffet endelig afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske
oplysninger i overensstemmelse med artikel 28 i grundforord-
ningen. Da det ikke blev anfægtet, at det i forbindelse med en
»grant entry test« er nødvendigt at forelægge oplysninger om de
forventede eksportindtægter, fastslås det, at tilskuddet blev ydet på
grundlag af sådanne forventede eksportindtægter.
(17) Den australske regering hævdede, at EMDG-ordningen ikke er
betinget af eksportresultaterne, da tilskuddet beregnes som
tilbagebetaling af en procentdel af reklameudgifterne, som ikke
er bundet til salget af varen. Desuden er ordningen ikke specifik,
idet den ikke er begrænset til eksportører, og støtteberettigelse
automatisk er baseret på objektive kriterier.
(18) Da berettigelse til tilskud i henhold til ordningen faktisk er bundet
til de forventede eksportindtægter, anses subsidiet for at være
faktisk betinget af eksportresultaterne som omhandlet i artikel
3, stk. 4, litra a), i grundforordningen, uanset hvordan subsidie-
beløbet beregnes i praksis. Sådanne eksportsubsidier anses retligt
for at være specifikke i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i
grundforordningen.
(19) Den australske regering hævder, at EMDG-ordningen ikke
favoriserer indenlandske varer i forhold til indførte varer, da!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 4
lovgivningen giver mulighed for at reklamere for varer, som er
fremstillet i Australien eller i udlandet.
(20) Som svar på dette argument henvises der til afsnit 24 i del 4 i
EMDG-lov 1997, hvori det hedder, at »varer, der er fremstillet i
Australien, er støtteberettiget, hvis de opfylder reglen om 50 %
australsk indhold« og »varer, der er fremstillet uden for
Australien, er støtteberettiget, hvis de opfylder reglen om 75 %
australsk indhold«. Ifølge underafsnit 3 og 4 i dette afsnit er det
muligt at fravige disse regler om australsk indhold, hvis den
australske handelskommission (Austrade) finder det godtgjort, at
»det australske indhold i de pågældende varer er (…) tilstrække-
ligt til at sikre, at Australien vil opnå en betydelig nettofordel, hvis
de eksporteres«. Dette viser klart, at varerne skal opfylde kravet
om australsk indhold, uanset om de er fremstillet i eller uden for
Australien, hvilket gør subsidiet betinget af anvendelsen af
indenlandske varer frem for indførte varer som omhandlet i
artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen. Desuden bevirker en
beslutning fra Austrade om, hvorvidt det australske indhold er
tilstrækkeligt til at sikre, at der vil opnås en betydelig nettofordel,
hvis varerne eksporteres, at ordningen faktisk er betinget af de
forventede eksportindtægter som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra
a), i grundforordningen.
(21) Den australske regering og den eksporterende producent hævdede,
at der ikke var modtaget yderligere betalinger, da selskabet ikke
var støtteberettiget til flere tilskud. Producenten hævdede også, at
tilskuddet ikke var udligningsberettiget, da det var modtaget i
undersøgelsesperioden vedrørende udgifter, som påløb, inden
undersøgelsesperioden begyndte.
(22) Selv om selskabet ikke modtog tilbagevendende subsidier efter det
pågældende tilskud, fordi det ikke opfyldte kriterierne for
støtteberettigelse efter den pågældende dato, da det lå over
indtægtsgrænsen, var det ikke hele tiden ikke-støtteberettiget til
tilskuddet. Om selskabet når et niveau, der ligger under det
niveau, der er fastsat i henhold til EMDG-ordningen, er kun af
hængigt af den kommercielle udvikling. Dette berettiger ikke til,
at der kan ses bort fra det generelle princip, at det udlignings-
berettigede subsidiebeløb skal beregnes udtrykt ved den fordel,
som det konstateres, at modtageren har opnået i undersøgelses-
perioden som omhandlet i artikel 5 i grundforordningen.
(23) Generelt fordeles subsidier over undersøgelsesperioden i forhold
til det tidspunkt, hvor selskabet opnår fordelen. Da tilskuddet blev
udbetalt til selskabet i undersøgelsesperioden, opnåede selskabet i
dette tilfælde fordelen på det pågældende tidspunkt.
(24) Derfor afvises den australske regerings og den eksporterende
producents påstande angående EMDG-ordningen, og de foreløbi-
ge afgørelser bekræftes.
(25) Den samarbejdsvillige eksporterende producent havde fordel af
denne ordning i undersøgelsesperioden og opnåede subsidier på
0,03 %.
2.2.2. Import Credit Scheme (ICS) (importkreditordning)
(26) Den australske regering og den eksporterende producent hævder,
at polyesterfibre ikke er en støtteberettiget vare i henhold til
ordningen, som er beskrevet i betragtning 33, 34 og 35 i
forordningen om midlertidig told, og at selskabet ikke modtog
betalinger eller fordele i forbindelse med polyesterfibre. Fordelene
i henhold til ordningen vedrørte andre varer og anvendtes i
forbindelse med disse varer. Der forelå ingen beviser for
krydssubsidiering mellem de forskellige varer. Kommissionen
havde fejlagtigt konkluderet, at midlerne fra salget af import-
kreditter gav fordele i forbindelse med alle eksportvarer, eftersom
anvendelsen af kontanterne ikke var knyttet til en bestemt vare.
Det var heller ikke korrekt at konkludere, at der i forbindelse med
eksporten af polyesterfibre var opnået fordele fra salget af!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 5
importkreditterne, eftersom størsteparten af polyesterfibrene
sælges på eksportmarkedet. Dette er ikke underbygget af de
faktiske forhold, navnlig selskabets betydelige salg på hjemme-
markedet.
(27) Spørgsmålet om krydssubsidiering er ikke på tale i dette tilfælde.
Fordelene i henhold til ordningen er ikke begrænset til en bestemt
vare. Selskabet modtager kreditter, som det kan omsætte til
kontanter uden betingelser. Der foreligger ikke krav om, at
kontanterne kun må anvendes til fordel for eksport, salg eller
produktion af den vare, for hvilken kreditbeløbet er beregnet. Da
fordelene ved subsidierne ikke er knyttet til en bestemt vare, som
ikke er omfattet af undersøgelsen, fastslås det, at fordelene gælder
for hele eksportsalget, også eksportsalget af polyesterfibre.
Desuden er erklæringen om, at importkreditterne »anvendtes i
forbindelse med disse (andre) varer«, ikke dokumenteret. Det blev
faktisk bekræftet, at selskabet havde omsat alle de importkreditter,
det havde opnået i undersøgelsesperioden, til kontanter. Europa-
Kommissionen har aldrig konkluderet, at eftersom størsteparten af
polyesterfibrene eksporteres, drog eksporten af polyesterfibre
fordel af subsidiet. Spørgsmålet om, hvorvidt størsteparten af
polyesterfibrene sælges på eksportmarkedet, er ikke relevant for
spørgsmålet om, hvorvidt hele eksportsalget, herunder også
eksporten af polyesterfibre, havde fordel af betalinger i henhold
til ICS-ordningen.
(28) Den australske regering fremførte også, at ordningen vil være
afsluttet den 30. juni 2000, og at det derfor ikke er ikke-berettiget
fortsat at medtage subsidiet i beregningen af udligningstolden på
baggrund af artikel 19, stk. 4, i WTO-aftalen om subsidier og
udligningsforanstaltninger.
(29) Ifølge artikel 5 i grundforordningen beregnes det udlignings-
berettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det
konstateres, at modtageren har opnået i undersøgelsesperioden
vedrørende subsidier. Da fordelene i henhold til ordningen var
opnået i undersøgelsesperioden, blev der taget hensyn til dem ved
beregningen af det udligningsberettigede subsidiebeløb. Oplys-
ninger om eventuelle ændringer vedrørende subsidieprogrammer,
som måtte indtræde efter undersøgelsesperioden, tages normalt
ikke i betragtning ved undersøgelsen af subsidiering i over-
ensstemmelse med artikel 11 i grundforordningen. Det bør i den
forbindelse bemærkes, at ifølge artikel 19 i grundforordningen er
der mulighed for at iværksætte en midlertidig fornyet undersø-
gelse, hvor Kommissionen bl.a. kan undersøge, om omstændig-
hederne med hensyn til subsidiering har ændret sig betydeligt.
Den australske regerings påstand afvises derfor.
Beregning af subsidiebeløbet
(30) Den australske regering hævdede, at subsidiebeløbet ikke var
beregnet på den rigtige måde, idet det ikke er korrekt, at kun
eksporten »krydssubsidieres«. Den korrekte fællesnævner burde
derfor være det samlede salg og ikke kun eksportsalget.
(31) Som svar henvises der til, at en tilsvarende påstand blev afvist i
forbindelse med fællesnævneren for engangstilskud til kapital-
udgifter/faste aktiver som anført under Incentives for International
Competitiveness Programme (IICP) (incitamenter til international
konkurrencedygtighed) og Investment Attraction Programme
(IAP) (tiltrækning af investeringer). Da subsidierne som vist
ovenfor er eksportsubsidier, anses de for at give fordel ved
eksportsalg. Subsidierne må derfor beregnes ved fordeling af
beløbet i forhold til eksportsalget.
(32) Den samarbejdsvillige eksporterende producent havde fordele ved
denne ordning i undersøgelsesperioden og opnåede subsidier på
3,48 %.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 6
2.2.3. Investment Attraction Programme (IAP) (tiltrækning af
investeringer) og Incentives for International Competiti-
veness Programme (IICP) (incitamenter til international
konkurrencedygtighed)
(33) Den australske regering hævdede, at den ikke havde undladt at
udvise samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. Selv om
det ikke var muligt at forelægge lånekontrakterne vedrørende IICP
og IAP , som er beskrevet i betragtning 24-27 og 38-41 i
forordningen om midlertidig told, var alle oplysninger deri og
en forklaring på programmernes indhold, parametre og funktion
blevet sendt til Kommissionens tjenestegrene. Desuden bør der
ifølge artikel 28, stk. 3, i grundforordningen ikke ses bort fra
oplysninger, forudsat bl.a. at den pågældende part har handlet
efter bedste evne, hvilket var tilfældet her. Endelig var årsagerne
til afvisningen af sådanne beviser eller oplysninger ikke blevet
meddelt i offentliggjorte undersøgelsesresultater som omhandlet i
artikel 28 i grundforordningen.
(34) Under kontrolbesøget var den australske regering og den
samarbejdsvillige eksportør flere gange blevet gjort bekendt
med bestemmelserne i artikel 28, stk. 1, i grundforordningen
om, at hvis parterne nægtede at give adgang til lånekontrakten og
tilhørende støttedokumenter, kunne det medføre, at der ville blive
truffet afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplys-
ninger om subsidier, der er ydet i henhold til IICP og IAP . Den
australske regering og den samarbejdsvillige eksporterende
producent gav aldrig Kommissionens tjenestegrene fuld besked
om de faktiske betingelser for de pågældende lån, heller ikke
mundtligt. Det skal også bemærkes, at der ikke blev set bort fra
den australske regerings og den eksporterende producents oplys-
ninger om de to programmers indhold, parametre og funktion samt
betingelserne for og størrelsen af de pågældende lån, i den
udstrækning det var muligt at efterprøve disse oplysninger i
overensstemmelse med artikel 28, stk. 3, i grundforordningen.
Årsagerne til af visningen af den ukontrollerbare erklæring fra den
australske regering om, at hverken lån i henhold til IICP eller IAP
var betinget af eksportresultaterne, er klart angivet i det foreløbige
offentliggjorte dokument og i betragtning 28, 29, 40 og 42 i
forordningen om midlertidig told.
(35) Den australske regering hævdede endvidere, at der var blevet set
bort fra oplysningerne fra Victorias regering om udbetalingerne af
lån under IAP , og at Europa-Kommissionens erklæring om, at
Victorias regerings udbetaling af lån er betinget af eksport, og at
eksport er et af målene for loven om økonomisk udvikling fra
1981, ikke er korrekte og ikke er underbygget af de faktiske
forhold.
(36) Afgørelserne vedrørende betingelserne for det lån, der faktisk var
opnået i henhold til IAP , måtte træffes på grundlag af de
foreliggende faktiske oplysninger som anført ovenfor. Disse
oplysninger omfattede afsnit 3, stk. 1, litra c), i loven om
økonomisk udvikling fra 1981, hvori det hedder, at ministeriet for
økonomisk udvikling skal lette, tilskynde til, fremme og gennem-
føre bl.a. »udviklingen af industriens eksportkapacitet i hele
staten«, samt den rapport fra Victorias revisionskontor, som
klageren nævner, og som indeholder en henvisning til den
forventede eksportstigning for den samarbejdsvillige eksporteren-
de producent.
(37) I den relevante bestemmelse om det pågældende lån, nemlig afsnit
13, stk. 3, i loven om økonomisk udvikling fra 1981, som
fastsætter målene for IAP , nævnes ikke specielt udviklingen i
eksportkapacitet, men snarere mere generelle betingelser som
»afbalanceret økonomisk udviking i staten«. Men i Victorias
Industris erklæring »Doing Business in Victoria«, som er
udarbejdet af ministeren for industri og beskæftigelse af 1.
september 1993, fremhæves IAP , idet det bl.a. nævnes, at
»projekter, der er udpeget til støtte, skal tilføre staten Victoria!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 7
betydelige økonomiske nettofordele, navnlig i forbindelse med
eksport« og »investeringer bør rettes mod handelsrelaterede
nøgleindustrisektorer, idet eksport- eller importkonkurrerende
selskaber prioriteres«.
(38) Den australske regerings argumenter angående IAP og IICP bør
derfor afvises, og det bekræftes, at disse subsidier er betinget af
eksportresultaterne som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a), i
grundforordningen.
Beregning af subsidiebeløbet
(39) Den australske regering hævdede, at fællesnævneren for for-
delingen af subsidiebeløbet i forbindelse med tilskud i henhold til
I I C Po gI A P ,b u r d ev æ r ed e ts a m l e d es a l go gi k k ek u n
eksportsalget, da lånene var knyttet til erhvervelsen af faste
aktiver og derfor til fordel for hele transaktionen.
(40) Det er normal praksis, at subsidier, som er betinget af
eksportresultaterne, fordeles over eksportsalget, uanset om de
ydes til indkøb af faste aktiver. Det er rimeligt at antage, at fordele
ved subsidieprogrammer, som er rettet mod eksport, også er
knyttet til sådan eksport, og at de derfor bør beregnes på grundlag
af eksportsalget. Denne fremgangsmåde svarer også til Fælles-
skabets retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i
forbindelse med undersøgelser vedrørende udligningstold.
(41) Den samarbejdende eksporterende producent havde fordel af IICP
og IAP i undersøgelsesperioden og opnåede subsidier på
henholdsvis 1,92 % og 0,64 %.
3. STØRRELSEN AF UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSI-
DIER
(42) Det udligningsberettigede eksportsubsidiebeløb er i overensstem-
melse med grundforordningen, udtrykt som værditold, følgende
for den undersøgte eksportør:
EMDGS IICP ICS IAP I alt
Leading Synthetics 0,03 % 1,92 % 3,48 % 0,64 % 6,07 %3
(43) Da den undersøgte eksporterende producent faktisk tegnede sig
for hele importen til Fællesskabet af den pågældende vare med
oprindelse i Australien, er den vejede gennemsnitlige lands-
dækkende subsidiemargen højere end den gældende mindstemar-
gen for subsidiering på 1 %.
II. INDONESIEN
1. INDLEDNING
(44) Der blev ikke modtaget redegørelser eller bemærkninger inden for
de gældende frister efter den detaljerede orientering om
afgørelserne af resultater og offentliggørelsen af forordningen
om midlertidig told.
(45) I overensstemmelse med fast praksis og strategi vedrørende lande,
som henhører under bilag VII til WTO-aftalen om subsidier,
indebærer subsidier under 0,3 % ikke en fordel. Denne regel
gælder kun for samarbejdende eksporterende producenter, som
opnår individuel behandling.
2. STIKPRØVER
(46) For at Kommissionens tjenestegrene kunne udvælge en stikprøve i
henhold til artikel 27 i grundforordningen, blev de eksporterende
producenter anmodet om at give sig til kende inden for en frist på
15 dage fra indledningen af proceduren og indgive grundlæggende
oplysninger om deres eksport og salg på hjemmemarkedet, deres!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 8
nøjagtige aktiviteter med hensyn til fremstillingen af den
pågældende vare og navnene på alle deres forbundne selskaber i
sektoren for polyesterfibre samt disses aktiviteter. Kommissionen
underrettede også de indonesiske myndigheder og den indonesiske
sammenslutning af eksporterende producenter.
a)Forhåndsudvælgelse af samarbejdsvillige selskaber
(47) Syv selskaber i Indonesien gav sig til kende og indsendte de
ønskede oplysninger inden for den fastsatte frist. Selskaberne blev
først anset for at være samarbejdsvillige og blev taget i betragtning
til stikprøven.
De selskaber, som gav sig til kende inden for fristen, tegnede sig
faktisk for den samlede import til Fællesskabet af den pågældende
vare med oprindelse i Indonesien.
(48) De samarbejdsvillige selskaber, som ikke blev medtaget endeligt i
stikprøven, fik meddelelse om, at en eventuel udligningstold på
deres eksport ville blive beregnet i overensstemmelse med artikel
15, stk. 3, i grundforordningen.
(49) Selskaber, som ikke gav sig til kende inden for fristen, blev anset
for ikke at være samarbejdsvillige.
b)Udvælgelse til stikprøven
(50) Først blev tre indonesiske selskaber i samråd med den indonesiske
sammenslutning af eksporterende producenter udvalgt til at
udgøre stikprøven. Sammenslutningen foreslog, at to selskaber,
der oprindelig var udvalgt, blev erstattet med to andre, som det
imidlertid ikke var muligt at anse for at være mere repræsentative
end de to oprindelig udvalgte. Alle berørte parter blev underrettet
herom.
(51) Der blev sendt spørgeskemaer til alle de tre selskaber, som
oprindelig blev udvalgt til stikprøven. Et af disse selskaber indgav
en ufuldstændig besvarelse, som endog var i modstrid med de
grundlæggende oplysninger, som det tidligere havde indgivet i
forbindelse med stikprøveproceduren. Et andet selskab indsendte
ikke nogen fuldstændig og meningsfyldt besvarelse og undlod at
underrette Kommissionens tjenestegrene om dets forbindelse med
et andet indonesisk selskab. Begge selskaber modtog flere
henstillinger med oplysning om, hvilken slags oplysninger der
helt nøjagtigt var nødvendige, og fik forlængede frister til at
indsende sådanne oplysninger. Selskaberne blev således underret-
tet i detaljer om årsagen til, at de ikke længere kunne anses for at
være samarbejdsvillige selskaber i forbindelse med undersøgel-
sen, og at resultatet af undersøgelsen kunne blive mindre gunstigt
for dem, end hvis de udviste samarbejdsvilje.
(52) I betragtning af graden af manglende samarbejdsvilje hos de
selskaber, der oprindelig blev udvalgt til stikprøven, besluttede
Kommissionens tjenestegrene at udvælge en ny stikprøve i
overensstemmelse med artikel 27, stk. 4, i grundforordningen.
Til dette formål blev to andre indonesiske selskaber indføjet i
stikprøven, idet de havde indgivet fuldstændige og meningsfyldte
besvarelser af spørgeskemaet med henblik på at opnå individuel
behandling. Den indonesiske sammenslutning af eksporterende
producenter, de berørte selskaber og de indonesiske myndigheder
blev underrettet herom og gjorde ikke indsigelse.
(53) De tre selskaber, som udgjorde den endelige stikprøve, og som
samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, fik fastsat
deres egen subsidiemargen og individuelle toldsatser.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 9
3. SUBSIDIEPROGRAMMER, DER BENYTTES AF DE
SAMARBEJDSVILLIGE EKSPORTØRER
BKPM-ordninger
(54) Investeringskoordineringsbestyrelsen (Badan Koordinasi Penana-
man Modal — BKPM) er et regeringskontor, som arbejder direkte
under præsidenten for Republikken Indonesien. BKPM har til
opgave at bistå præsidenten med at udforme regeringens strategier
med hensyn til investeringer og er ansvarlig for investerings-
planlægning og investeringsfremme samt for hele processen med
investeringsgodkendelser og licenser og tilsyn med gennem-
førelsen af investeringer i praksis. BKPM spiller en central rolle
med hensyn til at koordinere investeringsaktiviteter med andre
regeringskontorer. BKPM er også involveret i regionaludvikling
samt i udarbejdelsen og forvaltningen af negativlisten over
investeringer (Daftar Negative Investasi — DNI), som omfatter
de sektorer, der ikke er åbne for investeringer samt de sektorer, der
er regulerede.
(55) BKPM godkender både udenlandske (Penanaman Modal Asing —
PMA) og indenlandske (PMDN) investeringer. Selskaber, der er
godkendt af BKPM som PMA- eller PMDN-selskaber kan opnå
fritagelse for eller nedsalg i importtold og importafgifter på
kapitalgoder som maskiner, udstyr, reservedele og hjælpeudstyr
samt på importen af råmaterialer til to års fuld produktion.
(56) Udenlandske investeringer (PMA) er fortrinsvis reguleret ved lov
nr. 1 om udenlandske kapitalinvesteringer af 1967 som ændret ved
lov nr. 11 fra 1970.
(57) Indenlandske investeringer (PMDN) er reguleret ved lov nr.
6/1968 om indenlandske kapitalinvesteringer som ændret ved lov
nr. 12/1971.
(58) Desuden er PMA-selskaber og andre selskaber omfattet af de
sektorpolitikker, der føres af de tilsvarende regeringsmyndigheder
såsom dem, der er angivet i lov nr. 5/1984 om industri, lov nr.
5/1967 om skovbrug og lov nr. 12/1992 om landbrug.
(59) Retsgrundlaget for fritagelse for importtold eller nedslag ligger i
en række dekreter, som er udstedt af finansministeren (nr.
297/KMK.01/1997, nr. 545/KMK.01/1997, nr. 546/KMK.01/1997
og nr. 252/KMK.04/1998).
a)Støtteberettigelse
(60) Disse faciliteter kan tildeles til investeringsprojekter, der er
godkendt af BKPM, PMA- såvel som PMDN-projekter, herunder
eksisterende PMA- og PMDN-selskaber, som udvider deres
projekter til produktion af tilsvarende varer med mere end 30 %
af den installerede kapacitet, eller som udvider deres vareudvalg.
(61) Kriterierne for støtteberettigelse er fastsat af BKPM, og de bliver
tilsyneladende ofte ført ajour. Kriterierne omfatter visse restrik-
tioner for udenlandske investeringer, navnlig forpligtelse til at
indgå i et joint venture-selskab med et indonesisk selskab, når der
investeres i visse sektorer.
(62) Investering i de sektorer, der er angivet på negativlisten over
investeringer, er som sådan ikke støtteberettiget og omfatter visse
kemiske industrier som cyclamat- og saccharinindustrierne.
Investering i 12 andre sektorer er kun støtteberettiget, hvis den
opfylder visse ekstra kriterier. De pågældende sektorer er angivet i
»Teknisk håndbog — gennemførelse af kapitalinvesteringer
1998«, som er udgivet af BKPM, og som bl.a. omfatter iodiseret
salt til konsum, ethylalkohol og gødningsindustrien.
(63) Med hensyn til hvordan programmet administreres, blev det
fremført, at selskaberne er omfattet af de sektor/industripolitikker,
der føres af de tilsvarende ministerier.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 10
b)Praktisk gennemførelse
(64) Først forelægges ansøgningerne for BKPM, hvor de evalueres med
hensyn til, i hvor høj grad de passer til forskellige aspekter som
sektorpolitik, teknologi, marked og finansiering. Hvis de godken-
des, hjælper BKPM også selskaberne med at opnå andre
nødvendige tilladelser som bygge-, jordbesiddelses- og arbejds-
tilladelser.
(65) Selve importtoldfaciliteterne opnås på et senere stadium. Til dette
formål skal der forelægges en såkaldt masterliste med angivelse
af, hvilke kapitalgoder og råmaterialer der skal importeres, via PT.
SUCOFINDO, et teknisk inspektionskontor, som vurderer listen
og sender den til BKPM efter godkendelse. BKPM udsteder derpå
et godkendelsesbrev og en importlicens.
c)Konklusion om udligningsberettigelse
(66) BKPM-ordningerne udgør subsidier, da det finansielle bidrag fra
den indonesiske regering i form af ubetalt told giver modtageren
en direkte fordel.
(67) Ordningerne kan ikke betragtes som godtgørelsesordninger i
overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, II og III til
grundforordningen, da der ikke forbruges kapitalgoder i pro-
duktionsprocessen, og der ikke er nogen forpligtelse til at
eksportere den færdige vare, som indeholder råmaterialerne.
(68) BKPM-ordningerne er ikke retligt betinget af eksportresultaterne
eller anvendelsen af indenlandske varer frem for indførte varer.
(69) Disse ordninger er tilsyneladende åbne for et bredt udvalg af
investeringer, men adgangen til subsidierne er udtrykkeligt
begrænset til visse virksomheder, som ikke arbejder i bestemte
sektorer. Desuden er antallet og arten af de begrænsninger, der
gælder for visse sektorer, navnlig dem, der begrænser støtteberet-
tigelsen til enten visse typer af virksomheder eller til geografiske
områder eller helt udelukker visse sektorer, ikke i overensstem-
melse med betingelserne i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundfor-
ordningen, hvor det hedder, at den subsidieydende myndighed
fastsætter objektive kriterier, som er neutrale, som ikke begun-
stiger visse virksomheder på bekostning af andre, og som er af
økonomisk art og anvendes horisontalt. Disse programmer anses
således for at være specifikke i overensstemmelse med artikel
3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, idet de udtrykkeligt
begrænser adgangen til subsidier til kun at omfatte visse
virksomheder.
(70) Også selv om der ikke var tale om specificitet i henhold til artikel
3, stk. 2, litra a), i grundforordningen, ville ordningen de facto
være specifik i henhold til artikel 3, stk. 2, litra c), i grundfor-
ordningen, da det ikke er påvist, at støtteberettigelse opnås
automatisk. Den opnås snarere på grundlag af en beslutning, som
træffes sag for sag, og som involverer en række regerings-
myndigheder, og som følger de sektor/industripolitikker, der
anvendes af de tilsvarende ministerier. Det blev ikke oplyst,
hvordan subsidieprogrammet faktisk anvendes, og hvordan de
subsidieydende myndigheder udøver deres skøn. Det konkluderes
derfor, at BKPM-ordningerne alternativt også må anses for at være
specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra c), i grundfor-
ordningen og således er udligningsberettigede.
d)Beregning af subsidiebeløbet
(71) Den fordel, der opnåedes, blev fastsat på grundlag af det ubetalte
toldbeløb i undersøgelsesperioden med hensyn til råmaterialer og
reservedele og i perioden fra 2. januar 1998 til udløbet af
undersøgelsesperioden med hensyn til kapitalgoder, idet der blev
gjort brug af den normale periode på 17 år, som anvendes til
afskrivning i den pågældende industri. Da ordningerne ikke er
betinget af eksportresultaterne, blev de samlede fordele fordelt!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 11
over den samlede omsætning. Det beløb, der blev opnået, blev
derpå justeret med den gennemsnitlige kommercielle rente for
banklån i undersøgelsesperioden, som fastsattes til 24,61 %.
(72) De to eksporterende producenter benyttede selv disse ordninger,
men opnåede ikke fordele i henhold til ordningerne i over-
ensstemmelse med ovennævnte strategi.
BAPEKSTA-ordninger
(73) Centret for administration af importtold, fritagelse og godtgørelse
(BAPEKSTA) kan efter anmodning indrømme fritagelse for eller
godtgørelse af importtold og bestemme, at der ikke pålægges
merværdiafgift (PPN) og salgsafgifter på luksusvarer (PPnBM)
ved import af varer til yderligere forarbejdning med henblik på
eksport.
(74) Fritagelsesordningen omfatter told på import, som vil finde sted i
fremtiden, hvorimod godtgørelsesordningen gælder for importe-
rede materialer, som allerede er anvendt i en eksporteret vare.
(75) Retsgrundlaget er finansministerens dekret nr. 615/KMK.01/1997
af 1. december 1997.
a)Støtteberettigelse
(76) BAPEKSTA-ordningerne kan benyttes af eksporterende pro-
ducenter i Indonesien efter ansøgning hos BAPEKSTA.
(77) For at opnå fritagelsesfaciliteten skal et selskab genudføre 100 %
af de importerede materialer i form af færdige varer inden for en
periode på 12 måneder regnet fra datoen for importen, medmindre
produktionsperioden er længere end 12 måneder. I så fald kan der
gøres en undtagelse. Et selskab skal også stille sikkerhed i form af
en bankgaranti, som dækker toldfritagelsen og den PPN og
PPnBM, der normalt skal betales.
(78) For at opnå godtgørelsesfaciliteten skal et selskab allerede have
eksporteret de færdige varer. Importen skal have fundet sted senest
12 måneder før afsendelsen af de eksporterede varer.
(79) For begge faciliteters vedkommende gælder det, at der også kan
eksporteres til toldoplag i Indonesien.
b)Praktisk gennemførelse
(80) I forbindelse med fritagelsesfaciliteten skal selskaber indgive en
formular med angivelse af de forventede eksportresultater, det
planlagte behov for importerede varer og et skøn over, hvilken told
og afgifter der normalt skal betales. Bagefter er de forpligtet til at
aflægge rapport om eksporten for BAPEKSTA hvert halve år.
(81) BAPEKSTA kan senere føre kontrol og foretage en revision af det
pågældende selskabs rapporter.
(82) I forbindelse med godtgørelsesfaciliteten skal et selskab indgive
en formular med bevis for, at der er forbindelse mellem varerne
med importeret oprindelse, for hvilke der er betalt told og afgifter,
og de eksporterede varer, ledsaget af import- og eksportdoku-
menter.
(83) BAPEKSTA er berettiget til at kontrollere disse dokumenter ved
at aflægge kontrolbesøg hos det pågældende selskab.
c)Konklusion om udligningsberettigelse
(84) Den indonesiske regering hævdede, at BAPEKSTA-ordningerne
er almindelige toldgodtgørelsesordninger på linje med inter-
nationale forpligtelser. Hvis det konstateres, at selskaber mis-
bruger ordningen og opnår for store fritagelses- eller godtgørelses-
beløb, kan de straffes. Det hævdedes også, at der var installeret
computersystemer, som kunne sammenligne import- og eksport-!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 12
transaktionerne og bekræfte, hvilke materialer der er forbrugt i
produktionen af de eksporterende varer og i hvilket omfang.
(85) Regeringen var imidlertid ikke i stand til at fremlægge
tilstrækkeligt bevis for, at der fandtes et effektivt kontrolsystem.
(86) Ifølge bilag II, afsnit II, stk. 5, og bilag III, afsnit II, stk. 3, i
grundforordningen vil det, hvis det fastslås, at eksportlandets
regering ikke har en sådan ordning, være påkrævet, at eks-
portlandet foretager en yderligere undersøgelse på grundlag af de
faktiske forhold, der indgår, eller på grundlag af de faktiske
transaktioner med henblik på at fastslå, om der har været tale om
for store betalinger. Den indonesiske regering foretog ikke en
sådan undersøgelse. Kommissionen undersøgte derfor ikke, om
der faktisk var tale om for stor godtgørelse af importafgifter på de
materialer, der er forbrugt i produktionen af den eksporterede
vare.
(87) BAPEKSTA-ordningerne udgør subsidier, da den indonesiske
regerings finansielle bidrag i form af toldfritagelse eller
-godtgørelse indebærer en direkte fordel for modtageren. Der er
tale om eksportsubsidier, som er retligt betinget af eksportresul-
taterne (det er eksportsubsidier i overensstemmelse med bilag I,
afsnit I, til grundforordningen), og de anses derfor for at være
specifikke i henhold til artikel 3, stk. 4, litra a), i grundfor-
ordningen.
d)Beregning af subsidiebeløbet
(88) Fordelen for eksportørerne blev beregnet på grundlag af det
toldfritagelsesbeløb, der blev indrømmet i undersøgelsesperioden,
fordelt over den samlede eksportomsætning i undersøgelses-
perioden. Dette beløb blev derpå justeret ved tilføjelse af
halvdelen af 24,61 %, som var den gennemsnitlige rente på
kommercielle banklån i undersøgelsesperioden.
(89) PT Indorama Synthetics TbK benyttede sig af disse ordninger og
opnåede en fordel på 1,4 %.
4. SUBSIDIEPROGRAMMER, DER IKKE BENYTTES AF
DE SAMARBEJDSVILLIGE EKSPORTERENDE PRO-
DUCENTER
(90) Det konstateredes, at de samarbejdsvillige eksporterende pro-
ducenter ikke drog fordel af udligningsberettigede subsidier i
henhold til følgende programmer:
— Indkomstskattefacilitet baseret på regeringsforordning nr. 45
af 8. juli 1996 og præsidentdekret nr. 7 af 14. januar 1999.
— Toldfrie områder i henhold til regeringsforordning nr. 33/1996
af 4. juni 1996 og beslutninger truffet af Republikken
Indonesiens finansminister (nr. 291/KMK.05/1997, nr.
547/KMK.01/1997 og nr. 292/KMK.01/1998).
5. STØRRELSEN AF UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSI-
DIER
(91) Kommissionen begrænsede sin undersøgelse ved at anvende
stikprøver i overensstemmelse med artikel 27 i grundforord-
ningen. Det blev i henhold til artikel 27, stk. 4, i grundfor-
ordningen besluttet, at der var en grad af manglende samarbejds-
vilje hos to selskaber, som var udvalgt til stikprøver, og som
sandsynligvis ville blive væsentligt berørt af undersøgelses-
resultatet, og det var derfor nødvendigt at udtage en ny prøve.
Det udligningsberettigede subsidiebeløb for de samarbejdsvillige
eksporterende producenter, som indgik i stikprøven, er følgende:!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 13
BKPM-ordningerBAPEKSTA-
ordningerI alt
PT. Indorama Synthetics TbK 0,0 % 1,41 % 1,41 %
PT. Panasia Indosyntec TbK 0,0 % 0,0 % 0,0 %
PT. Susila Indah Synthetic Fiber
Industries0,0 % 0,0 % 0,0 %3
(92) I overensstemmelse med artikel 15, stk. 3, i grundforordningen må
udligningstold, der pålægges importen fra eksportører eller
producenter, som har givet sig til kende i henhold til artikel 27,
men som ikke er inddraget i undersøgelsen, ikke overstige det
vejede gennemsnit af de udligningsberettigede subsidiebeløb, der
er fastsat for parterne i stikprøven. Det udligningsberettigede
subsidiebeløb for de samarbejdsvillige eksporterende producenter,
som ikke indgik i stikprøven, er derfor følgende:
BKPM-ordningerBAPEKSTA-
ordningerI alt
PT. GT Petrochem Industries TbK 0,0 % 0,45 % 0,45 %
PT. Teijin Indonesia Fiber
Corporation0,0 % 0,45 % 0,45 %3
(93) Det udligningsberettigede subsidiebeløb, udtrykt som værditold i
overensstemmelse med grundforordningen, svinger fra 0 % til
1,0 % for de samarbejdsvillige eksporterende producenter og
ligger således under mindstegrænsen for subsidiering for Indone-
sien, dvs. under 3 %.
(94) De to selskaber, der blev holdt uden for stikprøven, PT. Global
Fiberindo og PT. Polysindo Eka Perkasa, tegnede sig for en
betydelig del (over 30 %) af importen til Fællesskabet af den
pågældende vare. For disse to selskaber og andre selskaber, som
ikke udviste samarbejdsvilje i forbindelse med denne procedure,
blev der derfor truffet endelig afgørelse på grundlag af de
foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel
28 i grundforordningen.
(95) På et sådant grundlag viste undersøgelsen, at der fandtes
udligningsberettigede subsidier, som er til rådighed for de
eksporterende producenter, der ikke udviste samarbejdsvilje. Det
manglende samarbejde er resultatet af, at disse producenter
anvender og har fordel af de udligningsberettigede subsidier på et
niveau, som ligger over det mindsteniveau, der gælder for
Indonesien. For ikke at belønne manglende samarbejdsvilje og i
overensstemmelse med artikel 28 i grundforordningen, oplys-
ningerne i klagen og undersøgelsesresultaterne fastsættes det
udligningsberettigede subsidiebeløb for de to selskaber til
følgende:
BKPM-ordninger
(indlandske
subsidier)BAPEKS
TA-ordninger
(eksportsubsidier)I alt
PT. Global Fiberindo 5 % 5 % 10 %
PT. Polysindo Eka Perkassa 5 % 5 % 10 %
Alle andre selskaber 5 % 5 % 10 %3
(96) Den vejede gennemsnitlige landsdækkende subsidiemargen for
alle undersøgte eksporterende producenter (også de to ikke-sam-
arbejdsvillige selskaber), der faktisk tegner sig for den samlede
eksport til Fællesskabet af den pågældende vare med oprindelse i!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 14
Indonesien, er den ovennævnte mindstemargen for dette land på
3% .
III. TAIW AN
1. INDLEDNING
(97) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told
fremførte Taiwans regering i brev af 17. og 19. januar 2000 sine
synspunkter til det offentliggjorde dokument med de nærmere
enkeltheder, som lå til grund for de væsentlige kendsgerninger og
betragtninger, på grundlag af hvilke der blev indført midlertidige
foranstaltninger. Der blev modtaget mange skriftlige redegørelser
fra de eksporterende producenter, som alle anmodede om at blive
hørt, hvilket blev imødekommet den 15. februar 2000.
2. GENERELLE REDEGØRELSER
2.1. De pågældende ordningers specificitet
(98) De eksporterende producenter indgav generelle bemærkninger
vedrørende fortolkningen af begrebet specificitet. Fastsættelsen af
om undersøgte subsidier er specifikke, er foretaget i overens-
stemmelse med grundforordningen, særlig artikel 3. Der blev taget
hensyn til de eksporterende producenters bemærkninger i forbin-
delse med fastsættelsen af, om hver undersøgt ordning omfatter
specifikke subsidier i henhold til artikel 3 i grundforordningen,
som er udligningsberettigede. Hvordan det blev fastslået, om
individuelle ordninger er specifikke, er beskrevet under afsnittet
vedrørende hver ordning, hvor det er relevant, og som tillæg til
afgørelserne i forordningen om midlertidig told.
2.2. Beregning af den fremherskende markedsrentesats
(99) Det blev foreløbig besluttet at anvende en almindelig rentesats på
9,03 % med henblik på denne undersøgelse. Renten blev fastsat på
grundlag af de oplysninger, der blev modtaget i løbet af
undersøgelsen, som blev anset for at være nødvendige til formålet.
Taiwans regering og de eksporterende producenter anfægtede
troværdigheden af denne sats.
(100) På baggrund af denne påstand har Kommissionens tjenestegrene
genberegnet den generelt gældende rentesats. Den relevante
referencesats blev fastsat til 8,52 % og er opnået ved anvendelse
af de månedlige markedsrentesatser, som 37 taiwanske banker i
Taiwan anvendte i undersøgelsesperioden. Disse rentesatser er
offentligt til rådighed og er del af de månedlige finansielle
statistikker, som offentliggøres af det økonomiske forsknings-
departement i Republikken Kinas centralbank.
(101) Det hævdedes også, at den rentesats, der anvendtes til de
foreløbige afgørelser, skulle have været den sats, som anvendtes
på sammenlignelige lån, og at den rente, som Kommissionen
anvendte, på ingen måde svarer til den rente, som selskaberne har
mulighed for at opnå på markedet, og at der faktisk blev ydet
selskaberne lån på markedsvilkår i undersøgelsesperioden. Et
sammenligneligt lån skulle have været et lån på et tilsvarende
beløb, med et tilsvarende formål og en tilsvarende tilbagebeta-
lingsfrist. Der blev ikke fundet et sådant sammenligneligt lån for
de berørte eksporterende producenter. Metoden for beregningen af
referencerentesatsen som beskrevet ovenfor bekræftes.
2.3. Anvendelse af rentesatsen ved beregningen af subsidie-
beløbet
(102) De eksporterende producenter hævdede, at Kommissionen har
uret, når den lægger rente til de programmer, som det
konstateredes er subsidier, med anvendelse af den gennemsnitlige
markedsrentesats i Taiwan i undersøgelsesperioden.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 15
(103) Retsgrundlaget for tilføjelse af rente til subsidiernes pålydende
værdi er artikel 5, 6 og 7 i grundforordningen, som indeholder
bestemmelser om beregningen af subsidiebeløbet, udbygget med
Kommissionens retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i
forbindelse med undersøgelser vedrørende udligningstold.
(104) I henhold til artikel 5 i grundforordningen skal beregningen af
fordelen afspejle det subsidiebeløb, der er konstateret i undersø-
gelsesperioden, og ikke kun den pålydende værdi af beløbet på det
tidspunkt, hvor det overføres til modtageren eller eftergives af
regeringen. Denne metode er specifikt beskrevet i Kommissionens
retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i forbindelse med
undersøgelser vedrørende udligningstold, hvor det angives, at
subsidiebeløbets pålydende værdi skal ændres til den fremher-
skende værdi i undersøgelsesperioden via anvendelsen af den
normale markedsrentesats.
(105) Det blev også fremført, at denne metode ikke kan anvendes på de
angivelige subsidieringsbeløb for skattegodtgørelser, da skatte-
godtgørelserne, som selskaberne hævder, kun anvendes i den
årlige skatteopgørelse, som udarbejdes pr. 31. marts det følgende
år. De eksporterende producenter hævdede derfor, at de ikke
opnåede nogen fordele før denne dato.
(106) Som svar fastslås det, at da fordelen består i en nedsættelse af den
direkte skat, der skal betales hvert år, vil fordelen i sig selv også
forekomme hvert år. Derfor skal fordelen også omfatte rentee-
lementet ved, at selskabet ikke har lånt et tilsvarende beløb til
sådanne skattebesparelser på det frie marked.
2.4. Vurdering af subsidierne i forhold til den pågældende
vare
(107) Den taiwanske regering og de eksporterende selskaber nævnte, at
Kommissionen burde have knyttet de angivelige subsidieordninger
til den pågældende vare for at beregne subsidieringssatser ved
fordeling af fordele, som kan knyttes specifikt til bestemte
produktlinjer, i det omfang de er direkte forbundet med den
pågældende vare.
(108) I Kommissionens retningslinjer nævnes det udtrykkeligt, at når
fordelen ved subsidier er begrænset til en bestemt vare, skal
fællesnævneren for fordeling af subsidiebeløbet kun afspejle
salget (eller eksportsalget) af den pågældende vare. Hvis dette
ikke er tilfældet, bør fællesnævneren være modtagerens samlede
salg (eller eksportsalg).
(109) Kommissionen har i sine beregninger fulgt denne metode, sådan
som det korrekt blev angivet af de eksporterende producenter, i
forbindelse med fritagelsen for importtold på råmaterialer. I dette
særlige tilfælde blev der kun konstateret fordele for fiber-
afdelingen, og følgelig blev det tilsvarende salg anvendt som
fællesnævner. For alle andre beskrevne ordninger konstateredes
det, at fordelene ikke var begrænset til en bestemt vare, og derfor
blev det samlede salg anvendt som fællesnævner.
3. INDIVIDUELLE ORDNINGER
3.1. Skattefradrag i forbindelse med indkøb af automatise-
ringsudstyr og udstyr til forureningskontrol
(110) Den taiwanske regering og de eksporterende producenter
hævdede, at Kommissionen havde foretaget en fejlagtig vurdering
af denne ordning, der er beskrevet i betragtning 49-58 i
forordningen om midlertidig told, med hensyn til om subsidierne
er specifikke. Det hævdedes, at de angivelige subsidier i form af
skattefradrag i forbindelse med indkøb af automatiseringsudstyr
og udstyr til forureningskontrol ikke er betinget af anvendelsen af
indenlandske varer frem for indførte varer og derfor ikke kan
anses for at være specifikke som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra
b), i grundforordningen.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 16
(111) Selv om programmet foreskriver skattefradrag for importeret såvel
som for indenlandsk fremstillet udstyr, er subsidierne dobbelt så
store ved indkøb af indenlandsk udstyr. Disse to skattefradrags-
satser betragtes som særskilte programmer i forbindelse med
henholdsvis indenlandsk indkøbt udstyr og importeret udstyr. I
mangel af et 20 % skattefradrag i forbindelse med indenlandsk
fremstillet udstyr, ville et selskab ikke have modtaget skatte-
fradrag. Fradragssatsen på 10 % kan ikke betragtes som en
standardsats, fordi den kun gives i forbindelse med importeret
udstyr. Da fradragssatsen på 20 % kun er til rådighed i forbindelse
med indenlandsk fremstillet udstyr, men ikke i forbindelse med
importeret udstyr, er den betinget af anvendelsen af indenlandske
varer frem for importerede varer. Sådanne skattefradrag betragtes
derfor som specifikke importsubstitutionssubsidier som omhand-
let i artikel 3, stk. 4, litra b), i grundforordningen.
(112) Af samme grund er skattefradraget på 10 % kun til rådighed i
forbindelse med importerede maskiner og er derfor begrænset til
virksomheder, som indkøber sådanne importerede maskiner. En
sådan begrænsning kan ikke anses for at være neutral som
omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen, da den
begunstiger visse virksomheder frem for andre. Desuden er
kriterierne hverken af økonomisk art eller anvendes horisontalt.
Subsidierne er således specifikke i henhold til artikel 3, stk. 2, litra
a), i grundforordningen.
Beregning af subsidiebeløbet
(113) Hvad angår beregningen af det udligningsberettigede subsidiebe-
løb, hævdede de eksporterende producenter, at 15 % af skatte-
fradraget på 20 % i forbindelse med indkøb af indenlandsk
fremstillede varer ikke kan være udligningsberettiget, da et sådant
fradrag ville være opnået uanset varernes oprindelse. Dette krav
anses ikke for berettiget. Det udligningsberettigede subsidiebeløb
består af det fulde skattefradrag, da fradraget på 20 % for
indenlandsk indkøbt udstyr ikke kan betragtes som en afvigelse
fra et standardfradrag på 10 %. Som anført ovenfor anses de to
skattefradragssatser for at være særskilte programmer vedrørende
henholdsvis indenlandsk indkøbt udstyr og importeret udstyr. I
mangel af 20 % fradraget for indenlandsk fremstillet udstyr, ville
et selskab ikke have modtaget skattefradrag. Fradraget på 10 %
gælder kun i forbindelse med importerede maskiner. Det er ikke et
generelt skattefradrag. Kommissionen konkluderede derfor, at
subsidiebeløbet er de samlede indtægter, som eftergives af den
indonesiske regering.
(114) Fordelen for de eksporterende producenter blev beregnet som
anført i betragtning 57 i forordningen om midlertidig told, med
korrigering af den gennemsnitlige markedsrentesats, som blev
føjet til det skattebeløb, som ikke betaltes i undersøgelsesperioden
som omhandlet ovenfor.
(115) Den taiwanske regering hævdede endvidere, at da subsidierne er
forbundet med indkøbet af faste aktiver, bør de beregnes ved
fordeling af subsidiebeløbet over den normale periode, der
anvendes til afskrivning i den pågældende industri.
(116) Fordele i form af besparelser på direkte skatter anses generelt ikke
for at være forbundet med indkøb af faste aktiver. Fordele i
tilknytning til direkte skatter er snarere forbundet med nedsættel-
sen af den direkte skattepligt end indkøb af faste aktiver, idet en
sådan direkte skattepligt normalt findes, uanset om der indkøbes
faste aktiver eller ej. Denne metode er også på linje med
Kommissionens retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet i
forbindelse med undersøgelser vedrørende udligningstold, navnlig
som angivet i tabel 2, der er knyttet til nævnte retningslinjer.
Fordelene ved ordningen blev derfor beregnet på grundlag af
besparelser i indkomstskat i undersøgelsesperioden i overens-
stemmelse med artikel 7, stk. 4, i grundforordningen.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 17
(117) To selskaber benyttede denne ordning i undersøgelsesperioden og
opnåede subsidier på henholdsvis 0,42 % og 0,40 %.
3.2. Skattefradrag for investering i vigtige virksomheder
(118) Den taiwanske regering hævdede, at denne ordning ikke udgør
subsidier, idet der ikke ydes noget finansielt bidrag til investerede
selskaber. Skattenedsættelse gives kun til investerende aktionærer,
ikke til selskaber, som udsteder aktier.
(119) Der er således tale om et finansielt bidrag fra den taiwanske
regering til de selskaber, som kræver skattefradrag, dvs. de
selskaber, som investerer i vigtige virksomheder. Dette finansielle
bidrag i form af eftergivne indtægter for regeringen resulterer i en
fordel for de investerende aktionærer i form af nedsat skattepligt.
Det er denne fordel for det investerende selskab, der er
udligningsberettiget, og ikke fordelene for de selskaber, som der
er investeret i.
(120) Den taiwanske regering og de eksporterende producenter
hævdede, at denne ordning, som er beskrevet i betragtning 59-66
i forordningen om midlertidig told, vedrører et skattefradrag, som
er generelt til rådighed og derfor ikke er specifikt, da programmet
er åbent for alle juridiske og fysiske personer, som investerer i
visse virksomheder. Navnlig hævdes det, at adgangen til
ordningen ikke er begrænset til visse virksomheder, at den er
objektiv, automatisk og neutral, og at fordelen ved skattefradraget
ikke tilføres selskabet som et resultat af dets produktion af den
pågældende vare.
(121) Hvad angår disse påstande, konstaterede Kommissionen, at
adgangen til dette program udtrykkeligt er begrænset til selskaber,
som investerer i visse virksomheder, da ikke alle investeringer i
aktier er berettiget til skattefradrag. Kun investeringer i et
begrænset antal virksomheder, vigtige teknologibaserede eller
vigtige investerede virksomheder kan komme i betragtning til
skattefradrag.
(122) Selv om Kommissionen er enig i, at definitionen af de
støtteberettigede virksomheder er klar og objektiv, er støtteberet-
tigelsen ikke neutral som påkrævet ifølge artikel 3, stk. 2, litra b), i
grundforordningen, da den begrænser antallet af investeringer,
som kan resultere i et skattefradrag, på grundlag af de pågældende
virksomheders aktiviteter. Hvis en investerende virksomhed
ønsker at opnå subsidier, er dens valgfrihed begrænset på et
sektorspecifikt grundlag. Artikel 2 i kriterierne for fastsættelse af
rammerne for større teknologivirksomheder med hensyn til
produktionsindustrier og teknisk service-industrier begrænser
skattefradraget til 11 bestemte typer investeringer. Adgangen til
programmet er således betinget af, at der foretages investeringer i
visse virksomheder, og det er ikke generelt til rådighed. De
eksporterende producenters krav må derfor afvises.
(123) Det fremførtes også, at fordelen ved skattefradraget ikke tilfalder
et selskab som resultat af dets produktion af den pågældende vare.
Fordelene i henhold til denne ordning er ikke begrænset til
produktionen af en bestemt vare. Der er intet krav om, at fradraget
kun skal anvendes til fordel for eksport, salg eller produktion af en
anden vare. Selskabet opnår et skattefradrag, som er til fordel for
produktionen og eksporten af polyesterfibre. Da fordelene ved
subsidiet ikke er knyttet til en bestemt vare, som ikke er omfattet
af undersøgelsen, anses de for at vedrøre alt salg, herunder også
salg af polyesterfibre. De eksporterende producenters påstand må
derfor afvises.
(124) Som konklusion bekræftes afgørelsen om, at denne ordning er
specifik i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, litra a), i
grundforordningen og indebærer udligningsberettigede subsidier.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 18
Beregning af subsidiebeløbet
(125) Fordelen for den eneste eksporterende producent blev beregnet
som beskrevet i betragtning 57 i forordningen om midlertidig told,
idet den gennemsnitlige markedsrentesats blev ændret fra 9,03 %
til 8,52 % som anført overfor og føjet til det skattebeløb, der ikke
betaltes i undersøgelsesperioden.
(126) Dette selskab opnåede en fordel på 0,71 %.
3.3. Skattefradrag i forbindelse med forskning og udvikling
og personaleuddannelse
(127) Som allerede fastsat i forordningen om midlertidig told (betragt-
ning 67-72) anses disse skattefradrag ikke for at være specifikke.
Der blev ikke modtaget skriftlige bemærkninger fra de berørte
parter med anfægtelse af denne afgørelse. Det fastslås derfor, at
ordningen ikke er specifik som omhandlet i artikel 3 i grundfor-
ordningen og således ikke er udligningsberettiget.
3.4. Skattefradrag i forbindelse med investering i områder
med få naturressourcer
(128) Den taiwanske regering fremsatte et krav om grønt lys for denne
ordning i henhold til artikel 4, stk. 3, i grundforordningen, idet den
fremførte, at ordningen opfylder kriterierne for ikke-udlignings-
berettigede subsidier til ugunstigt stillede regioner. Kravet var
imidlertid ikke dokumenteret med beviser, som kunne efterprøves.
Da det ikke kunne fastslås, om betingelserne i nævnte bestem-
melser faktisk er opfyldt, måtte kravet afvises.
(129) Den taiwanske regering fremførte også, at de eksporterende
selskaber ikke opnåede fordele forbundet med polyesterfibre.
Argumentet måtte afvises i overensstemmelse med svaret i
afsnittet »Vurdering af subsidierne i forhold til den pågældende
vare«.
Beregning af subsidiebeløbet
(130) Et selskab benyttede sig af ordningen og opnåede en fordel på
0,01 %.
3.5. Skattefradrag for etablering af internationale varemær-
ker
(131) Som beskrevet i betragtning 81 i forordningen om midlertidig told
benyttede en eksporterende producent sig af denne ordning, men
opnåede ikke nogen fordel. Der blev ikke modtaget bemærkninger
fra de berørte parter.
3.6. Lån til præferencerente: incitamenter til automatise-
ring, forureningsbegrænsning og energibevarelse
(132) Disse ordninger, som blev beskrevet i betragtning 82-91 i
forordningen om midlertidig told, er baseret på artikel 21, stk. 1,
i Statute for Upgrading Industries (i det følgende benævnt »SUI«).
(133) Den taiwanske regering og de eksporterende producenter
hævdede, at disse lån er til rådighed for næsten alle taiwanske
selskaber, og at de derfor ikke er specifikke og følgelig ikke
udligningsberettigede. Det hævdedes, at støtteberettigelsen ikke er
begrænset til visse virksomheder, at berettigelsen til programmet
er objektiv, og at selv om støtteberettigelsen ikke er objektiv,
betyder det ikke automatisk, at programmet er specifikt.
(134) Med hensyn til disse påstande er faktum, at artikel 21, stk. 1, i
nævnte SUI udtrykkeligt begrænser fordelene i henhold til denne
artikel til visse virksomheder, som opfylder et antal kriterier eller
betingelser. Disse kriterier eller betingelser såsom investeringer i
særligt udstyr på bestemte betingelser, der er fastsat af udviklings-
fondens Executive Yuan, anses ikke for at være objektive som!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 19
omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra b), i grundforordningen.
Bestemmelserne i artikel 21, stk. 1, i SUI kan ikke anses for at
være objektive, da kriterierne ikke er neutrale eller af økonomisk
art og ikke anvendes horisontalt, da det på forhånd er en kendt sag,
at visse virksomheder i højere grad end andre befinder sig i en
position, hvor de kan drage fordel af disse lån alene på grund af
den type forretningssektor, de befinder sig i. Fordelene ved denne
ordning vil således uundgåeligt være mere relevante for nogle
sektorer end andre.
(135) Et grundlæggende princip for specificitet er, at subsidier, som
fordrejer fordelingen af ressourcer inden for en økonomi ved at
begunstige visse virksomheder frem for andre, skal underlægges
udligningsforanstaltninger, hvis de forvolder skade. Når støttebe-
rettigelse til subsidier er begrænset inden for en økonomi på
grundlag af kriterier, som ikke er neutrale, antages det, at der
finder en sådan fordrejning sted i fordelingen af ressourcer. Dette
princip er grundlaget for artikel 3, stk. 2, litra a), i grundfor-
ordningen, hvori det hedder, at subsidier er specifikke, når den
subsidieydende myndighed eller den lovgivning, i henhold til
hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed,
udtrykkeligt begrænser adgangen til subsidier til kun at omfatte
visse virksomheder. Ovennævnte påstande afvises derfor.
(136) Det hævdedes, at selv om støtteberettigelse ikke er objektiv,
betyder det ikke automatisk, at programmet er specifikt. Denne
påstand må også afvises, da der ikke er truffet nogen automatisk
afgørelse om specificitet. Ordningen anses for at være specifik,
fordi den er begrænset til visse virksomheder som omhandlet i
artikel 3, stk. 2, litra a), i grundforordningen som beskrevet
ovenfor. Kommissionen bekræfter derfor sine foreløbige afgørel-
ser i betragtning 87 i forordningen om midlertidig told.
(137) Det fremførtes også, at med hensyn til præferencerenter ville det
udligningsberettigede subsidiebeløb kun udgøre forskellen i renter
mellem regeringens praksis og markedspraksis.
(138) I Kommissionens retningslinjer for beregningen af subsidiebeløbet
i undersøgelser vedrørende udligningstold er det imidlertid fastsat,
at når der er tale om et lån fra staten, er subsidierne lig med
forskellen mellem rentebetalingen på statslånet og de renter, der
under normale omstændigheder skulle have været betalt på et
tilsvarende lån på markedsvilkår i undersøgelsesperioden.
(139) Den taiwanske regering hævdede også, at kun to selskaber havde
haft fordel af programmet for udvikling af polyesterfibre. Denne
påstand må afvises i overensstemmelse med svaret i afsnittet
»Vurdering af subsidierne i forhold til den pågældende vare«.
Beregning af subsidiebeløbet
(140) De eksporterende producenter hævdede, at den rente, der
anvendtes i de foreløbige afgørelser, skulle have været den, der
anvendtes for tilsvarende lån, og at den rentesats, som Kommis-
sionen anvendte, ikke svarede til den rente, som selskaberne
kunne opnå på markedet, og at selskaberne faktisk fik lån på
markedsvilkår i undersøgelsesperioden.
(141) Det tilsvarende lån skal være et lån på et tilsvarende beløb til et
tilsvarende formål og med en tilsvarende tilbagebetalingsfrist.
Som nævnt i betragtning 89 i forordningen om midlertidig told
blev der ikke konstateret et sådant tilsvarende lån for de
eksporterende producenters vedkommende. Kommissionen be-
kræfter derfor anvendelsen af referencerenten som beregnet for
Taiwan og beskrevet ovenfor.
(142) En eksporterende producent hævdede først, at Kommissionen i sin
beregning medtog fordele, som angiveligt opstod, også selv om det
pågældende selskab ikke betalte renter i hele undersøgelses-
perioden, da lånet kun var optaget i trancher i løbet af
undersøgelsesperioden. I efterfølgende breve hævdede samme!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 20
eksporterende producent til gengæld, at der var blevet betalt renter
i undersøgelsesperioden.
(143) Selskaber henviser specielt til tre lån, om hvilke der blev indgivet
oplysninger i besvarelsen af spørgeskemaet, som blev efterprøvet
under kontrolbesøget, i den retning at der ikke var blevet betalt
renter i undersøgelsesperioden for disse lån, hvilket selskabet først
anfægtede efter sin første redegørelse som svar på offentliggørel-
sen af de foreløbige afgørelser.
(144) Disse lån blev angivet som lån, for hvilke selskabet ikke betalte
renter i undersøgelsesperioden, og hvor hovedstolen blev ydet som
engangslån. Kommissionen beregnede de angivelige subsidiebe-
løb som angivet i forordningen om midlertidig told.
(145) Efter offentliggørelsen af de foreløbige afgørelser hævdede
selskabet, at der havde været adskillige rentebetalinger på disse
lån i undersøgelsesperioden, og at hovedstolen blev ydet som en
række lån.
(146) Det konstateredes, at de indgivne oplysninger er i modstrid med
de erklæringer, som selskabet udtrykkeligt fremsatte i sin
besvarelse af spørgeskemaet og under kontrolbesøget. De nye
påstande svarer heller ikke til tidligere kontrollerede data. Disse
påstande er heller ikke blevet tilstrækkeligt dokumenteret med
objektive og/eller kontrollerbare beviser. Kommissionen bekræfter
derfor sin oprindelige beregningsmetode med hensyn til disse lån.
(147) Det fremførtes også, at Kommissionen ved beregningen af
subsidiebeløbet skulle tage hensyn til, at der ikke blev foretaget
nogen tilbagebetaling af hovedstolen i undersøgelsesperioden som
følge af en to-årig afdragsfri periode. Denne påstand ændrer dog
ikke ved den beregning af fordelen, som Kommissionen foretog på
grundlag af forskellen mellem den betalte rente og den rente, der
skal betales under normale omstændigheder. Kommissionen
bekræfter derfor sin oprindelige beregningsmetode med hensyn
til disse lån.
(148) Fordelene for de eksporterende producenter blev beregnet som
beskrevet i betragtning 88, 89 og 90 i forordningen om midlertidig
told.
(149) Disse fire selskaber opnåede fordele på fra 0,04 % til 0,31 %.
3.7. Fritagelse for importtold: Indkøb af nyt udstyr og
forureningsbegrænsende udstyr
(150) Retsgrundlaget for denne angivelige udligningsberettigede subsi-
dieordning er: tillægsnote 3 og 9 i kapitel 84, tillægsnote 4 og 5 i
kapitel 85 og tillægsnote 1 og 2 i kapitel 90 i Republikken Kinas
importtoldtarif og klassifikation af import- og eksportvarer (i det
følgende benævnt »toldkodeks«).
(151) Den taiwanske regering hævdede, at programmet ikke opfylder
nogen af definitionerne af subsidier som angivet i artikel 2 i
grundforordningen, navnlig fordi der ikke sker nogen direkte
overførsel af midler, der leveres ingen varer eller tjenesteydelser,
og der foreligger ingen form for pris- eller indkomststøtte.
Påstanden må afvises, fordi ordningen indebærer et finansielt
bidrag fra den taiwanske regering i form af eftergivet importtold i
overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i
grundforordningen, og der opnås en fordel herved.
(152) Den taiwanske regering og de eksporterende producenter
hævdede, at denne ordning, der er beskrevet i betragtning 92-99
i forordningen om midlertidig told, blev vurderet forkert af
Kommissionen med hensyn til, om subsidierne er specifikke, og
følgelig om de angivelige subsidier er udligningsberettigede.
(153) Det hævdedes navnlig, at adgangen til denne ordning for
importtoldfritagelse er til rådighed for alle taiwanske selskaber,
som ønsker at købe udstyr, som ikke fremstilles lokalt, og den kan
derfor ikke anses for at være specifik, fordi det udvalg af!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 21
selskaber, som ønsker at kunne drage fordel af en sådan fritagelse,
ikke er begrænset og forvaltes på grundlag af objektive og neutrale
kriterier.
(154) Dette kriterium er ikke objektivt som omhandlet i artikel 3, stk. 2,
litra b), i grundforordningen. Ifølge denne artikel er det
nødvendigt, at objektive kriterier eller betingelser er neutrale og
også af økonomisk art, og at de anvendes horisontalt. Bestem-
melserne i de nævnte tillægsnoter til toldkodeks anses for ikke at
være af økonomisk art og anvendes ikke horisontalt, da brugen af
ordningen er begrænset til kun at omfatte visse virksomheder. De
virksomheder, som kan drage fordel af ordningen, skal være
inkorporerede og kvalificerede produktions- eller teknisk service-
industrier, som vil benytte ordningen i forbindelse med import af
maskiner, udstyr og instrumenter til forebyggelse mod luftfor-
urening, vandforurening, støj eller svingninger, eller til miljøkon-
trol og miljøprøver, fjernelse af affald, forskning og eksperimenter
eller til undersøgelse og analyser i henhold til overskrifterne i
bestemte kapitler i toldkodekset. Det skal også understreges, at der
efter opfyldelse af disse krav kun ydes fritagelse for importtold i
forbindelse med det specificerede udstyr, hvis de taiwanske
myndigheder har kontrolleret, at udstyret endnu ikke fremstilles i
Taiwan. Det er derfor kun selskaber, som er aktive i en industri,
hvis maskiner ikke fremstilles i Taiwan, der kan drage fordel af
denne ordning.
(155) Ovennævnte påstande afvises og de foreløbige afgørelser som
beskrevet i betragtning 97 i forordningen om midlertidig told
bekræftes.
Beregning af subsidiebeløbet
(156) Fordelene for de eksporterende producenter blev beregnet som
beskrevet i betragtning 98 i forordningen om midlertidig told.
(157) De fire eksporterende producenter opnåede fordele fra på 0,12 %
til 0,20 %.
3.8. Fritagelse for importtold: Import af råmaterialer
(158) Retsgrundlaget for denne angivelige udligningsberettigede subsi-
dieordning, som er beskrevet i betragtning 100-106 i forordningen
om midlertidig told, er tillægsnote 6 i kapitel 29 i Republikken
Kinas importtoldtarif og klassificering af import- og eksportvarer
(i det følgende benævnt »toldkodeks«).
(159) De eksporterende producenter hævdede, at denne ordning ikke
skulle have været omfattet af undersøgelsen, da der ikke var nogen
henvisning til ordningen i klagen, og Kommissionen først under
kontrolbesøgene havde anmodet om oplysninger angående dette
program.
(160) Både i klagen og meddelelsen om indledning af undersøgelsen
henvistes der til »importtoldfritagelser« som angivelige subsidie-
programmer, der indebar fordele i forbindelse med den pågæl-
dende vare. Klagen indeholdt således tilstrækkelige umiddelbare
beviser til at iværksætte en undersøgelse, og både meddelelsen om
indledning af undersøgelsen, spørgeskemaerne og tilhørende
dokumenter, som Kommissionen sendte, var tilstrækkeligt klare
med hensyn til anmodning om oplysninger om fritagelse for
importtold, også i forbindelse med råmaterialer. Når der indgives
en klage, kan det desuden ikke forventes, at klagerne har kendskab
til enhver lille detalje i påståede subsidieprogrammer i et
tredjeland. Ifølge artikel 10, stk. 2, i grundforordningen skal
klagen indeholde sådanne oplysninger, som den klagende part
med rimelighed kan forventes at være i besiddelse af. Den
klagende part fremsatte påstande om importtoldfritagelser ved
indkøb af nyt udstyr og forureningsbekæmpende udstyr. På
baggrund af subsidiernes art og navnlig fordi importtoldfritagel-
serne for sådant udstyr og råmaterialer blev givet under samme!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 22
paraply af »tillægsnoter« til toldkodeks, konkluderedes det, at
Kommissionen er berettiget til at undersøge dem og anbefale
udligningsforanstaltninger, hvis det er nødvendigt.
(161) Den taiwanske regering hævdede, at programmet ikke opfylder
definitionerne på subsidier som omhandlet i artikel 2 i grundfor-
ordningen, navnlig fordi der ikke er nogen direkte overførsel af
midler, der leveres ingen varer eller tjenesteydelser, og der
foreligger ikke nogen form for pris- eller indkomststøtte. Denne
påstand må afvises, da ordningen indebærer et finansielt bidrag fra
den taiwanske regering i form af eftergivet importtold, i
overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i
grundforordningen, og der opnås en fordel herved.
(162) Den taiwanske regering og de eksporterende producenter
hævdede, at denne ordning var blevet vurderet forkert af
Kommissionen med hensyn til, om subsidierne er specifikke og
følgelig, om de angivelige subsidier er udligningsberettigede.
(163) Det hævdedes, at sådanne importtoldfritagelser faktisk ikke er
begrænset til visse virksomheder, fordi kriterierne for tildeling af
sådanne fritagelser er objektive og neutrale.
(164) Denne ordning er udtrykkeligt begrænset til bestemte fabrikanter,
som er omfattet af reglerne for fabriksadministration ved import af
specielt angivne råmaterialer, i dette tilfælde kemikalier, som
udelukkende anvendes til fremstilling af plast, kunstfibre, gummi
og petrokemiske mellemstoffer ved kemisk reaktion, og desuden
forudsat at sådanne kemikalier endnu ikke produceres eller leveres
i tilstrækkelig grad i Taiwan. Kommissionen finder således, at
denne ordning er udtrykkeligt begrænset til visse virksomheder,
som opfylder betingelserne i den specifikke tillægsnote i
toldkodeks. Sådanne betingelser anses ikke for at være neutrale
og af økonomisk art og anvendes ikke horisontalt.
(165) Den eksporterende producent fremførte også, at ordningen ikke
kan anses for at udgøre subsidier, da den ikke indebærer fordele
ud over de pålagte importafgifter ved import af varer, som helt
indgår i den pågældende vare. Da en sådan fritagelse i henhold til
bilag I til grundforordningen ikke ville blive anset for at være
udligningsberettigede subsidier, når den er betinget af eksporten,
hævdes det, at en tilsvarende fritagelse, som ikke er betinget af
eksportresultatet, så meget desto mere skal anses for at være
subsidier, som ikke er udligningsberettigede.
(166) Bilag I til grundforordningen indeholder en liste over eksportsub-
sidier, herunder litra i), som vedrører toldgodtgørelsesordninger,
som der sandsynligvis henvises til i argumentet. Ifølge den
pågældende ordning er der imidlertid hverken tale om eftergivelse
eller godtgørelse af importafgifter, da det ikke hævdedes, at der er
krav om at anvende de indførte varer som råmaterialer til
produktionen af den endelige eksporterede vare. Det findes
derfor, at bilag I, som er en liste over eksportsubsidier, ikke er
gældende for spørgsmålet om, hvorvidt dette program udgør
subsidier, navnlig da ordningen ikke anses for at være eks-
portsubsidier. Ifølge artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii), i grundfor-
ordningen kræves det udtrykkeligt, at kun fritagelser, der er
indrømmet i overensstemmelse med bilag I, II og III, ikke skal
anses for at være subsidier. Derfor gælder den regulære definition
af subsidier i artikel 2 i grundforordningen. Denne ordning udgør
subsidier, da der foreligger et finansielt bidrag fra den taiwanske
regering i form af eftergivet importtold, hvilket indebærer en
fordel for modtageren, idet denne ikke skal betale den importtold,
der ellers er skyldig.
(167) Kommissionen bekræfter derfor sine foreløbige afgørelser som
beskrevet i betragtning 104 i forordningen om midlertidig told.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 23
Beregning af subsidiebeløbet
(168) Fordelene for de eksporterende producenter blev beregnet som
beskrevet i betragtning 105 i forordningen om midlertidig told.
(169) De fire eksporterende selskaber opnåede fordele på fra 0,16 % til
0,51 %.
3.9. Matching funds og Assistance funds
(170) Den taiwanske regering fremsatte krav om grønt lys for denne
ordning i henhold til artikel 4, stk. 2, i grundforordningen og
hævdede, at den opfylder kriterierne for ikke-udligningsberetti-
gede subsidier til forskningsaktiviteter. Påstanden blev imidlertid
ikke dokumenteret med beviser, som det var muligt at efterprøve.
Da det ikke kunne fastlægges, at betingelserne i nævnte
bestemmelse er opfyldt, må denne påstand afvises.
(171) Den taiwanske regering hævdede også, at programmet ikke
vedrørte produktionen af polyesterfibre. Dette krav må afvises i
overensstemmelse med svaret i afsnittet »Vurdering af subsidierne
i forbindelse med den pågældende vare«.
Beregning af subsidiebeløbet
(172) To selskaber benyttede sig af ordningen. Det ene selskab opnåede
ikke fordele, det andet opnåede en fordel på 0,01 %.
4. STØRRELSEN AF UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSI-
DIER
(173) Der blev fastsat følgende indenlandske subsidiesatser for sam-
arbejdsvillige selskaber:
Skattefra-
dragLånImporttold-
fritagelserMatching
FundsSubsidier i
alt
Nan Y a Plastics Corp. 1,14 0,06 0,32 0,00 1,52
Far Eastern Textile Ltd 0,40 0,31 0,36 0 1,08
Shinkong Synthetic Fibres
Corp.0 0,04 0,68 0,01 0,73
Tuntex Distinct Corp. 0 0,20 0,34 0 0,543
(174) Den vejede gennemsnitlige landsdækkende subsidiemargen for
alle undersøgte eksporterende producenter, som faktisk tegner sig
for den samlede eksport til Fællesskabet af den pågældende vare
med oprindelse i Taiwan, ligger over den gældende mind-
stemargen på 1 %.
D. SKADE
1. DEFINITION AF ERHVERVSGRENEN I FÆLLESSKA-
BET
(175) Da der ikke blev modtaget bemærkninger vedrørende definitionen
af erhvervsgrenen i Fællesskabet, bekræftes konklusionerne i
betragtning 133 i forordningen om midlertidig told.
2. FORBRUGET I FÆLLESSKABET
(176) Da der ikke blev modtaget bemærkninger vedrørende forbruget i
Fællesskabet, bekræftes vurderingen i betragtning 134 i forord-
ningen om midlertidig told.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 24
3. IMPORTEN AF POL YESTERFIBRE TIL FÆLLESSKABET
FRA DE BERØRTE LANDE
a)Kumulativ vurdering af importen
(177) Det blev foreløbigt fastslået, at der var tilstrækkelig grund til at
vurdere importen fra Australien og Taiwan kumulativt og til at
holde importen fra Republikken Korea, Thailand og Indonesien
uden for analysen.
(178) Da det på det nuværende stadium i undersøgelsen konstateredes,
at der findes udligningsberettigede subsidier over mindstegrænsen
for så vidt angår Indonesien, var det nødvendigt at undersøge
spørgsmålet om, hvorvidt importen af polyesterfibre med oprin-
delse i Indonesien i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i
grundforordningen skulle vurderes kumulativt med importen fra
Australien og Taiwan.
(179) Resultaterne af den efterfølgende undersøgelse viste:
a) at de landsdækkende subsidiemargener vedrørende Australi-
en, Taiwan og Indonesien lå over mindstegrænsen
b) at importen fra disse lande ikke var ubetydelig sammenlignet
med forbruget i Fællesskabet
c) at analysen af konkurrencebetingelserne på markedet i
Fællesskabet mellem importerede polyesterfibre og den i
Fællesskabet fremstillede vare og konkurrencebetingelserne
mellem importerede polyesterfibre viste:
— at polyesterfibre importeret fra alle eksporterende lande
og polyesterfibre fremstillet i Fællesskabet er samme vare
— at polyesterfibre importeret fra alle eksporterende lande
solgtes via tilsvarende salgskanaler til samme kunder
— at polyesterfibre importeret fra alle eksporterende lande
solgtes til tilsvarende priser.
Det konstateredes, at salgspriserne på importerede varer fra de
berørte lande var lavere end EF-erhvervsgrenens priser.
(180) På grundlag af ovennævnte betragtninger konkluderedes det, at
der var tilstrækkelig grund til at vurdere importen fra Australien,
Taiwan og Indonesien kumulativt.
b)Importens omfang og markedsandel
(181) Med kumulering af Indonesien var udviklingen i importen af
polyesterfibre fra de berørte lande følgende mellem 1996 og
undersøgelsesperioden (UP):(tons)
Import 1996 1997 1998 UP
Australien 62 1 248 11 254 11 799
Indeks 100 2 007 18 093 18 969
Taiwan 20 213 26 811 35 524 34 878
Indeks 100 133 176 173
Indonesien 4 696 12 238 25 276 22 871
Indeks 100 260 538 487
De berørte lande i alt 24 971 40 297 72 054 69 548
Indeks 100 161 288 278 3
Kilde: Eurostat.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 25
(182) Ovenstående tabel viser, at importmængden fra de berørte lande
steg betydeligt, navnlig mellem 1997 og 1998, hvor den næsten
fordobledes. Den svage nedgang mellem 1998 og undersøgelses-
perioden skyldes et lavt importniveau i første kvartal af 1999 i
forhold til første kvartal af 1998.
Markedsandel 1996 1997 1998 UP
Alle berørte lande 5,5 % 7,8 % 12,3 % 12,0 %
Indeks 100 142 224 2183
(183) Ovenstående tal omfatter også importen fra Indonesien. Tenden-
sen bekræfter stigningen i importen fra de berørte lande til
markedet i Fællesskabet, udtrykt både i absolutte tal og som
markedsandel.
c)Udviklingen i den gennemsnitlige importpris
(184)
Gennemsnitlig importpris 1996 1997 1998 UP
Alle berørte lande
Indeks: 1996 = 100 100 94 82 773
Ovenstående tabel viser et betydeligt fald i den gennemsnitlige
importpris, navnlig mellem 1997 og 1998 (– 12 %). Import-
priserne faldt yderligere med 6 % mellem 1998 og undersøgelses-
perioden. Denne negative udvikling falder sammen med den
voldsomme stigning i importen fra de berørte lande i perioden fra
1997 til undersøgelsesperioden.
d)Prisunderbud
(185) Prisunderbuddet blev foreløbigt fastsat på grundlag af en
sammenligning af eksportprisen (cif Fællesskabets grænse, told
betalt) og EF-erhvervsgrenens priser (ab fabrik). De undersøgte
salgspriser for tilsvarende varetyper af polyesterfibre var priserne
til uafhængige kunder efter fradrag af rabatter og afslag. Hvor det
var nødvendigt, blev eksportpriserne justeret til samme handelsled
som EF-erhvervsgrenens priser.
(186) Sammenligningen viste (på grundlag af vejede gennemsnitlige
priser), at prisunderbudsmargenen udtrykt i procent af EF-er-
hvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser var 21 % for Australien
og 6,1 % for Taiwan. Da der ikke blev modtaget bemærkninger
vedrørende disse underbudsberegninger, bekræftes underbuds-
margenerne.
(187) Samme metode blev anvendt for Indonesien. På grundlag af
oplysningerne fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter
og de bedste foreliggende oplysninger angående eksporterende
producenter i Indonesien, som ikke var samarbejdsvillige, viste
sammenligningen en vejet gennemsnitlig underbudsmargen på
33,9 % for Indonesien.
4. EF-ERHVERVSGRENENS ØKONOMISKE SITUATION
a)Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
(188) Den australske regering anfægtede den metode, Kommissionen
anvendte til vurdering af EF-erhvervsgrenens produktionskapaci-
tet i forbindelse med den pågældende vare. Efter regeringens
opfattelse var nedgangen på 7 % i produktionskapaciteten til
polyesterfibre blevet fastsat under hensyn til kapaciteten til
produktion af andre varer, og den var derfor ikke korrekt.
Regeringen fandt, at produktionskapaciteten til polyesterfibre
udelukkende burde have været vurderet på grundlag af den!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 26
faktiske produktion af polyesterfibre, som er omfattet af
undersøgelsen.
(189) Regeringen mente under alle omstændigheder, at nedgangen i
EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet ikke kunne sidestilles
med væsentlig skade. For det første fordi nedgangen betød, at
erhvervsgrenen ikke kunne deltage i den betydelige vækst, der
fandt sted på markedet (+ 27 %) i den pågældende periode, og for
det andet fordi nedgangen i kapaciteten skyldtes det faktum, at der
var større fortjeneste på andre varer end polyesterfibre.
(190) Med hensyn til vurderingen af produktionskapaciteten bør det
understreges, at den pågældende vare fremstilles på samme
produktionslinjer som andre varer af samme familie. Det er derfor
ikke muligt at fastlægge, nøjagtigt hvilken kapacitet der ude-
lukkende er installeret for en bestemt vare i forhold til alle de
varer, der fremstilles på samme produktionslinje. Vurderingen af
produktionskapaciteten i forbindelse med polyesterfibre var
således baseret på en sammenligning af den faktiske produktion
af polyesterfibre og den samlede faktiske produktion af alle varer,
som blev fremstillet på samme produktionslinjer. På den måde
tages der i vurderingen af produktionskapaciteten i forbindelse
med polyesterfibre også hensyn til den faktiske produktion af
polyesterfibre, i modsætning til hvad den australske regering
hævdede.
(191) Nedgangen i EF-erhvervsgrenens produktionskapacitet blev
følgelig ikke fastlagt ved inddragelse af andre varer. Dette
understøttes af de efterfølgende resultater af undersøgelsen, som
bekræftede, at EF-erhvervsgrenen omlagde flere produktions-
linjer, som tidligere blev anvendt til produktion af polyesterfibre,
til andre typer fibre, som ikke er omfattet af denne undersøgelse.
Undersøgelsen viste også, at flere polyesterfiberproduktionsanlæg
blev lukket i den undersøgte periode.
(192) Det bør også bemærkes, at skiftet fra produktion af polyesterfibre
til produktion af andre varer fortrinsvis var begrundet i de
langtidstab, erhvervsgrenen havde på produktionen og salget af
polyesterfibre, samtidig med fortsat illoyal konkurrence fra
dumpingimport og subsidieret import fra tredjelande. Nedgangen
i kapaciteten, som virkelig ikke gav erhvervsgrenen mulighed for
at deltage i stigningen på markedet, er derfor af særlig betydning i
forbindelse med fastsættelsen af skade, men også i endnu højere
grad i forbindelse med undersøgelsen af årsagssammenhængen
mellem den subsidierede import og den skade, der påførtes
EF-erhvervsgrenen som omhandlet nedenfor.
(193) På dette grundlag anses den australske regerings påstand for at
være ubegrundet. De indhentede oplysninger, den beskrevne
metode for vurdering af produktionskapaciteten i forbindelse med
polyesterfibre og konklusionerne i betragtning 141 og 142 i
forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
b)EF-erhvervsgrenens rentabilitet
(194) Den australske regering nævnte, at EF-erhvervsgrenens renta-
bilitet forbedredes betydeligt i den undersøgte periode, fra et tab
på ca. 4 % til en fortjeneste på over 6 %. Den hævdede også, at det
blev nævnt i forordningen om midlertidig told, at rentabiliteten
stadig ikke var tilstrækkelig, men at der ikke blev fremlagt tal for,
hvad rentabiliteten var i erhvervsgrenen inden forekomsten af
subsidieret import. Regeringen hævdede derfor, at det ikke var
muligt at foretage en egentlig vurdering af, om der var påført
EF-erhvervsgrenens væsentlig skade.
(195) Ovennævnte erklæring viser ganske rigtigt, at en forbedring i
rentabiliteten i den undersøgte periode ikke automatisk fører til
den konklusion, at der ikke påførtes EF-erhvervsgrenen væsentlig
skade. Vurderingen af, om den skade, der påførtes erhvervsgrenen,
var væsentlig, kan desuden ikke kun baseres på rentabiliteten, og!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 27
den kan heller ikke baseres på en sammenligning af rentabiliteten
mellem 1996 og undersøgelsesperioden.
I grundforordningen er der angivet en række faktorer, heriblandt
dumpingimportens størrelse og virkningerne af dumpingimporten
for priserne på markedet i Fællesskabet for samme varer, og det
anføres, at en enkelt eller flere af disse faktorer ikke nødvendigvis
er udslagsgivende for en negativ afgørelse angående skade.
(196) Som angivet i konklusionerne om EF-erhvervsgrenens øko-
nomiske situation blev konklusionen om væsentlig skade ikke
kun begrundet i EF-erhvervsgrenens utilstrækkelige rentabilitet,
men også baseret på den negative udvikling, der konstateredes for
de fleste økonomiske indikatorer vedrørende erhvervsgrenen:
markedsandel, produktionskapacitet, salgsmængde, salgspriser,
lagerbeholdninger, investeringer, beskæftigelse og betydelige
prisunderbud på grund af subsidieret import fra de berørte lande.
(197) Undersøgelsen viste, at forbedringerne i rentabiliteten fortrinsvis
var resultatet af både den omstruktureringsproces, som EF-
erhvervsgrenen havde indledt, og den efterfølgende nedgang i
salgs-, general- og administrationsomkostninger og faldet i
indkøbspriserne på råmaterialer. Produktionsomkostningerne blev
nedbragt hurtigere end faldet i salgspriserne, hvilket gav
erhvervsgrenen mulighed for at opnå fortjeneste igen fra 1998.
Det blev dog understreget, at denne forbedring i rentabiliteten
måske kun er midlertidig, og at negative faktorer som en ugunstig
udvikling i priserne på råmaterialer vil kunne få alvorlige følger
for den nuværende situation.
(198) Uanset dette nævnte Kommissionen i betragtning 179 i forord-
ningen om midlertidig told, at det var nødvendigt at føje en
margen på 10 % til de samlede produktionsomkostninger for at nå
frem til den ikke-skadevoldende pris for EF-erhvervsgrenen.
Denne margen anses for at være den minimumsfortjeneste, som
EF-erhvervsgrenen kunne forvente, hvis der ikke fandtes subsi-
dieret import fra de berørte lande.
(199) Da der ikke blev modtaget yderligere bemærkninger vedrørende
EF-erhvervsgrenens rentabilitet, bekræftes konklusionen om, at
rentabiliteten ikke var tilstrækkelig i undersøgelsesperioden.
c)Markedsandel
(200) Den taiwanske regering fremførte, at en af følgerne af omstruk-
tureringen i EF-erhvervsgrenen var, at flere ineffektive EF-pro-
ducenter af polyesterfibre blev udelukket fra markedet i Fælles-
skabet. Den hævdede også, at de resterende producenter således
ikke blot blev mere konkurrencedygtige på grund af konkurrencen
fra andre lande, men også at de ikke havde tab af markedsandele,
som kunne anses for at være væsentlige.
(201) Angående dette krav bør det understreges, at udviklingen i
markedsandele i den undersøgte periode blev vurderet konsekvent
på grundlag af de samme selskaber, som udgør EF-erhvervsgrenen
i denne sag. Erhvervsgrenens tab af markedsandele (– 17 %) fra
1996 til undersøgelsesperioden er således, i modsætning til hvad
den taiwanske regering hævder, udelukkende baseret på oplys-
ninger vedrørende de selskaber, som udgør EF-erhvervsgrenen.
Der er derfor ingen grund til at antyde, at EF-erhvervsgrenens
markedsandel omfatter oplysninger om selskaber, som forsvandt
eller trak sig ud af markedet.
d)Konklusion
(202) På baggrund af ovenstående og det faktum, at kumulationen af
importen fra Indonesien ikke giver grund til at ændre de
foreløbige afgørelser og den konklusion, at EF-erhvervsgrenen
påførtes væsentlig skade i undersøgelsesperioden, bekræftes
indholdet i betragtning 151 og 152 i forordningen om midlertidig
told om EF-erhvervsgrenens situation.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 28
E.ÅRSAGSSAMMENHÆNG
1. VIRKNINGERNE AF DEN SUBSIDIEREDE IMPORT
(203) Både den australske og den taiwanske regering erklærede, at der
ikke foreligger bevis for, at den skade, der påførtes EF-erhvervs-
grenen, var forårsaget af de begrænsede importmængder fra
Taiwan og Australien.
(204) Den australske regering hævdede, at markedsandelen for den
australske import var alt for begrænset (2 % af forbruget) til, at
den kunne påvirke priserne på markedet i Fællesskabet. Importen
havde snarere måttet følge de pristendenser, som blev pålagt af de
store aktører på markedet i Fællesskabet. Regeringen mente
derfor, at skaden var blevet forårsaget af store importmængder fra
andre tredjelande.
(205) Den taiwanske regering nævnte på samme måde, at markeds-
andelen på næsten 6 % for den taiwanske import, sammenholdt
med det lave prisunderbudsniveau, der var fastlagt for samme
import, ikke objektivt set kunne have haft virkninger for
situationen for EF-erhvervsgrenen, som tegner sig for en
markedsandel på over 50 % i Fællesskabet.
(206) Med hensyn til den australske og den taiwanske regerings
argumenter om deres respektive markedsandele må det erindres,
at det konstateredes, at importen fra Australien og Taiwan klart lå
over mindsteniveauet i undersøgelsesperioden. Det konstateredes
også, at alle de nødvendige betingelser for en kumulativ analyse
var til stede. Bemærkninger vedrørende individuelle markeds-
andele for individuelle lande er derfor irrelevante.
(207) De priser, som polyesterfibre, der importeredes fra disse lande,
solgtes til på markedet i Fællesskabet, var desuden lavere end
EF-erhvervsgrenens priser. Subsidieret import af polyesterfibre fra
Australien og Taiwan sammen med subsidieret lavprisimport af
polyesterfibre fra Indonesien havde således betydelige negative
virkninger for den endnu sårbare EF-erhvervsgrens økonomiske
situation. Dette forstærkes af, at markedet for polyesterfibre er
gennemsigtigt, og at prisforskelle eller lavpristilbud derfor kan
virke trykkende på priserne.
(208) Det konstateredes således, at den australske og den taiwanske
regering ikke forelagde beviser, som kunne imødegå den
foreløbige afgørelse om, at EF-erhvervsgrenen påførtes væsentlig
skade som følge af subsidieret lavprisimport. Konklusionen om, at
den subsidierede import, særskilt betragtet, havde forvoldt
EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, bekræftes derfor.
2. V ALUTASVINGNINGER
(209) Den australske regering fremførte, at Kommissionen undlod at se
på, hvilke virkninger kurssvingningerne havde haft for priserne på
importen fra Australien, og nævnte, at polyesterfibre importeret
fra Australien i undersøgelsesperioden havde haft fordel af en
gunstig kursudvikling.
(210) Det bør bemærkes, at importen fra dette land blev faktureret
i USD, DEM og GBP og ikke i AUD på markedet i Fællesskabet.
Den australske valutas paritet var derfor ikke relevant i forbindelse
med de relevante afgørelser.
(211) Den australske valuta faldt i de første syv måneder af
undersøgelsesperioden og steg derefter i de næste fem måneder
af undersøgelsesperioden i sammenligning med dens paritet
med ECU/EUR i den første måned i undersøgelsesperioden. Der
var således ikke nogen konstant faldende tendens for den
australske valuta i undersøgelsesperioden.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 29
3. KONKLUSION
(212) Da der ikke blev modtaget nye argumenter vedrørende årsagen til
den skade, der påførtes EF-erhvervsgrenen, bekræftes konklusio-
nen om, at den subsidierede import, særskilt betragtet, havde
forvoldt EF-erhvervsgrenen skade som omhandlet i betragtning
168 i forordningen om midlertidig told.
F.FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. EF-ERHVERVSGRENENS INTERESSER
(213) Da der ikke blev modtaget bemærkninger vedrørende ovennævnte
emner, bekræftes resultaterne angående Fællesskabets interesser
som omhandlet i betragtning 170 i forordningen om midlertidig
told.
2. VIRKNINGERNE FOR BRUGERENE
(214) Efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told indgav
en række brugere og importører skriftlige bemærkninger. En
brugersammenslutning reagerede på forordningen om midlertidig
told og anmodede om at blive hørt af Kommissionen, hvilket den
blev.
(215) De fleste af ovenstående brugere og importører gav sig enten ikke
til kende inden for fristen i meddelelsen om indledning af
undersøgelsen eller besvarede ikke det spørgeskema, som
Kommissionen sendte dem. Derfor kan de fleste af dem ikke
anses for at være interesserede parter som omhandlet i artikel 31,
stk. 2, i grundforordningen, og der bør normalt ikke tages hensyn
til deres synspunkter på dette stadium i undersøgelsen.
(216) Som nævnt i betragtning 171 i forordningen om midlertidig told
betød det globalt lave niveau for samarbejde i forbindelse med
undersøgelsen af Fællesskabets interesser, at vurderingen af
virkningerne af foranstaltninger for brugernes og importørernes
virksomhed blev fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske
oplysninger.
(217) Redegørelserne fra de interesserede parter blev undersøgt, og det
konkluderedes, at hovedargumenterne var, at udligningstold ville
have negative virkninger for deres konkurrencedygtighed i
forbindelse med varer i senere led og i sidste ende ville true
deres overlevelse på markedet for polyesterfibre i Fællesskabet.
Indførelsen af told ville først udløse stigninger i priserne på
polyesterfibre fra de berørte lande og tvinge brugerne af
polyesterfibre i Fællesskabet til at hæve priserne på varerne i
senere led. Efter deres opfattelse skulle denne udvikling være
årsagen til stigningen i importen af lavprisvarer i senere led fra
andre tredjelande og fra de lande, der er omfattet af denne
undersøgelse.
(218) På baggrund af betragtning 171 og 172 i forordningen om
midlertidig told viste undersøgelsen, at visse brugere skiftede helt
fra at købe polyesterfibre fra EF-erhvervsgrenen til udelukkende
at købe polyesterfibre fra de berørte lande. Det blev derfor
fastslået, at hvis der ikke træffes foranstaltninger til at korrigere de
fordrejende virkninger af den subsidierede lavprisimport af
polyesterfibre, vil denne situation brede sig, og hele markedet
vil lide skade på længere sigt. For det første fordi en række
EF-producenter vil forsvinde, hvilket vil reducere konkurrencen
på markedet i Fællesskabet, for det andet fordi dette vil tilskynde
til større import af subsidierede polyesterfibre til lave priser til
markedet i Fællesskabet og sætte brugerne af sådan import i en
mere gunstig konkurrencesituation i forhold til dem, der anvender
andre forsyningskilder. Det vil således være i alle aktørers
interesse på markedet i Fællesskabet, at der er effektiv kon-
kurrence og derfor, at der indføres udligningsforanstaltninger mod
den subsidierede import af polyesterfibre.!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 30
(219) Under alle omstændigheder viser de foreliggende oplysninger om
omkostningsstrukturen i brugerindustrien, niveauet af de foreslåe-
de foranstaltninger og andelen af den subsidierede import og
import fra andre forsyningskilder
— at polyesterfibre kan udgøre mellem 25 % og 45 % af
brugernes samlede produktionsomkostninger i forbindelse
med varer i senere led
— at den gennemsnitlige udligningstold er ca. 3 % for de berørte
lande
— at den subsidierede import udgør 12 % af det samlede forbrug
af polyesterfibre.
De foreslåede foranstaltninger kan få den virkning, at der sker en
stigning i produktionsomkostningerne for brugerne på mellem
0,1 % og højst 0,16 %. Denne mulige største stigning anses for at
være ubetydelig i forhold til de positive virkninger af de
foreslåede foranstaltninger ved at genskabe effektiv konkurrence
på markedet i Fællesskabet.
(220) Følgelig bekræftes konklusionen i betragtning 172 i forordningen
om midlertidig told om, at virkningerne af de foreslåede
foranstaltninger for brugernes fortjeneste og overlevelse på
markedet vil blive begrænset.
3. KONKLUSION
(221) De nye argumenter, der blev modtaget angående Fællesskabets
interesser, anses ikke for at være af en sådan art, at de ændrer ved
konklusionen om, at der ikke er nogen tvingende grund til ikke at
indføre udligningsforanstaltninger. De foreløbige afgørelser be-
kræftes derfor.
G. ENDELIG TOLD
(222) På baggrund af konklusionerne om subsidier, skade, årsags-
sammenhæng og Fællesskabets interesser fastslås det, at der bør
træffes endelige foranstaltninger for at forhindre, at subsidieret
import fra Australien, Indonesien og Taiwan forvolder EF-er-
hvervsgrenen yderligere skade.
1. NIVEAU FOR AFHJÆLPNING AF SKADE
(223) Som omhandlet i betragtning 179 i forordningen om midlertidig
told blev der fastsat et ikke-skadevoldende prisniveau, som kunne
dække EF-erhvervsgrenens produktionsomkostninger og give en
rimelig fortjeneste, som det var muligt at opnå, hvis der ikke
fandtes subsidieret import fra de berørte lande.
2. TOLDENS FORM OG NIVEAU
(224) I overensstemmelse med artikel 15, stk. 1, i grundforordningen
skal udligningstolden svare til subsidiemargenerne, da det
konstateredes, at skadesmargenerne var højere for alle eksportører
i de berørte lande.
a)Australien
(225) Dette førte til følgende udligningstold for de samarbejdsvillige
eksporterende producenter i Australien:
SelskabEskport-
subsidiemargenSubsidiemargen i
altForeslået
udligningstold
Leading Synthetics 6,0 % 6,0 % 6,0 %
Andre selskaber 6,0 % 6,0 % 6,0 %3!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 31
(226) I betragtning af det høje samarbejdsniveau, som omfattede næsten
al import af den pågældende vare med oprindelse i Australien,
blev det anset for hensigtsmæssigt at fastsætte resttolden til
samme sats som den højeste sats for samarbejdsvillige selskaber,
dvs. 6,0 %.
b)Indonesien
(227) I betragtning af den høje grad af manglende samarbejde i
Indonesien på over 30 %, blev det anset for hensigtsmæssigt at
anvende en metode, hvorefter det kunne undgås at belønne
manglende samarbejdsvilje. Tolden for ikke-samarbejdsvillige
selskaber blev derfor fastsat på grundlag af de foreliggende
faktiske oplysninger i overensstemmelse med artikel 28 i grund-
forordningen, dvs. til 10 %.
SelskabEksport-
subsidiemargenSubsidiemargen i
altForeslået
udligningstold
PT. Indorama Synthetics TbK 1,4 % 1,4 % 0 %
PT. Panasia Indosyntec TbK 0 % 0 % 0 %
PT. Susila Indah Synthetic Fiber
Industries0% 0% 0%
PT. GT Petrochem Industries TbK 0,4 % 0,4 % 0 %
PT. Teijin Indonesia Fiber
Corporation0,4 % 0,4 % 0 %
Andre selskaber 5 % 10 % 10 %3
c)Taiwan
(228) Det erindres, at der allerede er indført antidumpingforanstaltnin-
ger vedrørende importen af polyesterfibre med oprindelse i
Taiwan. De subsidier, der konstateredes i denne undersøgelse, er
imidlertid ikke eksportsubsidier, og de anses derfor ikke for at
have påvirket eksportprisen og den tilsvarende dumpingmargen.
Der kan følgelig indføres udligningstold i kumulation med de
eksisterende antidumpingforanstaltninger. Dette vil således føre til
følgende udligningstold for de samarbejdsvillige eksporterende
producenter i Taiwan:
SelskabEksport-
subsidiemargenSubsidiemargen i
altForeslået
udligningstold
Nan Y a Plastics Corp. 0 % 1,5 % 1,5 %
Far Eastern Textile Ltd 0 % 1,0 % 1,0 %
Shinkong Synthetic Fibres Corp. 0 % 0 % 0 %
Tuntex Distinct Corp. 0 % 0 % 0 %
Andre selskaber 0 % 1,5 % 1,5 %3
(229) I betragtning af det høje samarbejdsniveau, som omfattede næsten
hele importen til Fællesskabet af den pågældende vare med
oprindelse i Taiwan, blev det anset for hensigtsmæssigt at
fastsætte resttolden med samme sats som den højeste sats for
samarbejdsvillige selskaber, dvs. 1,5 %.
(230) De individuelle udligningstoldsatser for selskaber i denne
forordning er fastlagt på grundlag af resultaterne af denne
undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes
ved undersøgelsen af disse selskaber. Disse toldsatser finder (i
modsætning til den landsdækkende told for »alle andre sel-
skaber«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprin-!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 32
delse i det pågældende land og fremstillet af det pågældende
selskab og således af de nævnte specifikke retlige enheder.
Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke
udtrykkeligt er nævnt i den relevante del af denne forordning med
navn og adresse, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder
til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men
er omfattet af toldsatsen for »alle andre selskaber«.
(231) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle udlignings-
toldsatser for selskaber (f.eks. efter ændring af den pågældende
enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenhe-
der) indgives straks til Kommissionen (1) sammen med alle
relevante oplysninger, især om ændringer i selskabets aktiviteter
i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg
i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den
pågældende ændring i produktion og salgsenheder. Kommissionen
vil efter høring af Det Rådgivende Udvalg ændre forordningen i
overensstemmelse hermed og ajourføre listen over de selskaber,
der er omfattet af individuelle toldsatser.
H. OPKRÆVNING AF MIDLERTIDIG TOLD
(232) I betragtning af størrelsen af de udligningsberettigede subsidier,
der er konstateret for de eksporterende producenter, og på
baggrund af den alvorlige skade, der er forvoldt EF-erhvervs-
grenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som
sikkerhed i form af midlertidig told i henhold forordning (EF) nr.
123/2000, opkræves endeligt med samme beløb som den endelige
told —
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af korte
syntetiske fibre af polyester, ikke kartede, kæmmede eller på anden
måde beredte til spinding, henhørende under KN-kode 5503 20 00 og
med oprindelse i Australien og Indonesien.
2. Toldsatsen fastsættes til følgende af nettoprisen, frit EF’ s grænse,
ufortoldet, for varer fremstillet af nævnte selskaber og med oprindelse i:
1)Australien
Selskab Toldsats (%) Taric-tillægskode
Leading Synthetics Pty Ltd, Melbourne, Victoria 6,0 A059
Alle andre australske selskaber 6,0 A9993
2)Indonesien
Selskab Toldsats (%) Taric-tillægskode
PT. Indorama Synthetics TbK
Graha Irama, 17thfloor
Jl. H. R. Rasuna Said Blok X-1 Kav. 1-2
PO Box 3375
Jakarta 129500 A051
PT. Panasia Indosyntec TbK
Jl. Garuda 153/74
Bandung 401840 A052!B
(1) Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Handel, Direktorat C,
DM 24 — 8/38, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Bruxelles/Brussel.!M12000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 33
Selskab Toldsats (%) Taric-tillægskode
PT. Susilia Indah Synthetic Fiber Industries
Jl. Kh. Zainul Arifin Kompleks
Ketapang Indah
Blok B 1 n. 23
Jakarta 111400 A054
PT. GT Petrochem Industries TbK
Exim Melati Building, 9thfloor
Jl. M. H. Thamrin Kav. 8-9
Jakarta 102300 A053
PT. Teijin Indonesia Fiber Corporation TbK
5thfloor Mid Plaza 1
Jl. Jend. Sudiman Kav. 10-11
Jakarta 102200 A055
Alle andre selskaber 10 A9993
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, med-
mindre andet er fastsat.
Artikel 2
1."M1De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af
midlertidig udligningstold på import med oprindelse i Australien i
henhold til forordning (EF) nr. 123/2000, opkræves med den toldsats, der
er indført endeligt ved nærværende forordning. Beløb, der er stillet som
sikkerhed ud over satsen for den endelige udligningstold, frigives. 3
2. De i artikel 1, stk. 3, omhandlede bestemmelser gælder også for
endelig opkrævning af de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af
midlertidig udligningstold.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i
hver medlemsstat.!M1
!B2000R0978 — DA — 13.05.2000 — 000.002 — 34