02006X1227(06) — DA — 27.12.2006 — 000.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument





Berigtiget ved:









▼B

▼C1

Regulativ nr. 83 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UN/ECE) — Ensartede bestemmelser for godkendelse af køretøjer for så vidt angår emissionen af forurenende stoffer i overensstemmelse med kravene til motorbrændstof

Revision 3

Omfattende al gældende tekst frem til:

Omfattende al gældende tekst frem til 05-ændringsserien med ikræfttrædelsesdato den 29. marts 2001

Supplement 1 til 05-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato den 12. september 2001

Supplement 2 til 05-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato den 21. februar 2002

Korrigendum 1 til 05-ændringsserien i henhold til »Depositary Notification C.N.111.2002.TREATIES-1« af 8. februar 2002

Korrigendum 2 til 05-ændringsserien i henhold til »Depositary Notification C.N.883.2003.TREATIES-1« af 2. september 2003

Supplement 3 til 05-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato den 27. februar 2004

Supplement 4 til 05-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato den 12. august 2004

Korrigendum 3 til 05-ændringsserien i henhold til »Depositary Notification C.N.1038.2004.TREATIES-1« af 4. oktober 2004

Supplement 5 til 05-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato den 4.april 2005

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Dette regulativ finder anvendelse på ( 1 ): 1.1.1. Udstødningsemissioner ved normal og lav omgivende temperatur, fordampningsemissioner, emissioner af krumtaphusgasser, det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed og egendiagnosesystemer for motordrevne køretøjer med styret tænding og mindst fire hjul. 1.1.2. Udstødningsemissioner, holdbarheden af det forureningsbegrænsende udstyr og egendiagnosesystemer for køretøjer i klasse M1 og N1 med kompressionstænding og mindst fire hjul og en totalmasse på højst 3 500 kg. 1.1.3. Udstødningsemissioner ved normal og lav omgivende temperatur, fordampningsemissioner, emissioner af krumtaphusgasser, det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed og egendiagnosesystemer for hybridelektriske køretøjer med styret tænding og mindst fire hjul. 1.1.4. Udstødningsemissioner, holdbarheden af det forureningsbegrænsende udstyr og egendiagnosesystemer for hydridelektriske køretøjer i klasse M1 og N1 med kompressionstænding og mindst fire hjul og en totalmasse på højst 3 500 kg. 1.1.5. Det finder ikke anvendelse på: — køretøjer med en totalmasse under 400 kg og køretøjer med en konstruktivt bestemt maksimal hastighed under 50 km/h — køretøjer med en masse i ulastet stand på højst 400 kg, hvis de er beregnet til persontransport, eller 550 kg, hvis de er beregnet til godstransport, og hvis maksimale motoreffekt ikke overstiger 15 kW. 1.1.6. Efter anmodning fra fabrikanten kan en typegodkendelse i henhold til dette regulativ udvides fra at gælde køretøjer i klasse M1 eller N1 med kompressionstændning, der allerede er typegodkendt, til at omfatte køretøjer i klasse M2 og N2 med en referencemasse, der ikke overstiger 2 840 kg, og som opfylder betingelserne i punkt 7 (udvidelse af godkendelse). 1.1.7. LPG- eller NG-køretøjer i klasse N1 med kompressionstænding eller styret tænding er ikke omfattet af dette regulativ, hvis de er blevet typegodkendt i henhold til regulativ nr. 49 som ændret ved den seneste ændringsserie.

1.2. Dette regulativ finder ikke anvendelse på køretøjer med NG- eller LPG-drivmotorer med styret tænding i klasse M1 med en totalmasse over 3 500 kg, eller i klasse M2, M3, N2, N3, som er omfattet af regulativ nr. 49.

2. DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

2.1. »Køretøjstype«: en klasse af motorkøretøjer, der ikke frembyder væsentlige forskelle med hensyn til: 2.1.1. den ækvivalente inerti bestemt i forhold til referencemassen som foreskrevet i punkt 5.1 i bilag 4 og 2.1.2. motorens og køretøjets specifikationer som defineret i bilag 1.

2.2. »Referencemasse«: køretøjets masse »i ulastet stand« med fast tillæg af en vægt på 100 kg for prøvning i henhold til bilag 4 og 8. 2.2.1. »Masse i ulastet stand«: køretøjets masse, når dette er køreklart, uden fører, passagerer eller last, men med brændstoftanken fyldt op til 90 % af kapaciteten samt sædvanligt værktøjssæt og reservehjul, hvor sådant anvendes.

2.3. »Totalmasse«: den teknisk tilladelige maksimale masse, der er erklæret af fabrikanten (denne masse kan være større end den totalmasse, der er godkendt af den nationale myndighed).

2.4. »Forurenende gasser«: masse af udstødningsemissioner af carbonmonoxid, nitrogenoxider udtrykt som nitrogendioxid- (NO2)-ækvivalenter samt kulbrinter, der sættes til følgende: — C 1 H 1.85 for benzin — C 1 H 1.86 for diesel — C 1 H 2.525 for LPG — C 1 H 4 for NG.

2.5. »Forurenende partikler«: bestanddele i udstødningsgassen, der udskilles fra fortyndet udstødningsgas ved en temperatur på højst 325 K (52 °C) ved filtrering efter fremgangsmåden i bilag 4.

2.6. »Udstødningsemissioner«: — for motorer med styret tænding, emissionen af forurenende gasser — for motorer med kompressionstænding, emissionen af forurenende gasser og partikler.

2.7. »Fordampningsemissioner«: andre carbonhydriddampe, der udsendes fra et motorkøretøjs brændstofsystem, end fra udstødningsgasserne. 2.7.1. »Fordampningstab fra brændstoftank«: emissioner af carbonhydrider forårsaget af temperaturforandringer i brændstoftanken (i forholdet C1H2,33). 2.7.2. »Fordampningstab som følge af varmeophobning«: emissioner af carbonhydrider fra brændstofsystemet på et stationært køretøj efter drift (i forholdet C1 H2,20).

2.8. »Krumtaphus«: rum i og uden på motoren, som er forbundet med oliepumpen ved indvendige og udvendige kanaler, hvorigennem gasser og dampe kan undslippe.

2.9. »Koldstartanordning«: en anordning, som midlertidigt giver en federe brændstof/luft-blanding i motoren og derved letter start af motoren.

2.10. »Starthjælpemiddel«: en anordning, som bidrager til motorstart uden at berige luft/brændstoflbandingen, f.eks. gløderør, ændret indsprøjtningstiming osv.

2.11. »Slagvolumen«: 2.11.1. for cylindermotorer med frem- og tilbagegående stempler, den nominelle slagvolumen 2.11.2. for drejestempelmotorer (Wankelmotorer), det dobbelte af den nominelle slagvolumen for et forbrændingskammer pr. stempel.

2.12. »Forureningsbegrænsende udstyr«: de dele på et køretøj, der styrer og/eller begrænser udstødnings- og fordampningsemissionen.

2.13. »Egendiagnosesystem«: et fejlfindingssystem med henblik på emissionskontrol, som er monteret i køretøjet, og som er i stand til at finde det sandsynlige fejlsted ved hjælp af fejlkoder i en computers hukommelse.

2.14. »Afprøvning af ibrugtagne køretøjer«: prøvning og vurdering af overensstemmelse, der udføres i henhold til punkt 8.2.1 i dette regulativ.

2.15. »Forsvarligt vedligeholdt og benyttet«: at et prøvningskøretøj opfylder kriterierne for godkendelse af et udvalgt køretøj i punkt 2 i tillæg 3 til dette regulativ.

2.16. »Manipulationsanordning«: ethvert konstruktionselement, som registrerer temperatur, køretøjets hastighed, motorens omdrejningstal, det gear, der køres i, vakuum i indsugningsmanifolden eller enhver anden parameter med henblik på at aktivere, modulere, forsinke eller deaktivere en del af emissionskontrolsystemet, og som derved reducerer dets effektivitet under betingelser, som man med rimelighed kan forvente at komme ud for under køretøjets normale drift og brug. Et sådant konstruktionselement betragtes ikke som en manipulationsanordning, såfremt 2.16.1. anordningen er nødvendig for at beskytte motoren mod skade eller uheld samt for, at køretøjet kan fungere sikkert, eller 2.16.2. anordningen ikke fungerer ud over startfasen, eller 2.16.3. betingelserne i det væsentlige omfattes af type I- eller type VI-prøvningsprocedurerne.

2.17. »Familie af køretøjer«: en gruppe køretøjstyper, som med henblik på bilag 12 identificeres ved et stamkøretøj.

2.18. »Motorens brændstofkrav«: den brændstoftype, som normalt anvendes af motoren: — benzin — LPG (flydende gas) — NG (naturgas) — enten benzin eller LPG — enten benzin eller NG — dieselolie.

2.19. »Godkendelse af et køretøj«: godkendelse af en køretøjstype med hensyn til begrænsningen af følgende forhold ( 2 ): 2.19.1. Begrænsning af køretøjets udstødningsemissioner, fordampningsemissioner, emissionen af krumtaphusgasser, holdbarhed af forureningsbegrænsende udstyr, emissionen af koldstartsgasser og egendiagnosesystemer i køretøjer, der anvender blyfri benzin, eller som kan anvende enten blyfri benzin og LPG eller NG (godkendelse B). 2.19.2. Begrænsning af emissionenen af forurenende gasser og partikler, holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr og egendiagnosesystemer i køretøjer, der anvender dieselolie (godkendelse C). 2.19.3. Begrænsning af emissionenen af forurenende gasser og partikler, emissionen af krumtaphusgasser, holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr, koldstartsgasser og egendiagnosesystemer i LPG- eller NG-køretøjer (godkendelse C).

2.20. »Periodisk regenerende system«: en antiforureningsanordning (f.eks. katalytisk konverter, partikelfilter), der kræver en periodisk regenereringsproces for mindre end 4 000 km normal køretøjsdrift. I forbindelse med regenereringscyklussen, tillades overskridelse af emissionsstandarden. Hvis en regenerering af en antiforureningsanordning forekommer mindst én gang pr. type I-prøve, og der allerede er regenereret mindst én gang under køretøjsforberedelsescyklussen, vil det opfattes som et kontinuerligt regenerende system, der ikke kræver en speciel testprocedure. Bilag 13 gælder ikke for kontinuerligt regenerende systemer. På fabrikantens anmodning gælder prøvningsproceduren, som er specifik for periodisk regenerende systemer, ikke for en regenereringsanordning, hvis fabrikanten dokumenterer over for godkendelsesmyndigheden, at emissionerne under cyklusser med regenerering, ikke overstiger værdierne i punkt 5.3.1.4 for den pågældende køretøjsklasse efter aftale med den tekniske tjeneste.

2.21. »Hybridkøretøjer«: 2.21.1. Generel definition af hybridkøretøjer: »Hybridkøretøj«: et køretøj, der til fremdrift er forsynet med mindst to forskellige energiomdannere og to forskellige lagrede energikilder (i køretøjet). 2.21.2. Definition af hybridelektriske køretøjer: »Hybridelektrisk køretøj«: et køretøj, der til den mekaniske fremdrift bruger energi fra begge nedenstående kilder af lagret energi/kraft i køretøjet: — et brændstof, der forbruges — en lagringsanordning for elektrisk energi/kraft (f.eks.: batteri, kondensator, svinghjul/generator osv.).

2.22. »Monobrændstofkøretøj«: køretøj, der primært er konstrueret med henblik på permanent anvendelse af LPG eller NG som brændstof, men som også kan være udstyret med et system med henblik på anvendelse af benzin i nødstilfælde eller udelukkende ved start, og hvis benzintank højst kan rumme 15 liter benzin.

2.23. »Køretøj, der kan skifte mellem to brændstoffer«: køretøj, som noget af tiden kan køre på benzin og noget af tiden på enten LPG eller NG.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af en køretøjstype med hensyn til dens udstødningsemissioner, emissionen af krumtaphusgasser, fordampningsemissioner og holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr og egendiagnosesystemer indgives af køretøjsfabrikanten eller dennes befuldmægtigede. 3.1.1. Vedrører ansøgningen et egendiagnosesystem, vedlægges også de i punkt 4.2.11.2.7 i bilag 1 krævede supplerende oplysninger sammen med: 3.1.1.1. en erklæring fra fabrikanten: 3.1.1.1.1. for køretøjer med styret tænding: den procentdel fejltændinger af det samlede antal tændinger, som ville medføre, at emissionerne overskrider grænserne i punkt 3.3.2 i bilag 11, hvis den procentdel fejltændinger forekom fra starten af en type I-prøve som beskrevet i punkt 5.3.1 i bilag 4 3.1.1.1.2. for køretøjer med kompressionstænding: den procentdel fejltændinger ud af det samlede antal tændinger, som kan medføre overophedning af udstødningssystemets katalysator(er), før der indtræder uoprettelig skade 3.1.1.2. detaljerede skriftlige oplysninger med fuld beskrivelse af egendiagnosesystemets funktionsdata, herunder en liste over samtlige relevante dele af køretøjets emissionsbegrænsningssystem, dvs. følere, aktuatorer og komponenter, der overvåges af egendiagnosesystemet 3.1.1.3. beskrivelse af den fejlindikator, hvormed egendiagnosesystemet informerer føreren af køretøjet om en fejl kopier af andre typegodkendelser sammen med data, der er relevante for udvidelse af typegodkendelser 3.1.1.4. eventuelt oplysninger om køretøjsfamilien som angivet i bilag 11, tillæg 2. 3.1.2. Til de i punkt 3 i bilag 11 beskrevne prøvninger skal der til den tekniske tjeneste, der forestår typegodkendelsesprøvningen, indleveres et køretøj, der er repræsentativt for køretøjstypen eller -familien, og som er udstyret med det egendiagnosesystem, for hvilket der er ansøgt om godkendelse. Finder den tekniske tjeneste, at det indleverede køretøj ikke er fuldt repræsentativt for den køretøjstype eller -familie, der beskrives i bilag 11, tillæg 2, skal der indleveres et andet og om nødvendigt et ekstra køretøj til prøvning i overensstemmelse med punkt 3 i bilag 11.

3.2. En model af oplysningsskemaet vedrørende udstødningsemissioner, fordampningsemissioner, holdbarhed og egendiagnosesystemet findes i bilag 1. De oplysninger, som er opført under punkt 4.2.11.2.7.6 i bilag 1, skal medtages i tillæg 1 »oplysninger vedrørende egendiagnose« til typegodkendelsesattesten i bilag 2. 3.2.1. Der forelægges kopier af eventuelle andre typegodkendelser samt relevante data med henblik på udvidelse af typegodkendelser og bestemmelse af forringelsesfaktorer.

3.3. Med henblik på de i punkt 5 i dette regulativ beskrevne prøvninger afleveres et køretøj, der er repræsentativt for den køretøjstype, der skal godkendes, til den tekniske tjeneste, der foretager godkendelsesafprøvningen.

4. GODKENDELSE

4.1. Hvis den køretøjstype, der søges godkendt efter denne ændring, opfylder forskrifterne i punkt 5 nedenfor, meddeles godkendelse af den pågældende køretøjstype.

4.2. Der tildeles et godkendelsesnummer til hver godkendt type. Dette nummers første to cifre angiver den ændringsserie, i henhold til hvilken godkendelsen blev udstedt. Den samme kontraherende part må ikke tildele det samme nummer til en anden køretøjstype.

4.3. En meddelelse om godkendelse eller udvidelse eller afvisning af godkendelse af en køretøjstype i henhold til dette regulativ skal fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 2 til dette regulativ. 4.3.1. Hvis der foretages ændringer i denne tekst, f.eks. hvis der fastsættes nye grænseværdier, skal de kontraherende parter informeres om, hvilke allerede godkendte køretøjstyper overholder de nye bestemmelser.

4.4. Ethvert køretøj, som er i overensstemmelse med en type, som er godkendt efter dette regulativ, skal på et let synligt og let tilgængeligt sted, der er angivet i godkendelsesattesten, være påført et internationalt godkendelsesmærke bestående af følgende: 4.4.1. en cirkel, som omslutter bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret på den stat, som har meddelt godkendelse ( 3 ); 4.4.2. nummeret på dette regulativ, efterfulgt af bogstavet »R«, en streg og godkendelsesnummeret til højre for den cirkel, der er beskrevet i punkt 4.4.1. 4.4.3. Godkendelsesmærket skal dog indeholde et yderligere tegn efter bogstavet »R«, som har til formål at angive, i henhold til hvilke emissionsgrænseværdier godkendelsen er blevet udstedt. For de godkendelser, der udstedes for overensstemmelse med grænseværdierne for type I-prøven, som er angivet i række A i tabellen i punkt 5.3.1.4.1 i dette regulativ, skal bogstavet »R« være efterfulgt af romertallet »I«. For de godkendelser, der udstedes for overensstemmelse med grænseværdierne for type I-prøven, som er angivet i række B i tabellen i punkt 5.3.1.4.1 i dette regulativ, skal bogstavet »R« være efterfulgt af romertallet »II«.

4.5. Er køretøjet i overensstemmelse med en køretøjstype, som i henhold til et eller flere andre af de til overenskomsten vedføjede regulativer er godkendt i samme stat, som har meddelt typegodkendelse efter dette regulativ, behøver det i punkt 4.4.1 ovenfor foreskrevne symbol ikke gentages. I så tilfælde skal regulativet og godkendelsesnumrene samt de ekstra symboler for alle de regulativer, som godkendelsen er udstedt efter i det land, hvor godkendelsen er udstedt i henhold til dette regulativ, placeres i lodrette kolonner til højre for det symbol, der er beskrevet i punkt 4.4.1.

4.6. Godkendelsesmærket skal være letlæseligt og må ikke kunne fjernes.

4.7. Godkendelsesmærket skal være påført i nærheden af eller på køretøjets fabrikationsplade.

4.8. Bilag 3 til dette regulativ giver eksempler på godkendelsesmærkets udformning.

5. FORSKRIFTER OG PRØVNINGER

Vigtigt: Som et alternativ til kravene i dette punkt kan køretøjsfabrikanter, hvis årlige verdensproduktion udgør mindre end 10 000 enheder, opnå godkendelse på grundlag af de tilsvarende tekniske krav i The California Code of Regulations, Title 13, Paragraphs 1960, 1(f) (2) eller (g) (1) og (g) (2), 1960,1 (p), der gælder for køretøjer fra modelåret 1996 eller senere, 1968,1, 1976 og 1975, der gælder for lette køretøjer fra modelåret 1995 eller senere, som offentliggjort af Barclay's Publishing.

5.1. Generelt

5.1.1. Alle dele, der kan have indflydelse på emissionen af forurenende stoffer, skal være udformet, konstrueret og anbragt således, at køretøjet under normale driftsforhold og uanset eventuelle vibrationer opfylder forskrifterne i dette regulativ.

5.1.2. De tekniske forholdsregler, fabrikanten træffer, skal sikre, at udstødnings- og fordampningsemissionerne i henhold til dette regulativ begrænses effektivt i hele køretøjets normale levetid og under normale driftsforhold. Heri indgår, at slanger, slangestudse og slangeforbindelser, der anvendes i de emissionsbegrænsende systemer, skal være sikre og udført i overensstemmelse med den oprindelige konstruktions hensigt. For udstødningsemissioners vedkommende anses disse bestemmelser for at være overholdt, hvis forskrifterne i henholdsvis punkt 5.3.1.4 og 8.2.3.1 er opfyldt. For fordampningsemissioners vedkommende anses disse bestemmelser for at være overholdt, hvis forskrifterne i henholdsvis punkt 5.3.1.4 og 8.2.3.1 er opfyldt. 5.1.2.1. Brug af en manipulationsanordning er forbudt.

5.1.3. Benzintankenes påfyldningsåbninger: 5.1.3.1. Med forbehold af bestemmelserne i punkt 5.1.3.2 skal brændstoftankens påfyldningsåbning være udformet således, at det ikke er muligt at påfylde brændstof fra en benzinstander, hvis betjeningspistols mundstykke har en udvendig diameter på 23,6 mm eller derover. 5.1.3.2. Punkt 5.1.3.1 finder ikke anvendelse på et køretøj, for hvilket begge nedenstående betingelser er opfyldt: 5.1.3.2.1. køretøjet er udformet og konstrueret således, at intet udstyr til begrænsning af emissionen af luftforurenende gasser beskadiges af blyholdig benzin, og 5.1.3.2.2. køretøjet er på iøjnefaldende, let læselig og uudslettelig måde mærket med det i ISO 2 575:1982 specificerede symbol for blyfri benzin på et sted, der er umiddelbart synligt for en person, der fylder brændstof på brændstoftanken. Yderligere mærkning er tilladt.

5.1.4. Der skal træffes foranstaltninger til at undgå for stor fordampningsemission samt brændstofudslip på grund af manglende tankdæksel. Det kan ske på en af følgende måder: 5.1.4.1. et fastsiddende tankdæksel med automatisk åbning og lukning 5.1.4.2. konstruktionsmæssige begrænsninger, der forhindrer stor fordampningsemission, selv om tankdækslet mangler 5.1.4.3. andre foranstaltninger med samme virkning, f.eks. men ikke udelukkende tankdæksel fastgjort med strip eller kæde eller et tankdæksel, hvortil der anvendes samme nøgle som til køretøjets tænding. I sidstnævnte fald må nøglen kun kunne fjernes fra tankdækslet, når dette er i låst position.

5.1.5. Bestemmelser vedrørende det elektroniske systems sikkerhed 5.1.5.1. Køretøjer med computerstyret emissionskontrol skal være således indrettet, at de afholder fra ændringer bortset fra de af fabrikanten tilladte. Fabrikanten skal tillade ændringer, hvis de er nødvendige af hensyn til diagnosticering, eftersyn, vedligehold eller reparation af køretøjet. Der må ikke kunne ændres i omprogrammerbare edb-koder eller driftsparametre, som skal være mindst lige så godt beskyttet som anført i ISO DIS 15031-7 fra oktober 1998 (SAE J2 186 fra oktober 1996). Det forudsættes, at dataudvekslingen finder sted ved hjælp af de protokoller og datastik, der er foreskrevet i punkt 6.5 i bilag II, tillæg 1. Udtagelige kalibreringslagerchips skal være indkapslet, anbragt i lukket beholder eller beskyttet ved elektroniske algoritmer og må ikke kunne udskiftes uden brug af specialværktøj og -procedurer. 5.1.5.2. Edb-kodede driftsparametre for motoren må ikke kunne ændres uden brug af specialværktøj og -procedurer (f.eks. loddede eller indkapslede computerkomponenter eller forseglede (eller loddede) computerindeslutninger). 5.1.5.3. For mekaniske brændstofindsprøjtningspumper på motorer med kompressionstænding skal fabrikanten træffe tilstrækkelige forholdsregler til beskyttelse mod ændring af indstillingen af den maksimale brændstofafgivelse under driften. 5.1.5.4. Fabrikanten kan anmode den godkendende myndighed om undtagelse fra et af disse krav for køretøjer, for hvilke sikring kan formodes ikke at være nødvendig. For indrømmelse af en sådan undtagelse tager den godkendende myndighed følgende andre kriterier i betragtning, dog ikke udelukkende: om der er højtydende chips til rådighed, om køretøjet har en høj maksimalydelse og det forventede salgstal for køretøjet. 5.1.5.5. Fabrikanter, der anvender systemer med programmerbare edb-koder (f.eks. elektrisk sletbart programmerbart læselager, EEPROM) skal forhindre uautoriseret omprogrammering. Fabrikanterne skal benytte strategier til ekstra sikring og skrivebeskyttelse, som kræver elektronisk adgang til en ekstern computer, der drives af fabrikanten. Metoder, der giver en passende beskyttelse mod indgreb fra uvedkommende, godkendes af myndigheden.

5.1.6. Det skal være muligt at foretage teknisk kontrol af køretøjet for at bestemme, hvordan det klarer sig i forhold til de data, der blev registreret i henhold til punkt 5.3.7 i dette regulativ. Hvis denne tekniske kontrol kræver en særlig procedure, skal dette være beskrevet i servicehåndbogen (eller tilsvarende). Denne særlige procedure må ikke kræve anvendelse af særligt udstyr andet end det, der følger med køretøjet.

5.2. Prøvningsmetode

I tabel I er vist de forskellige muligheder for typegodkendelse af et køretøj.

5.2.1. Køretøjer med styret tænding og hybridelektriske køretøjer med styret tænding skal underkastes følgende prøvninger: — type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) — type II (CO-emission i tomgang) — type III (emissioner af krumtaphusgasser) — type IV (fordampningsemissioner) — type V (det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed) — type VI (kontrol af de gennemsnitlige CO/HC-emissioner efter koldstart ved lav omgivende temperatur) — prøvning af egendiagnosesystemet.

5.2.2. Køretøjer med styret tænding og hybridelektriske køretøjer med styret tænding, der anvender LPG eller NG som brændstof (ét eller begge), skal underkastes følgende prøvninger (i overensstemmelse med tabel 1): — type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) — Type II (CO-emissionen i tomgang) — type III (emissioner af krumtaphusgasser) — Type IV (fordampningsemission), når det er relevant — type V (det forureningsbegrænsende udstyrs holdbarhed) — Type VI (kontrol af de gennemsnitlige CO/HV-emissioner efter koldstart ved lav lufttemperatur), når dette er relevant — Prøvning af egendiagnosesystemet, når det er relevant.

5.2.3. Køretøjer med kompressionstænding og hybridelektriske køretøjer med kompressionstænding skal underkastes følgende prøvninger: — type I (kontrol af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart) — type V (det forureningsbegrænsende udstryrs holdbarhed) — prøvning af egendiagnosesystemer, når det er relevant.



Tabel 1 De forskellige muligheder for typegodkendelse og udvidelse af typegodkendelse Type-godkendelses-prøvning Køretøjer med styret tænding i klasse M og N Køretøjer med kompressionstænding i klasse M1 og N1 Benzindrevet køretøj Køretøj til to brændstoffer Køretøj til ét brændstof Type I Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (prøves med begge brændstoftyper) (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Type II Ja Ja (prøves med begge brændstoftyper) Ja — Type III Ja Ja (prøves kun med benzin) Ja — Type IV Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (prøves kun med benzin) (totalmasse ≤ 3,5 t) — — Type V Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (prøves kun med benzin) (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Type VI Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) Ja (totalmasse ≤ 3,5 t) (prøves kun med benzin) — — Udvidelse Punkt 7 Punkt 7 Punkt 7 Punkt 7, M2 og N2 med referencemasse ≤ 2 840 kg Egendiagnose Ja, i overensstemmelse med punkt 11.1.5.1.1 eller 11.1.5.3. Ja, i overensstemmelse med punkt 11.1.5.1.2 eller 11.1.5.3. Ja, i overensstemmelse med punkt 11.1.5.1.2 eller 11.1.5.3. Ja, i overensstemmelse med punkt 11.1.5.2.1 eller 11.1.5.2.2 eller 11.1.5.2.3 eller 11.1.5.3.

5.3. Beskrivelse af prøvninger

5.3.1. Type I-prøve (simulering af de gennemsnitlige udstødningsemissioner efter koldstart).

5.3.1.1. Figur 1 er et rutediagram for type I-prøven. Denne prøvning udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer med en totalmasse, der ikke overstiger 3,5 tons.

5.3.1.2. Køretøjet anbringes på et chassisdynamometer forsynet med belastnings- og inertisimuleringsudstyr. 5.3.1.2.1. Der gennemføres en prøvning uden afbrydelse med en samlet varighed på 19 minutter og 40 sekunder bestående af to dele, del 1 og del 2. Med fabrikantens samtykke kan der indføres en kort afbrydelse af prøvningsforløbet på højst 20 sekunder mellem afslutningen af del 1 og begyndelsen af del 2 for at gøre det muligt at justere prøvningsapparaturet. 5.3.1.2.1.1. LPG- eller NG-køretøjer skal ved en type I-prøve afprøves for variationer i sammensætningen af LPG hhv. NG som foreskrevet i bilag 12. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, skal afprøves på begge brændstoffer, hvorunder der ved anvendelse af LPG eller NG afprøves for variationer i sammensætningen af LPG hhv. NG som foreskrevet i bilag 12. 5.3.1.2.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.1.2.1.1 ovenfor vil køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformigt brændstof, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type I-prøven blive regnet for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof. 5.3.1.2.2. Prøvningens del 1 består af fire elementære prøvningscyklusser for kørsel i byområder. Hver cyklus omfatter 15 faser (tomgang, acceleration, konstant hastighed, deceleration osv.). 5.3.1.2.3. Prøvningens del 2 består af én prøvningscyklus for kørsel uden for byområder. Denne cyklus omfatter 13 faser (tomgang, acceleration, konstant hastighed, deceleration osv.). 5.3.1.2.4. Under prøvningen bliver udstødningsgassen fortyndet, og der opsamles en proportional prøvning i en eller flere sække. Det afprøvede køretøjs udstødningsgas bliver fortyndet, der udtages prøver, som analyseres efter den nedenfor beskrevne metode, og det samlede volumen af den fortyndede udstødningsgas måles. Både emissionerne af carbonmonoxid, carbonhydrid og nitrogenoxid og emissionerne af forurenende partikler fra køretøjer med kompressionstænding registreres.

5.3.1.3. Prøvningen udføres efter den i bilag 4 beskrevne fremgangsmåde. De metoder, der benyttes til indsamling og analyse af gasserne samt til fjernelse og vejning af partiklerne, skal være de foreskrevne.

5.3.1.4. Med forbehold af forskrifterne i punkt 5.3.1.5 gentages prøvningen tre gange. Resultaterne skal multipliceres med de i punkt 5.3.6 anførte relevante forringelsesfaktorer og, når det drejer sig om periodisk regenerende systemer som defineret i punkt 2.20, multipliceres resultaterne også med faktorerne Ki fra bilag 13. De masser af gasemissioner og, i tilfælde af køretøjer med kompressionstænding, den masse af partikler, der herved fås i hver enkelt prøvning, skal være mindre end de i tabellen nedenfor anførte værdier:



Grænseværdier Referencemasse (RW) (kg) Masse af carbonmonoxid (Co) Masse af carbonhydrid (HC) Masse af nitrogenoxider (NOx) Kombineret masse af carbonhydrider og nitrogenoxider (HC + NOx) Partikelmasse (1) (PM) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) L2 + L3 (g/km) L4 (g/km) Klasse Gruppe Benzin Diesel Benzin Diesel Benzin Diesel Benzin Diesel Diesel A(2000) M (2) — Alle 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 N1 (3) I RW ≤ 1 305 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 II 1 305 < RW ≤ 1 760 4,17 0,80 0,25 — 0,18 0,65 — 0,72 0,07 III 1 760 < RW 5,22 0,95 0,29 — 0,21 0,78 — 0,86 0,10 B(2005) M (2) — alle 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 N1 (3) I RW ≤ 1 305 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 II 1 305 < RW ≤ 1 760 1,81 0,63 0,13 — 0,10 0,33 — 0,39 0,04 III 1 760 < RW 2,27 0,74 0,16 — 0,11 0,39 — 0,46 0,06 ( 1 ) For motorer med kompressionstænding. ( 2 ) Undtagen køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg. ( 3 ) Samt de klasse M-køretøjer, der er omhandlet i fodnote 2. 5.3.1.4.1. Uanset bestemmelserne i punkt 5.3.1.4 kan den ene af de tre således opnåede masser for hver enkelt forurenende stof eller kombination af forurenende stoffer overstige den foreskrevne grænseværdi, dog med højst 10 %, forudsat at det aritmetiske gennemsnit af de tre resultater ligger under den foreskrevne grænseværdi. Når de foreskrevne grænser overstiges for flere end ét forurenende stof, er det uden betydning, om dette finder sted ved samme prøvning eller i forskellige prøvninger. 5.3.1.4.2. Når prøvningerne udføres med gasformige brændstoffer, skal den resulterende masse af gasformige emissioner være under grænsen for benzindrevne køretøjer i ovenstående tabel.

5.3.1.5. Antallet af de i punkt 5.3.1.4 foreskrevne prøvninger nedsættes på de nedenfor definerede betingelser, hvor V1 er resultatet af den første prøvning og V2 resultatet af den anden prøvning for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer, der er genstand for begrænsning. 5.3.1.5.1. Der udføres kun én prøvning, såfremt resultatet for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer, der er genstand for begrænsning, er mindre end eller lig med 0,70 L (dvs. V1 ≤ 0,70 L). 5.3.1.5.2. Såfremt kravet i punkt 5.3.1.5.1 ikke opfyldes, udføres der kun to prøvninger, hvis følgende krav er opfyldt for hvert forurenende stof eller for den kombinerede emission af to forurenende stoffer, der er genstand for begrænsning: V1 ≤ 0,85 L og V1 + V2 ≤ 1,70 L og V2 ≤ L

5.3.2. Type II-prøve (CO-emissionen i tomgang)

5.3.2.1. Denne prøvning udføres på alle køretøjer med styret tænding og en totalmasse over 3,5 tons. 5.3.2.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, skal i type II-prøven afprøves på begge brændstoffer. Figur 1 Rutediagram for type I typegodkendelse (jf. punkt 5.3.1) 5.3.2.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.2.1.1 vil køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformige brændstoffer, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type II-prøven blive regnet for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof.

5.3.2.2. Ved prøvning i overensstemmelse med bilag 5 må volumenmængden af carbonmonoxid i den udstødningsgas, der udsendes i tomgang, ikke overstige 3,5 % ved den af fabrikanten foreskrevne indstilling og 4,5 % inden for de i nævnte bilag specificerede indstillingsmuligheder.

5.3.3. Type III-prøve (kontrol af emissionen af krumtaphusgasser)

5.3.3.1. Denne prøvning udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer, dog med undtagelse af køretøjer med kompressionstænding. 5.3.3.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, afprøves i type III-prøven alene på benzin. 5.3.3.1.2. Uanset kravet i punkt 5.3.3.1.1 vil køretøjer, som kan anvende både benzin og gasformigt brændstof, men hvis benzinsystem kun er monteret til anvendelse i nødstilfælde eller til start, og hvis benzintank rummer højst 15 liter, ved type III-prøven blive regnet for køretøjer, som udelukkende kan anvende gasformigt brændstof.

5.3.3.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag 6 må krumtaphusets ventilationssystem ikke muliggøre emission af krumtaphusgasser til atmosfæren.

5.3.4. Type IV-prøve (bestemmelse af fordampningsemissioner)

5.3.4.1. Denne prøvning skal foretages på alle køretøjer, hvortil der henvises i punkt 1, med undtagelse af køretøjer med kompressionstænding, LPG- eller NG-køretøjer og køretøjer med en totalmasse over 3 500 kg. 5.3.4.1.1. LPG- eller NG-køretøjer afprøves i type IV-prøven alene på benzin.

5.3.4.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag 7 må fordampningsemissionerne ikke overstige 2 g/prøvning.

5.3.5. Type VI-prøve (kontrol af de gennemsnitlige CO-/HC-udstødningsemissioner efter koldstart ved lav omgivende temperatur).

5.3.5.1. Denne prøvning udføres på alle køretøjer i klasse M1 og klasse N1 (gruppe I) med styret tænding, bortset fra køretøjer, der er beregnet til befordring af over seks personer, og køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg. 5.3.5.1.1. Køretøjet anbringes på et chassisdynamometer, der er udstyret med midler til belastnings- og inertisimulering. 5.3.5.1.2. Prøvningen består af de fire elementære kørecyklusser for kørsel i byområder i del 1 af type I-prøven. Del 1-prøven er beskrevet i bilag 4, tillæg 1, og afbildet i figur 1/1, 1/2 og 1/3 i tillægget. Lavtemperaturprøvningen, der i alt varer 780 sek., udføres uden afbrydelse og begynder, når motoren trækker. 5.3.5.1.3. Lavtemperaturprøvningen skal udføres ved en omgivende prøvningstemperatur på 266 K (7 °C). Inden prøvningen udføres, konditioneres prøvningskøretøjerne på en ensartet måde for at sikre, at prøvningsresultaterne er reproducerbare. Konditionering og øvrige prøvningsprocedurer udføres som beskrevet i bilag 8. 5.3.5.1.4. Under prøvningen fortyndes udstødningsgasserne, og der opsamles en forholdsmæssig prøve. Det prøvede køretøjs udstødningsgasser fortyndes, og der udtages prøver heraf, som analyseres efter den fremgangsmåde, der er beskrevet i bilag 8, og den samlede volume af den fortyndede udstødningsgas måles. Den fortyndede udstødningsgas analyseres for carbonmonoxid og carbonhydrider.

5.3.5.2. Med forbehold af forskrifterne i 5.3.5.2.2 og 5.3.5.3 udføres prøvningen tre gange. Den resulterende masse af CO- og HC-emissionen skal være mindre end grænseværdierne i nedenstående tabel:



Prøvnings-temperatur Carbonmonoxid L1 (g/km) Carbonhydrid L2 (g/km) 266 K (-7 °C) 15 1,8 5.3.5.2.1. Uanset forskrifterne i 5.3.5.2 må højst et af de tre opnåede resultater for hvert forurenende stof overskride den foreskrevne grænseværdi med mere end 10 %, forudsat det aritmetiske gennemsnit af de tre resultater ligger under den foreskrevne grænseværdi. Når de foreskrevne grænser overstiges for flere end ét forurenende stof, er det uden betydning, om dette finder sted ved samme prøvning eller i forskellige prøvninger. 5.3.5.2.2. Antallet af de under punkt 5.3.5.2 foreskrevne prøvninger kan på fabrikantens anmodning øges til 10, såfremt det aritmetiske gennemsnit af de første tre resultater ligger under 110 % af grænseværdien. I så tilfælde stilles der efter prøvningen kun krav om, at det aritmetiske gennemsnit af alle ti resultater ligger under grænseværdien.

5.3.5.3. Antallet af de i punkt 5.3.5.2 foreskrevne prøvninger kan nedsættes i overensstemmelse med punkt 5.3.5.3.1 og 5.3.5.3.2. 5.3.5.3.1. Der udføres kun en prøvning, såfremt resultatet for hvert forurenende stof i den første prøvning er mindre end eller lig med 0,70 L. 5.3.5.3.2. Såfremt kravet i punkt 5.3.5.3.1 ikke opfyldes, udføres der kun to prøvninger, hvis resultatet af første prøvning for hvert forurenende stof er mindre end eller lig med 0,85 L, og summen af de første to resultater er mindre end eller lig med 1,70 L, og resultatet af den anden prøvning er mindre end eller lig med L. (V1 ≤ 0,85 L og V1 + V2 ≤ 1,70 L og V2 ≤ L).

5.3.6. Type V-prøve (holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr)

5.3.6.1. Denne prøvning udføres på alle de i punkt 1 anførte køretøjer, som underkastes prøvningen i punkt 5.3.1. Prøvningen udgør en holdbarhedskontrol ved 80 000 km kørt efter programmet beskrevet i bilag 9 på bane, vej eller på chassisdynamometer. 5.3.6.1.1. Køretøjer, som kan anvende enten benzin eller LPG/NG som brændstof, afprøves i type V-prøven alene på benzin. I så fald skal forringelsesfaktoren, der blev konstateret med blyfri benzin, også anvendes for LPG eller NG.

5.3.6.2. Uanset bestemmelserne i punkt 5.3.6.1 kan fabrikanten vælge at benytte de i nedenstående tabel anførte forringelsesfaktorer i stedet for prøvning i henhold til punkt 5.3.6.1:



Motorkategori Forringelsesfaktorer Forureningsstof CO HC NOx HC + NOx (1) Partikler Styret tænding 1,2 1,2 1,2 — — Kompressionstænding 1,1 — 1 1 1,2 ( 1 ) For køretøjer med kompressionstænding. Efter anmodning fra fabrikanten kan den tekniske tjeneste udføre type I-prøven før afslutning af type V-prøven ved brug af forringelsesfaktorerne i tabellen ovenfor. Efter afslutning af type V-prøven kan den tekniske tjeneste derefter ændre de i henhold til bilag 2 registrerede typegodkendelsesresultater ved at udskifte forringelsesfaktorerne i tabellen ovenfor med de forringelsesfaktorer, der måles ved type V-prøven.

5.3.6.3. Forringelsesfaktorerne beregnes efter en af fremgangsmåderne i punkt 5.3.6.1 eller på grundlag af værdierne i tabellen i punkt 5.3.6.2. Faktorerne benyttes til at konstatere, om der foreligger overensstemmelse med forskrifterne i punkt 5.3.1.4 og 8.2.3.1.

5.3.7. Emissionsdata til brug for periodisk syn

5.3.7.1. Dette krav gælder for køretøjer med styret tænding, for hvilke der søges om godkendelse efter denne ændring.

5.3.7.2. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag 5 (type II-prøve) i normal tomgang registreres a) volumenmængden af carbonmonoxid i udstødningsgassen b) motorhastigheden under prøvningen, herunder eventuelle tolerancer.

5.3.7.3. Ved afprøvning i høj tomgangshastighed (dvs. > 2 000 min–1) registreres a) volumenmængden af carbonmonoxid i udstødningsgassen b) lambda-værdien ( 4 ) c) motorhastigheden under prøvningen, herunder eventuelle tolerancer.

5.3.7.4. Motorolietemperaturen på prøvningstidspunktet måles og registreres

5.3.7.5. Tabellen i punkt 17 i bilag 2 skal udfyldes.

5.3.7.6. Fabrikanten bekræfter nøjagtigheden af den lambda-værdi, der blev registreret ved typegodkendelsen i punkt 5.3.7.3 som værende repræsentativ for et typisk seriekøretøj inden for 24 måneder fra den dato, hvor den tekniske tjeneste meddelte typegodkendelsen. Der foretages en vurdering på grundlag af syn og undersøgelser af seriekøretøjer.

5.3.8. egendiagnosesystemprøvning

Målingerne gennemføres på alle de køretøjer, som er beskrevet i punkt 1. Prøvningsproceduren i punkt 3 i bilag 11 skal følges.

6. ÆNDRINGER AF KØRETØJSTYPEN

6.1. Alle ændringer af køretøjstypen skal meddeles den administrative myndighed, der har godkendt køretøjstypen. Den pågældende tjeneste kan da enten: 6.1.1. vurdere, at de foretagne ændringer ikke har en væsentlig negativ virkning, og at køretøjet under alle omstændigheder stadig opfylder forskrifterne, eller 6.1.2. anmode om en yderligere prøvningsrapport fra den tekniske tjeneste, der har ansvaret for prøvningen.

6.2. Godkendelse eller afslag på godkendelse skal sammen med detaljer om ændringerne meddeles i henhold til fremgangsmåden beskrevet i punkt 4.3 ovenfor til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ.

6.3. Den kompetente myndighed, som meddeler udvidelse af godkendelsen, påfører et fortløbende udvidelsesnummer og underretter de øvrige parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, herom ved hjælp af et anmeldelsesskema svarende til modellen i bilag 2 til dette regulativ.

7. UDVIDELSE AF GODKENDELSEN

I tilfælde af ændringer af typegodkendelsen i henhold til dette regulativ finder følgende særlige bestemmelser om nødvendigt anvendelse:

7.1. Udvidelser i relation til udstødningsemissioner (type I-, type II- og type VI-prøver)

7.1.1. Køretøjstyper med afvigende referencemasse

7.1.1.1. Godkendelser, som er meddelt en køretøjstype, kan udelukkende udvides til køretøjstyper med en referencemasse, der kræver brug af de to umiddelbart følgende højere inertiækvivalenter eller lavere inertiækvivalent.

7.1.1.2. For de køretøjer i klasse N1 og de køretøjer i klasse M, der henvises til i punkt 5.3.1.4, fodnote 2, gælder, at såfremt referencemassen for den køretøjstype, for hvilken der anmodes om udvidelse, kræver brug af en lavere inertiækvivalent end den, der benyttes til den allerede godkendte køretøjstype, meddeles udvidelse af godkendelse, såfremt massen af de forurenende stoffer fra det køretøj, der allerede er godkendt, ligger inden for de grænseværdier, der foreskrives for det køretøj, for hvilket der anmodes om udvidelse af godkendelse.

7.1.2. Køretøjstyper med afvigende totalt gearudvekslingsforhold

Godkendelse af en køretøjstype kan på følgende betingelser udvides til at omfatte køretøjstyper, som kun afviger fra den godkendte type med hensyn til det totale gearudvekslingsforhold:

7.1.2.1. For hvert udvekslingsforhold, der anvendes i type I- og type VI-prøver, bestemmes forholdet hvor V1 og V2 ved en motorhastighed på 1 000 min–1 er henholdvis den godkendte køretøjstypes motoromdrejningshastighed og motoromdrejningshastigheden af den køretøjstype, for hvilken der anmodes om udvidelse af godkendelse.

7.1.2.2. Hvis E ≤ 8 % for hver udveksling, skal udvidelsen indrømmes uden gentagelse af type I- og type VI-prøverne.

7.1.2.3. Hvis E > 8 % for mindst én udveksling, og E ± 13 % for hver udveksling, skal type I- og type VI-prøverne gentages, men de kan udføres på et laboratorium efter fabrikantens valg under forudsætning af den tekniske tjenestes godkendelse. Prøvningsrapporten sendes til den tekniske tjeneste, der foretager typegodkendelsesafprøvningen.

7.1.3. Køretøjstyper med afvigende referencemasse og afvigende totalt gearudvekslingsforhold Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte køretøjstyper, som kun afviger fra den godkendte type med hensyn til referencemasse og totalt gearudvekslingsforhold, forudsat at alle de i punkt 7.1.1 og 7.1.2 foreskrevne betingelser er opfyldt.

7.1.4. Vigtigt: En godkendelse af en køretøjstype i overensstemmelse med punkt 7.1.1 til 7.1.3 kan ikke udvides til at omfatte andre køretøjstyper.

7.2. Fordampningsemissioner (type IV-prøve)

7.2.1. Godkendelse af en køretøjstype forsynet med et system til begrænsning af fordampningsemissioner kan udvides på følgende betingelser: 7.2.1.1. Det grundlæggende brændstof/luft-blandingsprincip (f.eks. singlepoint-indsprøjtning, karburator) skal være det samme. 7.2.1.2. Brændstoftankens form samt brændstoftankens og brændstofrørenes materiale skal være identiske. Det værste tilfælde med hensyn til brændstofrørenes tværsnit og omtrentlige længde skal prøves. Spørgsmålet om, hvorvidt det kan accepteres, at damp/væske-separatorerne ikke er identiske, afgøres af den tekniske tjeneste, der foretager typegodkendelsesafprøvningen. Brændstoftankens rumindhold må højst afvige med ± 10 %. Tankudluftningsventilen skal indstilles på samme måde. 7.2.1.3. Metoden til opbevaring af brændstofdamp skal være identisk, dvs. udskillerens form og volumen, opbevaringsmediet, luftfiltret (hvis anvendt til begrænsning af fordampningsemissionen) osv. 7.2.1.4. Svømmerhusets brændstofvolumen må højst afvige med ± 10 milliliter. 7.2.1.5. Metoden til udluftning af den ophobede damp skal være identisk (f.eks. luftgennemstrømning, startpunkt eller udluftet volumen i løbet af en prøvningscyklus). 7.2.1.6. Metoden til aflukning og udluftning af brændstofmåleren skal være identisk.

7.2.2. Yderligere bemærkninger: i) forskellig motorstørrelse er tilladt ii) forskellig motoreffekt er tilladt iii) automatiske og manuelle gearkasser samt to- og fire-hjulstræk er tilladt iv) forskellig karrosseriform er tilladt v) forskellig hjul- og dækstørrelse er tilladt.

7.3. Holdbarheden af forureningsbegrænsende udstyr (type V-prøve)

7.3.1. Godkendelse af en køretøjstype kan udvides til at omfatte forskellige køretøjstyper, forudsat at kombinationen af motor/forureningsbegrænsningssystem er identisk med det allerede godkendte køretøjs. Med henblik herpå anses køretøjstyper, hvis nedenfor beskrevne parametre er identiske eller ligger inden for de foreskrevne grænseværdier, for at have den samme kombination af motor/forureningsbegrænsningssystem. 7.3.1.1. — Motor: — antal cylindre — motorkapacitet (± 15 procent), — cylinderblokkens opbygning — antal ventiler — brændstofsystem — type kølesystem — forbrændingsproces — størrelsen af cylinderboringen. 7.3.1.2. Forureningskontrolsystem: katalysatorer: — antal katalysatorer og katalysatorelementer, — katalysatorernes størrelse og form (volumen af monolit ± 10 %) — type katalytisk behandling (oxiderende, trevejs osv.) — ædelmetalbelastning (identisk eller højere) — ædelmetalforhold (± 15 procent), — substrat (opbygning og materiale) — celletæthed — type katalysatorindkapsling — katalysatorens placering (anbringelse og dimension i udstødningssystemet, som ikke frembringer temperaturudsving på mere end ± 50 K ved katalysatorens indgangsåbning). Denne temperatur kontrolleres under stabiliserede forhold ved en hastighed af 120 km/h og en belastningsindstilling svarende til type I-prøven. Luftindblæsning: forefindes/forefindes ikke type (pulserende luft, luftpumper osv.). Udstødningsrecirkulation: forefindes/forefindes ikke. 7.3.1.3. Inertikategori: de to umiddelbart følgende højere inertikategorier og enhver lavere inertikategori. 7.3.1.4. Holdbarhedsprøvningen kan udføres med et køretøj, som afviger med hensyn til karroseriform, gearkasse (automatisk eller manuel) samt hjul- eller dækstørrelse fra den køretøjstype, for hvilken der ansøges om typegodkendelse.

7.4. Egendiagnose

7.4.1. En godkendelse, der er meddelt en køretøjstype hvad angår dens egendiagnosesystem, kan udvides til andre køretøjstyper i samme egendiagnose-motor-familie som beskrevet i bilag 11, tillæg 2. Motorens forureningskontrolsystem skal være identisk med det allerede godkendte køretøjs og opfylde beskrivelsen af egendiagnose-motor-familien i bilag 11, tillæg 2, uden hensyn til følgende egenskaber: — motortilbehør — dæk — ækvivalent inerti — kølesystem — total gearudveksling — transmissionstype — karrosseritype.

8. PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE

8.1. Ethvert køretøj, der er forsynet med et godkendelsesmærke i henhold til dette regulativ, skal med hensyn til de komponenter, der kan have indflydelse på emissionen af forurenende gasser og partikler fra motoren, krumtaphusemissioner og fordampningsemissioner, være i overensstemmelse med den godkendte køretøjstype. Procedurerne til sikring af produktionens overensstemmelse skal opfylde bestemmelserne i 1958-overenskomstens tillæg 2 (E/ECE/324/ECE/TRANS/505/Rev.2), idet følgende forskrifter finder anvendelse:

8.2. Generelt kontrolleres produktionens overensstemmelse med hensyn til begrænsningen af emissioner fra køretøjet (type I-, type II-, type III- og type IV-prøver) på grundlag af beskrivelsen i meddelelsen og bilagene hertil. Ibrugtagne køretøjers overensstemmelse Under henvisning til typegodkendelserne for emissioner skal disse foranstaltninger også kunne bekræfte, at de emissionsbegrænsende anordninger er funktionsdygtige i køretøjernes normale praktiske levetid ved normal brug (overensstemmelse af ibrugtagne køretøjer, der vedligeholdes forsvarligt og benyttes efter deres bestemmelse). Med henblik på dette regulativ kontrolleres disse foranstaltninger, indtil køretøjet er fem år gammelt eller har kørt 80 000 km, idet det først indtrufne gælder, og fra den 1. januar 2005 indtil køretøjet er fem år gammelt eller har kørt 100 000 km, idet det først indtrufne gælder. 8.2.1. Godkendelsesmyndigheden foretager kontrol af ibrugtagne køretøjers overensstemmelse på grundlag af alle relevante oplysninger, som fabrikanten ligger inde med, efter procedurer svarende til dem, der er defineret i tillæg 2 til 1950-overenskomsten (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Figur 4/1 og 4/2 i tillæg 4 viser proceduren for overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning. 8.2.1.1. Parametre, der afgrænser en familie af ibrugtagne køretøjer En familie af ibrugtagne køretøjer kan afgrænses ved nogle grundlæggende konstruktionsparametre, som skal være fælles for alle køretøjer i familien. Således anses køretøjer, for hvilke mindst nedenstående parametre er fælles eller ligger inden for de anførte tolerancer, at tilhøre samme familie af ibrugtagne køretøjer: — forbrændingsproces (totakts, firetakts, rotations-) — antal cylindre — cylinderarrangement (rækkemotor, V-motor, stjernemotor, boxermotor, andet). Cylindrenes hældning eller orientering er ikke et kriterium — brændstoftilførsel (f.eks. direkte eller indirekte indsprøjtning) — kølesystemtype (luftkøling, vandkøling, oliekøling) — tilførsel af forbrændingsluft (med eller uden trykladning) — brændstof, som motoren er konstrueret til (benzin, diesel, NG, LPG, osv.). Køretøjer til kørsel med forskellige brændstoffer kan sættes i gruppe med køretøjer, der kun kører på ét brændstof, forudsat at de har ét brændstof tilfælles — katalysatortype (trevejskatalysator eller andet) — partikelfiltertype (med eller uden) — recirkulering af udstødningsgas (med eller uden) — et slagvolumen svarende til motorfamiliens største minus 30 %. 8.2.1.2. Godkendelsesmyndigheden foretager kontrol af ibrugtagne køretøjers overensstemmelse på grundlag af oplysninger fra fabrikanten. Oplysningerne skal mindst omfatte følgende: 8.2.1.2.1. Fabrikantens navn og adresse. 8.2.1.2.2. Navn, adresse, telefon- og faxnummer samt e-post adresse på fabrikantens repræsentant inden for de områder, som fabrikantens oplysninger omfatter. 8.2.1.2.3. Modelbetegnelse(r) på de køretøjer, som fabrikantens oplysninger omfatter. 8.2.1.2.4. Hvis det er relevant, en liste over de køretøjstyper, som fabrikantens oplysninger omfatter, dvs. familien af ibrugtagne køretøjer som omhandlet i punkt 8.2.1.1. 8.2.1.2.5. Koder for køretøjets identifikationsnummer (VIN), som gælder for disse køretøjstyper inden for den ibrugtagne familie (VIN-præfiks). 8.2.1.2.6. Numre på typegodkendelser af disse køretøjstyper inden for den ibrugtagne familie, herunder numre på alle eventuelle udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser (større modifikationer). 8.2.1.2.7. Nærmere oplysninger om udvidelser og fejlretninger/tilbagekaldelser vedrørende sådanne typegodkendelser for de køretøjer, som fabrikantens oplysninger omfatter (hvis godkendelsesmyndigheden forlanger det). 8.2.1.2.8. Det tidsrum, hvori fabrikanten har indsamlet sine oplysninger. 8.2.1.2.9. Den køretøjsproduktionsperiode, som fabrikantens oplysninger omfatter (f.eks. »køretøjer produceret i kalenderåret 2001«). 8.2.1.2.10. Fabrikantens procedure for overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning, herunder følgende: 8.2.1.2.10.1. Metode til lokalisering af køretøjerne. 8.2.1.2.10.2. Kriterier for at udvælge og afvise køretøjer. 8.2.1.2.10.3. Testtyper og -procedurer, der er benyttet i forbindelse med programmet. 8.2.1.2.10.4. Fabrikantens kriterier for at acceptere/forkaste familien af ibrugtagne køretøjer 8.2.1.2.10.5. De(t) geografiske område(r), hvori fabrikanten har indsamlet sine oplysninger. 8.2.1.2.10.6. Stikprøvestørrelse og prøveudtagningsplan. 8.2.1.2.11. Resultaterne af fabrikantens overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning, herunder følgende: 8.2.1.2.11.1. Oplysninger om de køretøjer, programmet omfatter (uanset om de har været til prøvning eller ikke). Oplysningerne skal omfatte: — modelbetegnelse — køretøjets identifikationsnummer (VIN) — køretøjets registreringsnummer — fremstillingsdato — region, som køretøjet anvendes i (hvis kendt) — monterede dæk. 8.2.1.2.11.2. Årsager til at afvise et køretøj fra stikprøven. 8.2.1.2.11.3. Udførte serviceeftersyn på de enkelte køretøjer i stikprøven (inkl. eventuelle større modifikationer). 8.2.1.2.11.4. Foretagne reparationer på de enkelte køretøjer i stikprøven (hvis kendt). 8.2.1.2.11.5. Prøvningsdata, herunder: — prøvningsdato — prøvningssted — kilometertællerstand — specifikationer for prøvningsbrændstof (f.eks. referencebrændstof eller kommercielt brændstof) — prøvningsbetingelser (temperatur, luftfugtighed, dynamometerets inertimasse) — dynamometerindstilling (f.eks. effektindstilling) — prøvningsresultater (fra mindst tre forskellige køretøjer pr. køretøjsfamilie). 8.2.1.2.12. Registreringer af egendiagnosesystemets visning. 8.2.2. De oplysninger, som fabrikanten indsamler, skal være tilstrækkelig omfattende til at sikre, at det ibrugtagne køretøjs ydelse kan vurderes for normale driftsforhold som defineret i punkt 8.2, og at de er repræsentative for fabrikantens geografiske indtrængning på markedet. For så vidt angår dette regulativ er fabrikanten ikke forpligtet til at foretage kontrol af køretøjstypens overensstemmelse efter ibrugtagning, hvis han til godkendelsesmyndighedens tilfredshed kan godtgøre, at det årlige salg på verdensplan af den pågældende køretøjstype er mindre end 10 000 enheder. For så vidt angår køretøjer, der er bestemt til salg i Den Europæiske Union, er fabrikanten ikke forpligtet til at foretage kontrol af køretøjstypens overensstemmelse efter ibrugtagning, hvis han til godkendelsesmyndighedens tilfredshed kan godtgøre, at det årlige salg i Den Europæiske Union af den pågældende køretøjstype er mindre end 5 000 enheder. 8.2.3. Skal der udføres en type I-prøve og har køretøjets typegodkendelse en eller flere udvidelser, udføres prøvningerne enten på det køretøj, der er beskrevet i den oprindelige informationspakke, eller på køretøjet beskrevet i informationspakken hørende til den pågældende udvidelse. 8.2.3.1. Kontrol af køretøjets overensstemmelse ved type I-prøve. Når myndighederne har foretaget deres udvælgelse, må fabrikanten ikke foretage justeringer på de udvalgte køretøjer. For så vidt angår hybridelektriske køretøjer udføres prøvningerne i overensstemmelse med betingelserne i bilag 14: — For så vidt angår OVC-køretøjer foretages målingerne af emissionen af forurenende stoffer med køretøjet konditioneret i henhold til kondition B for type I-prøven for OVC-hydridkøretøjer. — For så vidt angår NOVC-køretøjer foretages målingerne af emissionen af forurenende stoffer under samme betingelser som i type I-prøven for NOVC-køretøjer. 8.2.3.1.1. Tre vilkårligt udvalgte køretøjer fra serien afprøves som beskrevet i punkt 5.3.1. Forringelsesfaktorerne benyttes på samme måde. Grænseværdierne er fastsat i punkt 5.3.1.4. 8.2.3.1.1.1. Når det drejer sig om periodisk regenererende systemer som defineret i punkt 2.20, skal resultaterne multipliceres med faktorerne Ki opnået ved proceduren anført i bilag 13 på det tidspunkt, hvor typegodkendelsen blev udstedt. På forespørgsel fra fabrikanten kan prøvning udføres straks efter afsluttet regenerering. 8.2.3.1.2. Hvis myndigheden er tilfreds med produktionsstandardafvigelsen angivet af fabrikanten i henhold til punkt 8.2.1 ovenfor, udføres prøvningerne ifølge punkt 1. Hvis myndigheden er ikke tilfreds med produktionsstandardafvigelsen angivet af fabrikanten i henhold til punkt 8.2.1 ovenfor, udføres prøvningerne ifølge tillæg 2. 8.2.3.1.3. På grundlag af en prøvning af køretøjer, som foretages ved hjælp af stikprøver, betragtes en produktionsserie som værende henholdsvis i overensstemmelse eller ikke i overensstemmelse, når godkendelse er opnået for alle forurenende stoffer, eller der er sket forkastelse for et enkelt stof, i overensstemmelse med prøvningskriterierne i det relevante tillæg. Opnås der godkendelse for et enkelt forurenende stof, ændres dette resultat ikke af andre prøvninger, som foretages med henblik på de øvrige forurenende stoffer. Opnås der ikke godkendelse for samtlige forurenende stoffer, og sker der ikke forkastelse for et forurenende stof, foretages afprøvning af et andet køretøj (jf. figur 2 nedenfor). 8.2.3.2. Uanset forskrifterne i punkt 3.1.1 i bilag 4 foretages prøvningerne på køretøjer, som endnu ikke har været benyttet til kørsel. 8.2.3.2.1. På fabrikantens anmodning kan prøvningerne imidlertid foretages på køretøjer, som har kørt. — maksimalt 3 000 km for køretøjer med styret tænding — maksimalt 15 000 km for køretøjer med kompressionstænding. I dette tifælde vil tilkørselsproceduren blive udført af fabrikanten, som skal forpligte sig til ikke at udføre nogen justeringer på disse køretøjer. Figur 2 8.2.3.2.2. Anmoder fabrikanten om tilkøring (»x« km, hvor x ≤ 3 000 km for køretøjer med styret tænding, og x ≤ 15 000 km for køretøjer med kompressionstænding), sker beregningen således: a) de forurenende emissioner (type I) måles ved nul og ved »x« km på det først afprøvede køretøj b) emissionernes udviklingskoefficient mellem nul og »x« km beregnes for hvert af de forurenende stoffer: Emissioner »x« km/emissioner nul km Koefficienten kan være under 1. c) de følgende køretøjer tilkøres ikke, men deres emissioner ved nul km omregnes ved hjælp af udviklingskoefficienten. I så fald benyttes følgende værdier: i) værdierne ved »x« km for det første køretøj ii) værdierne ved nul km ganget med udviklingskoefficienten for de følgende køretøjer. 8.2.3.2.3. Alle disse prøvninger kan udføres med kommercielt brændstof. De i bilag 10 beskrevne referencebrændstoffer benyttes dog på fabrikantens anmodning. i) Foretages der en type III-prøve, udføres den på alle de køretøjer, som er udvalgt til type I-prøve af produktionens overensstemmelse. Betingelserne i punkt 5.3.3.2 skal opfyldes. For så vidt angår hybridelektriske køretøjer udføres prøvningerne i overensstemmelse med betingelserne i punkt 5 i bilag 14. ii) Foretages der en type IV-prøve, udføres den i overensstemmelse med punkt 7 i bilag 7. 8.2.4. Ved afprøvning i overensstemmelse med bilag 7 må de gennemsnitlige fordampningsemissioner fra alle producerede køretøjer af den godkendte type ikke overstige den i punkt 5.3.4.2 anførte grænseværdi. 8.2.5. Ved den afsluttende rutinemæssige produktionskontrol kan indehaveren af standardtypegodkendelsen påvise produktionens overensstemmelse ved at udtage køretøjer til stikprøvekontrol, som skal opfylde forskrifterne i punkt 7 i bilag 7. 8.2.6. Egendiagnosesystem Hvis egendiagnosesystemet skal kontrolleres, skal det ske som følger: 8.2.6.1. Når godkendelsesmyndigheden finder, at produktionskvaliteten synes utilfredsstillende, udtages et tilfældigt køretøj af serien, og det underkastes de i bilag 11, tillæg 1, beskrevne prøvninger. For så vidt angår hybridelektriske køretøjer udføres prøvningerne i overensstemmelse med betingelserne i punkt 9 i bilag 14. 8.2.6.2. Produktionen anses for overensstemmende, hvis dette køretøj opfylder kravene i de i bilag 11, tillæg 1, beskrevne prøvninger. 8.2.6.3. Opfylder det udtagne køretøj ikke forskrifterne i punkt 8.2.6.1, udtages en yderligere stikprøve på fire køretøjer af serien, som underkastes de i bilag 11, tillæg 1, beskrevne prøvninger. Prøvningerne kan udføres på køretøjer, der er tilkørt højst 15 000 km. 8.2.6.4. Produktionen anses for overensstemmende, hvis mindst tre køretøjer opfylder kravene i de i bilag 11, tillæg 1, beskrevne prøvninger. 8.2.7. På grundlag af den kontrol, der er nævnt i punkt 8.2.1, skal godkendelsesmyndigheden enten — beslutte, at den ibrugtagne køretøjstypes eller den ibrugtagne køretøjsfamilies overensstemmelse er tilfredsstillende og ikke foretage sig yderligere, eller — beslutte, at fabrikantens oplysninger er utilstrækkelige til, at der kan træffes nogen beslutning, og forlange yderligere oplysninger eller prøvningsdata fra fabrikanten, eller — beslutte, at den ibrugtagne køretøjstypes eller den ibrugtagne køretøjsfamilies overensstemmelse er utilfredsstillende, og lade køretøjstyperne afprøve i henhold til tillæg 3 til dette bilag. Har fabrikanten i henhold til punkt 8.2.2 fået tilladelse til at undlade kontrol for en given køretøjstype, kan godkendelsesmyndigheden lade sådanne køretøjstyper afprøve efter tillæg 3. 8.2.7.1 Når type I-prøver anses for nødvendige for at kontrollere, om emissionsbegrænsende anordninger opfylder funktionskravene efter ibrugtagning, skal prøvningerne foretages efter en procedure, der opfylder de statistiske kriterier i tillæg 4. 8.2.7.2. Godkendelsesmyndigheden udtager i samarbejde med fabrikanten en stikprøve af køretøjer, der har kørt et tilstrækkeligt antal kilometer, og som med rimelig sikkerhed er brugt under normale forhold. Fabrikanten høres om valget af køretøjer og skal have lov til at overvære den bekræftende kontrol af køretøjerne. 8.2.7.3. Fabrikanten kan under tilsyn af godkendelsesmyndigheden foretage prøvninger, også af destruktiv karakter, på køretøjer med emissionsniveauer, der overstiger grænseværdierne, for at fastslå de mulige årsager til forringelse, som fabrikanten ikke selv er ansvarlig for (f.eks. brug af blyholdig benzin før prøvedatoen). Hvis kontrolresultaterne bekræfter disse årsager, medtages prøvningsresultaterne ikke i overensstemmelseskontrollen. 8.2.7.3.1. Prøvningsresultaterne medtages heller ikke i overensstemmelseskontrollen af køretøjer i stikprøven: i) for hvilke der er udstedt en godkendelsesattest, der angiver overensstemmelse med emissionsgrænserne i kategori A i punkt 5.3.1.4 i 05-ændringsserien til regulativet, når disse køretøjer har kørt under normale forhold på brændstof med et svovlindhold over 150 mg/kg (benzin) eller 350 mg/kg (diesel), eller ii) for hvilke der er udstedt en godkendelsesattest, der angiver overensstemmelse med emissionsgrænserne i kategori B i punkt 5.3.1.4 i 05-ændringsserien til regulativet, når disse køretøjer har kørt under normale forhold på benzin eller diesel med et svovlindhold over 50 mg/kg. 8.2.7.4. Hvis godkendelsesmyndigheden ikke er tilfreds med resultaterne af de prøvninger, der udføres efter kriterierne i tillæg 4, udvides de korrigerende foranstaltninger, der er nævnt i tillæg 2 til 1958-overenskomsten (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), til ibrugtagne køretøjer af samme type, der sandsynligvis vil blive ramt af samme defekter, jf. punkt 6 i tillæg 3. Fabrikantens plan for korrigerende foranstaltninger skal godkendes af godkendelsesmyndigheden. Fabrikanten er ansvarlig for gennemførelsen af den korrigerende plan som godkendt. Godkendelsesmyndigheden meddeler alle de kontraherende parter sin beslutning inden 30 dage. De kontraherende parter kan kræve, at samme plan for korrigerende foranstaltninger anvendes på alle køretøjer af samme type, der er indregistreret på deres område. 8.2.7.5. Hvis en kontraherende part har fastslået, at en køretøjstype ikke er i overensstemmelse med de gældende krav i tillæg 3, skal denne part straks underrette den kontraherende part, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse i overensstemmelse med kravene i overenskomsten. I overensstemmelse med bestemmelsen i overenskomsten meddeler den kompetente myndighed fra den kontraherende part, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, herefter fabrikanten, at en køretøjstype ikke er i overensstemmelse med kravene i disse forskrifter, og at der forventes bestemte foranstaltninger af denne fabrikant. Fabrikanten forelægger senest to måneder efter meddelelsen myndigheden en plan over korrigerende foranstaltninger, som indholdsmæssigt skal svare til kravene i punkt 6.1 til 6.8 i tillæg 3. Senest to måneder efter meddelelsen henvender den kompetente myndighed, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, sig til fabrikanten for i fællesskab med denne at nå frem til en plan over foranstaltningerne og gennemførelsen af disse. Konstaterer den kompetente myndighed, der har udstedt den oprindelige typegodkendelse, at dette ikke er muligt, indledes den relevante procedure i overenskomsten.

9. SANKTIONER I TILFÆLDE AF PRODUKTIONENS MANGLENDE OVERENSSTEMMELSE

9.1. Godkendelser, som er meddelt for en type køretøj i henhold til denne ændring, kan inddrages, hvis forskrifterne i punkt 8.1 ovenfor ikke er opfyldt, eller hvis køretøjet eller køretøjerne ikke har bestået den i punkt 8.2 ovenfor foreskrevne kontrol.

9.2. Hvis en kontraherende part, der anvender dette regulativ, tilbagetrækker en tidligere udstedt godkendelse, skal den straks meddele dette til de andre kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en meddelelsesblanket, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 2 til dette regulativ.

10. ENDELIGT OPHØR AF PRODUKTIONEN

Hvis indehaveren af godkendelsen helt ophører med at fremstille en køretøjstype, der er godkendt i henhold til dette regulativ, skal han meddele dette til den myndighed, der har udstedt godkendelsen. Ved modtagelse af den pågældende meddelelse skal myndigheden underrette de øvrige kontraherende parter til 1958 overenskomsten, som anvender dette regulativ, ved hjælp af kopier af den meddelelse, der er i overensstemmelse med modellen i bilag 2 til dette regulativ.

11. OVERGANGSBESTEMMELSER

11.1. Generelt

11.1.1. Efter den officielle ikrafttrædelsesdato for 05-ændringsserien kan ingen af de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, nægte at udstede godkendelser i henhold til dette regulativ som ændret ved 05-ændringsserien.

11.1.2. Nye typegodkendelser 11.1.2.1. Med forbehold af forskrifterne i punkt 11.1.4, 11.1.5 og 11.1.6, må de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved 05-ændringsserien. Disse forskrifter finder for køretøjer i klasse M eller køretøjer i klasse N1 anvendelse fra ikrafttrædelsesdatoen for 05-ændringsserien. Køretøjer skal overholde grænseværdierne for type I-prøven, som er angivet enten i række A eller B i tabellen i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ. 11.1.2.2. Med forbehold af forskrifterne i punkt 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 og 11.1.7, må de kontraherende parter, som anvender dette regulativ, kun meddele godkendelse, hvis den køretøjstype, som skal godkendes, opfylder kravene i dette regulativ som ændret ved 05-ændringsserien. For køretøjer i klasse M med en totalmasse under eller lig med 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe I) finder disse forskrifter anvendelse fra den 1. januar 2005. For køretøjer i klasse M med en totalmasse over 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe II eller III) finder disse forskrifter anvendelse fra den 1. januar 2006. Køretøjer skal overholde grænseværdierne for type I-prøven, som er angivet i række B i tabellen i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ.

11.1.3. De eksisterende typegodkendelsers gyldighed 11.1.3.1. Med forbehold af forskrifterne i punkt 11.1.4, 11.1.5 og 11.1.6, ophører godkendelser, der er udstedt i henhold til dette regulativ som ændret ved 04-ændringsserien, med at være gyldige fra datoen for ikrafttrædelse af 05-ændringsserien for køretøjer i klasse M med en totalmasse under eller lig med 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe I) og fra den 1. januar 2002 for køretøjer i klasse M med en totalmasse over 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe II eller III), medmindre den kontraherende part, der har udstedt godkendelsen, meddeler de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, at den godkendte køretøjstype opfylder forskrifterne i dette regulativ, jf. punkt 11.1.2.1 ovenfor. 11.1.3.2. Med forbehold af forskrifterne i punkt 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 og 11.1.7 og med forbehold af grænseværdierne i række A i tabellen i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ, ophører godkendelser, der er udstedt i henhold til dette regulativ som ændret ved 05-ændringsserien, med at være gyldige fra 1. januar 2006 for køretøjer i klasse M med en totalmasse under eller lig med 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe I) og fra den 1. januar 2007 for køretøjer i klasse M med en totalmasse over 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe II eller III), medmindre den kontraherende part, der har udstedt godkendelsen, meddeler de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, at den godkendte køretøjstype opfylder forskrifterne i dette regulativ, jf. punkt 11.1.2.2 ovenfor.

11.1.4. Særlige bestemmelser 11.1.4.1. Indtil den 1. januar 2003 vil køretøjer i klasse M1 med kompressionstænding og en totalmasse over 2 000 kg, som: i) er beregnet til befordring af mere end seks personer (inklusive føreren), eller ii) er terrængående køretøjer som defineret i bilag 7 til Consolidated Resolution on the Construction of Vehicles (R.E.3) ( 5 ), i forbindelse med anvendelsen af punkt 11.1.3.1 og 11.1.3.2 blive betragtet som køretøjer i klasse N1. 11.1.4.2. I tilfælde af køretøjer med kompressionstænding og direkte indsprøjtning, der er beregnet til befordring af mere end seks personer (inklusive føreren), vil godkendelser, der er udstedt i henhold til forskrifterne i punkt 5.3.1.4.1 i dette regulativ som ændret ved 04-ændringsserien, fortsat være gyldige indtil 1. januar 2002. 11.1.4.3. Bestemmelserne om typegodkendelse og kontrol af produktionens overensstemmelse som fastsat i dette regulativ som ændret ved 04-ændringsserien finder fortsat anvendelse indtil de datoer, der er fastsat i punkt 11.1.2.1 og 11.1.3.1. 11.1.4.4. Fra 1. januar 2002 finder type VI-prøven som defineret i bilag 8 anvendelse på nye typer køretøjer i klasse M1 og klasse N1 (gruppe 1) med styret tænding. Denne forskrift finder ikke anvendelse på køretøjer, der er beregnet til befordring af mere end seks personer (inklusive føreren) eller køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg.

11.1.5. Egendiagnosesystem (OBD) 11.1.5.1. Køretøjer med styret tænding 11.1.5.1.1. Køretøjer i klasse M1 og N1, der kører på benzin, skal fra de i punkt 11.1.2 anførte datoer være forsynet med egendiagnosesystemer, jf. punkt 3.1 i bilag 11 til dette regulativ. 11.1.5.1.2. Køretøjer i klasse M1 andre end køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg og i klasse N1 (gruppe I), der permanent eller noget af tiden drives med LPG eller NG, skal fra 1. oktober 2004 for nye typer og fra 1. juli 2005 for alle typer være udstyret med et egendianosesystem. Køretøjer i klasse M1 med en totalmasse over 2 500 kg og i klasse N1 (gruppe II og III), der permanent eller noget af tiden drives med LPG eller NG, skal fra 1. januar 2006 for nye typer og fra 1. januar 2007 for alle typer være udstyret med et egendianosesystem. 11.1.5.2. Køretøjer med kompressionstænding 11.1.5.2.1. Køretøjer i klasse M1 andre end køretøjer, der er beregnet til befordring af mere end seks personer (inklusive føreren), eller køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg skal fra 1. oktober 2004 for nye typer og fra 1. juli 2005 for alle typer være udstyret med et egendianosesystem. 11.1.5.2.2. Køretøjer i klasse M1, der ikke er omfattet af punkt 11.1.5.2.1, undtagen køretøjer med en totalmasse over 2 500 kg, og køretøjer i klasse N1 (gruppe I), skal fra 1. januar 2005 for nye typer og fra 1. januar 2006 for alle typer være forsynet med et egendiagnosesystem. 11.1.5.2.3. Køretøjer i klasse N1, (gruppe II og III) og køretøjer i klasse M1 med en totalmasse over 2 500 kg, skal fra 1. januar 2006 for nye typer og fra 1. januar 2007 for alle typer være forsynet med et egendiagnosesystem. 11.1.5.2.4. Når køretøjer med kompressionstænding, der tages i brug inden de datoer, der er nævnt i ovenstående punkter, udstyres med et egendiagnosesystem, finder forskrifterne i punkt 6.5.3 til 6.5.3.6 i bilag 11, tillæg 1, anvendelse. 11.1.5.3. Hybridelektriske køretøjer skal overholde forskrifterne for egendiagnosesystemer som følger: 11.1.5.3.1. Hybridelektriske køretøjer med styret tænding, hybridelektriske køretøjer i klasse M1 med kompressionstænding og en totalmasse under eller lig med 2 500 kg og hybridelektriske køretøjer i klasse N1 (gruppe I) med kompressionstænding: fra 1. januar 2005 for nye typer og fra 1. januar 2006 for alle typer. 11.1.5.3.2. Hybridelektriske køretøjer i klasse N1 (gruppe II og III) med kompressionstænding og hybridelektriske køretøjer i klasse M1 med kompressionstænding og en totalmasse over 2 500 kg: fra 1. januar 2006 for nye typer og fra 1. januar 2007 for alle typer. 11.1.5.4. Køretøjer i andre klasser eller køretøjer i klasse M1 eller N1, der ikke er omfattet af ovenstående, kan udstyres med et egendiagnosesystem. De skal i så fald opfylde forskrifterne om egendiagnosesystemer i punkt 6.5.3 til 6.5.3.6 i bilag 11, tillæg 1.

11.1.6. Godkendelser i henhold til regulativet som ændret ved 04-ændringsserien 11.1.6.1. Som en undtagelse fra forskrifterne i punkt 11.1.2 og 11.1.3 kan kontraherende parter fortsat godkende køretøjer og fortsat anerkende gyldigheden af eksisterende godkendelser, der angiver overensstemmelse med: i) forskrifterne i punkt 5.3.1.4.1 i 04-ændringsserien til dette regulativ, såfremt køretøjerne er beregnet til eksport til eller første anvendelse i lande, hvor der ikke er almindelig adgang til blyfri benzin, og ii) forskrifterne i punkt 5.3.1.4.2 i 04-ændringsserien til dette regulativ, såfremt køretøjerne er beregnet til eksport til eller første anvendelse i lande, hvor der ikke er almindelig adgang til blyfri benzin med et maksimalt svovlindhold på 50 mg/kg eller herunder, og iii) forskrifterne i punkt 5.3.1.4.3 i 04-ændringsserien til dette regulativ, såfremt køretøjerne er beregnet til eksport til eller første anvendelse i lande, hvor der ikke er almindelig adgang til diesel med et maksimalt svovlindhold på 350 mg/kg eller herunder. 11.1.6.2. Som en undtagelse fra de forpligtelser, der påhviler de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, vil gyldigheden af godkendelser, der udstedes i henhold til dette regulativ som ændret ved 04-ændringsserien, ophøre i Det Europæiske Fællesskab fra: i) 1. januar 2001 for køretøjer i klasse M med en totalmasse under eller lig med 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe I), og ii) 1. januar 2002 for køretøjer i klasse M med en totalmasse over 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe II eller III), medmindre den kontraherende part, der har udstedt godkendelsen, meddeler de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, at den godkendte køretøjstype opfylder forskrifterne i dette regulativ, jf. punkt 11.1.2.1 ovenfor.

11.1.7. Godkendelser i henhold til regulativet som ændret ved 05-ændringsserien 11.1.7.1. Som en undtagelse fra forskrifterne i punkt 11.1.2.2 og 11.1.3.2 kan kontraherende parter fortsat godkende køretøjer og fortsat anerkende gyldigheden af godkendelser, der er udstedt til køretøjer, der opfylder forskrifterne i punkt 5.3.1.4 (vedr. emissioner i kategori A) i 05-ændringsserien til dette regulativ, såfremt køretøjerne er beregnet til eksport til eller første anvendelse i lande, hvor der ikke er almindelig adgang til blyfri benzin eller diesel med et maksimalt svovlindhold på 50 mg/kg eller herunder. 11.1.7.2. Som en undtagelse fra de forpligtelser, der påhviler de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, vil gyldigheden af godkendelser, der angiver overensstemmelse med grænseværdierne for emission i kategori A i punkt 5.3.1.4 i 05-ændringsserien til dette regulativ, ophøre i Det Europæiske Fællesskab fra: i) 1. januar 2006 for køretøjer i klasse M med en totalmasse under eller lig med 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe I), og ii) 1. januar 2007 for køretøjer i klasse M med en totalmasse over 2 500 kg eller køretøjer i klasse N1 (gruppe II eller III), medmindre den kontraherende part, der har udstedt godkendelsen, meddeler de øvrige kontraherende parter, der anvender dette regulativ, at den godkendte køretøjstype opfylder forskrifterne i dette regulativ, jf. punkt 11.1.2.2 ovenfor.

12. NAVNE OG ADRESSER PÅ DE TEKNISKE TJENESTER, DER UDFØRER GODKENDELSESPRØVNINGERNE, OG PÅ DE ADMINISTRATIVE MYNDIGHEDER

De kontraherende parter i 1958-overenskomsten, som anvender dette regulativ, meddeler FN's sekretariat navn og adresse på de tekniske tjenester, som er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvninger, og på de administrative myndigheder, som meddeler godkendelser, og hvortil meddelelser udstedt i andre lande om typegodkendelse eller udvidelse, nægtelse eller inddragelse af godkendelse, skal sendes.









Tillæg 1

PROCEDURE FOR KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, NÅR FABRIKANTENS PRODUKTIONSSTANDARDAFGIVELSE ER TILFREDSSTILLENDE

1. I dette tillæg beskrives den procedure, som skal benyttes ved kontrol af overensstemmelse med produktionsforskrifterne i forbindelse med type I-prøve, når fabrikantens produktionsstandardafvigelse er tilfredsstillende.

2. Med en minimal prøvningsstørrelse på 3 indstilles prøveudtagningsproceduren således, at sandsynligheden for at et lot består en test, hvor 40 procent af produktionen er defekt, er 0,95 (fabrikantens risiko = 5 procent), mens sandsynligheden for at et lot accepteres, hvor 65 procent af produktionen er defekt, er 0,1 (konsumentens risiko = 10 procent).

3. For hver enkelt af de i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ omhandlede forurenende stoffer anvendes følgende procedure (jf. figur 2 i dette regulativ). Hvor: — L= den naturlige logaritme til grænseværdien for det forurenende stof — xi= den naturlige logaritme af målingen for det i’te køretøj i prøvningen — s= et estimat for produktionens standardsafvigelse (efter at have taget den naturlige logaritme af målingerne) — n= den pågældende stikprøvestørrelse.

4. Prøvningsstatistikken for prøvningen beregnes ved at bestemme summen af standardafvigelserne i forhold til grænsen ved hjælp af definitionen:

5. Herefter gælder følgende: 5.1. hvis prøvningsstatistikken er større end tærskelværdien for godkendelser ved den i tabel (1/1 nedenfor) angivne stikprøvestørrelse, opnås der godkendelse for det pågældende forurenende stof hvis prøvningsstatistikken er mindre end tærskelværdien for forkastelser ved den i tabel (1/1 nedenfor) givne stikprøvestørrelse, opnås der ikke godkendelse for det pågældende forurenende stof, ellers afprøves endnu et køretøj, og beregningen gentages på stikprøven med en stikprøvestørrelse, som er én enhed større.



Tabel 1/1 Kumulativt antalafprøvede køretøjer (stikprøvestørrelse) Tærskelværdi for godkendelse Tærskelværdi for forkastelse 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,79 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,12 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112









Tillæg 2

PROCEDURE FOR KONTROL AF PRODUKTIONENS OVERENSSTEMMELSE, NÅR FABRIKANTENS PRODUKTIONSSTANDARDAFVIGELSE ENTEN ER UTILFREDSSTILLENDE ELLER IKKE FORELIGGER

1. I dette tillæg beskrives de procedurer, som skal benyttes ved kontrol af overensstemmelse med produktionsforskrifterne i forbindelse med type I-prøven, når fabrikantens produktionsstandardafvigelse er utilfredsstillende eller ikke foreligger.

2. Med en minimal prøvnnigsstørrelse på 3 indstilles prøveudtagningsproceduren således, at sandsynligheden for at et lot består en test, hvor 40 procent af produktionen er defekt, er 0,95 (fabrikantens risiko = 5 procent), mens sandsynligheden for at et lot accepteres, hvor 65 procent af produktionen er defekt, er 0,1 (konsumentens risiko = 10 procent).

3. De i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ angivne målte værdier for de forurenende stoffer betragtes som den logaritmiske normalfordeling og omformes først ved at bestemme deres naturlige logaritmer. m0 og m angiver henholdsvis den minimale og maksimale stikprøvestørrelse (m0 = 3 og m = 32), og n angiver det pågældende antal stikprøver.

4. Hvis de naturlige logaritmer til de målte værdier i serien er x1, x2…, xi, og L er den naturlige logaritme til grænseværdien for det forurenende stof, bestemmes: d1 = x1 – L samt

5. Tabel 1/2 viser værdier for de godkendte (An) og afviste (Bn) beslutningstal mod aktuelle prøvningsnummer. Teststatistikken er forholdet

og skal anvendes til at bestemme, om rækken er godkendt eller afvist som følger: For mo ≤ n ≤ m i) godkendes rækken hvis ii) afvises rækken hvis iii) der foretages en anden måling, hvis

6. Bemærkninger Følgende rekursive formler er nyttige ved beregning af prøvningsstatistikkens successive værdier:



Tabel 1/2 Mindste stikprøvestørrelse = 3 Prøvernes størrelse (n) Tærskelværdi for godkendelse (An) Tærskelværdi for forkastelse (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876









Tillæg 3

OVERENSSTEMMELSESKONTROL EFTER IBRUGTAGNING

1. INDLEDNING

I dette tillæg fastlægges de i punkt 8.2.7 i dette regulativ omhandlede kriterier for udvælgelse af køretøjer til prøvning og procedurerne for overensstemmelseskontrol efter ibrugtagning.

2. UDVÆLGELSESKRITERIER

Kriterierne for godkendelse af et udvalgt køretøj er anført i punkt 2.1 til 2.8 i dette tillæg. Der indhentes oplysninger ved undersøgelse af køretøjet og en samtale med ejeren/føreren.

2.1. Køretøjet skal tilhøre en køretøjstype, der er typegodkendt i henhold til dette regulativ og forsynet med overensstemmelsesattest i henhold til 1958-overenskomsten. Det skal registreres og anvendes i et af de kontraherende parters lande.

2.2. Køretøjet skal have kørt mindst 15 000 km eller været i brug mindst seks måneder (det sidst indtrufne gælder), og det må højst have kørt 80 000 km eller været i brug højst fem år (det først indtrufne gælder).

2.3. Der skal foreligge dokumentation for, at køretøjet har været korrekt vedligeholdt, dvs. serviceret i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger.

2.4. Køretøjet må ikke udvise tegn på misbrug (f.eks. væddeløbskørsel, overbelastning, brug af forkert brændstof eller andet misbrug) eller andre faktorer (f.eks. uautoriserede indgreb), som kunne indvirke på emissionen. For køretøjer med egendiagnosesystem skal der tages hensyn til oplysninger om fejlkode og kørte kilometer, der er lagret i computeren. Et køretøj udvælges ikke til prøvning, hvis oplysningerne i computeren viser, at køretøjet har kørt, efter at en fejlkode er blevet lagret, uden at der er blevet udført en reparation umiddelbart herefter.

2.5. Der må hverken være foretaget større uautoriserede reparationer på motoren eller af køretøjet.

2.6. Bly- og svovlindholdet i en brændstofprøve fra køretøjets brændstofbeholder skal opfylde gældende standarder, og der må ikke være andre tegn på, at der har været anvendt forkert brændstof. Der kan f.eks. foretages kontrol i udstødningssystemet.

2.7. Der må ikke være tegn på problemer, der kan være til fare for laboratoriepersonalet.

2.8. Alle komponenter i emissionskontrolsystemet skal være i overensstemmelse med den relevante typegodkendelse.

3. DIAGNOSE OG VEDLIGEHOLDELSE

Inden måling af udstødningsemissionerne foretages i henhold til procedurerne i punkt 3.1 til 3.7 nedenfor en diagnose og normal nødvendig vedligeholdelse af de køretøjer, der er accepteret til prøvning.

3.1. Følgende krav skal være opfyldt: Det kontrolleres, at luftfilter, drivremme, væskestande, kølerdæksel, vakuumslanger og elektriske ledninger af betydning for forureningsbegrænsningen er hele og ubeskadigede. Tænding, brændstofmåler og antiforureningskomponenter kontrolleres for forkert justering og/eller uautoriserede indgreb. Alle uregelmæssigheder registreres.

3.2. Det kontrolleres, at egendiagnosesystemet fungerer korrekt. Alle fejlfunktionsdata i egendiagnosesystemets lager registreres, og de nødvendige reparationer foretages. Hvis egendiagnosesystemets fejlindikatorer registrerer en fejlfunktion under en konditioneringscyklus, kan fejlen findes og repareres. Prøvningen kan gentages, og resultaterne med det reparerede køretøj benyttes.

3.3. Tændingssystemet kontrolleres, og defekte komponenter udskiftes, f.eks. tændrør, kabler osv.

3.4. Kompressionen kontrolleres. Hvis resultatet ikke er tilfredsstillende, afvises køretøjet.

3.5. Motorens parametre kontrolleres i forhold til fabrikantens specifikationer og justeres om nødvendigt.

3.6. Hvis køretøjet mangler mindre end 800 km i at skulle til planmæssig service, udføres denne efter fabrikantens anvisninger. Uanset kilometertal kan fabrikanten forlange, at der skiftes olie og luftfilter.

3.7. Når køretøjet er accepteret, udskiftes brændstoffet med det til prøvningen specificerede referencebrændstof, medmindre fabrikanten accepterer, at der benyttes kommercielt brændstof.

3.8. Hvis et køretøj er udstyret med et periodisk regenererende system som defineret i punkt 2.20, skal det fastslås, at det ikke nærmer sig en regenereringsperiode (fabrikanten skal have mulighed for at bekræfte dette). 3.8.1. I så fald skal køretøjet køre indtil regenereringen er afsluttet. Hvis der sker regenerering under måling af emissioner, skal der foretages en yderligere prøvning for at sikre sig, at regeneringen er afsluttet. Der skal herefter foretages en ny fuldstændig prøvning, og det første og det andet prøvningsresultat skal ikke tages i betragtning. 3.8.2. Som et alternativ til punkt 3.8.1, hvis køretøjet nærmer sig en regereringsperiode, kan fabrikanten anmode om, at der anvendes en særlig konditioneringscyklus for at sikre regenerering (dette kan f.eks. omfatte kørsel ved høj hastighed og høj belastning). Fabrikanten kan anmode om, at prøvningen foretages straks efter regenerering eller efter den af fabrikanten specificerede konditioneringscyklus og normal forkonditionering med henblik på prøvning.

4. PRØVNING EFTER IBRUGTAGNING

4.1. Hvis kontrol af køretøjet anses for nødvendig, udføres der emissionsprøvninger i henhold til bilag 4 til dette regulativ på forkonditionerede køretøjer, der er udvalgt i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 2 og 3 i dette tillæg.

4.2. I køretøjer med egendiagnosesystemer kan det kontrolleres, om fejlindikatoren mv. fungerer korrekt efter ibrugtagning for så vidt angår emissionsgrænser (f.eks. grænserne for indikation af funktionsfejl i bilag 11 til dette regulativ) for de typegodkendte specifikationer.

4.3. Egendiagnosesystemet kan f.eks. kontrolleres for emissionsniveauer over gældende grænseværdier uden fejlfunktionsvisning, systematisk fejlagtig aktivering af fejlindikatoren og fejlbehæftede eller forringede komponenter i egendiagnosesystemet.

4.4. Hvis en komponent eller et system ikke svarer til specifikationerne i typegodkendelsesattesten og/eller informationspakken for den pågældende køretøjstype, og der ikke er givet tilladelse til en sådan afvigelse i henhold til 1958-overenskomsten, og egendiagnosesystemet ikke viser funktionsfejl, må komponenten eller systemet ikke udskiftes inden emissionsprøvningen, medmindre det konstateres, at der er sket indgreb i eller misbrug af en komponent på en sådan måde, at egendiagnosesystemet ikke registrerer den deraf følgende fejlfunktion.

5. EVALUERING AF RESULTATERNE

5.1. Prøvningsresultaterne evalueres i henhold til tillæg 4 til dette bilag.

5.2. Prøvningsresultaterne multipliceres ikke med forringelsesfaktorer.

5.3. Når det drejer sig om periodisk regenererende systemer som defineret i punkt 2.20, skal resultaterne multipliceres med faktorerne Ki opnået på det tidspunkt, hvor typegodkendelse blev udstedt.

6. PLAN FOR KORRIGERENDE FORANSTALTNINGER

6.1. Hvis det konstateres, at mere end et køretøj er et ekstraordinært forurenende køretøj, der enten — opfylder betingelserne i punkt 3.2.3 i tillæg 4, og både godkendelsesmyndigheden og fabrikanten er enige om, at den ekstraordinære forurening skyldes samme årsag, eller — opfylder betingelserne i punkt 3.2.4 i tillæg 4, og godkendelsesmyndigheden har konstateret, at årsagen til den ekstraordinære forurening er den samme forlanger godkendelsesmyndigheden, at fabrikanten forelægger en plan for korrigerende foranstaltninger til afhjælpning af den manglende overensstemmelse.

6.2. Planen for korrigerende foranstaltninger skal forelægges for godkendelsesmyndigheden senest 60 arbejdsdage efter, at meddelelsen jf. punkt 6.1 er givet. Godkendelsesmyndigheden skal inden 30 arbejdsdage godkende eller afvise planen for korrigerende foranstaltninger. Hvis fabrikanten på tilfredsstillende måde kan påvise over for godkendelsesmyndigheden, at der er brug for mere tid til at undersøge den manglende overensstemmelse for at kunne forelægge en plan for korrigerende foranstaltninger, forlænges fristen dog.

6.3. De korrigerende foranstaltninger finder anvendelse på alle køretøjer, der kan tænkes at have samme fejl. Det vurderes, om der er behov for at ændre typegodkendelsesdokumenterne.

6.4. Fabrikanten skal fremlægge kopi af al korrespondance i forbindelse med planen for korrigerende foranstaltninger, føre register over tilbagekaldelsen og regelmæssigt tilstille godkendelsesmyndigheden statusrapporter.

6.5. Planen for korrigerende foranstaltninger skal omfatte de i punkt 6.5.1 til 6.5.11 omhandlede krav. Fabrikanten giver planen for korrigerende foranstaltninger et specifikt navn eller nummer. 6.5.1. En beskrivelse af hver køretøjstype, som planen omfatter. 6.5.2. En beskrivelse af de specifikke modifikationer, forandringer, reparationer, korrektioner, justeringer eller andre ændringer, der skal foretages for at bringe køretøjerne i overensstemmelse med forskrifterne, herunder et kort sammendrag af de data og tekniske undersøgelser, som underbygger fabrikantens beslutning om særlige foranstaltninger, der skal udbedre den manglende overensstemmelse. 6.5.3. En beskrivelse af den metode, fabrikanten agter at anvende til at underrette køretøjsejerne. 6.5.4. Eventuelt en beskrivelse af korrekt vedligeholdelse eller brug, som fabrikanten stiller som betingelse for ret til udbedring under planen for korrigerende foranstaltninger, og fabrikantens begrundelse for at stille sådanne betingelser. Der kan ikke stilles betingelser med hensyn til vedligeholdelse eller brug, medmindre vedligeholdelse eller brug påviseligt har betydning for den manglende overensstemmelse og de korrigerende foranstaltninger. 6.5.5. En beskrivelse af, hvilken procedure køretøjsejerne skal følge for at få udbedret den manglende overensstemmelse. Beskrivelsen skal omfatte en dato, efter hvilken de korrigerende foranstaltninger kan træffes, hvor lang tid værkstedet skønsmæssigt skal bruge til udbedringen, og hvor den kan finde sted. Udbedringen skal ske på hensigtsmæssig måde inden for en rimelig tid efter indleveringen af køretøjet. 6.5.6. En kopi af de oplysninger, der gives til køretøjsejerne. 6.5.7. En kort beskrivelse af det system, som fabrikanten vil benytte til at sikre tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til gennemførelse af udbedringen. Det skal fremgå, hvornår der vil være tilstrækkelige forsyninger af komponenter eller systemer til, af kampagnen kan iværksættes. 6.5.8. En kopi af alle instruktioner, der sendes til de personer, der skal foretage udbedringen. 6.5.9. En beskrivelse af, hvilken virkning de foreslåede korrigerende foranstaltninger vil få for den enkelte af planen omfattede køretøjstypes emissioner, brændstofforbrug, køreegenskaber og sikkerhed, indeholdende data, tekniske undersøgelser osv., som underbygger disse konklusioner. 6.5.10. Alle øvrige oplysninger, rapporter eller data, som godkendelsesmyndigheden med rimelighed måtte anse for nødvendige for at bedømme planen for korrigerende foranstaltninger. 6.5.11. Omfatter planen for korrigerende foranstaltninger tilbagekaldelse, skal godkendelsesmyndigheden have forelagt en beskrivelse af, hvordan udbedringen registreres. Hvis der anvendes en etiket, vedlægges et eksemplar af denne.

6.6. Det kan kræves, at fabrikanten udfører passende tilrettelagte og nødvendige prøvninger af komponenter og køretøjer med en foreslået ændring, reparation eller modifikation for at godtgøre, at ændringen, reparationen eller modifikationen har den tilsigtede virkning.

6.7. Fabrikanten er ansvarlig for at føre et register over, hvilke køretøjer der er tilbagekaldt og udbedret, og hvilket værksted der har udført arbejdet. Godkendelsesmyndigheden har på forlangende adgang til registeret i en periode på fem år fra implementeringen af planen for korrigerende foranstaltninger.

6.8. Den gennemførte reparation og/eller ændring eller eventuelle fornyelser anføres i en attest, som fabrikanten udsteder til køretøjets ejer.









Tillæg 4

STATISTISK FREMGANGSMÅDE VED PRØVNING AF OVERENSSTEMMELSE EFTER IBRUGTAGNING

1. Dette tillæg beskriver den fremgangsmåde, der skal benyttes ved kontrol af, om køretøjer i brug opfylder type I-prøvningskravene.

2. To forskellige procedurer skal følges: i) Den ene anvendes, når der i stikprøven identificeres køretøjer med en emissionsrelateret fejl, som skaber store udsving i resultaterne (punkt 3 nedenfor). ii) Den anden anvendes for den samlede stikprøve (punkt 4 nedenfor).

3. PROCEDURE, DER SKAL FØLGES VED EKSTRAORDINÆRT FORURENENDE ENHEDER I STIKPRØVEN ( 6 ) 3.1. Med en stikprøve på mindst 3 køretøjer og på højst det antal, der fastlægges ved proceduren i punkt 4, udtages et tilfældigt køretøj af stikprøven, og emissionen af de forurenende stoffer, der er omfattet af bestemmelserne, måles for at konstatere, om det er et ekstraordinært forurenende køretøj. 3.2. Et køretøj anses for at være ekstraordinært forurenende, når betingelserne i enten punkt 3.2.1 eller 3.2.2 er opfyldt. 3.2.1. For så vidt angår et køretøj, der blevet typegodkendt i henhold til grænseværdierne i række A i tabellen i punkt 5.3.1.4, er et ekstraordinært forurenende køretøj et køretøj, hvor den gældende grænseværdi for et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, overskrides med en faktor 1,2. 3.2.2. For så vidt angår et køretøj, der blevet typegodkendt i henhold til grænseværdierne i række B i tabellen i punkt 5.3.1.4, er et ekstraordinært forurenende køretøj et køretøj, hvor den gældende grænseværdi for et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, overskrides med en faktor 1,5. 3.2.3. I det specifikke tilfælde, hvor emissionen fra et køretøj af et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, måles som værende i »mellemområdet« ( 7 ). 3.2.3.1. Hvis køretøjet opfylder betingelserne i dette punkt, fastslås årsagen til emissionsoverskridelsen, og der udtages et nyt tilfældigt køretøj af stikprøven. 3.2.3.2. Hvis mere end ét køretøj opfylder betingelserne i dette punkt, fastslår godkendelsesmyndigheden og fabrikanten, om årsagen til emissionsoverskridelserne er den samme for de to køretøjer. 3.2.3.2.1. Hvis godkendelsesmyndigheden og fabrikanten er enige om, at årsagen til emissionsoverskridelserne er den samme, anses stikprøven for at være forkastet, og den plan for korrigerende foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 6 i tillæg 3, finder anvendelse. 3.2.3.2.2. Hvis godkendelsesmyndigheden og fabrikanten ikke er enige om enten årsagen til den ekstraordinære emission fra et enkelt køretøj eller om, hvorvidt årsagen til ekstraordinære emissioner fra flere køretøjer er den samme, udtages endnu et tilfældigt køretøj fra stikprøven, medmindre stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.3.3. Hvis der kun findes ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, eller hvis der findes flere køretøjer, men godkendelsesmyndigheden og fabrikanten er enige om, at det skyldes forskellige årsager, udtages endnu et køretøj fra stikprøven, medmindre stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.3.4. Hvis stikprøvens maksimumstørrelse er nået, og der kun er fundet ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, og hvis emissionsoverskridelserne kan tilskrives samme årsag, anses stikprøven for at have opfyldt kravene i punkt 3 i dette tillæg. 3.2.3.5. Hvis den oprindelige stikprøve er opbrugt, føjes endnu et køretøj til den oprindelige stikprøve, og dette køretøj udtages. 3.2.3.6. Hvis der udtages endnu et køretøj fra stikprøven, anvendes den statistiske procedure i punkt 4 i dette tillæg på den forøgede stikprøve. 3.2.4. I det specifikke tilfælde hvor emissionen fra et køretøj af et hvilket som helst forurenende stof, der er omfattet af bestemmelserne, måles som værende i »dumpeområdet« ( 8 ). 3.2.4.1. Hvis køretøjet opfylder betingelserne i dette punkt, fastlår godkendelsesmyndigheden årsagen til den ekstraordinære forurening, og der udtages et andet tilfældigt køretøj af strikprøven. 3.2.4.2. Hvis mere end ét køretøj opfylder betingelserne i dette punkt, og godkendelsesmyndigheden konstaterer, at årsagen til den ekstraordinære emission er den samme, meddeles fabrikanten, at stikprøven anses for at være forkastet, og den plan for korrigerende foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 6 i tillæg 3, finder anvendelse. 3.2.4.3. Hvis der kun findes ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, eller hvis der findes flere køretøjer, men godkendelsesmyndigheden og fabrikanten er enige om, at det skyldes forskellige årsager, udtages endnu et køretøj fra stikprøven, medmindre stikprøvens maksimumstørrelse allerede er nået. 3.2.4.4. Hvis stikprøvens maksimumstørrelse er nået, og der kun er fundet ét køretøj, der opfylder betingelserne i dette punkt, og hvis emissionsoverskridelserne kan tilskrives samme årsag, anses stikprøven for at have opfyldt kravene i punkt 3 i dette tillæg. 3.2.4.5. Hvis den oprindelige stikprøve er opbrugt, føjes endnu et køretøj til den oprindelige stikprøve, og dette køretøj udtages. 3.2.4.6. Hvis der udtages endnu et køretøj fra stikprøven, anvendes den statistiske procedure i punkt 4 i dette tillæg på den forøgede stikprøve. 3.2.5. Hvis det konstateres, at et køretøj ikke er ekstraordinært forurenende, udtages endnu et tilfældigt køretøj fra stikprøven.

4. PROCEDURE, DER ANVENDES UDEN SÆRSKILT BEDØMMELSE AF EKSTRAORDINÆRT FORURENENDE ENHEDER I STIKPRØVEN 4.1. Med en minimal prøvningsstørrelse på 3 indstilles prøveudtagningsproceduren således, at sandsynligheden for at et lot består en test, hvor 40 procent af produktionen er defekt, er 0,95 (fabrikantens risiko = 5 procent), mens sandsynligheden for at et lot accepteres, hvor 75 procent af produktionen er defekt, er 0,15 (konsumentens risiko = 15 procent). 4.2. For hver enkelt af de i punkt 5.3.1.4 i dette regulativ omhandlede forurenende stoffer anvendes følgende procedure (jf. figur 4/2 nedenfor). hvor: — L= grænseværdien for det forurenende stof — xi= måleværdien for det i'te køretøj i stikprøven — n= den pågældende stikprøvestørrelse. 4.3. For stikprøven udregnes en prøvningsstatistik, der kvantificerer antallet af ikke-overensstemmende køretøjer, f.eks. xi > L. 4.4. Herefter gælder følgende: i) hvis prøvningsstatistikken udviser et tal, der er mindre end eller lig med tallet for accept for den givne stikprøvestørrelse i nedenstående tabel, gives der ac