2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 1
Dettedokumenteretdokumentationsredskab,oginstitutionernepåtagersigintetansvarherfor
►B EUROPA-PARLAMENTETSOGRÅDETSDIREKTIV2000/12/EF
af20.marts2000
omadgangtilatoptageogudøvevirksomhedsomkreditinstitut
(EFT L 126 af 26.5.2000, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/28/EF af 18. september
2000 L 275 37 27.10.2000
▼B
EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2000/12/
EF
af20.marts2000
omadgangtilatoptageogudøvevirksomhedsomkreditinstitut
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION
HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske
Fællesskab, særlig artikel 47, stk. 2, første og tredje punktum,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(1),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Rådets direktiv 73/183/EØF af 28. juni 1973 om ophævelse af
begrænsninger i etableringsfriheden og den fri udveksling aftjenesteydelser ved selvstændig virksomhed inden for banker ogandre pengeinstitutter(
3), Rådets første direktiv (77/780/EØF) af
12. december 1977 om samordning af lovgivningen om adgang tilat optage og udøve virksomhed som kreditinstitut(
4), Rådets
direktiv 89/299/EØF af 17. april 1989 om kreditinstitutters
egenkapital(5), Rådets andet direktiv (89/646/EØF) af 15.
december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang tilat optage og udøve virksomhed som kreditinstitut(
6), Rådets
direktiv 89/647/EØF af 18. december 1989 om solvensnøgletal
for kreditinstitutter(7), Rådets direktiv 92/30/EØF af 6. april 1992
om tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag(8)o g
Rådets direktiv 92/121/EØF af 21. december 1992 om overvåg-ning af og kontrol med kreditinstitutters store engagementer(
9)
har ved flere lejligheder været underkastet omfattende ændringer;direktiverne bør derfor kodificeres og samles i en tekst, således at
deres bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt.
(2) I medfør af traktaten er enhver forskelsbehandling med hensyn til
etablering og udveksling af tjenesteydelser, der er begrundet ienten nationalitet eller det forhold, at foretagendet ikke eretableret i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen finder sted,
forbudt.
(3) For at lette adgangen til at optage og udøve virksomhed som
kreditinstitut er det nødvendigt at fjerne de mest forstyrrendeforskelle i medlemsstaternes lovgivning for så vidt angår deordninger, som disse institutter er underlagt.
(4) Dette direktiv udgør hovedhjørnestenen i gennemførelsen af det
indre marked som fastsat i Den Europæiske Fælles Akt ogplanlagt i Kommissionens Hvidbog, både med hensyn til frietableringsret og fri udveksling af finansielle tjenesteydelser i
banksektoren.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 2
(1) EFT C 157 af 25.5.1998, s. 13.
(2) Europa-Parlamentets udtalelse af 18. januar 2000 (endnu ikke offentliggjort i
EFT), Rådets fælles holdning af 13. marts 2000 (endnu ikke offentliggjort i
EFT) og Europa-Parlamentets afgørelse af (endnu ikke offentliggjort i EFT).
(3) EFT L 194 af 16.7.1973, s. 1.
(4) EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/
33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).
(5) EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16. Direktivet er senest ændret ved direktiv 92/30/
EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52).
(6) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/
EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7).
(7) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14. Direktivet er senest ændret ved direktiv 98/
33/EF.
(8) EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52.
(9) EFTL 29af 5.2.1993,s. 1. Direktivet er ændret ved tiltrædelsesakten af 1994.
▼B
(5) Samordningen med hensyn til kreditinstitutter skal både for at
beskytte sparerne og for at skabe ensartede konkurrencevilkår forkreditinstitutterne gælde for disse som helhed; der skal dog om
nødvendigt tages hensyn til de objektive forskelle i deres juridiske
status og egentlige virksomhedsområde, som er fastsat i denationale lovgivninger.
(6) Samordningen må derfor være så bred som mulig og omfatte
samtlige institutter, hvis virksomhed består i fra offentligheden at
modtage midler, der skal tilbagebetales, enten i form af indlån
eller på anden måde, f.eks. kontinuerlig udstedelse af obligationerog andre lignende værdipapirer, samt i at yde lån for egenregning; der bør imidlertid indføres undtagelser for visse kredit-institutter, som dette direktiv ikke kan omfatte; dette direktiv
berører ikke anvendelse af national lovgivning, når denne
indeholder bestemmelser om særlige, supplerende tilladelser,der gør det muligt for kreditinstitutterne at udøve særlige formerfor virksomhed eller foretage særlige former for forretninger.
(7) Formålet er at opnå det mindste mål af harmonisering, som er
nødvendigt og tilstrækkeligt for at sikre en gensidig anerkendelse
af tilladelser og ordninger med forsigtighedstilsyn, der åbnermulighed for meddelelse af en enkelt tilladelse gældende i heleFællesskabet og for anvendelse af princippet om hjemlandstilsyn;kravet om en driftsplan kan således i denne sammenhæng kunbetragtes som en faktor, der giver de kompetente myndigheder
anledning til at træffe afgørelse på grundlag af mere præcise
oplysninger inden for rammerne af objektive kriterier; en vissmidighed er imidlertid mulig med hensyn til krav til kredit-institutternes retlige status og beskyttelse af benævnelser.
(8) Det er nødvendigt at stille ensartede finansielle krav til kredit-
institutterne for at sikre ensartet beskyttelse af sparerne og
rimelige konkurrencevilkår for beslægtede kategorier af kredit-institutter; indtil en yderligere samordning kan finde sted, bør derfastlægges passende forholdstal, som gør det muligt, som led isamarbejdet mellem nationale myndigheder efter ensartede
metoder at følge udviklingen i forholdene for beslægtede
kategorier af kreditinstitutter; denne fremgangsmåde skulle letteen gradvis tilnærmelse mellem de ordninger med nøgletal, sommedlemsstaterne har fastlagt og anvender; der må imidlertidskelnes mellem nøgletal, der skal sikre en betryggende drift afkreditinstitutterne, og nøgletal, der har relation til den økono-
miske politik og pengepolitikken.
(9) Principperne om gensidig anerkendelse og hjemlandstilsyn
forudsætter, et de kompetente myndigheder i hver medlemsstatundlader at meddele tilladelse eller inddrager denne i de tilfælde,hvor det af sådanne forhold som driftsplanen, den geografiske
placering eller de faktiske transaktioner klart fremgår, at det
pågældende kreditinstitut har valgt denne medlemsstats rets-system for at unddrage sig de strengere bestemmelser, der gælderi den medlemsstat, hvor det agter at drive eller allerede driverstørstedelen af sin virksomhed; et kreditinstitut, som er en juridiskperson, skal meddeles tilladelse i den medlemsstat, hvor dets
vedtægtsmæssige hjemsted ligger; et kreditinstitut som ikke er en
juridisk person, skal have hovedkontor i den medlemsstat, hvordet er meddelt tilladelse; medlemsstaterne skal i øvrigt kræve, atet kreditinstituts hovedkontor altid skal ligge i den medlemsstat,som er kreditinstituttets hjemland, og hvor kreditinstituttet faktisk
udøver virksomhed.
(10) Myndighederne bør ikke meddele et kreditinstitut tilladelse eller
opretholde denne tilladelse, hvis de snævre forbindelser, virk-somheden har til andre fysiske eller juridiske personer, kanhæmme myndighedernes mulighed for at varetage deres tilsyns-
opgaver; allerede godkendte kreditinstitutter skal ligeledes
opfylde myndighedernes krav; den definition af »snævre forbin-delser«, som dette direktiv opstiller, bygger på minimumskriterierog er ikke til hinder for, at medlemsstaterne også anvender den påandre situationer end dem, som definitionen omhandler; erhver-velse af en betydelig andel af kapitalen i et selskab bevirker ikke i2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 3
▼B
sig selv, at der opstår kapitalinteresser, som falder ind under
definitionen af »snævre forbindelser«, hvis den pågældendeerhvervelse kun er en midlertidig investering, der ikke gør det
muligt at øve indflydelse på virksomhedens struktur og finansielle
politik.
(11) Henvisningen til tilsynsmyndighedernes varetagelse af deres
tilsynsopgaver omfatter det tilsyn på et konsolideret grundlag,som skal føres med et kreditinstitut, når et sådant kræves ihenhold til fællesskabsretten; i så tilfælde skal de myndigheder,der anmodes om tilladelse, kunne identificere de myndigheder,der har kompetence til at føre tilsyn på et konsolideret grundlag
med dette kreditinstitut.
(12) Hjemlandet kan i øvrigt indføre strengere krav end de i artikel 5,
stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 7, 16, 30, 51 og 65 fastsatte
for kreditinstitutter, som er meddelt tilladelse af dets egnekompetente myndigheder.
(13) Ophævelsen af kravet om særskilt tilladelse for filialer af EF-
kreditinstitutter vil gøre det nødvendigt også at ophæve kravet omindskudskapital.
(14) Den valgte fremgangsmåde åbner mulighed for, at kreditinsti-
tutter, der er meddelt tilladelse i deres hjemland, takket væreprincippet om gensidig anerkendelse kan udøve de aktiviteter, derer opført på listen i bilag I, helt eller delvis i hele Fællesskabet,enten ved at etablere en filial eller ved at præstere tjenesteydelser;
udøvelsen af aktiviteter, som ikke er opført på nævnte liste, er
omfattet af traktatens generelle bestemmelser om fri etablering ogfri udveksling af tjenesteydelser.
(15) Princippet om gensidig anerkendelse bør udvides til også at gælde
for de aktiviteter, der er opført på omtalte liste, når de udøves affinansieringsinstitutter, som er datterselskaber af kreditinstitutter,på betingelse af at sådanne datterselskaber indgår i detkonsoliderede tilsyn med moderselskabet og opfylder visse
strenge betingelser.
(16) Værtslandet kan for institutter, der ikke er meddelt tilladelser som
kreditinstitutter i deres hjemland, eller for aktiviteter, der ikke er
opført på nævnte liste, gøre udøvelse af retten til fri etablering og
fri udveksling af tjenesteydelser betinget af, at de særlige regler idets lovgivning er overholdt, for så vidt disse bestemmelser påden ene side er forenelige med fællesskabsretten og er begrundet ihensynet til samfundsmæssige interesser, og såfremt disse
institutter eller deres aktiviteter på den anden side ikke er
undergivet tilsvarende lovgivning eller bestemmelser i hjem-landet.
(17) Medlemsstaterne skal påse, at der ikke stilles hindringer i vejen
for, at de aktiviteter, der er omfattet af den gensidigeanerkendelse, kan udøves på samme måde, som de udøves ihjemlandet, så længe disse ikke er i strid med værtslandetsretsforskrifter til beskyttelse af samfundsmæssige interesser.
(18) Der er en nødvendig sammenhæng mellem dette direktivs mål og
den liberalisering af kapitalbevægelser, der gennemføres vedanden fællesskabslovgivning; under alle omstændigheder må der
være harmoni mellem foranstaltningerne til liberalisering af
bankernes aktiviteter og foranstaltningerne til liberalisering afkapitalbevægelser.
(19) Den ordning, der gælder for filialer af kreditinstitutter, som har
hjemsted uden for Fællesskabet, bør være ens for alle medlems-staterne; det er vigtigt at fastsætte, at reglerne for disse filialerikke må være gunstigere end for filialer af institutter medhjemsted i medlemsstaterne; det bør præciseres, at Fællesskabet
kan indgå aftaler med tredjelande om gennemførelse af bestem-
melser, ifølge hvilke der gælder samme betingelser for de nævntefilialer inden for hele dets område, idet der tages hensyn tilgensidighedsprincippet; filialer af kreditinstitutter, som harhjemsted uden for Fællesskabet, er ikke omfattet af den frieudveksling af tjenesteydelser efter traktatens artikel 49, stk. 2, og2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 4
▼B
heller ikke af etableringsfriheden i andre medlemsstater end den,
hvori de er etablerede; ansøgninger fra et foretagende, der erunderlagt lovgivningen i et tredjeland, om tilladelse til at oprette
et datterselskab eller erhverve kapitalinteresser underlægges en
procedure, der tager sigte på at sikre, at Fællesskabets kredit-institutter på basis af gensidighed nyder tilsvarende behandling idet pågældende tredjeland.
(20) Meddelelse af tilladelser til kreditinstitutter fra de kompetente
nationale myndigheder i overensstemmelse med dette direktivsbestemmelser har virkning i hele Fællesskabet og ikke blot i denenkelte medlemsstat, og de eksisterende klausuler om gensidigheder dermed uden virkning fremover; der er derfor behov for en
smidig procedure, der gør det muligt at vurdere gensidighed på et
fællesskabsgrundlag; formålet med en sådan procedure er ikke atlukke Fællesskabets finansielle markeder, men, eftersom Fælles-skabet ønsker at holde de finansielle markeder åbne for resten afverden, at forøge liberaliseringen af alle finansielle markeder itredjelande; med henblik herpå fastlægger dette direktiv proce-
durer for forhandling med tredjelande eller, som en sidste udvej,
mulighed for at træffe foranstaltninger, der består i at suspenderenye ansøgninger om tilladelse eller begrænse antallet af nyetilladelser.
(21) Der bør på grundlag af princippet om gensidighed indgås aftaler
mellem Fællesskabet og tredjelande for herved at åbne mulighedfor en konkret udøvelse af det konsoliderede tilsyn på det størstmulige geografiske grundlag.
(22) Ansvaret for tilsyn med et kreditinstituts finansielle sundhed og
især dets solvens påhviler de kompetente myndigheder iinstituttets hjemland; værtslandets myndigheder har fortsat ansvarfor tilsynet med likviditeten og den pengepolitiske styring; tilsynmed markedsrisikoen skal føres i nært samarbejde mellem hjem-
og værtslandets kompetente myndigheder.
(23) For at det indre marked på bankområdet kan fungere harmonisk,
kræves der ud over retsnormer et nært og regelmæssigtsamarbejde mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder;
individuelle problemer i forbindelse med kreditinstitutter vil
fortsat bedst kunne behandles i den kontaktgruppe, der er nedsatmellem banktilsynsmyndighederne; denne gruppe er også detbedst egnede forum for den informationsudveksling, som ernævnt i artikel 28.
(24) Denne informationsudveksling erstatter under ingen omstændig-
heder det bilaterale samarbejde, der blev etableret ved artikel 28;de kompetente myndigheder i værtslandet kan, uden at detteindskrænker deres egne tilsynsbeføjelser, i hastende tilfælde påeget initiativ eller på initiativ af den kompetente myndighed i
hjemlandet fortsat føre tilsyn med, at et institut udøver sin
virksomhed på dets område i overensstemmelse med gældendelove og med principperne om administrativ og regnskabsmæssigpraksis og om tilstrækkelig intern kontrol.
(25) Der bør tillades udveksling af oplysninger mellem de kompetente
myndigheder og de myndigheder eller organer, der i kraft af deresfunktion bidrager til at styrke det finansielle systems stabilitet; forat bevare oplysningernes fortrolige karakter skal antallet afmodtagere være meget begrænset.
(26) Visse handlinger, såsom svig og insiderhandel, vil, selv når de
vedrører andre virksomheder end kreditinstitutter, kunne indvirkepå det finansielle systems stabilitet og integritet.
(27) Det er nødvendigt at fastsætte, på hvilke betingelser udvekslingen
af ovennævnte oplysninger kan tillades.
(28) Når det er fastsat, at oplysninger kun kan videregives med
myndighedernes udtrykkelige tilladelse, kan disse i givet fald
betinge deres samtykke af, at visse strenge krav overholdes.
(29) Der bør endvidere tillades udveksling af oplysninger mellem
myndighederne og centralbankerne og andre organer medlignende opgaver i deres egenskab af pengepolitiske myndig-2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 5
▼B
heder, samt i givet fald andre offentlige myndigheder, som fører
tilsyn med betalingssystemer.
(30) Med henblik på at styrke tilsynet med kreditinstitutter og at
beskytte disse institutters kunder, bør det fastsættes, at en revisor,i de i direktivet omhandlede tilfælde, har pligt til hurtigt at
underrette myndighederne, hvis han under udførelsen af sit hverv
får kendskab til forhold vedrørende kreditinstituttet, sombeskrevet i dette direktiv, som alvorligt ville kunne skade denfinansielle situation eller dens administrative og regnskabs-mæssige organisation; i betragtning af det tilstræbte mål børmedlemsstaterne fastsætte, at denne pligt gælder i alle tilfælde,
hvor en revisor under udførelsen af sit hverv i en virksomhed,
som har snævre forbindelser med et kreditinstitut, konstaterersådanne forhold; revisorernes pligt til under visse omstændig-heder at meddele myndighederne oplysninger om et kreditinstitut,som de har fået kendskab til under udførelsen af deres hverv i en
ikke-finansiel virksomhed, ændrer i sig selv hverken arten af
deres hverv i den pågældende virksomhed eller den måde, som deskal udøve deres hverv på i virksomheden.
(31) Fælles grundlæggende normer for kreditinstitutters egenkapital er
et afgørende element i opbygningen af et indre marked inden forbanksektoren, da egenkapitalen gør det muligt at sikre kontinuiteti kreditinstitutternes virksomhed samt at beskytte opsparingen; enharmonisering af normerne skærper tilsynet med kreditinstitutter,og de øvrige samordningsbestræbelser inden for bankområdet
fremmes.
(32) Sådanne normer skal gælde for alle godkendte kreditinstitutter i
Fællesskabet.
(33) Et kreditinstituts egenkapital kan tjene til at dække tab, som ikke
modsvares af et overskud af tilstrækkelig størrelse; egenkapitalen
er endvidere et vigtigt kriterium for de kompetente myndigheder,
specielt for bedømmelsen af kreditinstitutternes solvens og forandre tilsynsformål.
(34) På et indre bankmarked konkurrerer kreditinstitutterne direkte
med hinanden, og de definitioner og regler, der gælder foregenkapitalen, skal derfor være ensartede; med henblik herpå måkriterierne for egenkapitalens sammensætning ikke fastlægges afde nationale myndigheder alene; Fællesskabets interesser vare-
tages således bedst ved vedtagelse af fælles kriterier, der kan
forhindre konkurrencefordrejning og samtidig styrke banksy-stemet i Fællesskabet.
(35) I den i dette direktiv fastlagte definition af egenkapitalen indgår
flest mulige komponenter og beløb, der kan henregnes tilegenkapitalen, idet medlemsstaterne således frit kan skønne, omde ønsker at anvende alle eller blot en del af disse komponentereller at fastsætte lavere lofter for de pågældende beløb.
(36) I dette direktiv præciseres de kriterier, der skal gælde for visse
egenkapitalkomponenter, idet medlemsstaterne fortsat frit kananvende strengere bestemmelser.
(37) I en første fase fastsættes de fælles grundregler ret bredt for at
dække samtlige de komponenter, der indgår i egenkapitalen i deforskellige medlemsstater.
(38) I dette direktiv skelnes der på grundlag af soliditeten af de
komponenter, der udgør egenkapitalen, mellem de komponenter,der udgør kerne-egenkapitalen, og dem, der udgør den supple-
rende egenkapital.
(39) For at tage hensyn til det forhold, at de komponenter, der udgør
den supplerende egenkapital, ikke er så solide som dem, som
udgør kerne-egenkapitalen, bør de ikke medregnes i egen-kapitalen med et beløb på mere end 100 % af kerne-egenkapitalen; endvidere må visse komponenter i den supple-rende egenkapital kun medregnes med op til 50 % af kerne-egenkapitalen.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 6
▼B
(40) For at undgå konkurrencefordrejning må offentlige kreditinsti-
tutter ved beregningen af egenkapitalen ikke medregne garantier,som medlemsstaterne eller lokale myndigheder har stillet.
(41) Når det i tilsynsøjemed er nødvendigt at fastslå størrelsen af en
kreditinstitutkoncerns konsoliderede egenkapital, skal den
beregnes i overensstemmelse med nærværende direktiv.
(42) De regnskabsmetoder, der skal anvendes ved egenkapitalens og
solvensnøgletallets beregning samt engagementers evaluering,skal tage hensyn til bestemmelserne i Rådets direktiv 86/635/EØFaf 8. december 1986 om bankers og andre penge- og finansie-ringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber(
1),
der indeholder visse tilpasninger af bestemmelserne i Rådets
direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatensartikel 44, stk. 2, litra g), om konsoliderede regnskaber(
2).
(43) Bestemmelserne vedrørende egenkapitalen skal ses som led i de
internationale bestræbelser, som i større målestok er udfoldet forat nå frem til en tilnærmelse mellem gældende regler i devigtigste lande med hensyn til indbyrdes tilnærmelse af egen-
kapitalgrundlaget.
(44) Kommissionen udarbejder en rapport og skal regelmæssigt tage
bestemmelserne vedrørende egenkapitalen op til fornyet over-vejelse med henblik på at stramme disse og derved at nå frem tilstørre konvergens i en fælles definition på egenkapital; en sådanstørre konvergens vil gøre det muligt at fremme den indbyrdestilnærmelse af egenkapitalgrundlaget i Fællesskabets kredit-
institutter.
(45) Bestemmelserne angående solvensnøgletallet er et resultat af det
arbejde, der er udført i Det Rådgivende Udvalg for Banklov-givning, som har ansvaret for at forelægge Kommissionen ethvertforslag, der tilsigter en samordning af de i medlemsstaterneanvendte nøgletal.
(46) Et hensigtsmæssigt nøgletal spiller en central rolle i forbindelse
med tilsynet med kreditinstitutter.
(47) Nøgletal, der vejer aktiver og poster under stregen efter risiko-
graden, er en særlig brugbar målestok for solvens.
(48) Tilvejebringelse af fælles normer for egenkapitaldækning af
aktiver og poster under stregen, der er behæftet med kreditrisiko,
er derfor et af de væsentlige harmoniseringsområder, der ernødvendige for at opnå gensidig anerkendelse og dermed for atgennemføre det indre marked på bankområdet.
(49) I den henseende skal bestemmelserne om solvensnøgletallet ses i
sammenhæng med andre specifikke instrumenter, som også skalharmonisere de grundlæggende regler for tilsyn med kredit-
institutter.
(50) Kreditinstitutter skal konkurrere direkte med hinanden på et indre
bankmarked; de fælles solvensnormer i form af et mindste
solvensnøgletal vil forhindre konkurrenceforvridning og styrkeFællesskabets banksystem.
(51) Ifølge dette direktiv tillægges garantier fra forskellige finansielle
institutter forskellig vægt; Kommissionen skal følgelig undersøge,om direktivet som helhed skaber væsentlig konkurrenceforvrid-ning mellem kreditinstitutter og forsikringsvirksomheder, og på
baggrund af denne undersøgelse skal den tage stilling til, om det
er berettiget at træffe foranstaltninger for at afbøde virkningerneheraf.
(52) I bilag III fastsættes der regler for behandlingen af poster under
stregen i forbindelse med beregningen af egenkapitalkrav forkreditinstitutter; for at det indre marked kan fungere tilfreds-stillende og især for at sikre lige konkurrencevilkår, skal2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 7
(1) EFT L 372 af 31.12.1986, s. 1.
(2) EFT L 193 af 18.7.1983, s. 1. Direktivet er senest ændret ved direktiv 90/605/
EØF (EFT L 317 af 16.11.1990, s. 60).
▼B
medlemsstaterne tilstræbe, at deres kompetente myndigheder
foretager en ensartet vurdering af kontrakter om nyordning ogaftaler om netting; bilag III er i overensstemmelse med det
arbejde, som et internationalt forum for banktilsynsmyndigheder
har udført med henblik på disse myndigheders godkendelse afbilaterale aftaler om netting, herunder muligheden for at beregneegenkapitalkravene for visse transaktioner på grundlag af etnettobeløb i stedet for et bruttobeløb, forudsat at der findes
juridisk bindende aftaler, der sikrer, at kreditrisikoen er begrænset
til nettobeløbet; for internationalt aktive kreditinstitutter ogkreditinstitutkoncerner i en lang række tredjelande, hvis kredit-institutter konkurrerer med EF-kreditinstitutter, vil regler, dervedtages inden for et bredere internationalt forum, medføre enmere forfinet tilsynsmæssig behandling af afledte instrumenter,
der handles »over-the-counter« (OTC-derivater); denne forbed-
ring resulterer i et mere rimeligt kapitaldækningskrav ved at tagehøjde for den risikoreducerede effekt, som de af tilsynsmyndig-hederne anerkendte aftaler om netting har på potentiellefremtidige kreditrisici; clearing af OTC-derivater i clearingin-
stitutter, der fungerer som en central medkontrahent, spiller en
vigtig rolle i visse medlemsstater; det er berettiget at anerkendeen sådan clearings fordele i form af en reduceret kreditrisiko ogen tilsvarende reduceret systemrisiko som led i en tilsynsmæssigbehandling af kreditrisiko; det er nødvendigt, at der stilles fuldsikkerhed for aktuelle og potentielle fremtidige risici som følge af
clearede OTC-derivatkontrakter, og at faren for, at clearingin-
stituttets samlede risici kommer til at overstige markedsværdienaf den stillede sikkerhed, fjernes, for at clearede OTC-derivater ien overgangsperiode kan gøres til genstand for den sammetilsynsmæssige behandling som børshandlede afledte instru-
menter; de kompetente myndigheder skal kunne godkende
niveauet for de krævede initialmargener og løbende margenersamt kvaliteten af og niveauet for den beskyttelse, der gives vedden stillede sikkerhed; hvad angår kreditinstitutter, der erregistreret i medlemsstaterne, giver bilag III en tilsvarendemulighed for de kompetente myndigheders godkendelse af
bilateral netting og giver dem derved lige konkurrencevilkår;
reglerne er både afbalancerede og egnede til yderligere at styrkeanvendelsen af tilsynsforanstaltningerne på kreditinstitutter;medlemsstaternes kompetente myndigheder bør sikre, at tillæg-gene beregnes på grundlag af faktiske og ikke nominelle beløb.
(53) Det mindste nøgletal, der er fastsat i dette direktiv, forøger EF-
kreditinstitutternes egenkapitalniveau; tallet er sat til 8 % påbaggrund af en statistisk undersøgelse vedrørende de gældendekapitalkrav i begyndelsen af 1988.
(54) De væsentligste regler om overvågning af og kontrol med
kreditinstitutters store engagementer bør harmoniseres; medlems-
staterne bør kunne fastsætte strengere bestemmelser end dem, derforeskrives i dette direktiv.
(55) Overvågning af og kontrol med kreditinstitutters engagementer
indgår som et integrerede led i tilsynet med disse institutter; hvis
et kreditinstituts engagementer i alt for høj grad koncentreres på
en enkelt kunde eller en enkelt gruppe af indbyrdes forbundnekunder, kan der opstå en uacceptabel risiko for tab; en sådansituation kan anses at være til skade for et kreditinstituts solvens.
(56) På et indre bankmarked med direkte konkurrence mellem
kreditinstitutterne bør tilsynskravene være lige byrdefulde i hele
Fællesskabet; det kan derfor ikke helt overlades til medlems-staterne at fastlægge kriterierne for beregning afrisikokoncentrationen, men der bør derimod fastsættes bindenderetsregler herom på fællesskabsplan; fælles regler tjener bedstFællesskabets interesser, idet forskelle i konkurrencevilkårene
herved undgås, samtidig med at Fællesskabets banksystem
styrkes.
(57) Bestemmelserne om solvensnøgletal for kreditinstitutter inde-
holder en opregning af kreditinstitutternes forskellige kreditrisici;ved definitionen af, hvad der skal forstås ved »engagementer«, er2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 8
▼B
det derfor rimeligt også at henholde sig til denne opregning for at
begrænse store engagementer; det er dog ikke hensigtsmæssigtprincipielt at anvende den risikovægtning og de risikograder, der
er opstillet i omtalte bestemmelser; formålet med denne vægtning
og disse risikograder er at opstille et generelt solvenskrav forkreditinstitutters kreditrisici; formålet med en regulering vedrø-rende store engagementer er at begrænse et kreditinstitutsmaksimale risiko for tab på en kunde eller gruppe af indbyrdes
forbundne kunder; ud fra dette forsigtighedsprincip er det derfor
hensigtsmæssigt at følge den fremgangsmåde, at alle engage-menter som hovedregel skal medregnes til deres pålydende værdi,uden nogen risikovægtning eller klassificering efter risikograd.
(58) Når et kreditinstitut indgår engagementer med sit moderselskab
eller med andre datterselskaber af dette moderselskab, børforsigtigheden skærpes; alle kreditinstitutters engagementer børforvaltes autonomt i overensstemmelse med god bankpraksis og
helt uafhængigt af ethvert andet hensyn; i nærværende direktiv er
det fastsat, at dersom personer, der direkte eller indirekte besidderen kvalificeret andel af et kreditinstituts kapital, gør deresindflydelse gældende på en måde, der vil kunne skade en sundog forsigtig ledelse af instituttet, skal de kompetente myndigheder
træffe de fornødne foranstaltninger til at bringe denne situation til
ophør; der bør desuden opstilles særlige regler for et kredit-instituts store engagementer med andre virksomheder inden forsamme koncern, og disse regler bør være strengere end for andreengagementer; de skærpede regler bør dog ikke gælde, nårmoderselskabet er et finansieringsselskab eller et kreditinstitut, og
når de andre datterselskaber er kreditinstutter, finansieringsin-
stitutter eller virksomheder, der udøver accessoriskbankvirksomhed, når de alle indgår i et konsolideret tilsyn medkreditinstituttet; i så fald giver det konsoliderede tilsyn med helekoncernen tilstrækkelig sikkerhed for et effektivt tilsyn, uden at
det er nødvendigt at fastsætte strengere normer for risiko-
begrænsning; dette vil samtidig kunne tilskyndebankkoncernerne til at organisere sig på en sådan måde, attilsynet med dem kan foregå på et konsolideret grundlag, hvilketer en ønskelig udvikling, da det åbner mulighed for et merefuldstændigt tilsyn.
(59) Med henblik på at sikre effektiviteten af tilsynet på et
konsolideret grundlag bør det kunne anvendes over for samtlige
bankkoncerner, herunder sådanne, hvor moderselskabet ikke er et
kreditinstitut; de kompetente myndigheder bør have adgang til deretsmidler, der er nødvendige for at gennemføre et sådant tilsyn.
(60) Hvad angår koncerner, der driver virksomhed af forskelligartet
karakter, og hvis moderselskaber kontrollerer mindst ét datter-selskab, der er et kreditinstitut, bør de kompetente myndighedersikres mulighed for at vurdere kreditinstituttets finansielle
situation inden for rammerne af disse koncerner; i afventning af
en senere samordning kan medlemsstaterne foreskrive passendekonsolideringsmetoder med henblik på at nå det med dettedirektiv tilstræbte mål; de kompetente myndigheder bør mindsthave mulighed for at indhente de oplysninger fra samtligevirksomheder i koncernen, der er nødvendige for udøvelsen af
deres hverv; der bør etableres et samarbejde mellem de ansvarlige
tilsynsmyndigheder inden for de forskellige finansielle sektorer,når tilsynet vedrører koncerner af virksomheder, der udøverforskellige typer finansiel virksomhed.
(61) Medlemsstaterne kan øvrigt tilbagekalde eller undlade at meddele
tilladelse til udøvelse af bankvirksomhed, hvis der er tale omkoncernstrukturer, som de måtte anse for uegnede til bank-
virksomhed, bl.a. fordi der ikke vil kunne føres et tilfredsstillende
tilsyn med denne virksomhed; med henblik herpå råder dekompetente myndigheder — for derved at sikre en sund ogforsigtig forvaltning af kreditinstitutter — over de beføjelser, derer fastsat i artikel 7, stk. 1, første afsnit, og stk. 2, artikel 14, stk.1, litra c) og artikel 16.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 9
▼B
(62) Medlemsstaterne kan ligeledes indføre et passende tilsyn med
koncerner, der har en struktur, som ikke er omfattet afnærværende direktiv; bestemmelserne i dette direktiv bør
suppleres for at dække sådanne strukturer, såfremt de bliver
mere udbredte.
(63) Tilsyn på et konsolideret grundlag bør omfatte alle de aktiviteter,
der defineres i bilag I; der bør derfor føres tilsyn på et
konsolideret grundlag med alle virksomheder, der hovedsageligtudøver disse aktiviteter; definitionen på et finansieringsinstitutbør derfor omfatte disse aktiviteter.
(64) På baggrund af direktiv 86/635/EØF, hvori der er fastsat
konsolideringsregler for de af kreditinstitutter offentliggjortekonsoliderede regnskaber, samt på baggrund af direktiv 83/349/EØF, vil det således være muligt mere præcist at angive, hvilke
metoder der skal benyttes i forbindelse med tilsyn på et
konsolideret grundlag.
(65) Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag skal især
tage sigte på at beskytte kreditinstitutternes indskydere og sikre
stabiliteten af det finansielle system.
(66) Undersøgelsen af problemerne inden for de områder, som
omfattes af nærværende direktiv, såvel som af andre direktiver
vedrørende kreditinstitutters virksomhed, særligt med henblik påen mere indgående samordning, kræver et samarbejde mellem dekompetente myndigheder og Kommissionen i et rådgivendeudvalg; dette rådgivende udvalg for banklovgivning for dekompetente myndigheder i medlemsstaterne foregriber ikke andre
former for samarbejde mellem tilsynsmyndighederne med hensyn
til kreditinstitutternes adgang til at optage virksomhed og tilsynetmed dem, herunder især det samarbejde, som finder sted i denkontaktgruppe, der er nedsat mellem banktilsynsmyndighederne.
(67) Tekniske ændringer af detaljerede bestemmelser i dette direktiv
kan fra tid til anden blive nødvendige for at tage hensyn tiludviklingen inden for banksektoren; Kommissionen vil derforefter samråd med Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning
foretage de ændringer, der er nødvendige inden for rammerne af
de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges den i henhold tiltraktatens bestemmelser; de nødvendige foranstaltninger tilgennemførelse af dette direktiv bør vedtages i overensstemmelsemed Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 omfastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennem-
førelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(
1).
(68) I henhold til artikel 36, stk. 1, i nærværende direktiv kan
låntageres solidariske hæftelse i kreditinstitutter, der er stiftet i
form af andelskreditinstitutter eller fonde, behandles som
komponenter af egenkapitalen i henhold til direktivets artikel34, stk. 2, nr. 7; den danske regering har givet udtryk for et stærktønske om, at de danske realkreditinstitutter, der er stiftet i form afandelskreditinstitutter eller fonde, omdannes til aktieselskaber; forat lette denne omdannelse eller skabe mulighed herfor bør der
vedtages en midlertidig undtagelse, i henhold til hvilken de
pågældende institutter kan medtage en del af deres låntageressolidariske forpligtelser i egenkapitalen; denne midlertidigeundtagelser bør ikke forvride konkurrencen mellem kreditinsti-tutter.
(69) Anvendelse af en 20 % vægtning på realkreditobligationer, som
indehaves af et kreditinstitut, kan fremkalde forstyrrelser på etnationalt finansmarked, hvor sådanne instrumenter spiller en
dominerende rolle; i så fald træffes midlertidige foranstaltninger
for anvendelse af en 10 % vægtning af risici; markedet forkapitalfremskaffelse via emission af værdipapirer er i stærkudvikling; Kommissionen bør derfor sammen med medlemssta-terne undersøge, hvilke forsigtighedsregler der gælder forobligationer, som er udstedt med sikkerhed i specificerede2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 10
(1) EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.
▼B
aktiver, og inden den 22. juni 1999 fremsætte forslag om
tilpasning af den nugældende lovgivning med henblik på atfastlægge passende forsigtighedsregler for obligationer, som er
udstedt med sikkerhed i specificerede aktiver; indtil den 31.
december 2006 kan de kompetente myndigheder tillade 50 %vægtning af de aktivposter, som er sikret ved pant i kontorejen-domme og forretningsejendomme med blandet anvendelse; deejendomme, pantet vedrører, skal omfattes af strenge vurderings-
kriterier og skal med regelmæssige mellemrum nyvurderes for at
tage hensyn til udviklingen på erhvervsejendomsmarkedet; disseejendomme skal være benyttet af ejeren selv eller udlejet afdenne; lån til ejendomme opført med salg for øje er ikke omfattetaf denne 50 % vægtning.
(70) For at sikre en harmonisk anvendelse af bestemmelserne
vedrørende store engagementer skal medlemsstaterne havemulighed for at indføre de nye grænser i to etaper; for demindste kreditinstitutter kan en længere overgangsperiode væreberettiget, da en hurtig indførelse af 25 %-reglen kunne føre til en
for brat nedgang i deres kreditvirksomhed.
(71) Harmoniseringen af betingelserne for sanering og likvidation af
kreditinstitutter videreføres.
(72) Der bør desuden gennemføres en harmonisering af de regler, der
er nødvendige for tilsyn med likviditetsrisici.
(73) Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forplig-
telser med hensyn til fristerne for gennemførelse af de i bilag V,
del B, anførte direktiver —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 11
▼B
INDHOLDSFORTEGNELSE
Side
AFSNITI: DEFINITIONEROGANVENDELSESOMRÅDE ........ 12
Artikel 1: Definitioner .. ........................................ 12
Artikel 2: Anvendelsesområde . .................................. 14
Artikel 3: Forbud for andre virksomheder end kreditinstitutter mod at
modtage indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra
offentligheden ........................................ 15
AFSNITII: BETINGELSER FOR KREDITINSTITUTTERS ADGANG
TIL AT OPTAGE VIRKSOMHED OG UDØVE DENNE
VIRKSOMHED ..................................... 16
Artikel 4: Tilladelse ............................................ 16
Artikel 5: Startkapital .. ........................................ 16
Artikel 6: De ansvarlige for direktionen og lokalisering af kreditinstitut-
ternes centrale administration ........................... 16
Artikel 7: Aktionærer og selskabsdeltagere .. ....................... 17
Artikel 8: Driftsplan og organisation . ............................. 17
Artikel 9: Økonomiske behov .. .................................. 17
Artikel 10: Nægtelse af tilladelse .................................. 17
Artikel 11: Meddelelse til Kommissionen om tilladelse ................ 17
Artikel 12: Forudgående konsultation med de kompetente myndigheder i de
andre medlemsstater . .................................. 17
Artikel 13: Filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden
medlemsstat . ........................................ 18
Artikel 14: Inddragelse af tilladelsen .. ............................. 18
Artikel 15: Benævnelse .. ........................................ 18
Artikel 16: Kvalificeret deltagelse i et kreditinstitut .. ................. 18
Artikel 17: Administration og interne kontrolprocedurer ... ............ 19
AFSNITIII: BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING
OGFRIUDVEKSLINGAFTJENESTEYDELSER ...... 19
Artikel 18: Kreditinstitutter ....................................... 19
Artikel 19: Finansieringsinstitutter ................................. 19
Artikel 20: Udøvelse af retten til at etablere sig ...................... 20
Artikel 21: Udøvelse af fri udveksling af tjenesteydelser ... ............ 21
Artikel 22: Værtslandets kompetente myndigheders beføjelser .......... 21
AFSNITIV: FORBINDELSERMEDTREDJELANDE ............... 22
Artikel 23: Anmeldelse af tredjelandes datterselskaber og betingelserne for
adgang til markedet i disse lande . ....................... 22
Artikel 24: Filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for Fællesskabet 23
Artikel 25: Samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder angående
det konsoliderede tilsyn ... ............................. 23
AFSNITV: PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL
UDFØRELSEAFFORSIGTIGHEDSTILSYN ........... 24
Kapitel 1: Principperforforsigtighedstilsyn ....................... 24
Artikel 26: Ansvaret for hjemlandets tilsyn ... ....................... 24
Artikel 27: Værtslandets ansvar . .................................. 24
Artikel 28: Samarbejde om tilsyn .................................. 242000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 12
▼B
Side
Artikel 29: Kontrol på stedet af filialer etableret i en anden medlemsstat . 24
Artikel 30: Udveksling af oplysninger og tjenstlig tavshedspligt ... ...... 24
Artikel 31: Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af
årsregnskaber og konsoliderede regnskaber ................ 26
Artikel 32: De kompetente myndigheders sanktionsmuligheder .......... 27
Artikel 33: Indbringelse for domstolene ............................ 27
Kapitel 2: Tekniskeinstrumentertiludførelseafforsigtighedstilsyn .. 2 7
Del I: Egenkapital .......................................... 27
Artikel 34: Almindelige principper ................................. 27
Artikel 35: Andre komponenter . .................................. 28
Artikel 36: Øvrige bestemmelser vedrørende egenkapital ... ............ 29
Artikel 37: Beregning af egenkapitalen på et konsolideret grundlag ...... 29
Artikel 38: Fradrag og begrænsninger . ............................. 30
Artikel 39: Beviser til fremlæggelse for de kompetente myndigheder ... . 30
Del II: Solvensnøgletal ....................................... 30
Artikel 40: Almindelige principper ................................. 30
Artikel 41: Tælleren: egenkapital .................................. 30
Artikel 42: Nævneren: risikovægtede aktiver og poster under stregen ... . 30
Artikel 43: Risikovægtning ....................................... 31
Artikel 44: Vægtning anvendt ved fordringer på medlemsstaternes regionale
regeringer eller lokale myndigheder ...................... 33
Artikel 45: Andre vægte . ........................................ 33
Artikel 46: Administrative organer og virksomheder uden vinding for øje . 33
Artikel 47: Niveauet for solvensnøgletal ............................ 33
Del III: Store engagementer ................................... 34
Artikel 48: Indberetning om store engagementer ..................... 34
Artikel 49: Øvre grænser for store engagementer ..................... 34
Artikel 50: Tilsyn med store engagementer på konsolideret og ikke-
konsolideret grundlag .................................. 36
Del IV: Kvalificeret deltagelse uden for den finansielle sektor ....... 36
Artikel 51: Begrænsninger for kvalificeret deltagelse i den ikke-finansielle
sektor ............................................... 36
Kapitel 3: Tilsynpåetkonsolideretgrundlag ..................... 37
Artikel 52: Tilsyn med kreditinstitutter på et konsolideret grundlag ...... 37
Artikel 53: De for det konsoliderede tilsyn ansvarlige kompetente myndig-
heder ............................................... 38
Artikel 54: Konsolideringens form og indhold ....................... 39
Artikel 55: Oplysninger, som blandede selskaber og deres datterselskaber
skal meddele . ........................................ 39
Artikel 56: Foranstaltninger, der skal lette tilsynet på et konsolideret
grundlag ............................................ 40
AFSNITVI: DETRÅDGIVENDEUDVALGFORBANKLOVGIVNING 41
Artikel 57: Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning: sammensætning og
funktion............................................. 41
Artikel 58: Undersøgelser af betingelser for tilladelse ................. 412000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 13
▼B
Side
Artikel 59: Observationsnøgletal .................................. 41
AFSNITVII: UDØVENDEBEFØJELSER .......................... 42
Artikel 60: Tekniske ændringer . .................................. 42
AFSNITVIII: OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE
BESTEMMELSER ................................... 42
Kapitel 1: Overgangsbestemmelser ............................... 42
Artikel 61: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 36 .. ............ 42
Artikel 62: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 43 .. ............ 43
Artikel 63: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 47 .. ............ 44
Artikel 64: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 49 .. ............ 44
Artikel 65: Overgangsbestemmelser vedrørende artikel 51 .. ............ 45
Kapitel 2: Afsluttendebestemmelser ............................. 45
Artikel 66: Underretning af Kommissionen ... ....................... 45
Artikel 67: Ophævede direktiver .................................. 45
Artikel 68: Ikrafttrædelse ........................................ 45
Artikel 69: Modtagere ... ........................................ 45
BILAG I: Liste over de aktiviteter, der er undergivet gensidig anerkendelse 46BILAG II: Klassificering af poster under stregen ..................... 47
BILAG III: Behandling af poster under stregen ....................... 48
BILAG IV: Eksempler på poster under stregen ....................... 52
BILAG V, del A: Ophævede direktiver med deres successive ændringer (jf. artikel
67)................................................. 53
BILAG V, del B: Gennemførelsesfrister (jf. artikel 67) ..................... 54
BILAG VI: Sammenligningstabel .................................. 552000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 14
▼B
AFSNIT I
DEFINITIONEROGANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Definitioner
I dette direktiv forstås ved:
1) »kreditinstitut«:
a) et foretagende, hvis virksomhed består i fra offentligheden at
modtage indlån eller andre midler, der skal tilbagebetales, samt i
at yde lån for egen regning, eller
b) en udsteder af elektroniske penge som omhandlet i Europa-
Parlamentets og Rådets direktiv 2000/46/EF af 18. september
2000, om adgang til at optage og udøve virksomhed som
udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådanvirksomhed(
1).
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som defineret iførste afsnit samt ethvert privat eller offentligt foretagende, der
svarer til definitionen i første afsnit, og som er godkendt i et
tredjeland.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet og kontrollen med store
engagementer, anses som kreditinstitut et kreditinstitut som
defineret i første afsnit, herunder også et sådant foretagendes
filialer i tredjelande, samt ethvert offentligt eller privat foretagende,herunder også et sådant foretagendes filialer, der svarer tildefinitionen i første afsnit, og som er godkendt i et tredjeland
2) »tilladelse«: en fra myndighederne hidrørende akt, uanset formen,
som medfører ret til at udøve virksomhed som kreditinstitut
3) »filial«: en afdeling, som retligt udgør en ikke-selvstændig del af et
kreditinstitut, og som helt eller delvis foretager forretninger, der er
forbundet med virksomhed somkreditinstitut; flere afdelinger, somi
en og samme medlemsstat oprettes af et kreditinstitut med hjemstedi en anden medlemsstat, anses som én filial
4) »kompetente myndigheder«: de nationale myndigheder, der ved lov
eller anden forskrift er bemyndiget til at udøve tilsyn med
kreditinstitutter
5) »finansieringsinstitut«: et foretagende, der ikke er et kreditinstitut,
og hvis hovedvirksomhed består i at erhverve kapitalinteresser elleri at udøve en eller flere af aktiviteterne i nr. 2 til 12 på listen i bilag
I
6) »hjemland«: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut er meddelt
tilladelse ifølge artikel 4 til 11
7) »værtsland«: den medlemsstat, i hvilken et kreditinstitut har en
filial eller præsterer tjenesteydelser
8) »kontrol«: den forbindelse, der findes mellem et moderselskab og et
datterselskab, som fastsat i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF, eller en
forbindelse af samme art mellem en fysiskeller juridisk person og et
foretagende
9) »kapitalinteresser«, med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et
konsolideret grundlag: det forhold, at der direkte eller indirekte
besiddes 20 % eller mere af stemmerettighederne eller kapitalen i en
virksomhed
10) »kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse af
mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne eller en2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 15
(1) EFT L 275 af 27.10.2000, s. 39.▼M1
▼B
▼B
besiddelse, som giver mulighed for at udøve en betydelig
indflydelse på forvaltningen af det foretagende, hvori der besiddesen kapitalinteresse
11) »startkapital«: kapital som defineret i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 212) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og
2 i direktiv 83/349/EØF.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag og kontrollen med store engagementer anses som moder-
selskab en modervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, i
direktiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, der efter dekompetente myndigheders opfattelse faktisk udøver en bestem-mende indflydelse over en anden virksomhed
13) »datterselskab«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2
i direktiv 83/349/EØF.
Med henblik på gennemførelsen af tilsynet på et konsolideret
grundlag og kontrollen med store engagementer anses som datter-selskab en dattervirksomhed som defineret i artikel 1, stk. 1, i
direktiv 83/349/EØF samt enhver virksomhed, over hvilket et
moderselskab efter de kompetente myndigheders opfattelse faktiskudøver en bestemmende indflydelse.
Ethvert datterselskab af et datterselskab anses også for at være et
datterselskab af det moderselskab, som står i spidsen for disseforetagender
14) »zone A«: medlemsstaterne og alle andre lande, der er fulde
medlemmer af Organisationen for Økonomisk Samarbejde ogUdvikling (OECD), samt lande, som har indgået særlige låneove-
renskomster med Den Internationale Valutafond (IMF) og er
tilknyttet Den Almindelige Låneoverenskomst (GAB). Et land,som omlægger sin udenlandske statsgæld, udelukkes imidlertid frazone A i en periode på fem år
15) »zone B«: alle andre lande16) »kreditinstitutter i zone A«: alle kreditinstitutter, der er meddelt
tilladelse i medlemsstaterne i henhold til artikel 4, herunder disseinstitutters filialer i tredjelande, og alle private og offentligeforetagender, som er omfattet af definitionen i nr. 1, første afsnit,
og som er meddelt tilladelse i andre lande i zone A, herunder disse
foretagenders filialer
17) »kreditinstitutter i zone B«: alle private og offentlige foretagender,
der er meddelt tilladelse uden for zone A, og som opfylderdefinitionen i nr. 1, første afsnit, herunder disse foretagendersfilialer i Fællesskabet
18) »ikke-banksektoren«: alle andre låntagere end kreditinstitutter som
defineret i nr. 16 og 17, centralregeringer og centralbanker,regionale regeringer og lokale myndigheder, De Europæiske
Fællesskaber, Den Europæiske Investeringsbank og multilaterale
udviklingsbanker som defineret i nr. 19
19) »multilaterale udviklingsbanker«: Den Internationale Bank for
Genopbygning og Økonomisk Udvikling og Den InternationaleFinansieringsinstitution, Den Interamerikanske Udviklingsbank,Den Asiatiske Udviklingsbank, Den Afrikanske Udviklingsbank,Europarådets Bosættelsesfond, Den Nordiske Investeringsbank ogDen Caraibiske Udviklingsbank, Den Europæiske Bank for Genop-
bygning og Udvikling, Den Europæiske Investeringsfond og Det
Interamerikanske Investeringsselskab
20) »poster under stregen, der tillægges »fuld risiko«, »mellemliggende
risiko«, »mellemliggende/lav risiko« og »lav risiko««: poster somanført i artikel 43, stk. 2, og opført på listen i bilag II
21) »finansieringsselskab«: et finansieringsinstitut, hvis datterselskaber
udelukkende eller primært er et eller flere kreditinstitutter eller flerekreditinstitutter eller finansieringsinstitutter, og hvoraf mindst ét eret kreditinstitut2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 16
▼B
22) »blandet selskab«: et moderselskab, der ikke er et finansieringssel-
skab eller et kreditinstitut, og som blandt sine datterselskaber tællermindst et kreditinstitut
23) »accessorisk bankservicevirksomhed«: en virksomhed, hvis hoved-
aktivitet består i besiddelse og forvaltning af fast ejendom,forvaltning af edb-serviceydelser eller enhver anden lignendeaktivitet, der har accessorisk karakter i forhold til et eller flere
kreditinstitutters ordinære virksomhed
24) »engagement«, med henblik på anvendelse af artikel 48, 49 og
50: de i artikel 43 samt bilag II og IV opregnede aktivposter ogposter under stregen, uden anvendelse af de i disse bestemmelserfastsatte vægtninger eller risikograder; de i bilag IV omhandlede
risici beregnes efter en af de metoder, der er beskrevet i bilag III,
uden anvendelse af vægtning for medkontrahentrisiko; alleelementer, der er 100 % dækket af egenkapitalen, kan udelukkesfra definitionen af engagementer efter godkendelse fra dekompetente myndigheder, hvis egenkapitalen ikke indgår i beregn-
ingen af solvensnøgletallet og af de andre beregninger for tilsyn, der
er fastsat i nærværende direktiv samt i andre fællesskabsretsakter;engagementerne omfatter ikke:
— ved valutatransaktioner: engagementer, som er indgået i
forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i
et tidsrum på 48 timer, efter at betaling har fundet sted, eller
— ved køb eller salg af værdipapirer: engagementer, der er indgået
i forbindelse med den almindelige afvikling af en transaktion i et
tidsrum på fem arbejdsdage, efter at betaling har fundet sted
eller værdipapirerne er leveret alt efter, hvilken dato der liggerførst
25) »gruppe af indbyrdes forbundne kunder«, i henhold til kapitel 2, del
3, under afsnit V:
— enten to eller flere fysiske eller juridiske personer, der — indtil
det modsatte er godtgjort — for så vidt angår engagementet
udgør en helhed, fordi en af dem udøver direkte eller indirektekontrol med den anden eller de andre
— eller to eller flere fysiske eller juridiske personer, hvoraf ingen
udøver kontrol med den anden eller de andre som nævnt i førsteled, men som for så vidt angår engagementet må anses for atudgøre en helhed, fordi der består sådanne indbyrdes forbin-delser mellem dem, at der er sandsynlighed for, at hvis den ene
kommer i økonomiske vanskeligheder, vil den anden eller de
andre også få vanskeligheder med tilbagebetalingen
26) »snævre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller
juridiske personer er knyttet til hinanden gennem:
a) kapitalinteresser, hvorved forstås besiddelse af mindst 20 % af
stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, entendirekte eller gennem kontrol, eller
b) kontrol, hvorved forstås den forbindelse, der består mellem et
moderselskab og et datterselskab, i alle de i artikel 1, stk. 1 og 2 i
direktiv 83/349/EØF nævnte tilfælde, eller en forbindelse afsamme art mellem en fysisk eller juridisk person og envirksomhed; et datterselskab af et datterselskab betragtes lige-ledes som datterselskab af det moderselskab, der står i spidsenfor disse virksomheder.
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er
varigt knyttet til den samme person gennem kontrol, betragtesligeledes som en snæver forbindelse
27) »anerkendte børser«: de af de kompetente myndigheder anerkendte
børser, som
i) fungerer regelmæssigt
ii) er underlagt regler, udstedt eller godkendt af de relevante
myndigheder i børsens hjemland, som fastlægger vilkårene forbørsens funktion, vilkårene for adgangen til denne samt devilkår, som en kontrakt skal opfylde, for at den reelt kanomsættes på børsen2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 17
▼B
iii) har en clearingordning, der, for så vidt angår de i bilag IV
nævnte kontrakter, stiller daglige margenkrav, som efter dekompetente myndigheders opfattelse yder en tilstrækkelig
beskyttelse.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv vedrører adgangen til at optage og udøve virk-
somhed som kreditinstitut. Det finder anvendelse på alle kreditinstitutter.
2. Artikel 25 og 52 til 56 finder også anvendelse på finansieringssel-
skaber og på blandede selskaber, der har deres hjemsted inden forFællesskabet.
Med undtagelse af medlemsstaternes centralbanker ligestilles de
foretagender, der er nævnt i stk. 3, med finansieringsinstitutter medhenblik på anvendelse af artiklerne 25 og 52 til 56.
3. Nærværende direktiv vedrører ikke virksomhed udøvet af:
— medlemsstaternes centralbanker
— postgirokontorer— i Belgien: »Institut de réescompte et de garantie/Herdiscontering- en
Waarborginstituut«
— i Danmark: »Dansk Eksportfinansieringsfond«, »Danmarks Skibs-
kreditfond« og »Dansk Landbrugs Realkreditfond«
— i Tyskland: »Kreditanstalt für Wiederaufbau«, foretagender, der i
medfør af »Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz« er anerkendt somorganer inden for den nationale boligpolitik, og hvis hovedvirk-somhed ikke er bankvirksomhed, samt foretagender, der i medfør afnævnte lov er anerkendt som almennyttige boligselskaber
— i Grækenland: » Ελληνική Τράπεζα Βιοµηχανικής Αναπτύξεως «
(Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), » Ταµείο Παρακα-
ταθηκών και ∆ανείων « (Tamio Parakatathikon kai Danion) og
»Ταχυδροµικό Ταµιευτήριο « (Tachidromiko Tamieftirio)
— i Spanien: »Instituto de Crédito Oficial«— i Frankrig: »Caisse des dépôts et consignations«— i Irland: »credit unions« og »friendly societies«— i Italien: »Cassa Depositi e Prestiti«— i Nederlandene: »Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelings-
landen NV«, »NV Nordelijke Ontwikkelingsmaatschappij«, »NV
Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financie-ring« og »Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV«
— i Østrig: foretagender, der er anerkendt som almennyttige boligsel-
skaber og »Österreichische Kontrollbank AG«
— i Portugal: »Caixas Económicas«, der har eksisteret siden den 1.
januar 1986, med undtagelse af dem som er oprettet i aktieselskabs-
form, og af »Chaixa Económica Montepío Geral«
— i Finland: »Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt
samarbete Ab«, og »Kera Oy/Kera Ab«
— i Sverige: »Svenska Skeppshypotekskassan«— i Det Forenede Kongerige: »National Savings Bank«, »Common-
wealth Development Finance Company Ltd«, »Agricultral MortgageCorporation Ltd«, »Scottish Agricultural Securities Corporation
Ltd«, »Crown Agents for overseas governments and administra-
tions«, »credit unions« og »municipal banks«.
4. På forslag af Kommissionen, som med henblik herpå hører det i
artikel 57 omhandlede udvalg, herefter benævnt »Det RådgivendeUdvalg for Banklovgivning«, træffer Rådet afgørelse om enhver
eventuel ændring af den i stk. 3 opstillede fortegnelse.
5. Kreditinstitutter, der den 15. december 1977 var beliggende i
samme medlemsstat, og som på denne dato var varigt tilsluttet etcentralorgan, der kontrollerer dem, og som er etableret i sammemedlemsstat, kan undtages fra betingelserne i artikel 6, stk. 1, artikel 82000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 18
▼B
og 59, forudsat at den nationale lovgivning senest den 15. december
1979 indeholder følgende bestemmelser:
— centralorganet og de tilsluttede institutter hæfter solidarisk for deres
forpligtelser, eller de tilsluttede institutters forpligtelser garanteres
fuldt ud af centralorganet
— centralorganets og samtlige tilsluttede institutters solvens og
likviditet kontrolleres i deres helhed på grundlag af koncernregn-skaber
— centralorganets ledelse er bemyndiget til at give instrukser til de
tilsluttede institutters ledelse.
Kreditinstitutter, som har lokalt virkefelt, og som efter den 15. december
1977 tilsluttes et centralorgan i den i første afsnit angivne forstand, kan
drage fordel af de i første afsnit fastsatte bestemmelser, såfremt de udgøren normal udvidelse af det net, der hører ind under dette centralorgan.
Når det drejer sig om andre kreditinstitutter end sådanne, som oprettes i
nyinddæmmede regioner eller er et resultat af fusion eller spaltning af
eksisterende institutter, der hører ind under centralorganet, kan Rådet påforslag af Kommissionen, der hører Det Rådgivende Udvalg forBanklovgivning herom, fastsætte supplerende regler for anvendelsen afandet afsnit, herunder ophævelse af de i første afsnit fastsatte
undtagelser, såfremt det finder, at tilslutningen af nye institutter, der
nyder fordel af den i andet afsnit fastsatte ordning, vil kunne påvirkekonkurrencen negativt. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
6. Kreditinstitutter, der, som defineret i stk. 5, første afsnit, er
tilknyttet et centralorgan etableret i samme medlemsstat, kan også være
undtaget fra anvendelse af artikel 5, samt artikel 40 til 51 og artikel 65for så vidt, jf. dog anvendelsen af samme bestemmelser på centralor-ganet, helheden — bestående af centralorganet og dets tilsluttedeinstitutter — er genstand for tilsyn på et konsolideret grundlag med
hensyn til nævnte bestemmelser.
I undtagelsestilfælde anvendes artikel 13, 18, 19 og artikel 20, stk. 1 til
6, samt artikel 21 og 22 på helheden, som udgøres af centralorganet ogdets tilsluttede institutter.
Artikel 3
Forbud for andre virksomheder end kreditinstitutter mod at
modtage indlån eller andre tilbagebetalingspligtige midler fra
offentligheden
Medlemsstaterne forbyder personer eller foretagender, som ikke er
kreditinstitutter, erhvervsmæssigt at tage imod indlån eller andre
tilbagebetalingspligtige midler fra offentligheden. Dette forbud gælderikke, når en medlemsstat eller en regional eller lokal myndighed i enmedlemsstat eller offentlige internationale organisationer, som én ellerflere medlemsstater er medlem af, modtager indlån eller andretilbagebetalingspligtige midler; det gælder heller ikke i tilfælde, der
udtrykkelig er omfattet af national lovgivning eller fællesskabslov-
givning, forudsat at disse aktiviteter er undergivet regler og tilsyn medhenblik på beskyttelse af indlånere eller investorer og finder anvendelsepå disse tilfælde.
AFSNIT II
BETINGELSER FOR KREDITINSTITUTTERS ADGANG TIL
AT OPTAGE VIRKSOMHED OG UDØVE DENNE VIRK-
SOMHED
Artikel 4
Tilladelse
Medlemsstaterne drager omsorg for, at kreditinstitutterne er meddelt
tilladelse, før de påbegynder deres virksomhed. Med forbehold af artikel5 til 9 fastsætter de betingelserne herfor og meddeler dem tilKommissionen samt til Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 19
▼B
Artikel 5
Startkapital
1. Med forbehold af andre generelle betingelser, der måtte være
fastsat i de nationale bestemmelser, meddeler de kompetente myndig-
heder ikke tilladelse, når der i kreditinstituttet ikke forefindes en særskilt
egenkapital, eller når startkapitalen er mindre end 5 mio. EUR.
Medlemsstaterne kan lade de virksomheder, der ikke opfylder
betingelsen om særskilt egenkapital, og som bestod den 15. december
1979, fortsætte deres virksomhed. De kan fritage disse virksomheder forat opfylde betingelsen i artikel 6, stk. 1, første afsnit.
2. Medlemsstaterne kan dog meddele tilladelse til særlige kategorier
af kreditinstitutter, hvis startkapital er mindre end den i stk. 1 krævede. I
så fald:
a) må startkapitalen ikke være mindre end 1 mio. EUR
b) skal de interesserede medlemsstater give Kommissionen en begrun-
delse for, hvorfor de bringer den i dette stykke omhandlede mulighed
i anvendelse
c) skal navnet på kreditinstituttet, når det offentliggøres i den
fortegnelse, der er nævnt i artikel 11, efterfølges af en bemærkningom, at instituttet ikke har den i stk. 1 krævede minimumskapital.
3. Et kreditinstituts egenkapital må ikke falde til et mindre beløb end
den startkapital, der krævedes ifølge stk. 1 og 2, da det fik meddelttilladelse.
4. Medlemsstaterne kan beslutte, at kreditinstitutter, som eksisterede
den 1. januar 1993, og hvis egenkapital var mindre end de niveauer, som
er fastsat for startkapitalen i stk. 1 og 2, fortsat kan drive virksomhed. Iså fald må egenkapitalen ikke falde til under det maksimumsbeløb, denhavde nået efter den 22. december 1989.
5. Hvis kontrollen med et kreditinstitut, som falder ind under
kategorien i stk. 4, overtages af en anden fysisk eller juridisk personend den, der tidligere kontrollerede det, skal instituttets egenkapital værepå mindst det niveau, som er fastsat for startkapitalen i stk. 1 og 2.
6. Under visse særlige omstændigheder og med de kompetente
myndigheders billigelse må den samlede egenkapital i det institut, deropstår i forbindelse med en sammenslutning af to eller flere kredit-institutter, som falder ind under kategorien i stk. 4, ikke være mindre
end de sammensluttede institutters samlede egenkapital på tidspunktet
for sammenslutningen, så længe de relevante niveauer, som eromhandlet i stk. 1 og 2, ikke er nået.
7. Hvis egenkapitalen i de i stk. 3, 4 og 6 nævnte tilfælde falder, kan
de kompetente myndigheder, når omstændighederne berettiger dertil,
give kreditinstituttet en begrænset frist til at bringe sin egenkapital op pådet krævede minimum eller ophøre med at drive virksomhed.
Artikel 6
Deansvarligefordirektionenoglokaliseringafkreditinstitutternes
centrale administration
1. De kompetente myndigheder meddeler kun tilladelse til de
pågældende kreditinstitutter, når der er mindst to personer, som faktiskbestemmer hovedlinjerne for kreditinstituttets virksomhed.
I øvrigt meddeler myndighederne ikke tilladelse, såfremt disse personer
ikke er i besiddelse af den nødvendige hæderlighed eller enfyldestgørende erfaring til at udøve disse funktioner.
2. Medlemsstaterne kræver:
— at kreditinstitutter, der er juridiske personer, og som i henhold til
deres nationale lovgivning har et vedtægtsmæssigt hjemsted, harhovedkontor og hjemsted i samme medlemsstat
— at andre kreditinstitutter har hovedkontor i den medlemsstat, der har
meddelt tilladelsen, samt at de rent faktisk driver forretning der.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 20
▼B
Artikel 7
Aktionærerogselskabsdeltagere
1. De kompetente myndigheder meddeler ikke et kreditinstitut
tilladelse til at optage virksomhed som kreditinstitut, før de har fået
meddelelse om alle aktionærer eller selskabsdeltagere, det være sigfysiske eller juridiske personer, der direkte eller indirekte er kvalifice-rede deltagere, og om størrelsen af deres kapitalandel.
Ved anvendelsen af begrebet kvalificeret deltager, der er omhandlet i
nærværende artikel, tages de stemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7
i Rådets direktiv 88/627/EØF(
1), i betragtning.
2. Hvis de kompetente myndigheder under hensyn til nødvendig-
heden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning af kreditinstituttet ikkeer overbevist om de pågældende aktionærers eller selskabsdeltagereshæderlighed og egnethed, afslår myndighederne at give tilladelse.
3. Såfremt der er tale om snævre forbindelser mellem et kreditinstitut
og andre fysiske eller juridiske personer, meddeler de kompetente
myndigheder kun deres tilladelse, hvis deres tilsynsopgaver ikke
hæmmes af disse forbindelser.
De kompetente myndigheder afslår ligeledes at meddele tilladelsen, hvis
de love eller administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder foren eller flere fysiske eller juridiske personer, som kreditinstituttet harsnævre forbindelser med, eller de problemer, som er forbundet med
anvendelse af disse bestemmelser, hæmmer deres tilsynsopgaver.
De kompetente myndigheder kræver, at kreditinstitutterne meddeler dem
de oplysninger, de har behov for, for at de i dette stykke omhandledebetingelser til stadighed er opfyldt.
Artikel 8
Driftsplanogorganisation
Medlemsstaterne træffer bestemmelse om, at der til en ansøgning om
tilladelse skal knyttes en driftsplan med særlig angivelse af arten af de
påtænkte forretninger og af instituttets organisation.
Artikel 9
Økonomiskebehov
Medlemsstaterne kan ikke fastsætte, at anmodningen om tilladelse skal
behandles ud fra markedets økonomiske behov.
Artikel 10
Nægtelseaftilladelse
Når tilladelse nægtes, skal dette begrundes og meddeles ansøgeren
senest seks måneder efter ansøgningens modtagelse, eller, hvis denne erufuldstændig, senest seks måneder efter at ansøgeren har fremsendt de
oplysninger, der er nødvendige for at træffe afgørelse. Der træffes under
alle omstændigheder afgørelse senest tolv måneder efter ansøgningensmodtagelse.
Artikel 11
Meddelelse tilKommissionenomtilladelse
Enhver tilladelse meddeles Kommissionen. Alle kreditinstitutter optages
på en fortegnelse, som Kommissionen ajourfører og offentliggør i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 21
(1) Rådets direktiv 88/627/EØF af 12. december 1988 om offentliggørelse af
oplysninger ved erhvervelse og afhændelse af en betydelig andel i et
børsnoteret selskab (EFT L 348 af 17.12.1988, s. 62).
▼B
Artikel 12
Forudgående konsultation med de kompetente myndigheder i de
andremedlemsstater
Der skal finde forudgående konsultation sted med de kompetente
myndigheder i en anden medlemsstat om meddelelse af tilladelse til et
kreditinstitut,
— der enten er datterselskab af et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse
i denne anden medlemsstat, eller
— der er datterselskab af et moderselskab for et kreditinstitut, der er
meddelt tilladelse i denne anden medlemsstat, eller
— der kontrolleres af samme juridiske eller fysiske personer, som
kontrollerer et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i denne andenmedlemsstat.
Artikel 13
Filialer af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden
medlemsstat
Værtslandet kan ikke kræve tilladelse og indskudskapital for filialer af
kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i andre medlemsstater.Etablering af og tilsyn med sådanne filialer sker i henhold tilbestemmelserne i artikel 17, artikel 20, stk. 1 til 6, artikel 22 og 26.
Artikel 14
Inddragelseaftilladelsen
1. De kompetente myndigheder kan kun inddrage tilladelsen for et
kreditinstitut, såfremt instituttet:
a) ikke gør brug af tilladelsen inden for en frist af tolv måneder, giver
udtrykkeligt afkald herpå eller ikke har udøvet sin virksomhed i en
periode på over seks måneder, medmindre der i den pågældende
medlemsstat findes bestemmelser om, at tilladelse i sådanne tilfældebortfalder
b) har opnået tilladelsen ved hjælp af urigtige erklæringer eller ved
hjælpaf ethvert andet middel i strid med gældende bestemmelser
c) ikke længere opfylder de betingelser, der stilles for at opnå tilladelse
d) ikke længere har tilstrækkelig egenkapital eller ikke længere
frembyder garanti for at kunne opfylde sine forpligtelser over forsine kreditorer, og især ikke længere frembyder sikkerhed for demidler, som er blevet det betroet
e) befinder sig i enhver anden situation, som medfører, at tilladelsen
inddrages i henhold til national lovgivning.
2. Inddragelse af en tilladelse skal altid begrundes og meddeles de
pågældende; inddragelsen meddeles Kommissionen.
Artikel 15
Benævnelse
Kreditinstitutter kan for udøvelsen af deres virksomhed på Fællesskabets
område benytte samme benævnelse, som de bruger i den medlemsstat,hvor de har hjemsted, uanset om der i værtsmedlemsstaten findesbestemmelser om brugen af ordene »bank«, »sparekasse« eller andrelignende benævnelser. Såfremt der er risiko for forveksling, kan
værtsmedlemsstaten med henblik på tydeliggørelse kræve, at der til
benævnelsen føjes en forklarende bemærkning.
Artikel 16
Kvalificeret deltagelseietkreditinstitut
1. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person,
der påtænker direkte eller indirekte at komme i besiddelse af enkvalificeret deltagelse i et kreditinstitut, forinden skal underrette de2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 22
▼B
kompetente myndigheder herom med angivelse af størrelsen af den
påtænkte kapitalandel. Enhver fysisk eller juridisk person skal ligeledesunderrette de kompetente myndigheder, hvis de påtænker at forøge deres
kvalificerede deltagelse så meget, at deres andel af stemmerettigheder
eller kapitalandele når op på eller overstiger en tærskel på 20 %, 33 %eller 50 %, eller at kreditinstituttet bliver deres datterselskab.
De kompetente myndigheder afslår inden for en frist på højst tre
måneder fra datoen for den i første afsnit nævnte underretning at givetilladelse til nævnte påtænkte forøgelse, hvis de under hensyn tilnødvendigheden af at sikre en sund og forsigtig forvaltning afkreditinstituttet ikke er overbevist om den i første afsnit nævnte persons
hæderlighed og egnethed, jf. dog stk. 2. Hvis de kompetente
myndigheder ikke giver afslag, kan de fastsætte en frist for gennem-førelsen af den i første afsnit omhandlede kapitalforøgelse.
2. Hvis erhververen af de i stk. 1 omhandlede kapitalandele er et
kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, eller etmoderselskab til et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en andenmedlemsstat, eller en fysisk eller juridisk person, der kontrollerer etinstitut, der er meddelt tilladelse i en anden medlemsstat, og hvis detkreditinstitut, hvori erhververen overvejer at deltage, som en følge af
denne erhvervelse bliver et datterselskab af erhververen eller bliver
omfattet af dennes kontrol, skal der foretages en vurdering aferhvervelsen i form af den i artikel 12 nævnte forudgående konsultation.
3. Medlemsstaterne foreskriver, at enhver fysisk eller juridisk person,
der påtænker direkte eller indirekte at opgive sin besiddelse af enkvalificeret deltagelse i et kreditinstitut, forinden skal underrette dekompetente myndigheder herom med angivelse af størrelsen af denpåtænkte kapitalandel. De pågældende personer skal ligeledes meddele
de kompetente myndigheder, at de har til hensigt at formindske deres
kvalificerede deltagelse så meget, at deres andel af stemmerettighedereller kapitalandele når ned under en tærskel på 20 %, 33 % eller 50 %,eller at kreditinstituttet ophører med at være deres datterselskab.
4. Kreditinstituttene meddeler, så snart de har fået kendskab hertil, de
kompetente myndigheder de erhvervelser eller afhændelser af kapita-landele, som bevirker, at deltagelsen overskrider eller falder under en afde tærskler, som er omhandlet i stk. 1 og 3.
Endvidere meddeler de mindst en gang om året navnene på de
aktionærer eller selskabsdeltagere, som besidder en kvalificeret delta-gelse, samt størrelsen af denne, således som de bl.a. fremgår af deregistrerede data på den årlige generalforsamling af aktionærer og
selskabsdeltagere eller af de oplysninger, som modtages i henhold til de
bestemmelser, der gælder for børsnoterede selskaber.
5. Medlemsstaterne sørger for, at de kompetente myndigheder i
tilfælde af, at de i stk. 1 omhandlede personer gør deres indflydelse
gældende på en måde, der vil kunne skade en forsigtig og sundledelse afinstituttet, træffer de fornødne foranstaltninger til at bringe dennesituation til ophør. Sådanne foranstaltninger kan bl.a. bestå i påbud,sanktioner over for ledelsen eller ophævelse af den stemmeret, der er
knyttet til de pågældende aktionærers eller selskabsdeltageres aktier
eller andele.
Lignende foranstaltninger anvendes over for fysiske eller juridiske
personer, som ikke overholder forpligtelserne til forudgående underret-
ning som fastsat i stk. 1. Hvis en kapitalandel erhverves mod dekompetente myndigheders vilje, skal medlemsstaterne, uafhængigt afandre sanktioner, suspendere de tilsvarende stemmerettigheder, erklærede afgivne stemmer ugyldige eller annullere dem.
6. Ved anvendelsen af begrebet kvalificeret deltagelse og de andre
deltagelsessatser, der er omhandlet i nærværende artikel, tages destemmerettigheder, der er nævnt i artikel 7 i direktiv 88/627/EØF, ibetragtning.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 23
▼B
Artikel 17
Administrationoginternekontrolprocedurer
Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle kredit-
institutter findes en god administrativ og regnskabsmæssig praksis ogfyldestgørende interne kontrolprocedurer.
AFSNIT III
BESTEMMELSER VEDRØRENDE FRI ETABLERING OG FRI
UDVEKSLINGAFTJENESTEYDELSER
Artikel 18
Kreditinstitutter
Medlemsstaterne skal sikre, at de aktiviteter, der er opført på listen i
bilag I, kan udøves på deres område efter bestemmelserne i artikel 20,
stk. 1 til 6, artikel 21, stk. 1 og 2, samt artikel 22, enten ved oprettelse af
en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvertkreditinstitut, der er meddelt tilladelse og er underlagt tilsyn af enanden medlemsstats kompetente myndigheder, under forudsætning af atdisse aktiviteter er omfattet af tilladelsen.
Artikel 19
Finansieringsinstitutter
Medlemsstaterne skal også sikre, at de aktiviteter, der er opført på listen
i bilag I, kan udøves på deres område efter bestemmelserne i artikel 20,
stk. 1 til 6, artikel 21, stk. 1 og 2, samt artikel 22, enten ved oprettelse af
en filial eller ved fri udveksling af tjenesteydelser, af ethvertfinansieringsinstitut i en anden medlemsstat, der er datterselskab af etkreditinstitut eller fællesejet datterselskab af flere kreditinstitutter, hvisvedtægter giver mulighed for udøvelse af sådanne aktiviteter, og som
opfylder samtlige nedenstående betingelser:
— moderselskabet eller moderselskaberne er meddelt tilladelse som
kreditinstitutter i den medlemsstat, hvis lovgivning datterselskabet er
underlagt
— de pågældende aktiviteter udøves faktisk i samme medlemsstat— moderselskabet eller moderselskaberne besidder mindst 90 % af de
stemmerettigheder, der er knyttet til besiddelsen af aktier ellerkapitalandele i datterselskabet
— moderselskabet eller moderselskaberne må over for de kompetente
myndigheder godtgøre, at datterselskabet forvaltes på forsvarlig vis,og må have afgivet erklæring om, at de med samtykke frahjemlandets kompetente myndigheder har stillet selvskyldnergarantifor de engagementer, som datterselskabet indgår
— datterselskabet indgår, navnlig for de pågældende aktiviteter, i det
konsoliderede tilsyn med moderselskabet eller hvert af dets moder-
selskaber i overensstemmelse med artikel 52 til 56, navnlig hvadangår beregningen af solvensnøgletallet, tilsynet med store engage-menter og begrænsningerne for kapitalinteresser i artikel 51.
Hjemlandets kompetente myndigheder kontrollerer, at disse betingelser
er opfyldt, og udsteder til datterselskabet en bekræftende erklæringherom, der vedlægges den i artikel 20, stk. 1 til 6, og artikel 21, stk. 1 og2, omhandlede meddelelse.
Hjemlandets kompetente myndigheder skal sikre, at der føres tilsyn med
datterselskabet efter dette direktivs artikel 5, stk. 3, og artikel 16, 17, 26,28, 29, 30 samt 32.
De bestemmelser, der henvises til i denne artikel, finder tilsvarende
anvendelse på datterselskaber. Særligt læses »kreditinstitut« som
»finansieringsinstitut, som omhandlet i artikel 19«, og »tilladelse« læses
som »vedtægter«.
Artikel 20, stk. 3, andet led, læses således: »Hjemlandets kompetente
myndigheder sender ligeledes oplysning om størrelsen af egenkapitalen2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 24
▼B
for det finansieringsinstitut, som er datterselskab, og af det konsolide-
rede solvensnøgletal for det kreditinstitut, som er dets moderselskab.«
Hvis et finansieringsinstitut, som er omfattet af bestemmelserne i
nærværende artikel, ikke længere opfylder en af betingelserne, under-
retter hjemlandet værtslandets kompetente myndighed herom, og de
aktiviteter, som finansieringsinstituttet udøver i værtslandet, under-lægges derefter den lovgivning, der gælder i værtslandet.
Artikel 20
Udøvelseafrettentilatetablere sig
1. Et kreditinstitut, der ønsker at etablere en filial på en anden
medlemsstats område, meddeler dette til den kompetente myndighed ihjemlandet.
2. Medlemsstaterne kræver, at det kreditinstitut, som ønsker at
etablere en filial i en anden medlemsstat, indgiver følgende oplysningersammen med den i stk. 1 nævnte meddelelse:
a) i hvilken medlemsstat instituttet har til hensigt at etablere en filial
b) et program for filialens virksomhed, hvori bl.a. angives, hvilken art
aktiviteter der påtænkes, og hvorledes filialen skal organiseres
c) en adresse i værtslandet, hvorfra dokumenter kan fås
d) navnene på de ansvarlige medlemmer af filialens ledelse.
3. Medmindre den kompetente myndighed i hjemlandet har grund til
at betvivle, at det pågældende kreditinstituts administrative strukturer og
finansielle situationer er sunde under hensyn til den påtænkte etablering,videresender den de i stk. 2 nævnte oplysninger senest tre måneder eftermodtagelsen af alle disse oplysninger til den kompetente myndighed iværtslandet og underretter det berørte kreditinstitut herom.
Hjemlandets kompetente myndighed sender ligeledes oplysning om
størrelsen af kreditinstituttets egenkapital og solvensnøgletal.
Nægter den kompetente myndighed i hjemlandet at videresende de i stk.
2 nævnte oplysninger til den kompetente myndighed i værtslandet, skal
den begrunde dette afslag over for det berørte institut inden tre månederefter modtagelsen af samtlige omhandlede oplysninger. Et sådant afslageller manglende svar kan gøres til genstand for retsprøvelse ihjemlandet.
4. Før en filial af et kreditinstitut påbegynder sin virksomhed, har de
kompetente myndigheder i værtslandet en frist på to måneder fra
modtagelsen af oplysninger efter stk. 3 til at forberede det i artikel 22foreskrevne tilsyn med instituttet og til i givet fald at meddele de vilkår,som under hensyn til samfundsmæssige interesser gælder for udøvelse afdenne virksomhed i værtslandet.
5. Så snart meddelelsen fra de kompetente myndigheder i værtslandet
foreligger, eller så snart den i stk. 4 nævnte frist udløber, hvis der ikke
modtages nogen udtalelse herfra, kan filialen etableres og påbegynde sin
virksomhed.
6. I tilfælde af ændring af et forhold, der er givet meddelelse om efter
stk. 2, litra b), c) og d), skal kreditinstituttet skriftlig meddele denpågældende ændring til de kompetente myndigheder i hjemlandet og iværtslandet mindst en måned, før den foretages, således at dekompetente myndigheder i hjemlandet kan nå at udtale sig om denne
ændring i henhold til stk. 3, og de kompetente myndigheder i
værtslandet i henhold til stk. 4.
7. Filialer, der inden den 1. januar 1993 har påbegyndt deres
virksomhed efter de i værtslandet gældende bestemmelser, betragtessom filialer, der har været underlagt proceduren i stk. 1 til 5 inærværende artikel. Fra samme dato vil de være underlagt bestem-melserne i stk. 6 i nærværende artikel, samt artikel 18, 19, 22 og 29.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 25
▼B
Artikel 21
Udøvelseaffriudvekslingaftjenesteydelser
1. Et kreditinstitut, der for første gang ønsker at udøve virksomhed på
en anden medlemsstats område inden for rammerne af den frie
udveksling af tjenesteydelser, meddeler hjemlandets kompetentemyndigheder, hvilke af aktiviteterne på listen i bilag I det har tilhensigt at udøve.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder fremsender senest en
måned efter modtagelsen den i stk. 1 omhandlede meddelelse til de
kompetente myndigheder i værtslandet.
3. Nærværende artikel berører ikke de rettigheder, som et kredit-
institut inden den 1. januar 1993 har erhvervet i forbindelse medudveksling af tjenesteydelser.
Artikel 22
Værtslandetskompetentemyndighedersbeføjelser
1. Værtslandet kan — til statistisk brug — kræve, at alle kredit-
institutter, der har en filial på dets område, regelmæssigt indsender enrapport til denne stats kompetente myndigheder om den virksomhed, de
udøver på dets område.
Til varetagelse af de opgaver, der påhviler værtslandet efter artikel 27,
kan det kræve de samme oplysninger af filialer af kreditinstitutter, derhar hjemsted i andre medlemsstater, som det kræver af indenlandskekreditinstitutter.
2. Når de kompetente myndigheder i værtslandet konstaterer, at et
kreditinstitut, der har en filial eller præsterer tjenesteydelser på dets
område, ikke overholder de lovbestemmelser, som værtslandet harvedtaget i medfør af dette direktivs bestemmelser, og som giverværtslandets myndigheder kompetence, skal de anmode det pågældendeinstitut om at bringe det ulovlige forhold til ophør.
3. Tager det pågældende institut ikke de nødvendige skridt, skal
værtslandets kompetente myndigheder underrette hjemlandets kompe-
tente myndigheder herom. Disse skal da så hurtigt som muligt træffe denødvendige foranstaltningermed henblik på at sikre, at instituttet bringerdet ulovlige forhold til ophør. Karakteren af disse foranstaltningermeddeles værtslandets kompetente myndigheder.
4. Hvis det pågældende kreditinstitut til trods for de foranstaltninger,
der er truffet af hjemlandet — eller hvis disse foranstaltninger viser sig
at være uhensigtsmæssige, eller hjemlandet ikke har truffet nogenforanstaltninger — fortsat overtræder de i værtslandet gældendelovbestemmelser som nævnt i stk. 2, kan værtslandet efter at have givetde kompetente myndigheder i hjemlandet underretning herom, træffe deforanstaltninger, der er nødvendige for at forebygge eller straffe nye
ulovligheder, og om nødvendigt forbyde, at kreditinstituttet indleder nye
aktiviteter på dets område. Medlemsstaterne sikrer, at de for disseforanstaltninger nødvendige dokumenter kan forkyndes for kredit-institutterne på deres område.
5. Bestemmelserne i stk. 1 til 4 berører ikke værtslandets ret til at
træffe passende forholdsregler for at forebygge eller straffe uregel-
mæssigheder på sit område, som strider imod de lovbestemmelser, de
har vedtaget af hensyn til samfundsmæssige interesser. Dette indebærer,at kreditinstituttet kan forhindres i at indlede nye aktiviteter på detsområde.
6. Enhver foranstaltning, der træffes efter stk. 4 og 5, og hvorved der
pålægges sanktioner og begrænsninger i udførelsen af tjenesteydelser,
skal være behørigt begrundet og meddeles det pågældende institut.
Enhver sådan foranstaltning skal kunne prøves ved domstolene i denmedlemsstat, hvis myndigheder har truffet den.
7. Inden den i stk. 2, 3 og 4 fastsatte procedure iværksættes, kan
værtslandets kompetente myndigheder i særligt hastende tilfældeiværksætte nødvendige retsbevarende foranstaltninger for at beskytte2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 26
▼B
indlåneres, investorers og andre tjenesteydelsesmodtageres interesser.
Kommissionen og de øvrige berørte medlemsstaters kompetentemyndigheder skal hurtigst muligt underrettes om sådanne foranstalt-
ninger.
Kommissionen kan, efter at have konsulteret de berørte medlemsstaters
kompetente myndigheder, bestemme, at den pågældende medlemsstatskal ændre eller ophæve disse foranstaltninger.
8. Værtslandet kan træffe passende forholdsregler for at forebygge
eller straffe uregelmæssigheder på sit område under udøvelse af debeføjelser, der er tillagt det i henhold til dette direktiv. Dette indebærer,at instituttet kan forhindres i at indlede nye aktiviteter på dets område.
9. Såfremt tilladelsen tilbagekaldes, meddeles dette værtslandets
myndigheder, der da tager passende skridt til at hindre, at detpågældende institut indleder nye aktiviteter på værtslandets område,og til at beskytte indlånernes interesser. Hvert andet år forelægger
Kommissionen Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning en beret-
ning om sådanne tilfælde.
10. Medlemsstaten meddeler Kommissionen antallet og arten af de
tilfælde, hvor der i henhold til artikel 20, stk. 1 til 6, er blevet givet
afslag, eller hvor der er truffet foranstaltninger i henhold til stk. 4 i
nærværende artikel. Hvert andet år forelægger Kommissionen DetRådgivende Udvalg for Banklovgivning en beretning om sådannetilfælde.
11. Denne artikel er ikke til hinder for, at kreditinstitutter med
hjemsted i en anden medlemsstat kan reklamere for deres ydelser vedanvendelse af ethvert kommunikationsmedium i værtslandet, når de ikketilsidesætter eventuelle regler om sådanne reklamers form og indhold,der er begrundet i hensynet til samfundsmæssige interesser.
AFSNIT IV
FORBINDELSERMEDTREDJELANDE
Artikel 23
Anmeldelse af tredjelandes datterselskaber og af betingelserne for
adgangtilmarkedetidisselande
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter Kommis-
sionen om:
a) enhver meddelelse af tilladelse til et direkte eller indirekte datter-
selskab, hvis moderselskab eller moderselskaber henhører under et
tredjelands ret. Kommissionen giver Det Rådgivende Udvalg for
Banklovgivningen underretning herom
b) et sådant selskabs erhvervelse af kapitalinteresser i et kreditinstitut i
Fællesskabet, som bevirker, at dette kreditinstitut bliver detsdatterselskab. Kommissionen giver Det Rådgivende Udvalg forBanklovgivning underretning herom.
Når der er meddelt tilladelse til et direkte eller indirekte datterselskab
under et eller flere moderselskaber, som hører under et tredjelands ret,skal koncernens opbygning angives i den anmeldelse, de kompetentemyndigheder indgiver til Kommissionen, jf. artikel 11.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle generelle
vanskeligheder, som deres kreditinstitutter har mødt i forbindelse medetablering eller udøvelse af bankvirksomhed i et tredjeland.
3. Kommissionen udarbejder med jævne mellemrum en rapport, hvori
den ud fra de i stk. 4 og 5 omhandlede kriterier gennemgår behandlingen
af EF-kreditinstitutter i tredjelande med hensyn til disses adgang tiletablering og udøvelse af bankvirksomhed samt erhvervelse afkapitalinteresser i kreditinstitutter i tredjelande. Kommissionen fore-lægger Rådet disse rapporter, om nødvendigt ledsaget af passendeforslag.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 27
▼B
4. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at ettredjeland ikke indrømmer EF-kreditinstitutter en faktisk adgang til
markedet svarende til den, Fællesskabet indrømmer kreditinstitutter fra
dette tredjeland, kan Kommissionen forelægge Rådet forslag til etpassende forhandlingsmandat med henblik på at opnå tilsvarendekonkurrencevilkår for EF-kreditinstitutter. Rådet træffer afgørelse medkvalificeret flertal.
5. Hvis Kommissionen enten på grundlag af de i stk. 3 omhandlede
rapporter eller på grundlag af andre oplysninger konstaterer, at EF-
kreditinstitutter i et tredjeland ikke nyder national behandling, der giver
dem samme konkurrencevilkår som indenlandske kreditinstitutter, og atbetingelserne for faktisk adgang til markedet ikke er opfyldt, kan denindlede forhandlinger med henblik på at rette op på situationen.
Under de i første afsnit nævnte omstændigheder kan det også på et
hvilket som helst tidspunkt samtidig med, at der indledes forhandlinger,efter proceduren i artikel 60, stk. 2, bestemmes, at medlemsstaterneskompetente myndigheder skal indskrænke eller suspendere deres
afgørelser om ansøgninger, som er indgivet på tidspunktet for afgørelsen
eller senere, om tilladelse til, at direkte eller indirekte moderselskaber,som hører under det pågældende tredjelands ret, kan oprette dattersel-skaber eller erhverve kapitalinteresser. Varigheden af disseforanstaltninger må ikke overstige tre måneder.
Inden udløbet af denne frist på tre måneder kan Rådet på baggrund af
forhandlingsresultaterne med kvalificeret flertal på forslag af Kommis-sionen beslutte, om foranstaltningerne skal opretholdes.
En sådan indskrænkning eller suspension kan ikke finde anvendelse, når
kreditinstitutter eller deres datterselskaber, som behørigt er meddelt
tilladelse i Fællesskabet, opretter datterselskaber, eller når sådanne
institutter eller datterselskaber erhverver kapitalinteresser i et kredit-institut i Fællesskabet.
6. Hvis Kommissionen konstaterer et af de i stk. 4 og 5 nævnte
forhold, skal medlemsstaterne efter anmodning fra Kommissionenunderrette den om:
a) enhver ansøgning om meddelelse af tilladelse til et direkte eller
indirekte datterselskab, hvis moderselskab eller moderselskaberhenhører under det pågældende tredjelands ret
b) enhver plan, som de får forelagt i henhold til artikel 16, om et sådant
selskabs ervhervelse af kapitalinteresser i et kreditinstitut i Fælles-
skabet, som bevirker, at dette kreditinstitut bliver dets datterselskab.
Disse oplysninger vil ikke længere blive meddelt, når der indgås en
aftale med et tredjeland, jf. stk. 4 eller 5, eller når de i stk. 5, andet ogtredje afsnit, nævnte foranstaltninger ikke længere gælder.
7. Foranstaltninger, der træffes i medfør af denne artikel, skal være i
overensstemmelse med Fællesskabets forpligtelser i henhold til interna-tionale — såvel bilaterale som multilaterale — aftaler om adgang til atoptage og udøve virksomhed som kreditinstitut.
Artikel 24
Filialer afkreditinstitutter medhjemstedudenforFællesskabet
1. Over for filialer af kreditinstitutter med hjemsted uden for
Fællesskabet anvender medlemsstaterne, i forbindelse med disses
adgang til at optage virksomhed og til at udøve denne, ikkebestemmelser, der medfører en gunstigere behandling end den, somfilialer af kreditinstitutter med hjemsted i Fællesskabet er undergivet.
2. De kompetente myndigheder giver Kommissionen og Det
Rådgivende Udvalg for Banklovgivning meddelelse om de tilladelsertil oprettelse af filialer, som meddeles kreditinstitutter med hjemsteduden for Fællesskabet.
3. Med forbehold af stk. 1 kan Fællesskabet ved aftaler med et eller
flere tredjelande, indgået i henhold til traktaten, indgå overenskomst om2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 28
▼B
anvendelse af bestemmelser, som på grundlag af gensidighedsprincippet
giver filialer af et kreditinstitut med hjemsted uden for Fællesskabetsamme behandling på hele Fællesskabets område.
Artikel 25
Samarbejde med tredjelandes kompetente myndigheder angående
detkonsolideredetilsyn
1. Kommissionen kan enten på anmodning fra en medlemsstat eller
på eget initiativ fremsætte forslag for Rådet om at indlede forhandlingermed et eller flere tredjelande om aftaler vedrørende de nærmere vilkårfor, hvordan det konsoliderede tilsyn skal anvendes på:
— kreditinstitutter, hvis moderselskab har sit hjemsted i et tredjeland,
og
— kreditinstitutter, der er beliggende i tredjelande, og hvis moder-
kreditinstitut eller moderfinansieringsselskab har sit hjemsted indenfor Fællesskabet.
2. De i stk. 1 omhandlede aftaler har navnlig til formål at sikre:
— dels at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne kan indhente
de oplysninger, der er nødvendige for at føre tilsyn på grundlag af
den konsoliderede finansielle situation for så vidt angår et iFællesskabet beliggende kreditinstitut eller finansieringsselskab,der har et datterselskab, som er et uden for Fællesskabet beliggendekreditinstitut eller finansieringsinstitut, eller som besidder kapita-
linteresser i et sådant institut
— dels at de kompetente myndigheder i tredjelande kan indhente de
oplysninger, der er nødvendige for at føre tilsyn med modersel-
skaber, der har deres hjemsted inden for de pågældende landesområde, og som har et datterselskab, der er et i en eller fleremedlemsstater beliggende kreditinstitut eller finansieringsinstitut,eller som besidder kapitalinteresser i et sådant institut.
3. Kommissionen gennemgår sammen med Det Rådgivende Udvalg
for Banklovgivning resultatet af de i stk. 1 nævnte forhandlinger og den
situation, der følger af disse.
AFSNIT V
PRINCIPPER OG TEKNISKE INSTRUMENTER TIL
UDFØRELSEAFFORSIGTIGHEDSTILSYN
KAPITEL 1
PRINCIPPERFORFORSIGTIGHEDSTILSYN
Artikel 26
Ansvaretforhjemlandetstilsyn
1. Ansvaret for forsigtighedstilsyn med et kreditinstitut, herunder
tilsyn med de i henhold til artikel 18 og 19 udøvede aktiviteter, påhviler
hjemlandets kompetente myndigheder; dette berører ikke de bestem-melser i nærværende direktiv, der giver værtslandets kompetentemyndigheder en beføjelse.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at der føres tilsyn på et konsolideret
grundlag ifølge nærværende direktiv.
Artikel 27
Værtslandetsansvar
Værtslandet har i samarbejde med hjemlandets kompetente myndigheder
ansvaret for tilsyn med likviditeten i kreditinstitutters filialer, indtil
yderligere koordinering har fundet sted. Med forbehold af de
foranstaltninger, der måtte være nødvendige for at styrke Det Europæ-iske Monetære System, bevarer værtslandet det fulde ansvar for deforanstaltninger, der iværksættes som led i dets pengepolitik. Sådanneforanstaltninger må ikke føre til forskelsbehandling eller mere restriktiv2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 29
▼B
behandling af kreditinstitutter, der er meddelt tilladelse i en anden
medlemsstat.
Artikel 28
Samarbejdeomtilsyn
Med henblik på at føre tilsyn med virksomheden i kreditinstitutter, som
udøver virksomhed i en eller flere andre medlemsstater end den, hvor dehar hjemsted, navnlig dersom de der har oprettet filialer, arbejder dekompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater snævertsammen. De meddeler hinanden alle sådanne oplysninger om ledelsen
og ejerforholdet i disse kreditinstitutter, som vil kunne lette tilsynet med
disse og undersøgelsen af betingelserne for meddelelse af tilladelse,samt alle oplysninger, der vil kunne lette tilsynet med disse institutter, isærdeleshed med hensyn til likviditet, solvens, sikkerhed for indlån,større engagementer, administrativ og regnskabsmæssig praksis og
intern kontrol.
Artikel 29
Kontrolpåstedetaffilialer etableret ienandenmedlemsstat
1. Når et kreditinstitut, der er meddelt tilladelse i en medlemsstat,
udøver virksomhed gennem en filial etableret i en anden medlemsstat,skal de kompetente myndigheder i værtslandet sikre, at hjemlandets
kompetente myndigheder efter forudgående meddelelse herom til
værtslandets kompetente myndigheder selv eller gennem personer,som de bemyndiger hertil, på stedet kan kontrollere de oplysninger, derer nævnt i artikel 28.
2. Hjemlandets kompetente myndigheder skal ligeledes have adgang
til at føre tilsyn med filialer efter en af de andre procedurer, der er nævnti artikel 56, stk. 7.
3. Denne artikel er ikke til hinder for, at værtslandets kompetente
myndigheder på stedet kontrollerer filialer etableret på deres område
med henblik på varetagelsen af de opgaver, som påhviler dem i henhold
til dette direktiv.
Artikel 30
Udvekslingafoplysningerogtjenstligtavshedspligt
1. Medlemsstaterne sørger for, at alle, der arbejder eller har arbejdet
for de kompetente myndigheder, såvel som revisorer og eksperter, der
har handlet på de kompetente myndigheders vegne, undergives tjenstlig
tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebærer, at de fortrolige oplys-ninger, de modtager i forbindelse med deres hverv, ikke må videregivestil andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller samletform, således at de enkelte institutter ikke kan identificeres, medmindreder er tale om tilfælde, der er omfattet af straffelovgivningen.
Såfremt der er tale om et kreditinstitut, der er erklæret konkurs eller trådt
i likvidation som følge af en domstolskendelse, kan fortrolige
oplysninger, der ikke vedrører tredjemand, der er involveret i forsøgpå at redde kreditinstituttet, dog videregives under en civil retssag.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de
forskellige medlemsstater udveksler oplysninger i henhold til nærvæ-rende direktiv samt til de øvrige direktiver, der gælder forkreditinstitutter. Disse oplysninger er undergivet den i stk. 1 omhandledetavshedspligt.
3. Medlemsstaterne kan indgå samarbejdsaftaler om udveksling af
oplysninger med tredjelandes kompetente myndigheder samt med de i
stk. 5 og 6 omhandlede myndigheder eller organer fra tredjelande,forudsat at de således meddelte oplysninger er sikret ved tavshedspligt,der mindst svarer til den tavshedspligt, der er foreskrevet i denne artikel.Denne udveksling af oplysninger skal bruges ved udførelsen af depågældende myndigheders eller organers tilsynsopgaver.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 30
▼B
Stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndigheder,som har afgivet dem, og i givet fald udelukkende til det formål, med
henblik på hvilket de nævnte myndigheder gav deres tilladelse.
4. De kompetente myndigheder, der i henhold til stk. 1 og 2 modtager
fortrolige oplysninger, må kun anvende disse i forbindelse medudøvelsen af deres hverv:
— enten til undersøgelse af, om betingelserne for, at kreditinstitutterne
kan optage virksomhed som sådanne, er opfyldt, og til at lette det
individuelle og det konsoliderede tilsyn med institutternes virk-somhed, særlig med hensyn til likviditet, solvens, storeengagementer, administrativ og regnskabsmæssig praksis samt internkontrol
— eller til pålæggelse af sanktioner— eller hvis den kompetente myndigheds afgørelser påklages til højere
administrativ myndighed
— eller i forbindelse med indbringelse for domstolene efter artikel 33
eller særbestemmelser i nærværende direktiv, samt øvrige direktiver,der er vedtaget vedrørende kreditinstitutter.
5. Stk. 1 og 4 er ikke til hinder for, at der, hvis der findes flere
kompetente myndigheder i samme medlemsstat, udveksles oplysningermellem sådanne myndigheder inden for denne medlemsstat, eller at derudveksles oplysninger medlemsstaterne imellem mellem de kompetente
myndigheder
— og de myndigheder, der har ansvaret for tilsynet med andre
finansieringsinstitutter og med forsikringsselskaber, samt de myndig-heder, der fører tilsyn med kapitalmarkederne
— og de organer, der medvirker ved likvidation og konkursbehandling
af kreditinstitutter og lignende procedurer
— og personer, der er ansvarlige for den lovpligtede revision af
kreditinstituttets og andre finansieringsinstitutters regnskaber
der har behov herfor til varetagelse af deres tilsynsopgaver, og stk. 1 og
4 er heller ikke til hinder for, at der til de organer, der forvalterindlånsgarantiordningerne, gives oplysninger, som er nødvendige for, at
de kan udføre deres arbejde. De oplysninger, som de pågældende
myndigheder, organer og personer modtager, er underlagt den i stk. 1omhandlede tavshedspligt.
6. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne tillade
udvekslinger af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og
— de myndigheder, der fører tilsyn med de organer, der er ansvarlige
for likvidation og konkursbehandling af kreditinstitutter og lignendeprocedurer, eller
— de myndigheder, der fører tilsyn med de personer, der er ansvarlige
for den lovpligtige revision af forsikringsselskabers, kreditinstitut-ters, investeringsselskabers og andre finansieringsinstituttersregnskaber.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af tilsynsopgaver som
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt
tavshedspligt i henhold til stk. 1
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndig-
heder, som har videregivet nævnte oplysninger, og i givet faldudelukkende til det formål, som nævnte myndigheder har givet derestilladelse til.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke myndigheder der kan modtage oplysninger i henhold til dettestykke.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 31
▼B
7. Uanset bestemmelserne i stk. 1 til 4 kan medlemsstaterne med
henblik på at styrke det finansielle systems stabilitet og integritet tilladeudveksling af oplysninger mellem de kompetente myndigheder og de
organer, der ifølge loven er ansvarlige for at efterforske overtrædelser af
selskabsretten.
De medlemsstater, som anvender første afsnit, kræver mindst følgende
betingelser opfyldt:
— oplysningerne skal bruges til udførelse af de opgaver, som er
beskrevet i første afsnit
— de oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt
tavshedspligt i henhold til stk. 1
— stammer oplysningerne fra en anden medlemsstat, kan de ikke
videregives uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetente myndig-heder, som har videregivet nævnte oplysninger, og i givet faldudelukkende til det formål, som nævnte myndigheder har givet derestilladelse til.
Hvis de i første afsnit omhandlede organer i en medlemsstat udfører
deres efterforskningsopgaver med bistand fra dertil bemyndigede, ikkeoffentligt ansatte, personer, fordi disse er i besiddelse af særligsagkundskab, kan den i første afsnit nævnte mulighed for udveksling
af oplysninger udvides til også at gælde sådanne personer på de i andet
afsnit fastsatte særlige betingelser.
Ved anvendelsen af tredje led i andet afsnit meddeler de i første afsnit
omhandlede organer de kompetente myndigheder, som har videregivet
oplysningerne, hvilke personer oplysningerne vil blive videresendt til,med nøjagtig angivelse af disse personers beføjelse.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater,
hvilke organer der kan modtage oplysninger i henhold til dette stykke.
Inden den 31. december 2000 aflægger Kommissionen beretning om
anvendelsen af dette stykke.
8. Denne artikel er ikke til hinder for, at en kompetent myndighed
sender:
— centralbankerne og andre organer med tilsvarende opgaver, i deres
egenskab af pengepolitiske myndigheder
— i givet fald andre offentlige myndigheder, der overvåger betalings-
systemerne
oplysninger med henblik på udførelsen af deres opgaver eller til hinder
for, at de pågældende myndigheder eller organer sender de kompetentemyndigheder de oplysninger, som er nødvendige for dem i henhold tilstk. 4. De oplysninger, som modtages i denne forbindelse, er underlagtden i denne artikel omhandlede tavshedspligt.
9. Endvidere kan medlemsstaterne uanset bestemmelserne i stk. 1 og
4 ved lovgivning give tilladelse til, at visse oplysninger meddeles andreafdelinger i deres centraladministration, som er ansvarlige for lovgiv-ningen vedrørende tilsyn med kreditinstitutter, finansieringsinstitutter,
investeringstjenesteydelser og forsikringsselskaber samt personer, som
handler efter fuldtmagt fra de pågældende afdelinger.
Oplysningerne må imidlertid kun gives, såfremt det er nødvendigt af
hensyn til forsigtighedstilsynet.
Imidlertid fastsætter medlemsstaterne, at oplysninger, der modtages efter
stk. 2 og 5, samt oplysninger tilvejebragt ved kontrol på stedet, jf. artikel29, stk. 1 og 2, aldrig må videregives som nævnt i dette stykke,
medmindre den kompetente myndighed, der giver oplysningerne, eller
den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen på stedeter foretaget, har givet sit udtrykkelige samtykke.
10. Denne artikels bestemmelser er ikke til hinder for, at de
kompetente myndigheder sender de i stk. 1 til 4 nævnte oplysningertil en clearinginstitution eller lignende institution, der i den nationalelovgivning er anerkendt til clearing eller afvikling på et af markederne iden pågældende medlemsstat, hvis de mener, at dette er nødvendigt forat sikre, at disse institutioner fungerer korrekt i forbindelse med2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 32
▼B
misligholdelse eller potentiel misligholdelse på dette marked. De
oplysninger, der modtages i denne forbindelse, er underlagt den i stk.1 omhandlede tavshedspligt. Medlemsstaterne sikrer dog, at oplysninger,
der er modtaget i henhold til stk. 2, ikke videregives i det tilfælde, der er
omhandlet i dette stykke, uden udtrykkelig tilladelse fra de kompetentemyndigheder, som først afgav oplysningerne.
Artikel 31
Krav til de personer, som udfører den lovpligtige kontrol af
årsregnskaberogkonsoliderederegnskaber
1. Medlemsstaterne fastsætter som minimum, at:
a) enhver person, der er autoriseret i henhold til Rådets direktiv 84/253/
EØF(
1), og som i et kreditinstitut udfører det hverv, der er beskrevet i
artikel 51 i Rådets direktiv 78/660/EØF(2), artikel 37 i direktiv 83/
349/EØF, artikel 31 i Rådets direktiv 85/611/EØF(3) eller ethvert
andet lovpligtigt hverv, har pligt til hurtigt at foretage indberetning tilde kompetente myndigheder om ethvert forhold eller enhverbeslutning vedrørende dette institut, som vedkommende har fåetkendskab til som led i udførelsen af sit hverv, og som kan
— udgøre en væsentlig overtrædelse af de love eller administrative
bestemmelser, der omhandler betingelserne for meddelelse aftilladelse, eller som specielt gælder for udøvelsen af kredit-institutters aktivitet, eller
— skade kreditinstitutternes fortsatte drift, eller— medføre nægtelse af revisionspåtegning eller fremsættelse af
forbehold heri
b) samme pligt gælder for denne person, for så vidt angår forhold eller
beslutninger, som vedkommende måtte få kendskab til som led i et
hverv som beskrevet i litra a), der udføres i en virksomhed, som harsnævre forbindelser i kraft af kontrol med det kreditinstitut, i hvilketvedkommende udfører ovennævnte hverv.
2. Det forhold, at de personer, der er autoriseret i henhold til direktiv
84/253/EØF, i god tro videregiver oplysninger til de kompetentemyndigheder om forhold eller beslutninger som omhandlet i stk. 1,
betragtes ikke som brud på den tavshedspligt, som gælder i henhold til
kontrakt eller love eller administrative bestemmelser, og påfører ikke depågældende personer nogen form for ansvar.
Artikel 32
Dekompetentemyndighederssanktionsmuligheder
Med forbehold af reglerne for tilbagekaldelse af tilladelser og tilfælde
omfattet af straffelovgivningen skal medlemsstaterne sørge for, at deresrespektive kompetente myndigheder i tilfælde af, at et kreditinstitut ellerdets ansvarlige ledelse har overtrådt love eller administrative bestem-
melser om tilsyn med kreditinstitutter eller om disses virksomhed, kan
pålægge disse sanktioner eller påbyde foranstaltninger med det formål atbringe de konstaterede overtrædelser eller årsagerne hertil til ophør.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 33
(1) Rådets ottende direktiv (84/253/EØF) af 10. april 1984 på grundlag af
traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), om autorisation af personer, der skal
foretage lovpligtig revision af regnskaber (EFT L 126 af 12.5.1984, s. 20).
(2) Rådets fjerde direktiv (78/660/EØF) af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens
artikel 44, stk. 2, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT
L 222 af 14.8.1978, s. 11). Direktivet er senest ændret ved direktiv 1999/60/
EF (EFT L 62 af 26.6.1999, s. 65).
(3) Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og
administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i
værdipapirer (investeringsinstitutter) (EFT L 375 af 31.12.1985, s. 3).
Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s.
7).
▼B
Artikel 33
Indbringelsefordomstolene
Medlemsstaterne drager omsorg for, at afgørelser vedrørende et
kreditinstitut, som er truffet i medfør af love og administrative
bestemmelser, vedtaget i overensstemmelse med nærværende direktiv,
kan indbringes for domstolene; dette gælder også, hvis der ikke senestseks måneder efter indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, derindeholder alle de i henhold til gældende bestemmelser krævedeoplysninger, er truffet nogen afgørelse.
Artikel 33a
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EF gælder for kreditinstitutter.
KAPITEL 2
TEKNISKEINSTRUMENTERTILUDFØRELSEAFFORSIGTIGHEDS-
TILSYN
Del I
Egenkapital
Artikel 34
Almindeligeprincipper
1. Når en medlemsstat med henblik på gennemførelsen af fælles-
skabsforskrifterne vedrørende forsigtighedstilsyn med et alleredeeksisterende kreditinstitut i sine love og administrative bestemmelserindfører en bestemmelse, hvori begrebet egenkapital anvendes, eller derhenvises hertil, drager den omsorg for, at dette begreb eller dette udtrykstemmer overens med den definition, der er anført i stk. 2, 3 og 4 og
artikel 35 til 38.
2. Med forbehold af de begrænsninger, der er fastsat i artikel 38, skal
et kreditinstituts ikke-konsoliderede egenkapital omfatte følgende
komponenter:
1) kapital i henhold til artikel 22 i direktiv 86/635/EØF, for så vidt den
er indbetalt, samt overkurs ved emission, dog med undtagelse afkumulative præferenceaktier
2) reserver i henhold til artikel 23 i direktiv 86/635/EØF, samt
driftsresultat fra det foregående regnskabsår efter udlodning af det
endelige udbytte. Medlemsstaterne må kun tillade, at der tageshensyn til foreløbige overskud, inden der er truffet formel beslutningherom, hvis disse overskud er blevet revideret af personer, der erbeskæftiget med revision, og de kompetente myndigheder finder detgodtgjort, at beløbet er blevet vurderet i overensstemmelse med
principperne i direktiv 86/635/EØF, og at det ikke omfatter
forudselige udgifter og hensættelse til udbytte
3) midler til dækning af generelle kreditinstitutrisici i henhold til artikel
38 i direktiv 86/635/EØF
4) opskrivsningshenlæggelser i henhold til artikel 33 i direktiv 78/660/
EØF
5) værdireguleringer i henhold til artikel 37, stk. 2, i direktiv 86/635/
EØF
6) andre komponenter i henhold til artikel 357) midler, for hvilke medlemmer af et andelskreditinstitut hæfter
solidarisk, og de solidariske forpligtelser for låntagerne i visseinstitutter med fondsstatus, som nævnt i artikel 36, stk. 1
8) kumulative præferenceaktier med fast løbetid og ansvarlig indskud-
skapital som nævnt i artikel 36, stk. 3.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 34
▼M1
▼B
▼B
Følgende komponenter fratrækkes i overensstemmelse med artikel 38:
9) kreditinstituttets beholdning af egne aktier ansat til den bogførte
værdi
10) immaterialle aktiver i henhold til artikel 4 »Aktiver«, nr. 9, i
direktiv 86/635/EØF
11) materielt negativt udbytte i det løbende regnskabsår12) kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter,
der udgør mere end 10 % af disses kapital, samt efterstilledetilgodehavender og de i artikel 35 omhandlede instrumenter, somkreditinstituttet besidder i andre kreditinstitutter og i finansierings-institutter, i hvilke det har kapitalinteresser, der udgør mere end10 % af deres kapital.
Besiddes der midlertidigt aktier i et andet kreditinstitut eller i et
finansieringsinstitut som led i en finansiel bistandstransaktion medhenblik på at rekonstruere og redde dette institut, kan den
kompetente myndighed give tilladelse til undtagelser fra denne
bestemmelse;
13) kapitalinteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter
på højst 10 % af disses kapital samt efterstillede tilgodehavender og
de i artikel 35 omhandlede instrumenter, som kreditinstituttetbesidder i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter end de inr. 12 omhandlede, for så vidt angår den del af disse samledekapitalinteresser, efterstillede tilgodehavender og instrumenter, som
overstiger 10 % af kreditinstituttets egenkapital beregnet inden
fradrag af komponenterne under nr. 12 nærværende nummer.
Medlemsstaterne kan bestemme, at moderselskaber, som er underkastet
et tilsyn på konsolideret grundlag, ved den eventuelle beregning af denikke-konsoliderede egenkapital kan undlade at fradrage deres kapita-linteresser i andre kreditinstitutter og i finansieringsinstitutter, som er
omfattet af konsolideringen. Denne bestemmelse gælder for alle former
for tilsynsmæssig kontrol, der er harmoniseret ved fællesskabsakter.
3. Egenkapitalbegrebet som defineret i stk. 2, nr. 1 til 8, omfatter et
maksimum af komponenter og beløb. Anvendelsen af disse komponentereller fastsættelsen af lavere lofter, samt fradrag af andre komponenter
end de i stk. 2, nr. 9 til 13, omhandlede, overlades til medlemsstaternes
skøn. Disse skal dog bestræbe sig på at tilvejebringe større konvergensmed det formål at nå frem til en fælles definition på egenkapital.
Med henblik herpå skal Kommissionen senest den 1. januar 1996
forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelse af
nærværende artikel, samt artikel 35 til 39, i givet fald ledsaget af forslag
til ændringer, som den skønner nødvendige. Senest den 1. januar 1998foretager Europa-Parlamentet og Rådet i overensstemmelse med frem-gangsmåden i traktatens artikel 251 og efter høring af Det Økonomiskeog Sociale Udvalg en gennemgang af definitionen af begrebet »egen-kapital« med henblik på en ensartet anvendelse af den fælles definition.
4. De i stk. 2, nr. 1 til 5, nævnte komponenter skal af kreditinstituttet
kunne anvendes straks og uden begrænsning til dækning af risici ellertab på det tidspunkt, hvor sådanne indtræder. Beløbet skal værefratrukket enhver form for skat, der kan forudses på det tidspunkt, hvorbeløbet beregnes, eller det skal være behørigt tilpasset i det omfang,
denne skat reducerer det beløb, hvormed disse komponenter kan
anvendes til dækning af risici eller tab.
Artikel 35
Andrekomponenter
1. Det i en medlemsstat anvendte egenkapitalbegreb kan omfatte
andre komponenter, forudsat at det drejer sig om komponenter, der
uanset disses juridiske eller regnskabsmæssige benævnelse, har følgende
karakteristika:
a) de kan frit benyttes af kreditinstituttet til dækning af normale
bankrisici, når tab eller værdiforringelser endnu ikke er nærmereidentificeret2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 35
▼B
b) deres tilstedeværelse skal fremgå af de interne regnskabsoplysninger
c) deres størrelse skal være fastsat af kreditinstituttets direktion,
revideret af uafhængige revisorer, meddelt de kompetente myndig-
heder og undergivet disses tilsyn.
2. Værdipapirer med ubestemt løbetid og andre instrumenter kan
ligeledes accepteres som andre komponenter, forudsat at de opfylder
følgende betingelser:
a) de må ikke kunne tilbagebetales på ihændehaverens initiativ eller
uden den kompetente myndigheds forhåndsgodkendelse
b) aftaler i forbindelse med gældsstiftelse skal give kreditinstituttet
mulighed for at udskyde betaling af renter på gælden
c) långiverens krav mod kreditinstituttet skal efterstilles al anden ikke-
efterstillet gæld
d) de for udstedelsen af værdipapirerne gældende dokumenter skal
indeholde bestemmelse om, at gæld og ikke-betalte renter skal kunnemedgå til dækning af tab, idet det tillades kreditinstituttet at fortsættesine aktiviteter
e) kun faktisk indbetalte beløb tages i betragtning.
Hertil kommer andre kumulative præferenceaktier end de i artikel 34,
stk. 2, nr. 8, nævnte.
Artikel 36
Øvrige bestemmelservedrørendeegenkapital
1. Medlemmer af et kreditinstitut, der er stiftet i form af et
andelskreditinstitut, som omhandlet i artikel 34, stk. 2, nr. 7, hæfterfor den kapital, der ikke er fuldt indbetalt, samt for de supplerendebeløb, som medlemmerne af samme kreditinstitut i henhold tillovgivningen skal indbetale uden sikkerhed, dersom dette kreditinstitut
har lidt tab, i hvilke tilfælde disse beløb skal kunne kræves indbetalt
uden forudgående varsel.
Med sådanne komponenter sidestilles de solidariske forpligtelser for
låntagerne i kreditinstitutioner med fondsstatus.
Alle disse komponenter kan henregnes under egenkapitalen i det
omfang, hvor de i henhold til national lovgivning medregnes i depågældende institutters egenkapital.
2. En medlemsstat må ikke til offentlige kreditinstitutters egenkapital
medregne de garantier, som staten eller de lokale, nationale myndig-heder stiller for sådanne institutter.
3. Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder må til egen-
kapitalen kun medregne kumulative præferenceaktier med fast løbetid,som omhandlet i artikel 34, stk. 2, nr. 8, samt ansvarlig indskudskapitalsom omhandlet i samme bestemmelse, hvis der er indgået en bindende
aftale om, at den i tilfælde af et kreditinstituts konkurs eller likvidation
efterstilles alle andre fordringer og først fyldestgøres, når al andenudestående gæld er betalt.
Denne ansvarlige indskudskapital skal ligeledes opfylde følgende
betingelser:
a) kun faktisk indbetalte midler tages i betragtning
b) midlerne skal have en oprindelig løbetid på mindst fem år; de skal
derefter kunne kræves indfriet; er gældens løbetid ikke fastsat, skalder gælde et opsigelsesvarsel på fem år, medmindre midlerne ikke
længere henregnes til egenkapitalen, eller medmindre myndighe-
dernes forudgående samtykke specielt kræves for tilbagebetaling førtiden. De kompetente myndigheder kan give tilladelse til anticiperettilbagebetaling af sådanne midler, når anmodning herom indgives påemittentens initiativ, og kreditinstituttets solvens ikke dervedforringes2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 36
▼B
c) den udstrækning, hvori de kan medregnes til egenkapitalen,
indskrænkes gradvis i mindst de sidste fem år inden tilbagebeta-lingsdagen
d) låneaftalen må ikke indeholde nogen klausul om, at gælden under
nærmere angivne omstændigheder, bortset fra en likvidation afkreditinstituttet, skal tilbagebetales inden den aftalte forfaldsdato.
Artikel 37
Beregningafegenkapitalenpåetkonsolideretgrundlag
1. Når egenkapitalen skal beregnes på konsolideret grundlag, indgår
de i artikel 34, stk. 2, omhandlede komponenter med de i henhold tilartikel 52 til 56 konsoliderede beløb. Ved beregningen af egenkapitalener der desuden mulighed for at betragte følgende komponenter somsidestillet med konsoliderede reserver, hvis de er udtryk for etkreditorforhold (»negative«):
— minoritetsinteresser i henhold til artikel 21 i direktiv 83/349/EØF,
hvis metoden med global integration anvendes
— forskelsbeløb ved første konsolidering i henhold til artikel 19, 30 og
31 i direktiv 83/349/EØF
— kursdifferencer, som medregnes under de konsoliderede reserver i
henhold til artikel 39, stk. 6, i direktiv 86/635/EØF
— forskelsbeløb ved bogføring af visse kapitalinteresser i overens-
stemmelse med den metode, der er omhandlet i artikel 33 i direktiv
83/349/EØF.
2. Hvis ovennævnte komponenter er udtryk for et debitorforhold
(»positive«), skal de fratrækkes ved beregningen af den konsolideredeegenkapital.
Artikel 38
Fradragogbegrænsninger
1. For de i artikel 34, stk. 2, nr. 4 til nr. 8, omhandlede komponenter
gælder følgende begrænsninger:
a) summen af de i nr. 4 til 8 anførte komponenter må ikke overstige et
maksimumsbeløb på 100 % af de i nr. 1, 2 og 3 nævnte komponentermed fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 nævnte komponenter
b) summen af de i nr. 7 og 8 anførte komponenter må ikke overstige et
maksimumsbeløb på 50 % af de i nr. 1, 2 og 3 nævnte komponenter
med fradrag af de i nr. 9, 10 og 11 nævnte komponenter
c) summen af de i nr. 12 og 13 anførte komponenter skal trækkes fra
den samlede sum af komponenterne.
2. De kompetente myndigheder kan give kreditinstitutterne tilladelse
til under særlige midlertidige omstændigheder at overskride de i stk. 1
fastsatte grænser.
Artikel 39
Beviser tilfremlæggelse fordekompetentemyndigheder
Det skal godtgøres, at betingelserne i artikel 34, stk. 2, 3 og 4, og artikel
35 til 38 er opfyldt til de kompetente myndigheders tilfredshed.
Del II
Solvensnøgletal
Artikel 40
Almindeligeprincipper
1. Solvensnøgletallet giver udtryk for egenkapitalen som defineret i
artikel 41 som en procent af de samlede risikovægtede aktiver og posterunder stregen som defineret i artikel 42.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 37
▼B
2. Solvensnøgletallet for kreditinstitutter, der hverken er modersel-
skaber som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF ellerdatterselskaber af sådanne foretagender beregnes på et individuelt
grundlag.
3. Solvensnøgletallet for kreditinstitutter, der er moderselskaber,
beregnes på et konsolideret grundlag i overensstemmelse med demetoder, der er fastsat i nærværende direktiv samt i direktiv 86/635/EØF.
4. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for tilladelse til og
tilsyn med et moderselskab, som er et kreditinstitut, kan tillige kræveunderkonsoliderede og ukonsoliderede nøgletal beregnet for selskabet ogfor ethvert af dets datterselskaber, som de meddeler tilladelse og førertilsyn med. Hvis der ikke foretages en sådan kontrol med, at kapitalen erpassende fordelt inden for bankkoncernen, skal der træffes andre
forholdsregler, som tjener samme formål.
5. Uden at dette berører kreditinstitutternes overholdelse af kravene i
stk. 2, 3 og 4 og artikel 52, stk. 8 og 9, skal de kompetente myndighedersørge for, at nøgletallene beregnes mindst to gange om året, enten afkreditinstituttet selv, som skal meddele de kompetente myndigheder
resultaterne af beregningen og oplyse om deldata, eller af de kompetente
myndigheder, som baserer sig på data, der kommer fra kreditinstitut-terne.
6. Værdiansættelse af aktiver og poster under stregen skal foretages
som angivet i direktiv 86/635/EØF.
Artikel 41
Tælleren:egenkapital
Tælleren i solvensnøgletallet udgøres af egenkapitalen som defineret i
nærværende direktiv.
Artikel 42
Nævneren:risikovægtedeaktiverogposterunderstregen
1. De forskellige aktivposter tildeles risikograder, udtrykt som
procentvis vægtning, i henhold til artikel 43 og 44 og undtagelsesvisartikel 45, 62 og 63. Den balanceførte værdi af hvert aktiv skal derpå
multipliceres med den relevante vægtning for at nå frem til en
risikovægtet værdi.
2. Når det drejer sig om de i bilag II omhandlede poster under stregen
skal totrinsberegningen i artikel 43, stk. 2, benyttes.
3. Når det drejer sig om de i artikel 43, stk. 3, poster under stregen,
skal de potentielle omkostninger ved at erstatte kontrakter i tilfælde af
modpartens konkurs beregnes ved anvendelse af en af de to metoder, der
er beskrevet i bilag III. Disse omkostninger multipliceres med denrelevante modpartsvægtning i artikel 43, stk. 1, dog således at den herifastsatte 100 % vægtning sættes til 50 % ved angivelse af denrisikovægtede værdi.
4. Summen af de risikovægtede værdier af aktiver og af de i stk. 2 og
3 nævnte poster under stregen udgør nævneren i solvensnøgletallet.
Artikel 43
Risikovægtning
1. Følgende vægtning anvendes på de i det følgende anførte aktiver,
idet de kompetente myndigheder dog kan fastsætte højere vægtning, hvisde finder det hensigtsmæssigt.
a) Nulvægning
1) kassebeholdning og tilsvarende poster
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone A2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 38
▼B
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer på De Europæiske
Fællesskaber
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer og centralbanker i zone A eller afDe Europæiske Fællesskaber
5) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone B, indgået og finansieret i låntagerensnationale valuta
6) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer og centralbanker i zone B, indgåetog finansieret i den nationale valuta, der er fælles for garantistillerog låntager
7) aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er
sikrede ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af encentralregering eller centralbank i zone A, af De Europæiske
Fællesskaber, eller ved indlån i kontanter i det långivende institut,
eller ved indlånsbeviser eller lignende instrumenter udstedt af ogdomicileret ved dette institut.
b) 20 % vægtning
1) aktivposter, der repræsenterer fordringer på EIB
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på multilaterale udvik-
lingsbanker
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som er udtrykkeligt
garanteret af EIB
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer, der udtrykkeligt er
garanteret af multilaterale udviklingsbanker
5) aktivposter, der repræsenterer fordringer på regionale regeringer
og lokale myndigheder i zone A, jf. dog bestemmelserne i artikel44
6) aktivposter, der repræsenterer fordringer, der udtrykkeligt er
garanteret af regionale regeringer og lokale myndigheder i zoneA, jf. dog bestemmelserne i artikel 44
7) aktivposter, der repræsenterer fordringer på kreditinstitutter i
zone A, og som ikke udgør en del af sådanne instituttersegenkapital
8) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på til og
med ét år på kreditinstitutter i zone B, bortset fra værdipapirerudstedt af disse institutter, og som anerkendes som dele af deresegenkapital
9) aktivposter, der udtrykkeligt er garanteret af kreditinstitutter i
zone A
10) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på til og
med ét år, og som er udtrykkeligt garanteret af kreditinstitutter izone B
11) aktivposter, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er
sikrede ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af
EIB eller af multilaterale udviklingsbanker
12) likvide midler under overførsel.
c) 50 % vægtning
1) lån, som til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og
fuldt sikrede ved pant i fast ejendom til beboelse, som er eller vil
blive beboet eller udlejet af låntageren og lån, som til de
kompetente myndigheders tilfredshed er helt og fuldt sikrede vedandele i finske boligselskaber, der drives i henhold til den finskelov om boligselskaber af 1991 eller senere tilsvarende lovgivning,og som vedrører boliger, der er eller vil blive beboet eller udlejet
af låntageren.
Værdipapirer sikret ved pant i fast ejendom kan sidestilles med de
i første afsnit eller i artikel 62, stk. 1, omhandlede lån, hvis dekompetente myndigheder under hensyntagen til gældende ret i2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 39
▼B
hver enkelt medlemsstat anser dem for at være ækvivalente med
hensyn til kreditrisikoen. Uden at dette foregriber arten af deværdipapirer, som kan omfattes af og opfylde betingelserne i dette
nr. 1, kan »værdipapirer sikret ved pant i faste ejendom« omfatte
instrumenter, således som de er defineret i afsnit B, punkt 1, litraa) og b), i bilaget til Rådets direktiv 93/22/EØF(
1). De kompetente
myndigheder skal især sikre sig:
i) at disse værdipapirer er fuldstændig og direkte sikret ved en
pulje af pantesikrede lån af samme karakter som dem, der erdefineret i første afsnit eller i artikel 62, stk. 1, og som ikke ermisligholdt på det tidspunkt, hvor værdipapirerne udstedes
ii) at de værdipapirer, som er sikret ved pant i fast ejendom, og
som er holdt direkte af en investor eller en befuldmægtiget på
disses vegne, har en acceptabel høj prioritetsstilling i de
underliggende panteaktiver
2) periodeafgrænsningsposter: disse aktivposter er underkastet
modpartens vægtning i de tilfælde, hvor kreditinstituttet er i stand
til at bestemme den i overensstemmelse med direktiv 86/635/EØF; når modparten ikke kan bestemmes, anvendes en 50 %vægtning.
d) 100 % vægtning
1) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer og
centralbanker i zone B, undtagen når de er indgået og finansieret ilåntagerens nationale valuta
2) aktivposter, der repræsenterer fordringer på regionale regeringer
og lokale myndigheder i zone B
3) aktivposter, der repræsenterer fordringer med en løbetid på mere
end ét år på kreditinstitutter i zone B
4) aktivposter, der repræsenterer fordringer på ikke-banksektorer i
zone A og zone B
5) materielle aktiver i henhold til artikel 4 »Aktiver«, nr. 10, i
direktiv 86/635/EØF
6) beholdninger af aktier, kapitalinteresser og andre poster, som
indgår i egenkapitalen i andre kreditinstitutter, når de ikke erfradraget det långivende instituts egenkapital
7) alle andre aktiver bortset fra dem, der er fradraget egenkapitalen.
2. Poster under stregen, som ikke er omfattet af stk. 3, behandles som
beskrevet i det følgende. I første etape grupperes de i overensstemmelsemed den opdeling i risikogrupper, der findes i bilag II. Ved poster medfuld risiko tages den fulde værdi i betragtning, ved poster medmellemliggende risiko 50 %, ved poster med mellemliggende/lav risiko
20 %, og værdien af poster med lav risiko ansættes til nul. I anden etape
multipliceres værdierne af poster under stregen efter at være vægtet somovenfor beskrevet med den vægtning, der er tillagt de relevantemodparter, i overensstemmelse med behandlingen af aktivposter efterstk. 1 og artikel 44. I tilfælde af salgs- og tilbagekøbsaftaler samt køb i
henhold til terminskontrakt anvendes de omhandlede aktivers vægt-
ninger og ikke modparternes. Den tegnede, men ikke indbetaltekapitalandel i Den Europæiske Investeringsfond kan tillægges envægtning på 20 %.
3. De metoder, der er beskrevet i bilag III, skal anvendes på de i bilag
IV anførte poster under stregen, bortset fra:
— kontrakter, der handles på anerkendte børser
— valutakurskontrakter (undtagen kontrakter vedrørende guld) med en
oprindelig løbetid på 14 kalenderdage eller mindre.
Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan indtil den 31. december
2006 fastsætte, at de metoder, der er omhandlet i bilag III, ikke skal2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 40
(1) Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om investeringsservice i
forbindelse med værdipapirer (EFT L 141 af 11.6.1993, s. 27). Direktivet
er senest ændret ved direktiv 97/9/EF (EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22).
▼B
anvendes i forbindelse med »over-the-counter« (OTC)-kontrakter, der er
clearet af et clearingsinstitut, når dette handler som den juridiskemedkontrahent, og alle deltagerne dagligt stiller fuld sikkerhed for den
risiko, de frembyder for clearinginstituttet, idet sikkerhedsstillelsen yder
en beskyttelse, der omfatter såvel den aktuelle risiko som den potentiellefremtidige risiko. De kompetente myndigheder må være overbevist om,at den stillede sikkerhed giver samme beskyttelse som en sikker-hedsstillelse efter stk. 1, litra a), nr. 7, og der ikke er fare for, at
clearinginstituttets risici kommer til at overstige markedsværdien af den
stillede sikkerhed. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om,hvorledes de har anvendt denne option.
4. Når poster under stregen er udtrykkeligt garanteret, skal de
tillægges vægtning, som om de var oprettet på vegne af garantistillerenfrem for af modparten. Når potentiel risiko hidrørende fra transaktionerunder stregen til de kompetente myndigheders tilfredshed er helt og fuldtsikret ved en af de aktivposter, der anerkendes som passende sikker-
hedsstillelse i stk. 1, litra a), nr. 7, og stk. 1, litra b), nr. 11, skal de
tillægges vægtning på 0 % eller 20 % alt efter den pågældendesikkerhedsstillelse.
Medlemsstaterne kan anvende en vægtning på 50 % på poster under
stregen, der repræsenterer en kaution eller en lånegaranti, der udgør etkreditsubstitut, og som til de kompetente myndigheders tilfredshed erfuldt ud sikret ved pant i fast ejendom, der opfylder de i stk. 1, litra c),nr. 1, fastsatte betingelser, forudsat at garanten har en direkte ret over
denne sikkerhedsstillelse.
5. Når der for aktivposter og poster under stregen gælder en lavere
vægtning, fordi der foreligger en udtrykkelig garanti eller en sikker-
hedsstillelse, som kan accepteres af de kompetente myndigheder,anvendes den lavere vægtning kun på den del, der er garanteret, ellersom er helt og fuldt dækket af sikkerhedsstillelsen.
Artikel 44
Vægtning anvendt ved fordringer på medlemsstaternes regionale
regeringer eller lokalemyndigheder
1. Medlemsstaterne kan uanset kravene i artikel 43, stk. 1, litra b),
fastsætte en vægtning på 0 % for deres egne regionale regeringer og
lokale myndigheder, såfremt der ikke er nogen forskel på risikoen ved
fordringer på sidstnævnte og fordringer på deres centrale regeringer,fordi de regionale regeringer og lokale myndigheder har beføjelser til atinddrive midler, samt hvis der findes særlige institutionelle bestem-melser, som reducerer sidstnævntes risiko for at misligholde
forpligtelser. En nulvægtning fastsat efter disse kriterier skal gælde
dels for fordringer på de pågældende regionale regeringer og lokalemyndigheder og poster under stregen oprettet på deres vegne, dels forfordringer på andre og poster under stregen oprettet på vegne af andre,som er garanteret af disse regionale regeringer og lokale myndigheder,eller som til de kompetente myndigheders tilfredshed er garanteret ved
sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af disse regionale
regeringer eller lokale myndigheder.
2. Medlemsstaterne skal give Kommissionen meddelelse, såfremt de
finder en nulvægtning berettiget efter de i stk. 1 nævnte kriterier.Kommissionen skal viderebringe disse meddelelser. Andre medlems-stater kan give kreditinstitutter, der er under tilsyn af deres kompetentemyndigheder, mulighed for at anvende nulvægtning, når de foretagerforretninger med de pågældende regionale regeringer og lokale
myndigheder, eller når de er indehavere af fordringer, der er garanteret
af sidstnævnte, herunder ved sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer.
Artikel 45
Andrevægte
1. Med forbehold af artikel 44, stk. 1, kan medlemsstaterne anvende
20 % vægtning på aktivposter, som til de pågældende kompetentemyndigheders tilfredshed er garanteret ved sikkerhedsstillelse i form afværdipapirer udstedt af regionale regeringer eller lokale myndigheder i2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 41
▼B
zone A, ved indlån, der er domicileret ved kreditinstitutter i zone A,
bortset fra det långivende institut, eller ved indlånscertifikater ellerlignende instrumenter udstedt af disse kreditinstitutter.
2. Medlemsstaterne kan anvende 10 % vægtning på fordringer på
kreditinstitutter, som er specialiseret i interbankmarkeder og markederfor offentlig gæld i hjemlandet, og som er underkastet nøje tilsyn af de
kompetente myndigheder, når de nævnte aktivposter er helt og fuldt
garanteret til hjemlandets kompetente myndigheders tilfredshed ved enkombination af aktivposter, som er nævnt i artikel 43, stk. 1, litra a) ogb), og er anerkendt af myndighederne som passende sikkerhed.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de bestemmelser, som
vedtages i medfør af stk. 1 og 2, samt begrundelserne for dissebestemmelser. Kommissionen tilsender medlemsstaterne disse oplys-ninger. Kommissionen undersøger regelmæssigt følgerne af dissebestemmelser for at sikre, at de ikke medfører konkurrencefordrejninger.
Artikel 46
Administrativeorganerogvirksomhederudenvindingforøje
Ved anvendelsen af artikel 43, stk. 1, litra b, kan de kompetente
myndigheder blandt regionale regeringer og lokale myndighedermedtage administrative organer uden vinding for øje, som er underlagtregionale regeringer eller lokale myndigheder, og foretagender uden
vinding for øje, som ejes af centralregeringer, regionale regeringer,
lokale myndigheder eller myndigheder, som efter de kompetentemyndigheders opfattelse risikomæssigt kan sidestilles med regionaleregeringer og lokale myndigheder.
De kompetente myndigheder kan til begrebet »regionale regeringer og
lokale myndigheder« desuden henføre kirker og religiøse samfund, derhar status som offentligretlige juridiske personer, i det omfang de ihenhold til loven har hjemmel til at opkræve skatter. I dette tilfældegælder den i artikel 44 omhandlede mulighed dog ikke.
Artikel 47
Niveauetforsolvensnøgletal
1. Der stilles krav til kreditinstitutter om, at deres nøgletal som
defineret i artikel 40 til stadighed skal være på mindst 8 %.
2. De kompetente myndigheder kan dog uanset stk. 1 fastsætte et
højere minimumsnøgletal, hvis de finder det fornødent.
3. Hvis nøgletallet falder til under 8 %, skal de kompetente
myndigheder sikre, at det pågældende kreditinstitut tager de nødvendige
foranstaltninger for så hurtigt som muligt at genetablere nøgletallet pådet aftalte minimum.
Del III
Store engagementer
Artikel 48
Indberetningomstoreengagementer
1. Et kreditinstituts engagement med en enkelt kunde eller gruppe af
indbyrdes forbundne kunder betragtes som stort, når det udgør 10 %eller mere af kreditinstituttets egenkapital.
2. Kreditinstitutter indberetter deres store engagementer som defi-
neret i stk. 1 til de kompetente myndigheder. Medlemsstaterne kan eftereget valg foreskrive, at kreditinstitutterne foretager denne indberetning
på en af følgende måder:
— ved mindst én gang om året at indberette alle deres store
engagementer med løbende indberetning af alle nye store engage-menter og eventuelle forøgelser af bestående store engagementer påmindst 20 % i forhold til den seneste indberetning
— ved mindst fire gange om året at indberette alle store engagementer.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 42
▼B
3. De engagementer, der er undtaget i medfør af artikel 49, stk. 7,
litra a), b), c), d), f), g) og h), kan fritages for indberetning i henhold tilstk. 2, andet led. De engagementer, der er omhandlet i artikel 49, stk. 7,
litra e) og i) til s), samt i stk. 8, 9 og 10, kan indberettes to gange om
året.
4. De kompetente myndigheder kræver, at ethvert kreditinstitut har en
forsvarlig administration og regnskabsføring samt en hensigtsmæssigtintern kontrol med henblik på at kunne identificere og registrere allestore engagementer og efterfølgende ændringer heri, i overensstemmelse
med definitionerne og kravene i dette direktiv, og med henblik på tilsyn
med disse engagementer på baggrund af kreditinstituttets egenengagementspolitik.
Et kreditinstitut skal, såfremt det påberåber sig stk. 3, bevare
registreringen af de anførte grunde i et år efter den begivenhed, derudløste fritagelsen, således at de kompetente myndigheder kan efter-prøve, om den er berettiget.
Artikel 49
Øvregrænserforstoreengagementer
1. Et kreditinstitut må ikke med en enkelt kunde eller gruppe af
indbyrdes forbundne kunder indgå engagementer for beløb, der
tilsammen overstiger 25 % af kreditinstituttets egenkapital.
2. Den i stk. 1 omhandlede procentsats nedsættes til 20 %, når
kunden eller gruppen af indbyrdes forbundne kunder er kreditinstituttetsmoder — eller datterselskab og/eller et andet eller andre af dettemoderselskabs datterselskaber. Medlemsstaterne kan dog undtageengagementer med disse kunder fra denne grænse på 20 %, hvis de
foreskriver en særlig kontrol med de pågældende engagementer ved
hjælpaf andre foranstaltninger eller fremgangsmåder. De underretterKommissionen og Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning omindholdet af disse foranstaltninger eller fremgangsmåder.
3. Et kreditinstitut må ikke indgå store engagementer for beløb, som
tilsammen overstiger 800 % af egenkapitalen.
4. Medlemsstaterne kan stille strengere krav end de i stk. 1, 2 og 3
fastsatte øvre grænser.
5. Et kreditinstitut skal til enhver tid overholde de i stk. 1, 2 og 3
fastsatte øvre grænser for de engagementer, det har indgået. Hvis
engagementerne i undtagelsestilfælde alligevel overstiger de øvregrænser, skal der omgående gives underretning herom til de kompetentemyndigheder, der, hvis omstændighederne taler for det, kan indrømmekreditinstituttet en bestemt tidsfrist til atter at overholde grænserne.
6. Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for
engagementer, som et kreditinstitut har indgået med sit moderselskab,
moderselskabets øvrige datterselskaber og sine egne datterselskaber forså vidt disse selskaber falder ind under det tilsyn på konsolideretgrundlag, som kreditinstituttet selv er underlagt i overensstemmelse mednærværende direktiv eller med tilsvarende regler i et tredjeland.
7. Medlemsstaterne kan helt eller delvis fravige stk. 1, 2 og 3 for
følgende engagementer:
a) aktivposter, der repræsenterer fordringer på centralregeringer eller
centralbanker i zone A
b) aktivposter, der repræsenterer fordringer på De Europæiske Fælles-
skaber
c) aktivposter, der repræsenterer fordringer, som udtrykkeligt er
garanteret af centralregeringer eller centralbanker i zone A eller afDe Europæiske Fællesskaber
d) andre engagementer indgået med eller garanteret af centralregeringer
eller centralbanker i zone A eller af De Europæiske Fællesskaber2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 43
▼B
e) aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementer
med centralregeringer eller centralbanker i zone B, når de lyder påog i givet fald er finansieret i låntagernes valuta
f) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente
myndigheder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret ved
sikkerhedsstillelse i form af værdipapirer udstedt af centralrege-ringer eller centralbanker i zone A eller af De EuropæiskeFællesskaber eller af medlemsstaternes regionale eller lokalemyndigheder, for hvilke der anvendes en vægtning på 0 % forsolvens i overensstemmelse med artikel 44
g) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente
myndigheder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret ved
indlån i kontanter i det långivende institut eller i et kreditinstitut, derer långiverens moder- eller datterselskab
h) aktivposter og andre engagementer, som af de kompetente
myndigheder er godkendt som værende tilstrækkeligt sikret vedindlånsbeviser udstedt af det långivende institut eller af et kredit-institut, som er moderselskabet eller et datterselskab til det
långivende institut, og deponeret hos et af disse institutter, uanset
hvilket
i) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engage-
menter indgået med et kreditinstitut med en løbetid på højst et år, ogsom ikke indgår i dettes egenkapital
j) aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engage-
menter med en løbetid på højst et år, på og i institutioner, som ikkeer kreditinstitutter, men opfylder kravene i artikel 45, stk. 2, og forhvilke der er stillet sikkerhed i henhold til nævnte stykke
k) veksler og tilsvarende værdipapirer med en løbetid på højst et år,
som bærer et andet kreditinstituts undertegning
l) obligationer som defineret i artikel 22, stk. 4, i direktiv 85/611/EØF
m) indtil der har fundet en nærmere samordning sted, de kapitalinte-
resser i forsikringsselskaber, som er nævnt i artikel 51, stk. 3, indtil
højst 40 % af egenkapitalen i det kreditinstitut, som overtager
kapitalinteressen
n) aktivposter, der repræsenterer fordringer på det regionale eller
centrale kreditinstitut, som i henhold til bestemmelser i love ellervedtægter har til opgave at foretage likviditetsudligning inden for detnet af kreditinstitutter, som det långivende kreditinstitut i henhold tildisse bestemmelser er tilsluttet
o) engagementer, for hvilke der til de kompetente myndigheders
tilfredshed er stillet sikkerhed i form af andre værdipapirer end dem,
der er nævnt i litra f), såfremt værdipapirerne ikke er udstedt af
kreditinstituttet selv, dets moderselskab eller et af deres dattersel-skaber eller af den pågældende kunde eller gruppe af indbyrdesforbundne kunder. De værdipapirer, der stilles som sikkerhed, skalansættes til markedsværdien og give en overskydende dækning i
forhold til de sikrede engagementer, og de skal enten være noteret på
en børs eller være faktisk omsættelige og regelmæssigt noteret på etmarked, hvor der handles gennem anerkendte, professionellemæglere, og som efter de kompetente myndigheders opfattelse iden medlemsstat, der er kreditinstituttets hjemland, giver tilfreds-stillende mulighed for at ansætte en objektiv pris, hvormed
værdipapirernes overskydende dækning til enhver tid kan kontrol-
leres. Den krævede overskydende dækning er på 100 %; den er dogpå 150 % for aktier og på 50 % for obligationer, der er udstedt afkreditinstitutter, regionale regeringer og lokale myndigheder imedlemsstaterne bortset fra dem, der er omhandlet i artikel 44 ogobligationer, der er udstedt af EIB og multilaterale udviklingsbanker.
De værdipapirer, der anvendes til sikkerhedsstillelse, kan ikke indgå
i kreditinstitutters egenkapital
p) lån, for hvilke der til de kompetente myndigheders tilfredshed er
stillet sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse eller i formaf andele i finske boligselskaber, der drives i henhold til den finskelov om boligselskaber af 1991 eller senere tilsvarende lovgivningsamt leasingtransaktioner, hvor udlejeren beholder den fulde ejen-2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 44
▼B
domsret til den udlejede bolig, så længe lejeren ikke har benyttet sin
købsoption, i begge tilfælde inden for 50 % af værdien af denpågældende faste ejendom. Værdien af den faste ejendom skal til de
kompetente myndigheders tilfredshed beregnes på grundlag af
strenge værdiansættelsesnormer, der er fastlagt i love elleradministrative bestemmelser. Værdiansættelsen foretages mindst engang om året. I dette litra defineres fast ejendom til beboelse sombeboelse, der er eller vil blive beboet eller udlejet af låntageren
q) 50 % af poster under stregen med mellemliggende/lav risiko efter
klassificeringen i bilag II
r) med de kompetente myndigheders tilladelse, andre garantier end
kreditgarantier, som er baseret på en lov eller andre retsforskrifter,og som gensidige garantifonde, der har status som kreditinstitutter,yder sine medlemmer, idet de vægtes med 20 % af beløbet.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af
denne mulighed for at sikre, at den ikke fører til konkurrencefor-
drejning
s) poster under stregen med lav risiko efter klassificeringen i bilag II,
for så vidt der med vedkommende kunde eller gruppe af indbyrdes
forbundne kunder er truffet aftale om, at engagementet kun kan
indgås, hvis det er godtgjort, at det ikke vil nå opp å en sådanstørrelse, at de i stk. 1, 2 og 3 fastsatte øvre grænser overskrides.
8. Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på eller andre engagementer
indgået med eller garanteret af medlemsstaternes regionale og lokale
myndigheder, 20 % vægtning; medlemsstaterne kan dog anvendenulvægtning på disse aktivposter på de i artikel 44 fastsatte betingelser.
9. Ved anvendelsen af stk. 1, 2 og 3 kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementer
indgået med kreditinstitutter med en løbetid på over et år, men ikke over
tre år, 20 % vægtning og tillægge aktivposter, der repræsentererfordringer på kreditinstitutter med en løbetid på over tre år, 50 %vægtning, hvis sidstnævnte aktivposter er repræsenteret ved gældsbreveudstedt af et kreditinstitut, og hvis disse gældsbreve efter de kompetente
myndigheders mening er faktisk omsættelige på et marked af
professionelle mæglere og er genstand for en daglig notering på dettemarked, eller hvis de kompetente myndigheder i det udstedendekreditinstituts hjemland har givet tilladelse til deres udstedelse. Underingen omstændigheder må de pågældende aktivposter indgå i egen-kapitalen.
10. Uanset stk. 7, litra i), og stk. 9, kan medlemsstaterne tillægge
aktivposter, der repræsenterer fordringer på og andre engagementerindgået med kreditinstitutter, en 20 % vægtning, uanset deres løbetid.
11. Er der stillet sikkerhed for et engagement indgået med en kunde
af tredjemand, eller i form af værdipapirer udstedt af tredjemand på de
vilkår, der er fastsat i stk. 7, litra o), kan medlemsstaterne:
— betragte dette engagement som værende indgået med tredjemanden i
stedet for med kunden, hvis vedkommende tredjemand til de
kompetente myndigheders tilfredshed har stillet direkte og ubetingetsikkerhed
— betragte dette engagement som værende indgået af tredjemanden i
stedet for med kunden, hvis der er stillet sikkerhed for det i stk. 7,litra o), omhandlede engagement på de deri nævnte betingelser.
12. Senest den 1. januar 1999 undersøger Rådet på grundlag af en
rapport fra Kommissionen den behandling af interbankengagementer,der er fastsat i stk.7, litra i), og i stk.9 og 10. Rådet træffer afgørelse omde eventuelle ændringer, der skal foretages heri, på grundlag af etforslag fra Kommissionen.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 45
▼B
Artikel 50
Tilsynmedstoreengagementerpåkonsolideretogikke-konsolideret
grundlag
1. Er et kreditinstitut hverken et moder- eller et datterselskab, føres
tilsynet med dets overholdelse af artikel 48 og 49 eller enhver anden
fællesskabsbestemmelse, der gælder for dette område, på ikke-
konsolideret grundlag.
2. I andre tilfælde føres tilsynet med overholdelsen af artikel 48 og 49
eller enhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder for detteområde, på konsolideret grundlag i overensstemmelse med artikel 52til 56.
3. Medlemsstaterne kan undlade at føre tilsyn, på et individuelt eller
delkonsolideret grundlag, med overholdelsen af artikel 48 og 49 eller
enhver anden fællesskabsbestemmelse, der gælder for dette område, for
så vidt angår et kreditinstitut, der i sin egenskab af moderselskab erunderlagt tilsyn på et konsolideret grundlag, og for så vidt angår etsådant kreditinstituts datterselskaber, hvis disse er underlagt tilladelse ogtilsyn fra medlemsstaterne og er omfattet af det konsoliderede tilsyn.
Samme ret til at undlade tilsyn gælder, hvis moderselskabet er et
finansieringsselskab, der er etableret i samme medlemsstat som kredit-
instituttet, forudsat at selskabet er underlagt samme tilsyn somkreditinstitutter.
I de tilfælde, der er nævnt i første og andet afsnit, skal der, hvis der
gøres brug af retten til at undlade tilsyn, træffes foranstaltninger til atsikre en passende fordeling af engagementerne inden for koncernen.
Del IV
Kvalificeret deltagelse uden for den finansielle sektor
Artikel 51
Begrænsninger for kvalificeret deltagelse i den ikke-finansielle
sektor
1. Et kreditinstitut må ikke besidde en kvalificeret deltagelse, der
overstiger 15 % af dets egenkapital, i et foretagende, der hverken er etkreditinstitut, et finansieringsinstitut eller et foretagende, der udøver envirksomhed som nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv 86/635/EØF.
2. Et kreditinstituts samlede kvalificerede deltagelse i andre foretag-
ender end kreditinstitutter, finansieringsinstitutter og foretagender, derudøver en virksomhed som nævnt i artikel 43, stk. 2, litra f), i direktiv
86/635/EØF, må ikke overstige 60 % af kreditinstituttets egenkapital.
3. Medlemsstaterne kan undlade at lade begrænsningerne i stk. 1 og 2
finde anvendelse på forsikringsselskaber som defineret i direktiv 73/239/EØF(
1), og i direktiv 79/267/EØF(2).
4. Aktier eller andele, som midlertidigt erhverves som led i en
finansiel aktion med henblik på at redde eller sanere et foretagende ellersom led i en normal procedure vedrørende stillede tegningsgarantiereller i eget navn for andres regning, medregnes ikke til den kvalificerede
deltagelse ved beregningen af de i stk. 1 og 2 fastsatte grænser. Aktier
og andele, der ikke har karakter af finansielle anlægsaktiver som nævnt iartikel 35, stk. 2, i direktiv 86/635/EØF, skal heller ikke medtages.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 46
(1) Rådets første direktiv (73/239/EØF) af 24. juli 1973 om samordning af de
administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af
direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228 af16.8.1973, s. 3). Direktivet er senest ændret ved direktiv 95/26/EF.
(
2) Rådets første direktiv (79/267/EØF) af 5. marts 1979 om samordning af de
administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af
direkte livsforsikringsvirksomhed (EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1). Direktivet er
senest ændret ved direktiv 95/26/EF.
▼B
5. De i stk. 1 og 2 fastsætte grænsermå kunoverskridesunder særlige
omstændigheder. I sådanne tilfælde skal de kompetente myndighederdog kræve, at kreditinstituttet enten forhøjer sin egenkapital eller træffer
andre foranstaltninger med tilsvarende virkning.
6. Medlemsstaterne kan foreskrive, at de kompetente myndigheder
ikke skal anvende de i stk. 1 og 2 fastsætte grænser, hvis de har
foreskrevet, at de beløb, hvormed den kvalificerede deltagelse over-skrider de nævnte grænser, skal være 100 % dækket af egenkapitalen, ogat denne ikke indgår i beregningen af solvensnøgletallet. Er der tale omoverskridelser af de i stk. 1 og 2 fastsatte grænser, er det den største
overskridelse, der skal være dækket af egenkapitalen.
KAPITEL 3
TILSYNPÅETKONSOLIDERETGRUNDLAG
Artikel 52
Tilsynmedkreditinstitutterpåetkonsolideretgrundlag
1. Ethvert kreditinstitut, hvis datterselskab er et kreditinstitut eller et
finansieringsinstitut, eller som besidder kapitalinteresser i sådanneinstitutter, skal undergives tilsyn på grundlag af sin konsolideredefinansielle situation, i det omfang og på den måde, der er foreskrevet i
artikel 54. Dette tilsyn omfatter som et minimum de elementer, der er
nævnt i stk. 5 og 6.
2. Ethvert kreditinstitut, hvis moderselskab er et finansieringsselskab,
skal undergives tilsyn på grundlag af finansieringsselskabets konsolide-rede finansielle situation i det omfang og på den måde, der erforeskrevet i artikel 54. Dette tilsyn omfatter som et minimum deelementer, der er nævnt i stk. 5 og 6. Konsolideringen af finansierings-
selskabets finansielle situation indebærer på ingen måde, at de
kompetente myndigheder har pligt til at udøve en tilsynsfunktion iforhold til det individuelle finansieringsselskab.
3. Medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder, der i henhold
til artikel 53 har til opgave at føre det konsoliderede tilsyn, kan i denedenfor anførte tilfælde undlade at medtage et kreditinstitut, etfinansieringsinstitut eller en accessorisk bankservicevirksomhed, der eret datterselskab, eller i hvilket der besiddes kapitalinteresser, i
konsolideringen:
— når den pågældende virksomhed er beliggende i et tredjeland, hvor
der foreligger retlige hindringer for overførsel af de nødvendigeoplysninger
— når den pågældende virksomhed efter de kompetente myndigheders
opfattelse kun er af ringe betydning set ud fra formålene medkreditinstituttilsynet, og under alle omstændigheder når denpågældende virksomheds balancesum udgør mindre end 10 mio.
EUR eller mindre end 1 % af moderselskabets eller det kapitalinte-
ressebesiddende selskabs balancesum, idet det laveste tal lægges tilgrund; hvis flere virksomheder opfylder ovenstående kriterier, skalde dog medtages i konsolideringen, dersom de som helhed er af ikkeuvæsentlig betydning set ud fra ovennævnte formål, eller
— når de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det
konsoliderede tilsyn, finder, at det under hensyn til formålene medkreditinstituttilsynet ville være uhensigtsmæssigt eller vildledende atforetage en konsolidering af den pågældende virksomheds finansielle
situation.
4. Når en medlemsstats kompetente myndigheder under henvisning
til et af de i stk. 3, andet og tredje led, nævnte tilfælde ikke medtager et
datterkreditinstitut i det konsoliderede tilsyn, kan de kompetentemyndigheder i den medlemsstat, hvori dette datterkreditinstitut erbeliggende, anmode moderselskabet om at fremlægge oplysninger, dergør det lettere for myndighederne at gennemføre tilsynet med dettekreditinstitut.
5. Tilsynet for så vidt angår solvens, kravene til egenkapitalgrund-
laget i forhold til markedsrisikoen og kontrollen med store2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 47
▼B
engagementer udøves på et konsolideret grundlag i overensstemmelse
med nærværende artikel og artikel 53 og 56. Medlemsstaterne træffer deforanstaltninger, der i givet fald bliver nødvendige for at sikre, at
finansieringsselskaberne omfattes af det konsolideret tilsyn i overens-
stemmelse med stk. 2.
Overholdelsen af de i artikel 51, stk. 1 og 2, fastsatte begrænsninger
gøres til genstand for tilsyn og kontrol på grundlag af kreditinstituttetskonsoliderede eller delkonsoliderede finansielle situation.
6. De kompetente myndigheder påser, at der i alle de foretagender,
der er omfattet af det konsoliderede tilsyn, som et kreditinstitut erundergivet i henhold til stk. 1 og 2, er betryggende internekontrolprocedurer for fremlæggelse af de oplysninger, der er nødvendigefor udøvelsen af nævnte tilsyn.
7. Medlemsstaterne kan undlade at anvende forskrifterne i stk. 5 i
form af en delkonsolidering eller individuelt på kreditinstitutter, der i
deres egenskab af moderselskaber er undergivet konsolideret tilsyn samtpå ethvert datterselskab af dette kreditinstitut, som er undergivet derestilladelse og tilsyn, og som er dækket af tilsynet i kraft af, at det indgår ikonsolideringen af det kreditinstitut, som er dets moderselskab. Samme
mulighed for undtagelse indrømmes, når moderselskabet er et finansie-
ringsselskab, der har hjemsted i samme medlemsstat somkreditinstituttet, for så vidt det er undergivet samme tilsyn som det,der gælder for kreditinstitutter, herunder navnlig de i stk. 5 fastsatteregler.
I de i første afsnit nævnte tilfælde skal der træffes foranstaltninger til at
sikre en hensigtsmæssig kapitalfordeling inden for bankkoncernen.
Hvis de kompetente myndigheder anvender disse forskrifter individuelt,
kan de med henblik på beregning af egenkapitalen gøre brug afbestemmelsen i artikel 34, stk. 2, sidste afsnit.
8. Dersom et kreditinstitut, som er et datterselskab af et modersel-
skab, der er et kreditinstitut, er blevet godkendt og er beliggende i en
anden medlemsstat, anvender de kompetente myndigheder, der har
meddelt denne tilladelse, forskrifterne i stk.5 på dette datterkreditinstitutindividuelt eller i givet fald i form af en delkonsolidering.
9. Uanset stk. 8 kan de kompetente myndigheder, der er ansvarlige
for meddelelsen af tilladelse til datterselskabet af et moderselskab, der er
et kreditinstitut, ved tosidig aftale overdrage deres tilsynspligt til de
kompetente myndigheder, der har meddelt moderselskabet tilladelse ogfører tilsyn med dette, således at disse påtager sig tilsyn meddatterselskabet i overensstemmelse med nærværende direktivs bestem-melser. Kommissionen skal underrettes om sådanne aftaler og indholdetheraf. Den videregiver oplysningerne herom til de kompetente
myndigheder i de øvrige medlemsstater og til Det Rådgivende Udvalg
for Banklovgivning.
10. Medlemsstaterne fastsætter, at de for det konsoliderede tilsyn
ansvarlige kompetente myndigheder kan anmode datterselskaberne af etkreditinstitut eller et finansieringsselskab, som ikke er omfattet af det
konsoliderede tilsyn, om de i artikel 55 nævnte oplysninger. I så fald
anvendes de regler vedrørende meddelelse og kontrol af oplysningerne,der er fastsat i nævnte artikel.
Artikel 53
Defordetkonsolideredetilsynansvarligekompetentemyndigheder1. Når moderselskabet er et kreditinstitut, udøves det konsoliderede
tilsyn af de kompetente myndigheder, der har meddelt dette kredit-
institut den i artikel 4 nævnte tilladelse.
2. Når et kreditinstituts moderselskab er et finansieringsselskab,
udøves det konsoliderede tilsyn af de kompetente myndigheder, der harmeddelt dette kreditinstitut den i artikel 4 nævnte tilladelse.
Når kreditinstitutter, der er godkendt i mere end en medlemsstat, har det
samme finansieringsselskab som moderselskab, udøves det konsolide-2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 48
▼B
rede tilsyn dog af de myndigheder, der har kompetence i forhold til det
kreditinstitut, der er blevet godkendt i den medlemsstat, hvorfinansieringsselskabet er blevet oprettet.
Hvis der ikke findes et godkendt datterkreditinstitut i den medlemsstat,
hvor finansieringsselskabet er blevet oprettet, afgør de kompetente
myndigheder i de berørte medlemsstater (herunder de kompetentemyndigheder i den medlemsstat, hvor finansieringsselskabet er blevetoprettet) efter fælles aftale, hvem der skal udøve det konsolideredetilsyn. I mangel af en sådan aftale udøves det konsoliderede tilsyn af dekompetente myndigheder, der har godkendt kreditinstituttet med den
højeste balancesum; hvis balancesummen er den samme, udøves det
konsoliderede tilsyn af de kompetente myndigheder, der som de førstehar meddelt den i artikel 4 nævnte tilladelse.
3. De pågældende kompetente myndigheder kan efter fælles aftale
fravige de i stk. 2, første og andet afsnit, fastsatte regler.
4. De i stk. 2, tredje afsnit, og stk. 3 nævnte aftaler skal indeholde
nærmere bestemmelser med henblik på samarbejde og videregivelse afde oplysninger, der er nødvendige for at kunne nå målene for tilsynet pået konsolideret grundlag.
5. Hvis der i en medlemsstat er mere end én myndighed, der er
beføjet til at udøve tilsyn med kreditinstitutter og finansieringsinstitutter,
træffer medlemsstaterne de fornødne foranstaltninger til etablering af en
samordning mellem disse.
Artikel 54
Konsolideringensformogindhold
1. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, skal med henblik på tilsynet forlange en fuldstændig
konsolidering af de kreditinstitutter og finansieringsinstitutter, som er
datterselskaber af moderselskabet.
Der kan dog foreskrives en pro rata konsolidering i de tilfælde, hvor de
kompetente myndigheder finder, at det kapitalandelsbesiddende moder-selskabs ansvar — som følge af det ansvar, som påhviler de øvrigeaktionærer og selskabsdeltagere, og som følge af disses tilfredsstillendesolvens — er begrænset til denne kapitalandel. De øvrige aktionærers ogselskabsdeltageres ansvar skal være klart fastslået, om nødvendigt ved
udtrykkeligt indgående forpligtelser.
2. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, skal med henblik på tilsynet forlange en pro rata
konsolidering af kapitalinteresser i kreditinstitutter og finansieringsin-stitutter, der i fællesskab ledes af en virksomhed, der indgår ikonsolideringen, og af en eller flere virksomheder, der ikke indgår ikonsolideringen, når dette medfører en begrænsning af de pågældende
virksomheders ansvar i forhold til den kapitalandel, de besidder.
3. I tilfælde af andre kapitalinteresser eller andre former for
kapitaltilknytning end de i stk. 1 og 2 nævnte bestemmer de kompetente
myndigheder, om konsolideringen skal finde sted og i bekræftende faldhvorledes. De kan navnlig tillade eller foreskrive brug af den indreværdis metode. Denne metode er dog ikke ensbetydende med, at depågældende virksomheder omfattes af det konsoliderede tilsyn.
4. Med forbehold af stk. 1, 2 og 3 bestemmer de kompetente
myndigheder, om og i hvilken form der skal foretages konsolidering i
følgende tilfælde:
— når et kreditinstitut efter de kompetente myndigheders opfattelse
udøver en betydelig indflydelse over et eller flere kreditinstituttereller finansieringsinstitutter, selv om det ikke besidder kapitalinte-resser deri, eller andre former for kapitaltilknytning mellem det ogde pågældende institutter består
— når to eller flere kreditinstitutter eller finansieringsinstitutter er
underlagt fælles ledelse, uden at dette er fastlagt i en aftale eller ivedtægtsbestemmelser2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 49
▼B
— når to eller flere kreditinstitutter eller finansieringsinstitutter har
administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer, der overvejendebestår af de samme personer.
De kompetente myndigheder kan navnlig tillade eller foreskrive
anvendelse af den metode, der er fastsat i artikel 12 i direktiv 83/349/EØF. Anvendelsen af denne metode er dog ikke ensbetydende med, at
de pågældende virksomheder omfattes af det konsoliderede tilsyn.
5. Når der i henhold til artikel 52, stk. 1 og 2, skal udøves tilsyn på
konsolideret grundlag, skal accessoriske bankservicevirksomhedermedtages i konsolideringen i de samme tilfælde og efter de samme
metoder som dem, der er foreskrevet i stk. 1 til 4 i nærværende artikel.
Artikel 55
Oplysninger, som blandede selskaber og deres datterselskaber skal
meddele
1. Indtil en senere samordning af konsolideringsmetoderne fastsætter
medlemsstaterne, at når moderselskabet for et eller flere kreditinstitutterer et blandet selskab, skal de kompetente myndigheder, der er ansvarlige
for tilladelse til og tilsyn med disse kreditinstitutter, forlange af det
blandede selskab og dets datterselskaber, enten ved at henvende sigdirekte til dem eller via datterkreditinstitutterne, at de meddeler alle deoplysninger, der er nødvendige for udøvelsen af tilsynet med datter-kreditinstitutterne.
2. Medlemsstaterne fastsætter, at deres kompetente myndigheder selv
kan foretage eller kan lade eksterne revisorer foretage kontrol på stedetaf de oplysninger, der er modtaget fra blandede selskaber og dissesdatterselskaber. Hvis det blandede selskab eller et af dets datterselskaber
er et forsikringsselskab, kan den i artikel 56, stk. 4, nævnte frem-
gangsmåde finde anvendelse. Hvis det blandede selskab eller et af detsdatterselskaber er beliggende i en anden medlemsstat end den, hvordatterkreditinstituttet er beliggende, foretages kontrollen på stedet efterfremgangsmåden i artikel 56, stk. 7.
Artikel 56
Foranstaltninger,derskallettetilsynetpåetkonsolideretgrundlag
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at
sikre, at der ikke foreligger retlige hindringer for, at de foretagender, derer omfattet af det konsoliderede tilsyn, blandede selskaber og deresdatterselskaber samt de i artikel 52, stk. 10, nævnte datterselskaberindbyrdes udveksler de oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen aftilsyn i overensstemmelse med artikel 52 til 55 og nærværende artikel.
2. Når moderselskabet og dets datterkreditinstitut(ter) er beliggende i
forskellige medlemsstater, skal de kompetente myndigheder i deforskellige medlemsstater udveksle alle de opylsninger, der ernødvendige for at muliggøre eller lette udøvelsen af det konsoliderede
tilsyn.
Hvis de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor modersel-
skabet er beliggende, ikke selv foretager det konsoliderede tilsyn ihenhold til artikel 53, kan de for dette tilsyn ansvarlige kompetente
myndigheder opfordre dem til at anmode moderselskabet om de
oplysninger, der er nødvendige for udøvelsen af det konsolideredetilsyn, og til at videregive dem til disse myndigheder.
3. Medlemsstaterne tillader udveksling mellem deres kompetente
myndigheder af de i stk. 2 nævnte oplysninger, dog således atindhentning af eller rådighed over oplysninger om finansieringssel-skaber, finansieringsinstitutter eller accessoriskebankservicevirksomheder på ingen måde medfører, at de kompetentemyndigheder har pligt til at udøve en tilsynsførende funktion over for
disse institutter eller virksomheder på individuelt grundlag.
Medlemsstaterne tillader ligeledes udveksling mellem deres kompetente
myndigheder af de i artikel 55 nævnte oplysninger, dog således atindhentning af eller rådighed over oplysninger på ingen måde medfører,2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 50
▼B
at de kompetente myndigheder udøver en tilsynsførende funktion over
for blandede selskaber og disses datterselskaber, som ikke er kredit-institutter, eller over for de i artikel 52, stk. 10, nævnte datterselskaber.
4. Hvis et investeringsselskab, et finansieringsselskab eller et blandet
selskab kontrollerer et eller flere datterselskaber, som er forsikringssel-
skaber, eller andre foretagender, der tilbyder investeringsservice, som erunderkastet en godkendelsesordning, etableres der et snævert samar-bejde mellem de kompetente myndigheder og de myndigheder, dervaretager det offentlige tilsyn med sådanne forsikringsselskaber eller
foretagender. Uden at dette i øvrigt berører deres respektive beføjelser,
udveksler disse myndigheder alle sådanne oplysninger, der kan letteudøvelsen af deres hverv og sikre kontrol med den finansielle situationog aktiviteterne i samtlige foretagender, der er underlagt deres tilsyn.
5. Oplysninger, der indhentes inden for rammerne af tilsynet på et
konsolideret grundlag, herunder navnlig enhver udveksling af oplys-ninger mellem kompetente myndigheder i overensstemmelse med
nærværende direktiv, er undergivet tjenstlig tavshedspligt i overens-
stemmelse med artikel 30.
6. De kompetente myndigheder, der er ansvarlige for det konsolide-
rede tilsyn, udarbejder en fortegnelse over de finansieringsselskaber, derer nævnt i artikel 52, stk. 2. Denne fortegnelse videregives til de andremedlemsstaters kompetente myndigheder og Kommissionen.
7. Ønsker de kompetente myndigheder i en medlemsstat i forbindelse
med anvendelsen af dette direktiv i bestemte tilfælde at kontrollere
oplysninger om et kreditinstitut, et finansieringsselskab, et finansie-ringsinstitut, en accessorisk bankservicevirksomhed, et blandet selskabeller et af de i artikel 55 eller i artikel 52, stk. 10, nævntedatterselskaber, der er beliggende i en anden medlemsstat, anmoder dede kompetente myndigheder i den anden medlemsstat om, at denne
kontrol finder sted. De kompetente myndigheder, som modtager
anmodningen, skal inden for rammerne af deres beføjelser efterkommedenne enten ved selv at foretage kontrollen eller ved at tillade, at dekompetente myndigheder, der har fremsat anmodningen, foretagerkontrollen, eller ved at lade en revisor eller anden sagkyndig foretage
denne.
8. Medlemsstaterne fastsætter, uden i øvrigt at tilsidesætte straf-
feretlige bestemmelser, at der kan iværksættes sanktioner eller andreforanstaltninger mod finansieringsselskaber og blandede selskaber ellerderes ansvarlige ledere for overtrædelse af love og administrativebestemmelser, som er vedtaget i henhold til artikel 52 til 55 ognærværende artikel, med det formål at bringe de konstaterede over-
trædelser eller årsagerne hertil til ophør. Sådanne foranstaltninger kan i
visse tilfælde nødvendiggøre retsinstansernes medvirken. De kompetentemyndigheder arbejder tæt sammen for at sikre, at ovennævnte sanktionereller foranstaltninger fører til det tilsigtede resultat, navnlig nårhjemstedet for et finansieringsselskab eller et blandet selskab ikke
befinder sig samme sted som dets centrale administration eller
hovedforretningssted.
AFSNIT VI
DETRÅDGIVENDEUDVALGFORBANKLOVGIVNING
Artikel 57
Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning: sammensætning og
funktion
1. Der oprettes under Kommissionen et rådgivende udvalg for
banklovgivning for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
2. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning har til opgave at bistå
Kommissionen med at sikre en korrekt gennemførelse af dette direktiv.Det skal desuden udføre de andre i dette direktiv foreskrevne opgaversamt bistå Kommissionen ved udarbejdelsen af nye forslag til Rådetangående den samordning, der skal tilstræbes for kreditinstitutter.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 51
▼B
3. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning beskæftiger sig ikke
med konkrete spørgsmål vedrørende de enkelte kreditinstitutter.
4. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning består af højst tre
repræsentanter fra hver medlemsstat og fra Kommissionen. Disserepræsentanter kan lejlighedsvis og med forbehold af forudgåendegodkendelse fra udvalget ledsages af rådgivere. Udvalget kan tillige
opfordre sagkyndige og eksperter til at deltage i møderne. Sekretaria-
tsforretningerne varetages af Kommissionen.
5. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning fastsætter sin forret-
ningsorden og vælger en formand blandt medlemsstaternes
repræsentanter. Det holder møde med regelmæssige mellemrum og iøvrigt hver gang, situationen gør det nødvendigt. Hvis Kommissionenfinder, at situationen kræver det, kan den anmode udvalget om atafholde et hastemøde.
6. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivnings forhandlinger og
resultatet heraf er fortrolige, medmindre udvalget træffer andenbestemmelse.
Artikel 58
Undersøgelseafbetingelser fortilladelse
Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning har til opgave at undersøge
det indhold, som medlemsstaterne giver i de i artikel 5, stk. 1, og artikel6, stk. 1, opstillede betingelser, eventuelle yderligere betingelser, som
medlemsstaterne måtte stille, samt de oplysninger, som skal være
indeholdt i driftsplanen, og stiller i givet fald forslag til Kommissionenmed henblik på en mere detaljeret samordning.
Artikel 59
Observationsnøgletal
1. Indtil yderligere samordning kan finde sted, opstiller de kompe-
tente myndigheder i observationsøjemed, og i givet fald som supplementtil eventuelle andre af dem benyttede nøgletal, forholdstallene mellemkreditinstitutternes forskellige aktiv- og/eller passivposter med henblikpå at kunne følge både disse institutters solvens og likviditet og andre
omstændigheder, der er relevante som værn for opsparingen.
Med henblik herpå fastlægger Det Rådgivende Udvalg for Banklov-
givning indholdet af de forskellige faktorer, som indgår i de i første
afsnit omhandlede forholdstal, og fastlægger den metode, som skal
anvendes ved beregningen af disse.
Om fornødent lader Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning sig
vejlede af tekniske rådslagninger mellem tilsynsmyndighederne for de
pågældende kategorier af institutter.
2. De i henhold til stk. 1 i observationsøjemed opstillede forholdstal
beregnes mindst hvert halve år.
3. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning behandler resultaterne
af de analyser, der er udført af de i stk. 1, tredje afsnit, omhandledetilsynsmyndigheder på grundlag af de i stk. 2 omhandlede beregninger.
4. Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning kan forelægge
Kommissionen ethvert forslag, der tilsigter en samordning af de imedlemsstaterne anvendte nøgletal.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 52
▼B
AFSNIT VII
UDØVENDEBEFØJELSER
Artikel 60
Tekniskeændringer
1. Uden at dette berører den i artikel 34, stk. 3, andet afsnit,
omhandlede rapport vedtages de tekniske ændringer på nedennævnte
områder efter fremgangsmåden i stk. 2:
— tydeliggørelse af definitionerne for i forbindelse med anvendelsen af
nærværende direktiv at tage hensyn til udviklingen på finans-
markederne
— tydeliggørelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af
dette direktiv i Fællesskaberne
— tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om
kreditinstitutter og hermed beslægtede områder
— definitionen af zone A i artikel 1, nr. 14— definitionen af de multilaterale udviklingsbanker i artikel 1, nr. 19— ændring af størrelsen af startkapitalen, jf. artikel 5, under hensyn til
den økonomiske og monetære udvikling
— udvidelse af indholdet af den i artikel 18 og 19 omhandlede liste,
som findes i bilag I, eller tilpasning af listens terminologi underhensyn til udviklingen på finansmarkederne
— de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal
udveksle oplysninger, jf. artikel 28
— ændring af definitionen af aktivposterne i artikel 43 for at tage
hensyn til udviklingen på finansmarkederne
— listen over og klassificeringen af poster under stregen i bilag II og
IV, og behandling heraf ved beregning af nøgletallet som beskrevet iartikel 42, 43 og 44 samt i bilag III
— en midlertidig nedsættelse af det minimumsnøgletal, der er fastsat i
artikel 47, eller af de vægtninger, der er fastsat i artikel 43, for at
tage hensyn til særlige omstændigheder
— tydeliggørelse af undtagelsesbestemmelserne i artikel 49, stk. 5 til
10.
2. Kommissionen bistås af et udvalg.Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse
1999/468/EF sammenholdt med afgørelsens artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre
måneder.
Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.
AFSNIT VIII
OVERGANGSBESTEMMELSEROG AFSLUTTENDEBESTEM-
MELSER
KAPITEL 1
OVERGANGSBESTEMMELSER
Artikel 61
Overgangsbestemmelser vedrørendeartikel36
Danmark kan tillade, at de danske realkreditinstitutter, der er stiftet i
form af andelskreditinstitutter eller fonde inden den 1. januar 1990, ogsom omdannes til aktieselskaber, fortsat medtager de solidariskeforpligtelser for medlemmerne, henholdsvis låntagerne som omhandlet
i artikel 36, stk. 1, hvis hæftelse sidestilles med nævnte solidariske
forpligtelser, i egenkapitalen med følgende begrænsninger:
a) beregningsgrundlaget for den pågældende del af låntagernes solida-
riske hæftelse er summen af de i artikel 34, stk. 2, nr. 1 og 2, nævnte2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 53
▼B
komponenter fratrukket komponenterne i artikel 34, stk. 2, nr. 9, 10
og 11
b) beregningsgrundlaget pr. 1. januar 1991 eller, i tilfælde af at
omdannelsen sker på et senere tidspunkt, på tidspunktet for
omdannelsen, er »maksimumsgrundlaget for beregningen«. Bereg-
ningsgrundlaget kan aldrig overstige maksimumsgrundlaget forberegningen
c) maksimumsgrundlaget for beregningen nedsættes fra den 1. januar
1997 med halvdelen af provenuet af en eventuel emission af nykapital som defineret i artikel 34, stk. 2, nr. 1, efter denne dato, og
d) andelen af låntagernes solidariske hæftelse i egenkapitalen må ikke
overstige følgende procentsatser af beregningsgrundlaget:
50 % i 1991 og 1992
45 % i 1993 og 1994
40 % i 1995 og 199635 % i 199730 % i 199820 % i 199910 % i 2000, og
0 % efter den 1. januar 2001.
Artikel 62
Overgangsbestemmelser vedrørendeartikel43
1. Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstaternes kompetente
myndigheder tillade deres kreditinstitutter at anvende en 50 %-vægtningpå lån, som fuldt og helt er sikret til de pågældende myndighederstilfredshed ved pant i kontor- og forretningsejendomme med blandetanvendelse, der er beliggende i de medlemssstater, der tillader en 50 %-
vægtning, under forudsætning af at følgende betingelser er opfyldt:
i) 50 %-vægtningen gælder for den del af lånet, der ikke overstiger en
grænse, der er beregnet i henhold til enten litra a) eller b):
a) 50 % af den pågældende ejendoms markedsværdi.
Ejendommens markedsværdi beregnes af to uafhængige vurde-
ringsmænd, der foretager uafhængige vurderinger på tidspunktetfor optagelsen af lånet. Lånet baseres på den laveste af de tovurderinger.
Ejendommen nyvurderes mindst én gang om året af én
vurderingsmand. For så vidt angår lån, der ikke overstiger 1
mio. EUR og ikke andrager mere end 5 % af kreditinstituttets
egenkapital, nyvurderes ejendommen mindst hvert tredje år af énvurderingsmand.
b) 50 % af ejendommens markedsværdi eller 60 % af belånings-
værdien, idet den laveste af disse værdier lægges til grund, i demedlemsstater, som ved love eller administrative bestemmelserhar fastsat strenge kriterier for vurderingen af belåningsværdien.
Ved belåningsværdi forstås ejendommens værdi som fastsat af en
vurderingsmand, der har foretaget en forsigtig vurdering af de
fremtidige muligheder for at sælge under hensyn til bl.a.
ejendommens holdbarhed på lang sigt, de almindelige og delokale markedsforhold, den nuværende brug og en alternativanvendelse af ejendommen. Ved vurderingen af belånings-værdien må der ikke tages hensyn til spekulative elementer.
Belåningsværdien skal dokumenteres på en gennemsigtig og klar
måde.
Der foretages en nyvurdering af belåningsværdien og navnlig af
de tilgrundliggende antagelser om udviklingen på det pågæl-dende marked mindst hvert tredje år, eller hvis markedet udviseren nedgang på mere end 10 %.
Ved markedsværdi i både litra a) og b) forstås den pris, som
ejendommen vil kunne sælges til ved privat aftale mellem en2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 54
▼B
salgsinteresseret ejer og en uafhængig køber på datoen for
vurderingen, idet det forudsættes, at ejendommen er udbudt tiloffentligt salg, at handelen kan finde sted under normale markeds-
vilkår, og at der under hensyn til ejendommens karakter er normal
tid til salgsforhandlingerne.
ii) 100 %-vægtningen gælder for den del af lånet, der overstiger
grænserne i nr. i).
iii) Ejendommen skal være benyttet af ejeren selv eller udlejet af denne.
Første afsnit er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i en
medlemsstat, som anvender en højere risikovægtning på sit territorium,
på de ovenfor fastsatte betingelser kan tillade, at 50 %-vægtningen
gælder for denne type lån i de medlemsstater, som tillader 50 %-vægtningen.
Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan tillade deres kredit-
institutter at anvende en 50 %-vægtning på lån, der var uindfriede pr. 21.juli 2000, forudsat at de i dette stykke fastsatte betingelser er opfyldt. I
så fald foretages der en vurdering af ejendommen i henhold til de
ovenfor fastsatte vurderingskriterier senest den 21. juli 2003.
For så vidt angår lån, der er ydet inden den 31. december 2006, gælder
50 %-vægtningen fortsat indtil deres forfaldsdato, såfremt kredit-instituttet er forpligtet til at overholde aftalevilkårene.
Indtil den 31. december 2006 kan medlemsstaternes kompetente
myndigheder endvidere tillade deres kreditinstitutter at anvende en50 %-vægtning på den del af lånene, som fuldt og helt er sikret til depågældende myndigheders tilfredshed ved aktier i finske boligselskaber,der udøver deres virke i henhold til den finske lov af 1991 omboligselskaber eller efterfølgende tilsvarende lovgivning, forudsat at de i
dette stykke fastsatte betingelser er opfyldt.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af
dette stykke.
2. Medlemsstaterne kan anvende 50 %-vægtning på lånetransaktioner
i forbindelse med finansiel leasing af fast ejendom, som er indgået inden
den 31. december 2006, og som vedrører ejendomme til erhvervsmæssig
anvendelse, der er beliggende i hjemstedets land, og som er underkastetlovbestemmelser, der sikrer udlejeren fuldstændig ejendomsret til denudlejede genstand, indtil lejeren gør brug af sin forkøbsret. Medlems-staterne underretter Kommissionen om deres anvendelse af dette stykke.
3. Artikel 43, stk. 3, berører ikke de kompetente myndigheders
godkendelse af de bilaterale kontrakter om nyordning, der er indgået,
hvad angår:
— Belgien, inden den 23. april 1996
— Danmark, inden den 1. juni 1996— Tyskland, inden den 30. oktober 1996— Grækenland, inden den 27. marts 1997— Spanien, inden den 7. januar 1997— Frankrig, inden den 30. maj 1996— Irland, inden den 27. juni 1996— Italien, inden den 30. juni 1996— Luxembourg, inden den 29. maj 1996— Nederlandene, inden den 1. juli 1996— Østrig, inden den 30. december 1996— Portugal, inden den 15. januar 1997— Finland, inden den 21. august 1996— Sverige, inden den 1. juni 1996, og— Det Forenede Kongerige, inden den 30. april 1996.
Artikel 63
Overgangsbestemmelser vedrørendeartikel47
1. Kreditinstitutter, hvis minimumsnøgletal den 1. januar 1991 ikke
er nået op på de i artikel 47, stk. 1, foreskrevne 8 %, skal etapevis2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 55
▼B
tilnærme sig dette niveau. Så længe de ikke har nået dette mål, må de
ikke lade solvensnøgletallet falde til under det niveau, der indtil da ernået. Skulle en sådan fluktuation alligevel opstå, bør den være
midlertidig, og årsagen hertil skal meddeles de kompetente myndig-
heder.
2. I en periode på indtil fem år regnet fra den 1. januar 1993 kan
medlemsstaterne fastsætte en 10 % vægtning for de obligationer, som er
defineret i artikel 22, stk. 4, i Rådets direktiv 85/611/EØF, og fastholdeden for kreditinstitutter, hvis de anser det for nødvendigt for at undgåalvorlige forstyrrelser på deres markeder. Disse undtagelser skalmeddeles Kommissionen.
3. I en periode på højst syv år efter den 1. januar 1993 gælder artikel
47, stk. 1, ikke for Den Græske Landbrugsbank. Den skal imidlertidefter den i stk. 1 i nærværende artikel nævnte metode etapevis tilnærmesig det niveau, som er foreskrevet i artikel 47, stk. 1.
Artikel 64
Overgangsbestemmelser vedrørendeartikel49
1. Har et kreditinstitut den 5. februar 1993 allerede indgået et eller
flere engagementer, der overskrider enten den øvre grænse for storeengagementer eller den øvre grænse for alle instituttets store engage-menter sammenlagt, som omhandlet i artikel 49, kræver de kompetentemyndigheder, at kreditinstituttet tager skridt til at få det eller depågældende engagementer nedbragt til det niveau, der tillades i henhold
til artikel 49.
2. Nedbringelsen af det eller de pågældende engagementer til det
tilladte niveau sker efter en forud fastsat plan, der vedtages og
gennemføres inden for en frist, der fastsættes af de kompetente
myndigheder ud fra hensynet til en forsvarlig forvaltning og loyalkonkurrence. De kompetente myndigheder underretter Kommissionenog Det Rådgivende Udvalg for Banklovgivning om den tidsplan, der erfastlagt for nedbringelsen.
3. Et kreditinstitut må ikke træffe dispositioner, der kan bevirke, at de
engagementer, der er nævnt i stk. 1, forøges i forhold til niveauet den 5.februar 1993.
4. Den efter stk. 2 fastsatte frist udløber senest den 31. december
2001. Har kreditinstituttet på grundlag af en bindende aftale indgåetengagementer med længere løbetid, kan disse dog videreføres indtilderes forfaldstidspunkt.
5. Indtil den 31. december 1998 har medlemsstaterne mulighed for at
forhøje grænsen i artikel 49, stk. 1, til 40 % og grænsen i artikel 49, stk.2, til 30 %. I så fald skal de engagementer, der stadig gælder ved denneperiodes udløb, bringes ned på niveauerne i artikel 49 senest den 31.december 2001, jf. dog stk. 1 til 4.
6. For så vidt angår kreditinstitutter, hvis egenkapital ikke overstiger
7 mio. EUR, og kun for disse kreditinstitutter, kan medlemsstaterneforlænge fristerne i stk. 5 med fem år. De medlemsstater, der gør brug afdenne mulighed, skal sørge for at undgå konkurrencefordrejning og
underrette Kommissionen og Det Rådgivende Udvalg for Banklov-
givning om de foranstaltninger, de træffer med henblik herpå.
7. I de tilfælde, der er nævnt i stk. 5 og 6, kan et engagement
betragtes som et stort engagement, hvis værdien af engagementet udgør
15 % eller mere af egenkapitalen.
8. Indtil den 31. december 2001 kan medlemsstaterne i stedet for det i
artikel 48, stk. 2, andet led, fastsatte antal årlige indberetninger om storeengagementer foreskrive mindst to indberetninger om året.
9. Medlemsstaterne kan for så vidt angår anvendelsen af artikel 49,
stk. 1, 2 og 3, helt eller delvis fritage kreditinstitutters engagementerbestående af lån mod pant i fast ejendom som defineret i artikel 62, stk.1, indgået inden den 1. januar 2002, samt af leasingtransaktioner2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 56
▼B
vedrørende fast ejendom som defineret i artikel 62, stk. 2, indgået inden
den 1. januar 2002, med indtil 50 % af den pågældende ejendoms værdi.
Tilsvarende gælder for lån, for hvilke der til de kompetente myndig-
heders tilfredshed er stillet sikkerhed i form af andele i finske
boligselskaber, der drives i henhold til den finske lov om boligselskaberaf 1991 eller senere tilsvarende lovgivning, og idet disse lån svarer til dei første afsnit nævnte lån i fast ejendom.
Artikel 65
Overgangsbestemmelser vedrørendeartikel51
De kreditinstitutter, som den 1. januar 1993 oversteg de i artikel 51, stk.
1 og 2, fastsatte grænser, har en tidsfrist indtil den 1. januar 2003 til atefterkomme dem.
KAPITEL 2
AFSLUTTENDEBESTEMMELSER
Artikel 66
UnderretningafKommissionen
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste ved
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, som de vedtager på detområde, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 67
Ophævededirektiver
1. Direktiv 73/183/EØF, 77/780/EØF, 89/299/EØF, 89/646/EØF, 89/
647/EØF, 92/30/EØF og 92/121/EØF, som ændret ved de i bilag V, delA, anførte direktiver, ophæves, dog uden at medlemsstaternes forplig-telser med hensyn til de i bilag V, del B, anførte gennemførelsesfrister
berøres heraf.
2. Henvisninger til de ophævede direktiver gælder som henvisninger
til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilagVI.
Artikel 68
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 69
Modtagere
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 57
▼B
BILAG I
LISTE OVER DE AKTIVITETER, DER ER UNDERGIVET GENSIDIG
ANERKENDELSE
1. Modtagelse af indlån og andre tilbagebetalingspligtige midler
2. Udlånsvirksomhed(1)
3. Finansiel leasing
4. Betalingsformidling5. Udstedelse og administration af betalingsmidler (kreditkort, rejsechecks,
bankveksler)
6. Sikkerhedsstillelse og garantier7. Transaktioner for egen eller kunders regning vedrørende:
a) pengemarkedsinstrumenter (checks, veksler, indskudsbeviser mv.)
b) valutamarkedet
c) finansielle futures og options
d) valuta- og renteinstrumenter
e) værdipapirer
8. Medvirken ved emission af værdipapirer og tjenesteydelser i forbindelse
hermed
9. Rådgivning til virksomheder vedrørende kapitalstruktur, industristrategi og
dermed beslægtede spørgsmål og rådgivning samt tjenesteydelser vedrørende
sammenslutning og opkøb af virksomheder
10. »Money broking«
11. Porteføljeadministration og -rådgivning
12. Opbevaring og forvaltning af værdipapirer13. Kreditoplysninger
14. Boksudlejning2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 58
(1) Herunder bl.a.:
— forbrugerkreditter— realkreditlån— factoring og diskontering
— handelskreditter (inklusive forfaitering).
▼B
BILAG II
KLASSIFICERINGAFPOSTERUNDERSTREGEN
Fuldrisiko
— Garantier i form af kreditsubstitutter
— Accepter— Endosserede veksler, som ikke er forpligtende underskrevet af et andet
kreditinstitut
— Transaktioner med regresret— Uigenkaldeligt afgivne kredittilsagn i form af kreditsubstitutter
— Aktiver købt i henhold til konstant terminskontrakt
— »Forward forward deposits«— Ikke-betalt del af delvis betalte aktier og værdipapirer— Andre poster, der også har fuld risikograd.
Mellemliggende risiko— Remburser, udstedte og bekræftede (jf. også mellemliggende/lav risiko)
— Garantier og sikkerheder (herunder licitations- og fuldførelsesgarantier samt
told- og afgiftsgarantier) samt garantier, der ikke har form af kreditsubstitutter
— Salgs- og tilbagekøbsaftaler som defineret i artikel 12, stk. 3 og 5, i direktiv
86/635/EØF
— Uigenkaldeligt afgivne kredittilsagn, der ikke har form af kreditsubsitutter
— Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af værdipapirer,
ydelse af garantier og acceptcertifikater) med en oprindelig løbetid på mere
end et år
— »Note issuance facilities« (NIF) og »revolving underwriting facilities« (RUF)— Andre poster, der også er tillagt mellemliggende risikograd.
Mellemliggende/lav risiko— Remburser, hvor den underliggende forsendelse udgør sikkerhedsstillelsen og
andre selvlikviderende transaktioner
— Andre poster, der også er tillagt mellemliggende/lav risikograd.
Lavrisiko— Uudnyttede kreditfaciliteter (forpligtelser til udlån, køb af værdipapirer,
ydelse af garantier og acceptfaciliteter), der har en oprindelig løbetid på ikke
mere end et år, eller som uden betingelser kan opsiges når som helst uden
varsel
— Andre poster, der også er tillagt lav risikograd.
Medlemsstaterne forpligter sig til at underrette Kommissionen, så snart de har
godkendt, at der indsættes en ny post under stregen i et af de sidste led under hver
enkelt risikokategori. Denne post klassificeres definitivt på fællesskabsniveau, når
proceduren i artikel 60 er afsluttet.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 59
▼B
BILAG III
BEHANDLINGAFPOSTERUNDERSTREGEN
1. VALG AF METODE
Med henblik på at måle de kreditrisici, der er forbundet med de kontrakter, der er
anført i bilag IV, punkt 1 og 2, kan kreditinstitutterne — med forbehold af de
kompetente myndigheders godkendelse — vælge en af de nedenfor anførte
metoder. Kreditinstitutter, der skal overholde artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/6/
EØF(1), skal anvende nedenfor anførte metode 1. Med henblik på at måle de
kreditrisici, der er forbundet med de i bilag IV, punkt 3, anførte kontrakter, skal
alle kreditinstitutter anvende den nedenfor anførte metode 1.
2. METODER
Metode1: Markedsværdimetoden
Trin a): Kontrakter opgøres til markedsværdi (mark to market) for at opnå
de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for alle kontrakter med
en positiv værdi.
Trin b): For at nå frem til et tal for potentielle fremtidige kreditrisici(2)
multipliceres kontrakternes nominelle hovedstole eller de under-
liggende instrumenters hovedstole med følgende procenter:
TABEL 1 (a)(b)
Restløbetid (c)Rentekon-
trakterValutakurs-
kontrakter
samt
kontrakter
vedrørende
guldKontrakter
vedrørende
aktierKontrakter
vedrørende
ædelmetaller
(eksklusive
guld)Kontrakter
vedrørende
råvarer
(eksklusive
ædelmetaller)
Et år og derunder 0 % 1 % 6 % 7 % 10 %
Over et år, men højst fem
år0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 %
Over fem år 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 %
(a) Kontrakter, der ikke falder ind under en af de fem kategorier i denne tabel, behandles som kontrakter vedrørende
råvarer (eksklusive ædelmetaller).
(b) For kontrakter, der indebærer flere udvekslinger af hovedstolen, multipliceres procenterne med antallet af
betalinger, der mangler at blive effektueret ifølge kontrakten.
(c) For kontrakter, der er sammensat med henblik på at afvikle udestående risici på bestemte betalingsdatoer, og hvor
vilkårene justeres således, at kontraktens markedsværdi er nul på disse bestemte datoer, er restløbetiden lig med
tidsrummet indtil den næste justeringsdato. I forbindelse med rentekontrakter, der opfylder disse kriterier, og som
har en restløbetid på over ét år, må procenten ikke være lavere end 0,5 %.
Med henblik på beregning af den potentielle fremtidige risiko i overensstemmelse
med trin b) kan de kompetente myndigheder tillade, at kreditinstitutter indtil den
31. december 2006 anvender følgende procentsatser i steder for satserne i tabel 1
under forudsætning af, at institutterne anvender optionen i artikel 11a i direktiv
93/6/EØF for kontrakter i henhold til punkt 3, litra b) og c), i bilag IV:
TABEL 1a
RestløbetidÆdelmetaller
(eksklusive
guld)Almindelige
metallerLandbrugspro-
dukter (»softs«)Andre, inklusive
energiprodukter
Et år og derunder 2 % 2,5 % 3 % 4 %
Over et år, men højst fem år 5 % 4 % 5 % 6 %
Over fem år 7,5 % 8 % 9 % 10 %2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 60
(1) Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om kravene til investeringsselskabers og
kreditinstitutters kapitalgrundlag (EFT L 141 af 11.6.1993, s.1.) Direktivet er ændret veddirektiv 98/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29).
(
2) Bortset fra ved »single currency floating/floating interest rate swaps«, hvor kun de
aktuelle genanskaffelsesomkostninger beregnes.
▼B
Trin c): Summen af de aktuelle genanskaffelsesomkostninger og de
potentielle fremtidige kreditrisici multipliceres med den risiko-
vægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel 43.
Metode2: Den »oprindelige risikos« metode
Trin a): Hvert instruments nominelle hovedstol multipliceres med
følgende procenter:
TABEL 2
Oprindelig løbetid (1) RentekontrakterValutakurskontrakter samt
kontrakter vedrørende
guld
Et år og derunder 0,5 % 2 %
Over et år, men højst to år 1 % 5 %
Yderligere tillæg for hvert følgende år 1 % 3 %
(1) I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder vælge
mellem oprindelig og resterende løbetid.
Trin b): Den således konstaterede oprindelige risiko multipliceres med
den risikovægtning, der er tillagt den relevante modpart i artikel
43.
For metode 1 og 2's vedkommende skal de kompetente myndigheder sikre, at det
nominelle beløb, der skal lægges til grund, er en relevant målestok for den risiko,
der er forbundet med kontrakten. Hvis der f.eks. i kontrakten er foreskrevet en
multiplikation af cash-flows, skal det nominelle beløb justeres for derved at tage
højde for multiplikationseffekten på den pågældende kontrakts risikostruktur.
3. AFTALER OM NETTING (KONTRAKTER OM NYORDNING OG
ANDRE AFTALER OM NETTING)
a)Netting-typer,somdekompetentemyndighederkananerkende
I dette punkt forstås ved »modpart« enhver enhed (inklusive fysiske personer),
der lovligt kan indgå en aftale om netting.
De kompetente myndigheder kan godkende følgende typer aftaler om netting
som risikoreducerende:
i) bilaterale kontrakter om nyordning mellem et kreditinstitut og dets
modpart, hvorefter gensidige krav og forpligtelser automatisk sammen-
lægges på en sådan måde, at der med denne nyordning fastsættes et enkelt
nettobeløb, hver gang nyordningen finder anvendelse, og der således
skabes en juridisk bindende enkelt ny kontrakt, som ophæver de tidligere
kontrakter
ii) andre bilaterale aftaler om netting mellem et kreditinstitut og dets modpart.
b)Betingelser forgodkendelse
De kompetente myndigheder må kun på følgende betingelser godkende aftaler
om netting som risikoreducerende:
i) Et kreditinstitut skal med sin modpart have indgået en aftale om netting,
der skaber en enkelt retlig forpligtelse, der dækker alle involverede
transaktioner, således at kreditinstituttet i tilfælde af, at en modpart ikke er
i stand til at opfylde sine forpligtelser som følge af misligholdelse,
konkurs eller likvidation eller andre lignende omstændigheder, kun vil
have krav på at modtage eller forpligtelse til at betale nettosummen af de
pågældende individuelle transaktioners positive og negative markeds-
værdier.
ii) Et kreditinstitut skal have stillet skriftlige og begrundede juridiske
udtalelser til rådighed for de kompetente myndigheder om, at de relevante
domstole og administrative myndigheder i tilfælde af søgsmål ville finde,
at kreditinstituttets krav og forpligtelser i de under nr. i) beskrevne
tilfælde er begrænset til nettosummen som beskrevet under nr. i), i
henhold til:
— lovgivningen i det land, hvor modparten er registreret som selskab, og,
hvis en udenlandsk afdeling af en virksomhed er involveret, da også i
henhold til lovgivningen i det land, hvor afdelingen er beliggende
— den lovgivning, som regulerer de pågældende individuelle transakti-
oner, og2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 61
▼B
— den lovgivning, som regulerer enhver kontrakt eller aftale, der er
nødvendig for at gennemføre aftalen om netting.
iii) Et kreditinstitut skal råde over procedurer, der sikrer, at retsgyldigheden af
aftalen om netting løbende undersøges i lyset af eventuelle ændringer i de
relevante love.
De kompetente myndigheder skal, om nødvendigt efter af have hørt andre
relevante kompetente myndigheder, have forvisset sig om, at den pågældende
aftale om netting er retsgyldig efter loven i hvert enkelt af de relevante lande.
Hvis en af de kompetente myndigheder ikke er forvisset herom, kan aftalen
om netting ikke godkendes som risikoreducerende for nogen af modparterne.
De kompetente myndigheder kan acceptere begrundede juridiske udtalelser,
der udformes for hver type aftale om netting.
Kontrakter, der indeholder en bestemmelse, hvorefter det er tilladt en ikke-
misligholdende modpart kun at foretage begrænsede betalinger eller ingen
betalinger overhovedet til en misligholder, også selv om misligholderen er
nettokreditor (»walkaway«-klausul), kan ikke godkendes som risikoreduce-
rende.
De kompetente myndigheder kan som risikoreducerende anerkende aftaler om
netting, der dækker valutakurskontrakter med en oprindelig løbetid på fjorten
kalenderdage eller derunder, skrevne optioner eller lignende poster under
stregen, som dette bilag ikke finder anvendelse på, fordi de kun er forbundet
med en beskeden eller ingen risiko. Hvis disse kontrakter — afhængig af deres
positive eller negative markedsværdi — indføjet i andre aftaler om netting kan
medføre, at kapitalkravet øges eller reduceres, skal de kompetente
myndigheder forpligte deres kreditinstitutter til at anvende en ensartet
behandling.
c)Virkningerafgodkendelsen
i)Kontrakter om nyordning:
De enkelte nettobeløb, der fastsættes i forbindelse med kontrakter om
nyordning, kan vægtes i stedet for de involverede bruttobeløb. Således kan
ved anvendelse af metode 1
— de aktuelle genanskaffelsesomkostninger i trin a), og
— kontrakternes nominelle hovedstole eller de underliggende instrumen-
ters hovedstole i trin b)
beregnes ved at tage hensyn til kontrakten om nyordning. Ved anvendelse
af metode 2 kan den nominelle hovedstol i trin a) beregnes ved at tage
hensyn til kontrakten om nyordning; procenterne i tabel 2 finder
anvendelse.
ii)Andre aftaler om netting
Ved anvendelse af metode 1:
kan i trin a) de aktuelle genanskaffelsesomkostninger for kontrakter,
der indgår i en aftale om netting, beregnes ved at tage hensyn til de
aktuelle hypotetiske nettogenanskaffelsesomkostninger, der følger af
aftalen; dersom netting fører til en nettoforpligtelse for det kredit-
institut, der beregner nettogenanskaffelsesomkostningerne, skal de
aktuelle genanskaffelsesomkostninger ansættes til »0«
kan i trin b) tallet for den potentielle fremtidige kreditrisiko for alle
kontrakter, der indgår i en aftale om netting, reduceres i overens-
stemmelse med følgende ligning:
PCEred¼0;4/C3PCEgrossþ0;6/C3NGR /C3PCEgross
hvor:
— PCEred= det reducerede tal for potentielle fremtidige kredit-
risici for alle kontrakter, der indgås med en given
modpart, og som er omfattet af en retsgyldig bilateral
aftale om netting
— PCEgross= summen af tallene for potentielle fremtidige kredit-
risici for alle kontrakter, der indgås med en given
modpart, og som er omfattet af en retsgyldig bilateral
aftale om netting, og som beregnes ved at multi-
plicere deres nominelle hovedstol med den i tabel 1
fastsatte procentsats2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 62
▼B
— NGR = »Netto/brutto-forholdet« (»Net-to-gross ratio«):
afhængig af de kompetente myndigheders skøn
enten:
i) en særskilt beregning: kvotienten for nettogen-
anskaffelsesomkostningerne for alle kontrakter,
der indgår i en retsgyldig bilateral aftale om
netting med en given modpart (tæller), og
bruttogenanskaffelsesomkostningerne for alle
kontrakter, der indgår i en retsgyldig bilateral
aftale om netting med den pågældende modpart
(nævner), eller
ii) en aggregeret beregning: kvotienten for summen
af nettogenanskaffelsesomkostningerne beregnet
på et bilateralt grundlag for alle modparter, idet
der medregnes kontrakter, der indgår i retsgyl-
dige aftaler om netting (tæller), og
bruttoanskaffelsesomkostningerne for alle
kontrakter, der indgår i retsgyldige aftaler om
netting (nævner).
Hvis medlemsstaterne tillader kreditinstitutter at
vælge metode, skal den valgte metode anvendes
konsekvent.
Ved beregning af potentielle fremtidige kreditrisici i overensstemmelse
med ovennævnte formel kan perfekt matchende kontrakter, der indgår i
aftalen om netting, behandles som en enkelt kontrakt med en nominel
hovedstol svarende til nettoindtægterne. Som perfekt matchende kontrakter
anses valutaterminsforretninger eller lignende kontrakter, hvor den
nominelle hovedstol svarer til »cash flows«, og hvor disse »cash flows«forfalder til betaling på den samme valørdato og er hel eller delvis i samme
valuta.
Ved anvendelse af metode 2 gælder for trin a) følgende:
— perfekt matchende kontrakter, der indgår i aftalen om netting, kan
behandles som en enkelt kontrakt med en nominel hovedstol svarende
til nettoindtægterne; størrelsen af de nominelle hovedstole multipli-
ceres med de i tabel 2 anførte procentsatser
— for så vidt angår alle andre kontrakter, der indgår i en aftale om netting,
kan procenterne reduceres til tallene vist i tabel 3:
TABEL 3
Oprindelig løbetid (1) Rentekontrakter Valutakurskontrakter
Et år og derunder 0,35 % 1,50 %
Over et år, men højst to år 0,75 % 3,75 %
Yderligere tillæg for hvert følgende år 0,75 % 2,25 %
(1) I forbindelse med rentekontrakter kan kreditinstitutterne med samtykke fra deres tilsynsmyndigheder vælge
mellem oprindelig og resterende løbetid.2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 63
▼B
BILAG IV
EKSEMPLERPÅPOSTERUNDERSTREGEN
1.Rentekontrakter
a) Renteswaps i enkelt valuta
b) Basisswaps
c) Forward Rate Agreements
d) Rentefuturese) Erhvervede renteoptioner
f) Andre kontrakter af samme art.
2.Valutakurskontraktersamtkontraktervedrørendeguld
a) Valutaswaps
b) Valutaterminsforretningerc) Valutafutures
d) Erhvervede valutaoptioner
e) Andre kontrakter af samme artf) Kontrakter vedrørende guld af samme art som a)-e).
3.Kontrakterafsammeartsomdem,derernævntipunkt1,litraa)-e),ogi
punkt2,litraa)-d),medandreunderliggendeinstrumenterellerindekser
vedrørende:
a) Aktier
b) Ædelmetaller eksklusive guldc) Råvarer eksklusive ædelmetallerd) Andre kontrakter af samme art2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 64
▼B
BILAG V
DEL A
OPHÆVEDEDIREKTIVERMEDDERESSUCCESSIVEÆNDRINGER
(jf.artikel67)
Rådets direktiv 73/183/EØF
Rådets direktiv 77/780/EØF
Rådets direktiv 85/345/EØF
Rådets direktiv 86/137/EØFRådets direktiv 86/524/EØF
Rådets direktiv 89/646/EØF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF
kun artikel 1, første led; artikel 2, stk. 1, første led og stk. 2, første led;
artikel 3, stk. 2; artikel 4, stk. 2, 3 og 4 for så vidt angår henvisningerne
til direktiv 77/780/EØF og stk. 6 og artikel 5, første led
Rådets direktiv 96/13/EF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/33/EF (artikel 1)
Rådets direktiv 89/299/EØF
Rådets direktiv 91/633/EØF
Rådets direktiv 92/16/EØF
Rådets direktiv 92/30/EØF
Rådets direktiv 89/646/EØF
Rådets direktiv 92/30/EØF
Europa Parlamentets og Rådets direktiv 95/26/EF
kun artikel 1, første led
Rådets direktiv 89/647/EØF
Kommissionens direktiv 91/31/EØF
Rådets direktiv 92/30/EØF
Kommissionens direktiv 94/7/EFKommissionens direktiv 95/15/EF
Kommissionens direktiv 95/67/EF
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/10/EFEuropa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/32/EFEuropa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/33/EF (artikel 2)
Rådets direktiv 92/30/EØF
Rådets direktiv 92/121/EØF2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 65
▼B
DEL B
GENNEMFØRELSESFRISTER
(jf.artikel67)
DirektivGennemføre-
lsesfrist
73/183/EØF (EFT L 194 af 16.7.1973, s. 1) 2.1.1975(1)
77/780/EØF (EFT L 322 af 17.12.1977, s. 30) 15.12.1979
85/345/EØF (EFT L 183 af 16.7.1985, s. 19) 15.7.198586/137/EØF (EFT L 106 af 23.4.1986, s. 35) —
86/524/EØF (EFT L 309 af 4.11.1986, s. 15) 31.12.1986
89/299/EØF (EFT L 124 af 5.5.1989, s. 16) 1.1.199389/646/EØF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1) artikel 6, stk. 2 1.1.1990
øvrige bestemmelser 1.1.1993
89/647/EØF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 14) 1.1.199191/31/EØF (EFT L 17 af 23.1.1991, s. 20) 31.3.1991
91/633/EØF (EFT L 339 af 11.12.1991, s. 16) 31.12.1992
92/16/EØF (EFT L 75 af 31.3.1992, s. 48) 31.12.199292/30/EØF (EFT L 110 af 28.4.1992, s. 52) 31.12.1992
92/121/EØF (EFT L 29 af 5.2.1993, s. 1) 31.12.1993
94/7/EF (EFT L 89 af 6.4.1994, s. 17) 25.11.199495/15/EF (EFT L 125 af 8.6.1995, s. 23) 30.9.1995
95/26/EF (EFT L 168 af 18.7.1995, s. 7) 18.7.1996
95/67/EF (EFT L 314 af 28.12.1995, s. 72) 1.7.199696/10/EF (EFT L 85 af 3.4.1996, s. 17) 30.6.1996
96/13/EF (EFT L 66 af 16.3.1996, s. 15) 15.4.1996
98/32/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 26) 21.7.200098/33/EF (EFT L 204 af 21.7.1998, s. 29) 21.7.2000
(1) Hvad angår ophævelsen af begrænsningen ifølge artikel 3, stk. 2, litra g), var denne frist dog for Nederlandene den
2. juli 1997 (jf. artkikel 8, andet afsnit i direktiv 73/183/EØF).2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 66
BILAG VI
SAMMENLIGNINGSTABEL
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 1, nr. 1 Artikel 1, 1. led Artikel 1, 1. led Artikel 1, litra a)
Artikel 1, nr. 2 Artikel 1, 2. led
Artikel 1, nr. 3 Artikel 1, nr. 3
Artikel 1, nr. 4 til 8 Artikel 1, nr. 5 til 9
Artikel 1, nr. 9 Artikel 1, 6. led
Artikel 1, nr. 10 og 11 Artikel 1, nr. 10 og
11
Artikel 1, nr. 12 Artikel 1, nr. 12 Artikel 1, 7. led Artikel 1, litra c)
Artikel 1, nr. 13 Artikel 1, nr. 13 Artikel 1, 8. led Artikel 1, litra d)Artikel 1, nr. 14 til 17 Artikel 2, stk. 1, 2. til
5. led
Artikel 1, nr. 18 til 20 Artikel 2, stk. 1, 6. til
8. led
Artikel 1, nr. 21 til 23 Artikel 1, 3. til 5. led
Artikel 1, nr. 24 Artikel 1, litra h)
Artikel 1, nr. 25 Artikel 1, litra m)
Artikel 1, nr. 26 Artikel 1, 5. led
Artikel 1, nr. 27 Artikel 2, stk. 1, 9.
led
Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 1, stk. 1
Artikel 2, stk. 2 Artikel 2
Artikel 2, stk. 3 Artikel 2, stk. 2
Artikel 2, stk. 4 Artikel 2, stk. 3
Artikel 2, stk. 5 første,
andet og tredje afsnitArtikel 2, stk. 4, litra
a), b) og c)▼B2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 67
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 2, stk. 6 Artikel 2, stk. 3 Artikel 1, stk. 3 Artikel 2, 2. afsnit,
litra b)
Artikel 3 Artikel 3
Artikel 4 Artikel 3, stk. 1Artikel 5, stk. 1, første
afsnitArtikel 3, stk. 2,
første afsnitArtikel 4, stk. 1
Artikel 5, stk. 1, andet
afsnitArtikel 10, stk. 1,
tredje afsnit
Artikel 5, stk. 2 Artikel 4, stk. 2,
indledende sætning
samt litra a), b) og c)
Artikel 5, stk. 3 til 7 Artikel 10, stk. 1 til 5Artikel 6, stk. 1 Artikel 3, stk. 2,
første afsnit, 3. led,
og andet afsnit
Artikel 6, stk. 2 Artikel 3, stk. 2a
Artikel 7, stk. 1 og 2 Artikel 5, stk. 1, art.
1, nr. 10, andet afsnit
og artikel 5, stk. 2
Artikel 7, stk. 3 Artikel 3, stk. 2,
tredje, fjerde og
femte afsnit
Artikel 8 Artikel 3, stk. 4
Artikel 9 Artikel 3, stk. 3, litra
a)
Artikel 10 Artikel 3, stk. 6
Artikel 11 Artikel 3, stk. 7Artikel 12 Artikel 7
Artikel 13 Artikel 6, stk. 1
Artikel 14, stk. 1 Artikel 8, stk. 1Artikel 14, stk. 2 Artikel 8, stk. 5
Artikel 15 Artikel 5
Artikel 16, stk. 1 til 5 Artikel 11, stk. 1 til 5▼B2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 68
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 16, stk. 6 Artikel 1, nr. 10,
andet afsnit
Artikel 17 Artikel 13, stk. 2
Artikel 18 Artikel 18, stk. 1Artikel 19 Artikel 18, stk. 2Artikel 20, stk. 1 til 6 Artikel 19
Artikel 20, stk. 7 Artikel 23, stk. 1
Artikel 21, stk. 1 og 2 Artikel 20Artikel 21, stk. 3 Artikel 23, stk. 2
Artikel 22 Artikel 21
Artikel 23, stk. 1 Artikel 8Artikel 23, stk. 2 til 7 Artikel 9
Artikel 24 Artikel 9
Artikel 25 Artikel 8
Artikel 26 Artikel 13, stk. 1 og 3Artikel 27 Artikel 14, stk. 2
Artikel 28 Artikel 7, stk. 1
Artikel 29 Artikel 15Artikel 30, stk. 1 til 5 Artikel 12, stk. 1 til 5
Artikel 30, stk. 6 Artikel 12, stk. 5a
Artikel 30, stk. 7 Artikel 12, stk. 5bArtikel 30, stk. 8 Artikel 12, stk. 6Artikel 30, stk. 9 Artikel 12, stk. 7
Artikel 30, stk. 10 Artikel 12, stk. 8
Artikel 31 Artikel 12aArtikel 32 Artikel 17
Artikel 33 Artikel 13
Artikel 34, stk. 1 Artikel 1, stk. 1Artikel 34, stk. 2 til 4 Artikel 2, stk. 1 til 3▼B2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 69
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 35 Artikel 3
Artikel 36 Artikel 4
Artikel 37 Artikel 5
Artikel 38 Artikel 6, stk. 1 og 4
Artikel 39 Artikel 7
Artikel 40 Artikel 3, stk. 1 til 4,
7o g8
Artikel 41 Artikel 4
Artikel 42 Artikel 5
Artikel 43 Artikel 6
Artikel 44 Artikel 7
Artikel 45 Artikel 8
Artikel 46 Artikel 2, stk. 2
Artikel 47 Artikel 10
Artikel 48 Artikel 3
Artikel 49 Artikel 4, stk. 1 til 7,
litra r), andet afsnit,
første sætning, og stk.
7, litra s) til stk. 12
Artikel 50 Artikel 5, stk. 1 til 3
Artikel 51, stk. 1 til 5 Artikel 12, stk. 1 til 5
Artikel 51, stk. 6 Artikel 12, stk. 8Artikel 52, stk. 1 til 7 Artikel 3, stk. 1 til 7
Artikel 52, stk. 8 og 9 Artikel 3, stk. 5 og 6 Artikel 3, stk. 8 og 9 Artikel 5, stk. 4 og 5
Artikel 52, stk. 10 Artikel 3, stk. 10
Artikel 53 Artikel 4
Artikel 54 Artikel 5
Artikel 55 Artikel 6
Artikel 56 Artikel 7
Artikel 57 Artikel 11▼B2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 70
Nærværende direktiv Direktiv 77/780/EØF Direktiv 89/299/EØF Direktiv 89/646/EØF Direktiv 89/647/EØF Direktiv 92/30/EØF Direktiv 92/121/EØF Di rektiv 96/10/EF
Artikel 58 Artikel 3, stk. 5
Artikel 59 Artikel 6
Artikel 60 Artikel 8 Artikel 22 Artikel 9 Artikel 7
Artikel 61 Artikel 4a
Artikel 62, stk. 1 og 2 Artikel 11, stk. 4 og 5
Artikel 62, stk. 3 Artikel 2
Artikel 63 Artikel 11, stk. 1 til 3
Artikel 64 Artikel 6, stk. 1 til 9
Artikel 65 Artikel 12, stk. 7
Artikel 66 Artikel 14, stk. 2 Artikel 9, stk. 2 Artikel 24, stk. 3 Artikel 12, stk. 2
Artikel 67 — — — — — — —
Artikel 68 — — — — — — —
Artikel 69 — — — — — — —
Bilag I Bilag
Bilag II Bilag I
Bilag III Bilag II
Bilag IV Bilag III
Bilag V — — — — — — —Bilag VI — — — — — — —▼B2000L0012 — DA — 27.10.2000 — 001.001 — 71