1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 15. juli 1980
om grænseværdier og vejledende værdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og svæve-
støv
(80/779/EØF)
(EFT L 229 af 30.8.1980, s. 30)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv af 19. oktober 1981 (81/857/EØF) L319 18 7.11.1981
►M2Rådets direktiv af 21. juni 1989 (89/427/EØF) L201 53 14.7.1989
►M3Rådets direktiv af 23. december 1991 (91/692/EØF) L377 48 31.12.1991
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L302 23 15.11.1985
►A2Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 15. juli 1980
om grænseværdier og vejledende værdier for luftkvaliteten med
hensyn til svovldioxid og svævestøv
(80/779/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(
1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(2), og
ud fra følgende betragtninger:De europæiske Fællesskabers handlingsprogrammer på miljøområdet af
1973(
3) og af 1977(4) tager først og fremmest sigte på en aktion mod
svovldioxid og svævestøv, dels på grund af disse stoffers giftighed, dels
på grund af den nuværende viden om deres indvirkning på mennesketssundhed og miljøet;
forskel mellem medlemsstaternes allerede gældende bestemmelser —
eller bestemmelser, som er under udarbejdelse — vedrørende svovldi-
oxid og svævestøv kan fremkalde ulige konkurrencevilkår og følgelig
indvirke direkte på det fælles markeds funktion; der må derfor på detteområde foretages indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-ning i henhold til traktatens artikel 100;
en af Det europæiske økonomiske Fællesskabs vigtigste opgaver er at
fremme en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed i
Fællesskabet som helhed og en varig og afbalanceret ekspansion; denneopgave vil kun kunne løses, hvis forurening og gener bekæmpes, oghvis livskvaliteten og miljøbeskyttelsen forbedres; da traktaten ikkeindeholder den fornødne hjemmel hertil, bør traktatens artikel 235 tages
i anvendelse;
med henblik på at beskytte især menneskets sundhed bør der for disse
to forurenende stoffer fastsættes grænseværdier, der ikke må over-skrides på medlemsstaternes område i bestemte perioder; disse værdierbør bygge på resultaterne af det arbejde, der er udført inden for
rammerne af WHO, navnlig vedrørende de forhold mellem doser og
virkninger, der er fastlået for svovldioxid og svævestøv taget under ét;
da der er fare for, at disse grænseværdier trods de trufne foranstalt-
ninger ikke kan overholdes i visse områder, bør der kunne indrømmesmedlemsstaterne tidsbegrænsede undtagelser, forudsat at de forelægger
Kommissionen planer til gradvis forbedring af luftens kvalitet i disse
områder;
der bør fastsættes vejledende værdier, der skal tjene til langsigtet
beskyttelse af sundheden og miljøet på lang sigt og udgøre reference-punkter for indførelse af særlige ordninger inden for områder, der
udpeges af medlemsstaterne;
de foranstaltninger, der træffes i medfør af dette direktiv, skal være
økonomisk gennemførlige og forenelige med en afbalanceret udvikling;
der bør indføres en passende kontrol med luftens kvalitet og især med
overholdelsen af grænseværdierne, hvorfor medlemsstaterne skal
oprette målestationer, hvorigennem de fornødne oplysninger tilgennemførelse af dette direktiv skal fremskaffes;1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 2
(1) EFT nr. C 83 af 4. 4. 1977, s. 44.
(2) EFT nr. C 204 af 30. 8. 1976, s. 34.
(3) EFT nr. C 112 af 20. 12. 1973, s. 1.
(4) EFT nr. C 139 af 13. 6. 1977, s. 1.
▼B
som følge af forskellige prøveudtagnings- og analysemetoder i
medlemsstaterne bør det under visse omstændigheder være muligt atanvende andre prøveudtagnings- og målemetoder end de referenceme-
toder, der er foreskrevet i direktivet;
da nogle medlemsstater anvender særlige prøveudtagnings- og analyse-
metoder, som ikke uden videre kan korreleres med referencemetoderne,må der i direktivet angives forskellige grænseværdier, som skal over-holdes (SIC! overholdes,) når disse metoder anvendes; vedkommendemedlemsstater bør også foretage sideløbende målinger under anven-
delse af referencemetoderne foruden deres egne målemetoder på en
række repræsentative målestationer;
Kommissionen bør forelægge yderligere forslag på baggrund af disse
sideløbende målinger og for at undgå bestemmelser, som kan giveanledning til forskelsbehandling;
en videreudvikling af referencemetoderne for prøveudtagning og
analyse i dette direktiv kan være ønskelig på baggrund af den tekniske
og videnskabelige udvikling, der er sket på dette område; for at letteiværksættelsen af det dertil nødvendige arbejde bør der fastsættes enfremgangsmåde for etablering af et snævert samarbejde mellemmedlemsstaterne og Kommissionen inden for Udvalget for tilpasningtil den videnskabelige og tekniske Udvikling —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formålet med dette direktiv er at fastsætte grænseværdier (bilag I) og
vejledende værdier (bilag II) for svovldioxid og svævestøv i luften
samt at fastsætte betingelserne for deres anvendelse med henblik på atforbedre:
— beskyttelsen af menneskets sundhed;
— beskyttelsen af miljøet.
Artikel 2
1. Ved grænseværdier forstås:— koncentrationer af svovldioxid og svævestøv taget under ét i over-
ensstemmelse med tabel A i bilag I samt
— koncentrationer af svævestøv taget for sig i overensstemmelse med
tabel B i bilag I,
der ikke må overskrides på medlemsstaternes område som helhed i
bestemte perioder og på de i følgende artikler fastsatte betingelser,
især med henblik på at beskytte menneskets sundhed.
2. Ved vejledende værdier forstås de i bilag II anførte koncentrati-
oner af svovldioxid og svævestøv målt i bestemte perioder medhenblik på at tjene
— til beskyttelse af sundheden og miljøet på lang sigt;
— som referencepunkter for indførelse af særlige ordninger inden for
områder, som udpeges af medlemsstaterne.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger, for at
koncentrationerne af svovldioxid og svævestøv i luften fra den 1. april1983 ikke er højere end de grænseværdier, der er anført i bilag I, dog
med forbehold af bestemmelserne i det følgende.
2. Når en medlemsstat skønner, at koncentrationerne af svovldioxid
og svævestøv i luften, trods de trufne foranstaltninger efter den 1. april1983 vil kunne overskride de i bilag I anførte grænseværdier i visseområder, underretter den Kommissionen herom inden den 1. oktober1982.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 3
▼B
Den tilsender samtidig Kommissionen planer til gradvis forbedring af
luftens kvalitet i disse områder. Disse planer, der udarbejdes pågrundlag af relevante oplysninger om forureningens art, årsag og
udvikling, skal navnlig indeholde en beskrivelse af de foranstaltninger,
der er truffet eller skal træffes, samt de procedurer, der er blevetiværksat eller skal iværksættes af medlemsstaten. Disse foranstaltningerog procedurer skal hurtigst muligt og senest inden den 1. april 1993bringe koncentrationerne af svovldioxid og svævestøv i luften inden
for disse områder ned på de i bilag I anførte grænseværdier eller
derunder.
Artikel 4
1. I områder, hvor medlemsstaten skønner, at det er nødvendigt at
begrænse eller hindre en forudselig forøgelse af forurening forårsagetaf svovldioxid og svævestøv som følge af en ny udvikling af navnlig
bymæssig eller industriel karakter, fastsætter medlemsstaten værdier,
som skal være lavere end grænseværdierne i bilag I, idet den som refe-rencepunkt tager de vejledende værdier i bilag II.
2. I de områder inden for en medlemsstats territorium hvor
medlemsstaten skønner det nødvendigt at indføre en særlig beskyttelseaf miljøet, fastsætter den værdier, der generelt er lavere end de vejle-dende værdier i bilag II.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de værdier, frister
og tidsplaner, som de har fastsat for de i stk. 1 og 2 omhandledeområder, samt om de eventuelle relevante foranstaltninger, som de har
truffet.
Artikel 5
Ud over de i artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, omhandlede bestem-
melser bestræber medlemsstaterne sig på, ud fra ønsket om yderligereforanstaltninger til beskyttelse af sundheden og miljøet, at nærme sig
de vejledende værdier i bilag II, hvor de målte koncentrationer ligger
over disse værdier.
Artikel 6
Medlemsstaterne opretter målestationer, hvorigennem de fornødne
oplysninger til gennemførelse af dette direktiv skal fremskaffes, især ide områder, hvor der er fare for, at de i artikel 3, stk. 1, omhandlede
grænseværdier nås eller overskrides, samt i de i artikel 3, stk. 2,
omhandlede områder; stationerne skal placeres på de steder, hvorforureningen formodes at være kraftigst, og hvor de målte koncentrati-oner er repræsentative for de lokale forhold.
Artikel 7
1. Fra dette direktivs ikrafttræden giver medlemsstaterne senest seks
måneder efter udløbet (der er fastsat til den 31. marts) af den årligereferenceperiode Kommissionen meddelelse om de tilfælde, hvor græn-seværdierne i bilag I er overskredet, og om de målte koncentrationer.
2. De giver ligeledes senest ét år efter udløbet af den årlige referen-
ceperiode Kommissionen meddelelse om årsagerne til disseoverskridelser samt om, hvilke foranstaltninger de har truffet for atundgå gentagelser.
3. Medlemsstaterne giver endvidere på anmodning af Kommissionen
denne oplysninger om koncentrationer af svovldioxid og svævestøv i de
områder, de har udpeget i medfør af artikel 4, stk. 1 og 2.
4. Kommissionen sender hvert år medlemsstaterne de oplysninger,
den har modtaget i medfør af denne artikel.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 4
▼M3
▼B
Artikel 8
Hvert tredje år sender medlemsstaterne Kommissionen oplysninger om
gennemførelsen af dette direktiv som led i en sektorspecifik rapport,der også omfatter andre relevante fællesskabsdirektiver. Rapportenudarbejdes på grundlag af et spørgeskema eller en formular, som
Kommissionen udformer efter fremgangsmåden i artikel 6 i direktiv
91/692/EØF(
1). Spørgeskemaet eller formularen sendes til medlemssta-
terne seks måneder før starten på den periode, som rapporten dækker.Rapporten sendes til Kommissionen senest ni måneder efter udløbet afden treårs periode, som den dækker.
Den første rapport dækker årene 1994 til 1996.
Kommissionen offentliggør senest ni måneder efter modtagelsen af
medlemsstaternes rapporter en samlet rapport for Fællesskabet omgennemførelsen af direktivet.
Artikel 9
Anvendelse af foranstaltninger truffet i medfør af dette direktiv må
ikke føre til en væsentlig forringelse af luftens kvalitet på steder, hvorniveauet for forurening forårsaget af svovldioxid og svævestøv, konsta-teret på tidspunktet for dette direktivs iværksættelse, er lavt i forhold til
de i bilag I anførte grænseværdier.
Artikel 10
1. Ved gennemførelsen af dette direktiv anvender medlemsstaterne
enten de i bilag III omhandlede prøveudtagnings- og analysereference-
metoder for svovldioxid og for svævestøv målt efter metoden med sort
røg og de i bilag IV omhandlede metoder for svævestøv målt ved dengravimetriske metode, eller en anden prøveudtagnings- og analyseme-tode, for hvilken de over for Kommissionen med regelmæssigemellemrum godtgør:
— enten at den sikrer en tilfredsstillende korrelation mellem de
hermed opnåede resultater og de resultater, der opnås med referen-cemetoden
— eller at målinger foretaget sideløbende med anvendelse af referen-
cemetoden på et antal repræsentative målestationer, der er udvalgti overensstemmelse med betingelserne i artikel 6, viser en rimeligt
stadig sammenhæng mellem de resultater, der opnås ved denne
metode, og de resultater, der opnås ved anvendelse af referenceme-toden.
2. Med forbehold af bestemmelserne i dette direktiv kan en
medlemsstat i afventen af Rådets afgørelse om de i stk. 4 nævnteforslag fra Kommissionen også anvende den kombination af prøveud-tagnings- og analysemetoder, som er fastsat i bilag IV, og de ligeledesi bilag IV fastsatte værdier i forbindelse med disse metoder i stedet forgrænseværdierne i bilag I.
3. Uanset bestemmelserne i artikel 3 skal medlemsstater, der
beslutter at anvende bestemmelserne i stk. 2:
— inden den 1. januar 1991 underrette Kommissionen om områder,
hvor de skønner, at luftens koncentration af svovldioxid og svæve-støv efter den 1. januar 1991 vil kunne overstige de i bilag IVanførte grænseværdier
— fra den 1. april 1991 meddele Kommissionen deres planer for
gradvis forbedring af luftkvaliteten i de pågældende områder. Idisse planer, der udarbejdes på basis af oplysninger vedrørende1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 5
(1) EFT nr. L 377 af 31. 12. 1991, s. 48.▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
forureningens art, oprindelse og udvikling, beskrives navnlig de af
vedkommende medlemsstat trufne eller planlagte foranstaltningersamt de indførte eller planlagte procedurer. Formålet med disse
foranstaltninger og procedurer skal være inden for disse områder
så hurtigt som muligt og senest inden den 1. april 1993 at bringekoncentrationen af svovldioxid og svævestøv i luften ned påværdier, der er mindre end eller lig med de i bilag IV anførte græn-seværdier.
4. Med henblik på at fjerne ulemperne ved det nuværende dobbelt-
system i bilag I og IV forelægger Kommissionen senest den 31.december 1992 Rådet et forslag til en generel revision af dette direktiv.
I dette forslag tages der hensyn til erfaringerne fra de undersøgelser,
der er omhandlet i stk. 5, og resultaterne af senere målinger, som erforetaget ved hjælp af tekniske specifikationer eller referencemetoder,der anvendes til bestemmelse af svævestøv og svovldioxid. Dissetekniske specifikationer eller disse referencemetoder skal være udar-bejdet af Kommissionen i forståelse med medlemsstaterne senest den
31. december 1990.
Det nævnte forslag skal dreje sig om sådanne andre aspekter, der
nødvendiggør en revision i lyset af videnskabelige resultater og erfarin-
gerne fra anvendelsen af dette direktiv. Der tages navnlig hensyn til
aspekterne ved udformningen af net til måling af luftforurening ogplaceringen af måleinstrumenterne, på den ene side, og kvaliteten ogsammenligneligheden af målingerne, på den anden side.
5. Kommissionen foretager på udvalgte steder i medlemsstaterne og
sammen med disse undersøgelser vedrørende prøveudtagnings- og
analysemetoder dels for svovldioxid, dels for sort røg og svævestøv.Disse undersøgelser skal især fremme harmoniseringen af prøveudtag-nings- og analysemetoder i forbindelse med disse forurenende stoffer.
Artikel 11
1. Når medlemsstaterne fastsætter værdier for koncentrationer af
svovldioxid og svævestøv i luften i overensstemmelse med artikel 4,stk. 1 og 2, i grænseområder, rådfører de sig forinden med hinanden.
Kommissionen kan deltage i disse samråd.
2. Når de i bilag I anførte grænseværdier eller de i artikel 4, stk. 1
og 2, omhandlede værdier, om hvilke der har været samråd i overens-
stemmelse med stk. 1, overskrides, eller når der er risiko for, at de
overskrides som følge af en væsentlig forurening, som stammer fraeller kan stamme fra en anden medlemsstat, rådfører de pågældendemedlemsstater sig med hinanden med henblik på afhjælpe denne situa-tion. Kommissionen kan deltage i disse samråd.
Artikel 12
Den i artikel 13 og 14 beskrevne fremgangsmåde for tilpasning af dette
direktiv til de tekniske fremskridt angår den senere udvikling af de i
bilag III omhandlede referencemetoder for prøveudtagning og analyse.
Denne tilpasning må ikke bevirke en direkte eller indirekte ændring afde faktiske koncentrationsværdier i bilag I og II.
Artikel 13
1. Der oprettes for at efterkomme artikel 12 et udvalg for tilpasning
af dette direktiv til de videnskabelige og tekniske fremskridt, i detfølgende benævnt udvalget, bestående af repræsentanter for medlems-
staterne og med en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget fastsætter selv sin forretningsorden.
Artikel 14
1. Når der henvises til fremgangsmåden i denne artikel, indbringer
formanden sagen for udvalget, enten på eget initiativ eller efter anmod-ning fra en repræsentant for en medlemsstat.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 6
▼B
▼B
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse omdette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under
hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler
sig med et flertal på ►
A262◄stemmer, idet medlemsstaternes
stemmer tildeles vægt efter traktatens artikel 148, stk. 2. Formandendeltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
Når de påtænkte foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med
udvalgets udtalelse, eller når en sådan udtalelse ikke foreligger, fore-
lægger Kommissionen snarest Rådet et forslag til de foranstaltninger,der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Såfremt Rådet ikke har truffet afgørelse inden tre måneder efter, at det
har fået forslaget forelagt, vedtager Kommissionen de foreslåede foran-staltninger.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige administrativt eller ved lov
fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden
fireogtyve måneder fra dets meddelelse og underretter straks Kommis-
sionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksterne til de natio-
nale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet afdette direktiv.
Artikel 16
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 7
▼B
BILAG I
GRÆNSEVÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG SVÆVESTØV
(Målt ved metoden med sort røg)
SKEMA A.
Grænseværdier for svovoldioxid udtrykt µg/m3med de dertil knyttede værdier for svævestøv
(målt ved metoden med sort røg (1)) udtrykt i µg/m3
Måleperiode Grænseværdi for svovldioxidDen dertil knyttede værdi for svæve-
støv
År80
(medianen af døgngennemsnitt
ene målt i løbet af et år)>4 0
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)
120
(medianen af døgngennemsnitt
ene målt i løbet af et år)≤40
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)
Vinter
(1. oktober — 31.
marts)130
(medianen af døgngennemsnitt
ene målt i løbet af en vinter)>6 0
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)
180
(medianen af døgngennemsnitt
ene målt i løbet af en vinter)≤60
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)
År
(opdelt i måleperioder
på 24 timer)250(2)
(98-percentil af alle døgngen-
nemsnits værdierne målt i løbet
af et år)> 150
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et
år)
350(2)
(98-percentil af alle døgngen-
nemsnits værdierne målt i løbet
af et år)≤150
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et
år)
(1) Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder som
beskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).
(2) Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger for at sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end
tre dage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig på at forebygge og formindske sådanne overskri-delser af denne værdi.
SKEMA B.
Grænseværdier for svævestøv (målt ved metoden med sort røg (1)) udtrykt i µg/m3
Måleperiode Grænseværdi for svævestøv
År80
(medianen af døgngennemsnittene målt i løbet af et år)
Vinter (1. oktober — 31. marts)130
(medianen af døgngennemsnittene målt i løbet af en vinter)
År
(opdelt i måleperioder på 24
timer)250(2)
(98-percentil af alle døgngennemsnitsværdierne målt i løbet
af et år)
(1) Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder som
beskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).
(2) Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger for at sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end
tre dage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig på at forebygge og formindske sådanne overskri-delser af denne værdi.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 8
▼B
BILAG II
VEJLEDENDE VÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG SVÆVESTØV MÅLT VED (METODEN
MED SORT RØG)
SKEMA A
Vejledende værdier for svovldioxid udtrykt i µg/m3
Måleperiode Vejledende værdi for svovldioxid
År4 0—6 0
(aritmetisk gennemsnit af døgngennemsnitsværdierne målt i
løbet af et år)
24 timer100 — 150
(døgngennemsnitsværdi)
SKEMA B
Vejledende værdier for svævestøv (målt ved metoden med sort røg (1)) udtrykt i µg/m3
Måleperiode Vejledende værdi for svævestøv
År4 0—6 0
(aritmetisk gennemsnit af døgngennemsnitsværdierne målt i
løbet af et år)
24 timer100 — 150
(døgngennemsnitsværdi)
(1) Resultaterne af målingerne af sort røg udført ifølge OECD-metoden er omregnet til gravimetriske enheder som
beskrevet af OECD (se bilag III nedenfor).1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 9
▼B
BILAG III
DE REFERENCEMETODER FOR PRØVEUDTAGNING OG ANALYSE,
DER SKAL ANVENDES 1 FORBINDELSE MED DETTE DIREKTIV
A. SVOVLDIOXID
Ved referencemetoden til prøveudtagning med henblik på bestemmelsen af
svovldioxid anvendes det udstyr, der er angivet i den internationale norm ISO/
4219, 1. udgave 1979/09/15. Prøveudtagningstiden er normalt 24 timer.
Den analytiske referencemetode er beskrevet detaljeret i bilag V; den bygger på
forslaget til international norm ISO DP-6767, revideret udgave fra februar 1979:»luftundersøgelse — bestemmelse af massekoncentrationer af svovldioxid i
atmosfærisk luft — tetrachlormercurat (TCM)/pararosanilinmetode«. Denne
analysemetode er baseret på princippet om colorimetrisk reaktion med pararosa-
nilin.
B. SVÆVESTØV
Til bestemmelse af sort røg og omregning til gravimetriske enheder anses som
referencemetode den metode, der er normeret af OECD's arbejdsgruppe vedrø-
rende metoder til måling af luftforurening og vedrørende undersøgelsesteknik
(1964).
Med hensyn til ovennævnte af ISO og OECD normerede metoder, har de
udgaver gyldighed, som er offentliggjort af disse organisationer samt andre
udgaver, hvis overensstemmelse med disse bekræftes af Kommissionen.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 10
▼B
BILAG IV
GRÆNSEVÆRDIER FOR SVOVLDIOXID OG SVÆVESTØV (MÅLT
VED EN GRAVIMETRISK METODE) DER FINDER ANVENDELSE 1
HENHOLD TIL ARTIKEL 10, STK. 2
SKEMA A
Grænseværdier for svovldioxid udtrykt i µg/m3med de dertil knyttede værdier for svævestøv
(målt efter den gravimetriske metode) udtrykt i µg/m3
Måleperiode Grænseværdi for svovldioxid Den dertil knyttede værdi for svævestøv
År80
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)> 150
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)
120
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)≤150
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af et år)
Vinter
1. 10. - 31. 3.130
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)> 200
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)
180
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)≤200
(medianen af døgngennemsnitt ene
målt i løbet af en vinter)
År
(opdelt i målepe-
rioder på 24 timer)250(1)
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et år)> 350
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et år)
350(1)
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et år)≤350
(98-percentil af alle døgngennem-
snits værdierne målt i løbet af et år)
(1) Medlemsstaterne skal træffe alle egnede foranstaltninger for at sikre, at denne værdi ikke overskrides i mere end
tre dage i træk. Endvidere skal medlemsstaterne bestræbe sig på at forebygge og formindske sådanne overskri-delser af denne værdi.
SKEMA B
Grænseværdier for svævestøv (målt ved den i ii) beskrevne gravimetriske metode) udtrykt i µg/
m3
Måleperiode Grænseværdi for svævestøv
År150
(aritmetisk gennemsnit af døgngennemsnitsværdierne målt i
løbet af et år)
År
(opdelt i måleperioder på 24
timer)300
(95-percentil af alle døgngennemsnitsværdierne målt i løbet
af et år)
De prøveudtagnings- og analysemetoder, der finder anvendelse i henhold til
artikel 10, stk. 2, er for:
i)Svovldioxid
— prøveudtagningsmetode: referencemetoden i bilag III A.
—analysemetode: referencemetoden i bilag III. Fremgangsmåden i artikel
10, stk. 1, finder anvendelse1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 11
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
ii)Svævestøv
—prøveudtagningsmetoden:
1. Svævestøvet opsamles i et filter, og der benyttes enten membranfiltre
eller glasfiberfiltre.
2. Prøveudtagningsapparaturet består af:
— et filter
— en filterholder— en pumpe— en rumfangsgasmåler.
3. Prøveudtagningsapparaturet omfatter ikke noget system til fraktione-
ring af støvpartiklerne.
4. En prøveudtagning varer 24 timer.5. Filtret beskyttes mod direkte sedimentaflejring af støv og mod direkte
påvirkning af forholdene i atmosfæren.
6. De filtre, der benyttes, har en absorptionsevne for støvpartikler med
en aerodynamisk diameter på 0,3 µm på over 99 %.
7. Lufthastigheden på filtrets overflade vil ligge på mellem 33 og 55 cm/
sek. Under målingen må hastigheden ikke falde med mere end 5 %,
når der benyttes glasfiberfiltre eller 25 %, når der benyttes membran-
filtre.
8. Antallet af prøveudtagninger i løbet af et år skal være mindst 100,
fordelt ligeligt over denne periode.
—analysemetoden:
a)Analysen foregår ved vejning.
b) 1. Membranfiltrene konditioneres før og efter prøveudtagningen ved,
at de holdes på en konstant temperatur på mellem 90 og 100 ºC i
2 timer og derpå anbringes i en ekssikkator i 2 timer før vejning.
b) 2. Glasfiberfiltrene konditioneres før og efter prøveudtagning ved, at
de opbevares i 24 timer i en atmosfære på 20 ºC og en luftfugtig-
hedsgrad på 50 % før vejning.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 12
▼B
BILAG V
REFERENCEMETODE TIL ANALYSE AF SVOVLDIOXID
Luftundersøgelse — bestemmelse af massekoncentration af svovldioxid i
atmosfærisk luft — tetrachlormercurat (TCM)/pararosanilinmetode
1. FORMÅL
Dette forslag til international standard specificerer en spektrofotome-
trisk metode til bestemmelse af massekoncentrationen af svovldioxid
i atmosfærisk luft. Denne standard omfatter metoder til både
prøveudtagning og analyse.
2. ANVENDELSESOMRÅDE
Med den fremgangsmåde, der er beskrevet i denne standard, er det
muligt at bestemme atmosfæriske svovldioxidkoncentrationer på
mellem 7 og 1150 µg/m3.
NoteEr det nødvendigt at bestemme højere koncentrationer, kan der
udtages delmængder af prøveopløsningen eller mindre luftprøver
end angivet i denne standard. I så fald må absorptionsevnen af det
pågældende system bestemmes ved de rumfang og koncentrationer,
som undersøges.
Indvirkning fra tungmetaller, nitrogenoxider, ozon og reducerede
svovlforbindelser (f.eks hydrogensulfid og merkaptaner) er elimineret
eller minimeret. Svovlsyre og sulfater indvirker ikke. Der er ikke
under eksperimenter konstateret indvirkning af svovltrioxid, eftersom
dette sandsynligvis hydreres til svovlsyre i den absorberende opløs-
ning.
3. PRINCIP
En afmålt luftprøve drives igennem en natriumtetrachlormercurat
(TCM) opløsning, og den svovldioxid, der findes i luften, absorberes
ved dannelse af et dichlorsulfitmercuratkompleks.
Prøveopløsningen behandles med en opløsning af sulfamidsyre for at
nedbryde den nitritanion, der er dannet af nitrogenoxider i luften.
Den behandles derefter med opløsninger af formaldehyd og syre-
bleget pararosanilin indeholdende phosphorsyre for at opnå en pH-
værdi på 1,6 ± 0,1).
Pararosanilin, formaldehyd og bisulfitanionen reagerer og danner den
stærkt farvede pararosanilinmethylsulfonsyre, der opfører sig som en
tofarve-indikator (
max= 548 nm ved pH-værdien 1,6 ± 0,1).
Svovldioxidkoncentrationen aflæses af en kalibreringskurve udar-
bejdet på grundlag af kalibrerings-gasblandinger (6.3.1). Alt efter
hvilket udstyr, der findes på laboratoriet, kan det i visse tilfælde
være hensigtsmæssigt ved rutineanalyser at erstatte kalibrerings-
gasblandingerne med natrium-bisulfitopløsninger af kendt koncentra-
tion. Denne fremgangsmåde bør imidlertid kun benyttes efter en
omhyggelig kalibrering.
4. REAGENSER4.1. Alle reagenser skal være af analysekvalitet (p.a.).
Medmindre andet er angivet, er vand ensbetydende med destilleret
vand. Vandet skal være fri for oxidanter og skal helst være dobbelt-
destilleret fra et apparat helt af glas.
4.2. Solution absorbante: 0,04 mole/l de tétrachloromercurate de sodium
(TCM).
4.2. Absorberende opløsning: 0,04 mol/l natriumtetrachlormercurat
(TCM).
10,9 g kviksølv-(II) chlorid, 4,7 g natriumchlorid og 0,07 g dinatriu-
methylendiamintetraacetat (EDTA) opløses i vand og fortyndes til 1
liter.
Opløsningen er holdbar i adskillige måneder men bør kasseres, hvis
der dannes bundfald.
Noter
1. Den mængde EDTA, der tilføres, eliminerer eventuelle indvirk-
ninger fra tungmetaller: indtil 60 ug jern (III), 10 ug mangan (II),
10 ug chrom (III), 10 ug kobber (II) og 22 ug vanadium (V) i
10 ml absorberende opløsning.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 13
▼B
2. Opløsningen er meget giftig og skal behandles som sådan. En
metode til genvinding af kviksølvet efter analysen er beskrevet i
bilag C. Skulle noget af den absorberende opløsning blive spildt
på huden, skal det øjeblikkeligt skylles af med vand.
4.3. Saltsyre, 1 mol/1
86 ml koncentreret saltsyre, HCL, (p = 1,19 g/ml) fortyndes til 1 l.
4.4. Pararosanilinhydrochlorid, 0,2 %
Stamopløsning0,2 g pararosanilinhydrochlorid, C
19H17N3HCl, opløses i 100 ml salt-
syre (4.3).
NotePararosanilinhydrochlorid, der anvendes til indstillingen af stamop-
løsningen, skal have en renhed på over 95 % (se bilag D) og udvise
maksimal absorption ved 540 nm i eddikesyrenatriumacetatbuffer
(0,1 mol/l). Endvidere må absorptionen af blindprøven ikke overstige
0,10, når blindprøven fremstilles efter den i afsnit 6.2 beskrevne
fremgangsmåde.
Reagenser, der ikke opfylder kravene, må kasseres eller renses. Rens-
ningen kan opnås ved omkrystallisering eller ekstraktion (se bilag D).
4.5. Phosphorsyre, 3 mol/l
205 ml koncentreret phosphorsyre, H
3PO4(p=1,69g/ml) fortyndes
med vand til 1 l.
4.6. Pararosanilinreagens
Med pipette overføres 20 ml af stamopløsningen af pararosanilinhy-
drochlorid (4.4) og 25 ml phosphorsyre (4.5) til en 250 ml
målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket med vand.
Denne reagens er holdbar i flere måneder, hvis den opbevares i
mørke.
4.7. Formaldehydarbejdsopløsning
Med pipette overføres 5 ml 40 % formaldehydopløsning, HCHO, til
en 1 liter målekolbe, hvorefter den fyldes til mærket med vand.
Laves hver dag.
4.8. Sulfamidsyre, 0,6 % arbejdsopløsning
0,6 g sulfamidsyre, NH2SO3H, opløses i 100 ml vand.
Denne opløsning er holdbar i et par dage, hvis den ikke kommer i
forbindelse med luften.
4.9. Natriummetabisulfitstamopløsning
0,3 g natriummetabisulfit, Na2S2O5, opløses i 500 ml friskkogt,
afkølet destilleret vand (dobbelt-destilleret vand, der er udluftet, er
at foretrække). Øpløsningen indeholder fra 320 til 400 µg svovldioxi-
dækvivalenter pr. ml. Den faktiske koncentration bestemmes ved, at
der tilsættes et overskud af jod til en delmængde af opløsningen og
titreres tilbage med standardiseret natriumthisosulfatopløsning (se
bilag B).
Øpløsningen er ikke holdbar.
4.10. Natriummetabisulfitstandardopløsning
Umiddelbart efter standardiseringen af natriummetabisulfitstamopløs-
ningen (4.9) tilsættes med pipette 2,0 ml af opløsningen til en 100 ml
målekolbe, hvorefter der fyldes op til mærket med natriumtetrachlor-
mercuratopløsning (4.2).
Denne opløsning er holdbar i 30 dage, hvis den opbevares ved 5 ºC.
Ved stuetemperatur er den kun holdbar en dag.
5. APPARATUR
5.1. Prøveudtagningsapparatur
Det udsryr, der skal anvendes til prøveudtagning, er specificeret i
ISO/DIS 4 219, luftundersøgelse — bestemmelse af luftformige
svovlforbindelser i atmosfærisk luft — prøveudtagningsapparatur
som vist på figur 1.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 14
▼B
Figur 1
Blokdiagram af prøveudtagningsapparatur
I stedet for gasmåleren kan anvendes en kanyle som kritisk dyse i en
termostatreguleret kasse. I så fald må pumpen være i stand til at nå
op på Pd/Pu± 0,5, hvor Pdog Pubetegner trykket henholdsvis før og
efter kanylen (se 5.5).
Udstyret er vist i figur 2.
Figur 2
5.2. Opsamlingsflasker
Tilfredsstillende opsamlingsflasker må have en absorptionsevne for
svovldioxid på mindst 95 %. Eksempler på passende opsamlingsfla-
sker findes i bilag A.
Absorptionsevnen varierer med flaskens form, luftboblernes størrelse
og den tid, de er i kontakt med opløsningen. Den kan bestemmes ved
at indsætte endnu en opsamlingsflaske i serie med den første i
prøveudtagningssystemet og finde forholdet mellem mængden af
svovldioxid i den første flaske og summen af svovldioxidmængderne
i de to flasker til sammen. Arbejdes der med små impingsflasker
under de betingelser, der er beskrevet i afsnit 6.1, har man konsta-
teret en absorptionsevne på over 98 %.
Anvendelse af blandinger af svovldioxid og luft til kalibrering som
beskrevet i afsnit 6.3.1 giver automatisk systemets absorptionsevne.
5.3. Hydrogensulfidopsamler
Et glasrør fyldt med kvartsuld, der er imprægneret med en opløsning
indeholdende 0,5 % sølvsulfat, Ag2SO4, og 2,5 % kaliumhydrogen-
sulfat, KHSO4. Imprægningen (SIC! Imprægneringen) udføres ved,
at opløsningen ledes to gange gennem røret, og at kvartsulden
derefter tørres ved opvarmning i en nitrogenstrøm.
5.4. Prøveflasker
Polyethylenflasker, 100 ml, til transport af de eksponerede absorpti-
onsopløsninger til laboratoriet.
5.5. Manometer
To manometre, som er nøjagtige op til 1000 Pa, til trykmålinger, når
der bruges en kritisk dyse i stedet for en gasmåler.
5.6. Spektrofotometer eller colorimeter
Et spektrofotometer eller colorimeter egnet til måling af absorptionen
ved va. 550 nm. Med et spektrofotometer bør anvendes en bølge-
længde på 548 nm. Anvendes et colorimerer, bør filteret have sit
transmissionsmaksimum ved ca. 550 nm. Der kan opstå blindreagen-
sproblemer med apparater med en spektral båndbredde på mere end
20 nm.
Ved måling af absorption anvendes den samme celle til prøver og
standardopløsninger. Anvendes der mere end én celle, må cellerne
afpasses spektrofotometrisk.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 15
▼B
6. FREMGANGSMÅDE
6.1. Prøveudtagning
10 ml af TCM-opløsningen (4.2) hældes i en opsamlingsflaske og
indsættes i prøveudtagningssystemet (figur 1). Den absorberende
opløsning afskærmes mod direkte sollys under prøveudtagningen
ved at dække opsamlingsflasken med en passende afskærmning
såsom aluminiumsfolie, for at undgå dekomposition. Varigheden og
flowhastigheden af indsugningen afhænger af koncentrationen af
svovldioxid i luften.
Ved anvendelse af små impingerflasker vil flowhastigheden være på
mellem 0,5 og 1 l/min. Den mindste luftmængde, der indsuges, skal
være på 25 l.
For at opnå de bedste resultater bør flowhastigheden og varigheden af
prøveudtagningen vælges således, at der opnås en absorption på
0,5—3,0 µg (0,2—1,2 µl ved 25 ºC og 101,325 kPa) svovldioxid pr.
ml absorberende opløsning.
Menes luften at indeholde hydrogensulfid, må denne fjernes med en
hydrogensulfidopsamler (5.3). Opsamleren anbringes mellem parti-
kelfiteret og opsamlingsflasken.
Efter prøveudtagningen bestemmes rumfanget af den udtagne luft-
mængde, og atmosfærens temperatur og tryk noteres (7.1, note).
Skal prøven opbevares i mere end 24 timer inden analysen, opbe-
vares den ved 5 ºC.
Note
Hvis prøveopløsningen viser bundfald, skyldes det sandsynligvis
reaktion af Hg(II) med en reduceret svovlforbindelse. Bundfaldet
fjernes ved filtrering eller centrifugering inden analysen.
6.2. Analyse
Prøver skal henstå mindst 20 min. efter udtagning for at tillade, at
indfanget ozon nedbrydes. Derefter overføres prøveopløsningen kvan-
titativt til en 25 ml målekolbe, idet der bruges ca. 5 ml vand til
rensning.
Der fremstilles en blindprøve ved at hælde 10 ml ueksponeret absorp-
tionsopløsning (4.2) i en 25 ml målekolbe, tilsætte reagenser som
beskrevet nedenfor og aflæse absorptionen i forhold til destilleret
vand under anvendelse af 10 mm celler. Denne værdi sammenlignes
med den, der noteredes for blindprøven, da kalibreringskurven blev
lavet. Forskelle på mere end 10 % mellem de to værdier betyder
forurening af det destillerede vand eller reagenserne eller nedbryd-
ning af disse. I så fald må der laves nye reagenser.
Der hældes 1 ml sulfamidsyreopløsning (4.8) i hver kolbe, og man
lader det reagere i 10 min., for at nitriten fra nitrogenoxider kan
nedbrydes. Derefter tilsættes med pipette nøjagtigt 2 ml af formalde-
hydopløsningen (4.7) og 5 ml af pararosanilinreagensen (4.6) til
kolberne. Der hældes friskkogt, afkølet destilleret vand i op til
mærket, hvorefter man lader det stå i en termostat ved 20 ºC. Efter
30 — 60 min. måles absorptionen af prøven og blindprøven med
destilleret vand i referencecellen.
Den farvede opløsning må ikke blive i cellen, da et farvelag ellers
afsættes på væggene.
NoteFaste tidsintervaller på f.eks. 1 min. mellem tilsætningen af hver
reagens sikrer en bedre reproducerbarhed af farveudviklingen.
Øpløsninger med absorptioner, som overstiger absorptionen i den
højeste koncentration anvendt til kalibrering, kan fortyndes op til 6
gange med blindreagensen for at opnå aflæsninger af samme størrel-
sesorden. Denne aflæsning er imidlertid kun indikativ inden for
± 10 % af den virkelige absorptionsværdi.
6.3. Kalibrering
6.3.1. Kalibrering med en blanding af svovldioxid og luft
Blandinger af svovldioxid og luft fremstilles i henhold til ISO/DIS
6349.
Til optegning af kalibreringskurven, som viser sammenhængen
mellem absorption og svovldioxidkoncentration, behøves mindst fire
forskellige koncentrationsniveauer af svovldioxid inden for det
område, der er foreskrevet i afsnit 2.
Den prøveudtagningsfremgangsmåde og den analyseprocedure, der er
beskrevet i henholdsvis afsnit 6.1 og 6.2, anvendes på hver af kali-1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 16
▼B
breringsgasblandingerne. Absorptionsværdierne afsættes som funktion
af de givne svovldioxidkoncentrationer, og kalibreringskurven tegnes.
6.3.2. Kalibrering med natriummetabisulfitopløsning
Med pipette overføres standardopløsningen af natriummetabisulfit
(4.10) i graduerede mængder på 0, 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 og 5,0 ml til en
række 25 ml målekolber. Der tilsættes til hver kolbe tilstrækkeligt
natriumtetrachlormercurat-opløsning (4.2) til at bringe mængden op
på ca. 10 ml. Derefter tilsættes reagenserne som beskrevet i 6.2.
Absorptionerne måles med destilleret vand i referencecellen. For at
opnå større præcision er det nødvendigt at bruge et bad med konstant
temperatur. Temperaturen ved kalibreringen bør ikke afvige fra
temperaturen ved analysen med mere end ± 1º.
Absorptionerne af opløsningerne (ordinater) indtegnes som funktion
af mikrogram svovldioxid, beregnet som beskrevet i bilag B. Der
opnås et lineært forhold. Skæringspunktet med den lodrette akse for
den linje, der kommer nærmest punkterne, ligger som regel inden for0,02 absorptionsenheder fra aflæsningen for blindprøven (standard-
nulpunkt), hvis der anvendes 10 mm celler. Kalibreringsfaktoren
(den reciprokke værdi af linjens hældning) beregnes. Denne kalibre-
ringsfaktor kan anvendes til beregning af resultaterne, forudsat at der
ikke er nogen væsentlig ændring i temperatur eller pH-værdi. Der
anbefales mindst én kontrolprøve pt. seriebestemmelse for at sikre
denne faktors pålidelighed.
7. FREMLÆGGELSE AF RESULTATER
7.1. Beregning
Massekoncentrationen af svovldioxid i prøven beregnes som følger:
SO
2¼fas/C0ab ðÞ
V
hvor
SO2= massekoncentrationen af svovldioxid i mikrogram ρr.
kubikmeter
f = kalibreringsfaktoren (se 6.3.2)a
s= absorptionen i prøveopløsningen
ab= absorptionen i blindprøven
V = mængden af opsamlet luft i kubikmeter
Note
Er der behov for at kende svovldioxidkoncentrationen ved reference-
betingelserne (25 ºC, 1 bar), må rumfanget V af den opsamlede luft
erstattes af den tilsvarende rumfangsværdi under referencebetingel-
serne, VR:
VR¼298 V p
273þT
hvor
p = barometertrykket i bar
T = luftprøvens temperatur i ºC.
7.2. Detektionsgrænse
Detektionsgrænsen for svovldioxid i 10 ml TCM-prøveopløsning
ligger på mellem 0,2 og 1,0 µg (baseret på den dobbelte standardaf-
vigelse). Dette svarer til massekoncentrationer af svovldioxid på
mellem 7 og 33/µg/m3(0,002—0,011 ppm) i en luftprøve på 30 l
(f.eks. 1 times prøveudtagning ved 0,5 l/min.).
7.3. Reproducerbarhed og nøjagtighed
Metodens reproducerbarhed og nøjagtighed er endnu ikke blevet
bestemt i nogen sikker grad med hensyn til forskellige svovldioxid-
koncentrationer, ligesom den absolutte opsamlingsevne ikke er kendt
for det store udvalg af mulige opsamlings- og prøvesystemer.
Den relative standardafvigelse af en sammenlignelig TCM-metode
for gentagelse af forsøget er fundet til 17 µg/m3ved en koncentration
på 1000 µg/m3(1)1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 17
▼B
8. Litteratur
(1) H.C. McKee, R.E. Childers, O. Saenz: Collaborative Study of
Reference Method for Determination of Sulphur Dioxide in the
Atmosphere (Pararosaniline Method). Contract CPA 70—40,
SwRI Project 21—2811. Environmental Protection Agency,
Research Triangle Park, N.C., Sept. 1971.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 18
▼B
BILAG A
OPSAMLINGSMODELLER
1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 19
▼B
BILAG B
INDSTILLING AF NATRIUMMETABISULFITSTAMOPLØSNINGEN
(4.9)
B.1. Reagenser
B.1.1. Jodopløsning, 0,05 mol/l Stamopløsning
Der afvejes 12,7 g jod, I2, i et 250 ml bægerglas, tilsættes 40 g
kaliumjodid, KI, og 25 ml vand. Der røres rundt, til det hele er
opløst, hvorefter opløsningen hældes kvantitativt over i en 1 liter
målekolbe. Der fyldes op til mærket med vand.
B.1.2. Jod arbejdsopløsning, ca. 0,005 mol/l
50 ml af stamopløsningen af jod (B.1.1.) fortyndes til 500 ml med
vand.
B.1.3. Stivelsesindikatoropløsning 0,2 %
0,4 g opløselig stivelse og 0,002 g kviksølv(II)—jodid, HgI2(konser-
veringsmiddel) findeles med en smule vand, og pastaen tilsættes
langsomt til 200 ml kogende vand. Kogningen fortsættes, til opløs-
ningen er klar, hvorefter den afkøles og overføres til en flakse (SIC!
flaske) med glasprop.
B.1.4. Natriumthiosulfatopløsning ca. 0,1 mol/l
25 g natriumthiosulfat, Na2S2O35H2O, opløses i 1 liter friskkogt,
destilleret vand og tilsættes 0,1 g natriumkarbonat. Man lader opløs-
ningen stå en dag, inden den indstilles.
Til indstillingen afvejes 1,5 g kaliumjodat, KIO3, fineste standardkva-
litet, tørret ved 180 ºC, i en 500 ml målekolbe og fortyndes med
vand op til mærket. Met pipette overføres 50 ml af jodatopløsningen
til en 500 ml jodflakse (SIC! jodflaske). Der tilsættes 2 g kaliumjodid
og 10 ml koncentreret saltsyre, fortyndet 1:10. Flasken proppes til.
Efter 5 min. titreres med natriumthiosulfatopløsning, til det antager
en bleggul farve. Der tilsættes 5 ml af stivelsesindikatoren, og titre-
ringen føres til ende. Molariteten af natriumthiosulfatopløsningen, M,
betegnes som følger:
M¼g KIO3/C2103/C20;1
ml natriumthiosulfatopløsning /C235;67
B.1.5. Natriumthiosulfatopløsning, ca. 0,01 mol/l
50,0 ml af natriumthiosulfatopløsningen (B.1.4) fortyndes til 500 ml
med vand og blandes. Øpløsningen er ikke holdbar og må fremstilles
den dag, den skal anvendes, ved at fortynde den indstillede natrium-
thiosulfatopløsning (B.1.4).
B.2. Fremgangsmåde
25 ml vand hældes i en 500 ml kolbe, og med pipette overføres 50 ml
af jodopløsningen (B.1.2) til kolben (her betegnet kolbe A/blind-
prøve/). Med pipette overføres 25 ml af
natriumbisulfitstamopløsningen (4.9) til en anden 500 ml kolbe, og
med pipette overføres 50 ml af jodopløsningen (B.1.2) til denne
kolbe (her betegnet B/prøve/). Kolberne proppes til, og man lader
det reagere i 5 min. Ved hjælp af en burette, der indeholder natrium-
thiosulfatopløsning (B.1.5) titreres hver kolbe efter tur til en bleg gul
farve. Derefter tilsættes 5 ml af stivelsesopløsningen (B.1.3), hvor-efter titreringen fortsættes, til den blå farve forsvinder.
Svovldioxidkoncentrationen i natriummetabisulfitstamopløsningen
(4.9) beregnes:
SO
2èmg =ml ðÞ ¼A/C0BðÞ /C2 M/C2K
V
hvor
A = rumfang natriumthiosulfatopløsning (B.1.5) nødvendig til
titrering af blindprøven i milliliter
B = rumfang natriumthiosulfatopløsning (B.1.5) nødvendig til
titrering af prøven, i milliliter1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 20
▼B
M = natriumthiosulfatopløsningens molaritet (= 0,01)
K = ækvivalentmolvægten for svovldioxid i mikrogram = 32,030V = natriummetabisulfitstamopløsning anvendt, i milliliter
Koncentrationen af svovldioxid i bisulfitstamopløsningen (4.10)
findes ved at dividere resultatet med 50.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 21
▼B
BILAG C
FJERNELSE AF KVIKSØLV FRA RESTOPLØSNINGER
I dette bilag beskrives en metode til fra restopløsninger at fjerne det
kviksølv, det er fremkommet under brugen af den absorberende
opløsning (4.2).
C.1. Reagenser
C.1.1. Natriumhydroxidopløsning, ca. 400 g NaOH pr. liter
C.1.2. Hydrogenperioxid, H2O2, ca. 30 %, teknisk kvalitet
C.1.3. Natriumsulfid, Na2S9H2O, teknisk kvalitet
C.2. Fremgangsmåde
I en polyethylenbeholder med et rumfang på ca. 50 l samles de resto-
pløsninger, hvis kviksølvindhold er for stort til, at de kan hældes i
vasken. Når det samlede rumfang er ca. 40 l, tilsættes i følgende
rækkefølge under omrøring ved hjælp af luft, der bobler gennem
opløsningen, en til neutralisering tilstrækkelig mængde natriumhydro-
xidopløsning (C.1.1) efterfulgt af yderligere 400 ml. Derefter tilsættes
100 g natriumsulfid (C.1.3) og efter 10 min. langsomt 400 ml hydro-
genperoxidopløsning (C.1.2).
Man lader blandingen stå i 24 timer, hvorefter den klare væske
fjernes og kasseres. Bundfaldet overføres til en anden beholder.1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 22
▼B
BILAG D
PARAROSANILINDHYDROCHLORlDS EGENSKABER. RENSNING
D.1. Kontrol af reagensens renhed
1 ml af PRA-opløsningen (4.4) fortyndes til 100 ml med destilleret
vand. 5 ml heraf overføres til en 50 ml målekolbe, og der tilsættes
5 ml af en 0,1 M eddikesyre-natriumacetatbufferopløsning. Det
fyldes op til mærket med vand og blandes.
Derefter ventes 1 time, hvorefter opløsningens absorption måles i et
spektrofotometer ved 540 nm i en 10 mm celle.
Pararosanilin (PRA) koncentrationen beregnes som følger:
% PRA ¼absorption /C2K
100 mg
hvor
K = 21300.
Er pararosanilinets renhed under 95 %, må reagensen renses efter en
af de fremgangsmåder, der er beskrevet i D 2 og D 3.
D.2. Rensning ved ekstraktion
I en 250 ml skilletragt afbalanceres 100 ml af både 1-butanol og 1 M
HCL. 0,1 g pararosanilinhydrochlorid (PRA) afvejes i et bægerglas
og tilsættes 50 ml af den afbalancerede syre, hvorefter man lader
det stå i flere minutter. 50 ml af den afbalancerede l-butanol hældes
i en 125 ml skilletragt. Syreopløsningen, der indeholder farvestoffet,
overføres til tragten og ekstraheres. Den violette urenhed vil overgå
til den organiske fase. Den nedre (vandige) fase overføres til en
anden skilletragt og tilsættes 20 ml portioner af l-butanol. Dette er
normalt tilstrækkeligt til at fjerne næsten al den violette urenhed,
der bidrager til blindreagensen. Hvis der stadig er violet urenhed i l-
butanolfasen efter 5 ekstraktioner, kasseres dette parti farve.
Efter den endelige ekstraktion filtreres den vandige fase gennem en
vatprop over i en 50 ml målekolbe, og der fyldes op til mærket med
1 M HCL Denne stamreagens er rødgul.
Note
Visse partier l-butanol indeholder oxidanter, der skaber svovldioxid-
behov. Dette undersøges ved at ryste 20 ml l-butanol sammen med
5 ml 15 % kaliumiodidopløsning. Hvis der fremkommer en gul farve
i alkoholfasen, redestilleres l-butanolen fra sølvoxid.
D.3. Rensning ved omkrystallisering
1 g pararosanilinhydrochlorid opløses i 250 ml 2,5 M saltsyre, hvor-
efter man lader opløsningen stå i to timer ved stuetemperatur. Efter
filtrering udfældes pararosanilin på ny ved tilsætning af et ringe over-
skud af 2,5 M natriumhydroxidopløsning.
Bundfaldet anbringes på en filtertragt (porsøsitet (SIC! porøssitet) 3).
Filtratet skal være farveløst. Bundfaldet vaskes med destilleret vand
for at fjerne overskydende natriumhydroxid og det dannede
natriumchlorid.
Bundfaldet opløses i 70 ml methanol opvarmet til kogning, og til slut
tilsættes 300 ml vand ved 80 ºC. Man lader opløsningen stå ved stue-
temperatur. Pararosanilin genudfældes langsomt.
Omkrystalliseringsgraden er ca. 64 %. Pararosanilin farves mørkt
mellem 200 og 205 ºC og sønderdeles ved 285 ºC.
LitteraturH.G.C. King and U.G. Pruden: The determination of sulphur dioxide
with rosaniline dyes. Analyst 94, 43—48 (1969)1980L0779 — DA — 01.01.1995 — 002.001 — 23