1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS FORORDNINGNr. 1612/68/EØF
af 15. oktober 1968
om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet
(EFT L 257 af 19.10.1968, s. 2)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets Forordning(EØF) nr. 312/76 af 9. februar 1976 L 39 2 14.2.1976
►M2Rådets forordning(EØF) nr. 2434/92 af 27. juli 1992 L 245 1 26.8.1992
Berigtiget ved:
►C1Berigtigelse, EFT L 999 af 1.1.1973, s. 13 (1612/68)
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FORORDNINGNr. 1612/68/EØF
af 15. oktober 1968
om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR
under henvisningtil traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særligartikel 49,
under henvisningtil forslagfra Kommissionen,under henvisningtil udtalelse fra Det europæiske Parlament(
1),
under henvisningtil udtalelse fra Det økonomiske ogsociale Udvalg(2),
og
ud fra følgende betragtninger:Arbejdskraftens frie bevægelighed skal være gennemført inden for
Fællesskabet senest ved overgangsperiodens udløb; dette indebærerafskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandlingmellem medlemsstaternes arbejdstagere for så vidt angår beskæftigelse,aflønningogøvrig e arbejdsvilkår samt ret for disse arbejdstag ere til —med forbehold af de begrænsninger, der retfærdiggøres af hensynet tilden offentlige orden, sikkerhed og sundhet — frit at skifte opholdsstedinden for Fællesskabet med henblik på at have lønnet beskæftigelse;
det vil, især på baggrund af, at oprettelsen af toldunionen er frem-
skyndet, og som garanti for en samtidig gennemførelse af Fællesskabetsvæsentlige grundlag, være påkrævet at fastsætte de bestemmelser, derskal føre til de mål, der er fastsat i traktatens artikler 48 og49 om denfrie bevægelighed, og fuldføre de foranstaltninger, som gradvis ergennemført inden for rammerne af Rådets forordning nr. 15 om deindledende foranstaltninger til gennemførelse af arbejdskraftens friebevægelighed inden for Fællesskabet(
3) ogRådets forordningnr. 38/
64/EØF af 25. marts 1964 om arbejdskraftens frie bevægelighed indenfor Fællesskabet(
4);
den frie bevægelighed for arbejdstagere og deres familie er en funda-
mental ret; arbejdskraftens bevægelighed inden for Fællesskabet skalvære et af de midler, der samtidigmed at medvirke til at tilfredsstillemedlemsstaternes økonomiske behov sikrer arbejdstageren mulighed forat forbedre sine leve- ogarbejdsvilkår ogdermed og så g ør der letterefor ham at opnå social fremgang; alle medlemsstaternes arbejdstagereskal have bekræftet retten til at have beskæftigelse efter eget valg indenfor Fællesskabet;
denne ret skal anerkendes uden forskel for »permanente« arbejdstagere,
sæsonarbejdere, grænsearbejdere og arbejdstagere, der udfører arbejdesom led i en tjenesteydelse;
retten til fri bevægelighed forudsætter, for at den objektivt set kan
udøves i frihed og værdighed, at der sikres ligestilling, faktisk somretlig, i alt, der vedrører den egentlige udførelse af lønnet beskæftigelseog adgang til bolig; alle hindringer, der står i vejen for arbejdskraftensbevægelighed skal endvidere fjernes, især med henblik på at arbejdsta-geren kan samles med sin familie i modtagerlandet og betingelserne fordenne families integration i modtagerlandets miljø.
princippet om ligestilling af arbejdstagere i Fællesskabet indebærer, at
alle medlemsstaters statsborgere har samme fortrinsret til beskæftigelsesom indenlandske arbejdstagere;
(1) EFT nr. 268 af 6. 11. 1967, s. 9.
(2) EFT nr. 298 af 7. 12. 1967, s. 10.
(3) EFT nr. 57 af 26. 8. 1961, s. 1073/61.
(4) EFT nr. 62 af 17. 4. 1964, s. 965/64.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 3
▼B
fremgangsmåderne ved formidling og udligning skal udbygges, især ved
fremme af det direkte samarbejde såvel mellem arbejdsmarkedsmyndig-hedernes centrale som regionale kontorer og ved en forstærket ogkoordineret information med henblik på i almindelighed at sikre etbedre overblik over arbejdsmarkedet; arbejdstagere, der måtte ønske atflytte, skal regelmæssigt informeres om leve- og arbejdsvilkår; der skal iøvrigt planlægges foranstaltninger i tilfælde, hvor en medlemsstatkommer ud for eller forudser forstyrrelser på sit arbejdsmarked, såledesat det kan medføre alvorligfare for levestandarden ogbeskæftig elsen iet område eller en industri; der skal i så fald først ogfremmest g ennem-føres en informationskampagne med henblik på at afholde arbejdstagerefra at begive sig ind i dette område eller denne industri; der skal i givetfald være mulighed for, at resultaterne af denne kampagne gøres merevirkningsfulde ved midlertidigt at suspendere ovennævnte fremgangs-måder, hvorom beslutningskal træffes på fællesskabsplan;
der er snæver sammenhæng mellem arbejdskraftens frie bevægelighed,
beskæftigelsen og den faglige uddannelse, navnlig for så vidt dennetilsigter, at arbejdstageren sættes i stand til at modtage konkrete tilbudom beskæftigelse afgivet i andre områder inden for Fællesskabet; det ersom følge heraf nødvendigt, at problemerne herom ikke mere under-søges isoleret, men i indbyrdes sammenhæng, herunder samtidig underhensyn til arbejdsmarkedsproblemer på regionalt plan; det er derfornødvendigt, at medlemsstaterne bestræber sig på at koordinere deresbeskæftigelsespolitik på fællesskabsplan;
Rådet har ved afgørelse af 15. oktober 1968 (
1)vedtaget, at traktatens
artikler 48 og 49 samt de bestemmelser, der er udfærdiget til gennem-førelse heraf, finder anvendelse for de oversøiske franske territorier,
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
FØRSTE DEL
BESKÆFTIGELSEN OG ARBEJDSTAGERENS FAMILIE
AFSNIT I
Adgang til beskæftigelse
Artikel 1
1. Enhver statsborger i en medlemsstat har uanset bopæl ret til at
tage og udøve lønnet beskæftigelse på en anden medlemsstats område ioverensstemmelse med de administrativt eller ved lov fastsatte bestem-melser, der gælder for arbejdstagere, der er statsborgere i denne stat.
2. Han har på en anden medlemsstats område navnligsamme
fortrinsstilling som statsborgere i denne stat med hensyn til adgangen tilledige stillinger.
Artikel 2
Enhver statsborger i en medlemsstat og enhver arbejdsgiver, der udøver
virksomhed på en medlemsstats område, kan i overensstemmelse medde administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser udveksle tilbud ogansøgninger om beskæftigelse, indgå arbejdsaftaler og bringe dem tiludførelse under forudsætningaf, at det ikke medfører forskelsbehand-ling.
Artikel 3
1. Inden for rammerne af denne forordningfinder de ved lov eller
administrativt fastsatte bestemmelser eller administrativ praksis i enmedlemsstat ikke anvendelse,
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s. 1.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 4
▼B
— some for udenlandske arbejdstagere begrænser eller gør tilbud og
ansøgninger om beskæftigelse, adgang til beskæftigelse og udøvelseheraf afhængig af betingelser, der ikke gælder for indenlandskearbejdstagere,
— eller som, skønt de gælder uden hensyn til nationalitet, udelukkende
eller hovedsagelig har til formål eller bevirker, at statsborgere fra deøvrige medlemsstater udelukkes fra den tilbudte beskæftigelse.
Denne bestemmelse gælder ikke for så vidt angår nødvendige sprog-
kundskaber, der kræves af hensyn til den tilbudte stillings særligekarakter.
2. Under de i stk. 1, første afsnit, nævnte bestemmelser eller praksis
hører især sådanne, som i en medlemsstat
a) obligatorisk foreskriver en særlig fremgangsmåde ved ansættelse af
udenlandsk arbejdskraft;
b) begrænser offentliggørelse af stillingstilbud i pressen eller på anden
måde eller gør den afhængig af andre betingelser end dem, dergælder for en arbejdsgiver, der udøver sin virksomhed på denne statsområde;
c) gør adgang til beskæftigelse afhængig af betingelser, der vedrører
registrering hos arbejdsformidlingen, eller som hindrer ansættelseved stillingstilbud lydende på navn, for så vidt personer, som ikke erbosat på denne medlemsstats område, berøres heraf.
Artikel 4
1. De administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, der i
medlemsstaterne begrænser beskæftigelse af udenlandske arbejdstagere,i antal eller procent, i virksomheder, i erhvervsgrene, på regionalt ellernationalt plan, finder ikke anvendelse på statsborgere fra de øvrigemedlemsstater.
2. Såfremt ydelse af begunstigelser til virksomheder i en medlemsstat
er betinget af beskæftigelse af en minimumsprocent indenlandskearbejdstagere, betragtes statsborgere fra de øvrige medlemsstater medforbehold af bestemmelserne i Rådets direktiv af 15. oktober 1963 (
1)
som indenlandske arbejdstagere.
Artikel 5
En statsborger i en medlemsstat, der søger beskæftigelse i en anden
medlemsstat, skal dér have samme bistand som den, arbejdsformid-lingen i denne stat yder egne statsborgere, der søger beskæftigelse.
Artikel 6
1. Antagelse af en statsborger i en medlemsstat til beskæftigelse i en
anden medlemsstat må ikke på grund af nationalitet være betinget afandre►
C1 ◄krav til helbredstilstand, fagkundskab eller
andet end sådanne, der stilles til arbejdstagere, som er statsborgere i enanden medlemsstat ogønsker at have samme beskæftig else.
2. En statsborger i en medlemsstat, der fra en arbejdsgiver i en anden
medlemsstat end den, hvori han er statsborger, har modtaget et stillings-tilbud lydende på navn, kan dog underkastes en prøve om fagligekvalifikationer, såfremt arbejdsgiveren ved afgivelsen af sit stillings-tilbud udtrykkeligt har forlangt en sådan prøve.
(1) EFT nr. 159 af 2. 11. 1963, s. 2661/63.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 5
▼B
AFSNIT II
Udøvelse af beskæftigelse og ligestilling
Artikel 7
1. En arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, må ikke på
grund af sin nationalitet behandles anderledes på de øvrige medlemssta-ters område end indenlandske arbejdstagere med hensyn til beskæfti-gelses- og arbejdsvilkår, navnlig for så vidt angår aflønnig, afskedigelseog, i tilfælde af arbejdsløshed, genoptagelse af beskæftigelse i fageteller genansættelse.
2. Arbejdstageren nyder samme sociale og skattemæssige fordele
som indenlandske arbejdstagere.
3. Arbejdstageren har samme ret til på samme vilkår som inden-
landske arbejdstagere at deltage i uddannelse i faglige uddannelsesinsti-tutioner, omskolings- og revalideringscentre.
4. Enhver bestemmelse i kollektive eller individuelle overenkomster
eller andre kollektive aftaler om adgang til beskæftigelse, aflønning ogalle andre arbejds- og afskedigelsesvilkår er retligt ugyldig, hvis denfastsætter eller tillader diskriminerende betingelser for arbejdstagere, derer statsborgere i andre medlemstater.
Artikel 8
1. En arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat og er beskæf-
tiget på en anden medlemsstats område, har ret til ligestilling medhensyn til medlemsskab af fagforeniger og udøvelse af fagforeningsret-tigheder, herunder valgret ►
M1samt adgang til administrative eller
ledende stillinger i en fagforening ◄; han kan udelukkes fra deltagelse
i administration af offentligretlige organer og fra udførelse af offentlig-retlige hverv. Han er endvidere valgbar til organer, der repræsentererarbejdstagerne i virksomhederne.
Disse bestemmelser berører ikke de ved lovgivning fastsatte bestem-
melser, som i visse medlemsstater giver arbejdstagere fra andremedlemsstater mere omfattende rettigheder.
2.
▼
M1
▼B
Artikel 9
1. Arbejdstagere, der er statsborgere i en medlemsstat og er beskæfti-
gede på en anden medlemsstats område, har samme rettigheder ogfordele som indenlandske arbejdstagere med hensyn til bolig, herundertil erhvervelse af ejendomsret til den fornødne bolig.
2. De pågældende arbejdstagere kan i det område, hvor de er beskæf-
tigede, med samme ret som indenlandske arbejdstagere lade sig opførepå lister for boligsøgende, hvor sådanne lister føres, og således opnå deheraf følgende rettigheder og fordele.
Arbejdstagernes familie, der er forblevet i hjemlandet, betragtes i denne
henseende som bosat i dette område, for så vidt tilsvarende formodninggælder også for indenlandske arbejdstagere.
AFSNIT III
Arbejdstagerens familie
Artikel 10
1. Følgende personer har uanset nationalitet ret til at tage bopæl hos
en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat og er beskæftiget påen anden medlemsstats område:
a) hans ægtefælle og deres efterkommere i lige linje, der er under 21 år
eller forsørges af ham;
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 6
▼B
b) arbejdstagerens og hans ægtefælles slægtninge i opstigende linje, når
disse forsørges af ham.
2. Medlemsstaterne skal lette tilflytningen for familiemedlemmer,
som ikke er nævnt i stk. 1, men som forsørges af eller i hjemlandet eroptaget i den nævnte arbejdstagers husstand.
3. Det er en forudsætningfor anvendelsen af stk. 1 ogstk. 2, at
arbejdstageren for sin familie råder over en bolig, der svarer til de krav,der anses for normale for indenlandske arbejdstagere i det område, hvorhan er beskæftiget; denne bestemmelse må ikke medføre forskelsbe-handlingmellem indenlandske arbejdstag ere ogarbejdstag ere fra andremedlemsstater.
Artikel 11
I tilfælde, hvor en statsborger i en medlemsstat har lønnet beskæftigelse
eller selvstændigvirksomhed på en anden medlemsstats område, harægtefællen og børn, der er under 21 år eller forsørges af ham, ret til atudøve enhver lønnet beskæftigelse på hele denne medlemsstats område,selv om de ikke har statsborgerret i en medlemsstat.
Artikel 12
Såfremt en statsborger i en medlemsstat er eller har været beskæftiget
på en anden medlemsstats område, har hans børn, hvis de er bosat pådenne medlemsstats område, adg angtil almindeligundervisning , lærlin-geuddannelse og faglig uddannelse på samme vilkår som statsborgere idenne stat.
Medlemsstaterne skal fremme bestræbelser, der gør det muligt for disse
børn på de bedst mulige vilkår at følge undervisningen.
ANDEN DEL
FORMIDLING OG UDLIGNING AF TILBUD OG ANSØGNINGER OM
BESKÆFTIGELSE
AFSNIT I
Samarbejdet mellem medlemstaterne og Kommissionen
Artikel 13
1. Medlemsstaterne eller Kommissionen foranlediger eller foretager i
fællesskab alle undersøgelser vedrørende beskæftigelse og arbejds-løshed, som de anser for nødvendige for gennemførelsen af arbejdskraf-tens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
Arbejdsmarkedsmyndighedernes centrale kontorer i medlemsstaterne
arbejder snævert sammen såvel indbyrdes som med Kommissionen medhenblik på en fælles indsats ved udligning af tilbud og ansøgninger ombeskæftigelse inden for Fællesskabet og ved den hertil knyttede anvis-ning af beskæftigelse til arbejdstagere.
2. Med henblik herpå opretter medlemsstaterne særlige kontorer, som
har til opgave at organisere arbejdet inden for ovennævnte områder ogat samarbejde såvel indbyrdes som med Kommissionens kontorer.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om enhver ændring i
forbindelse med organisationen af disse kontorer, og Kommissionenoffentliggør til underretning den pågældende ændring i De Europæiske
Fællesskabers Tidende .
Artikel 14
1. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen alle oplysninger, der
vedrører arbejdskraftens frie bevægelighed og arbejdstagernes beskæfti-gelse, samt oplysninger om beskæftigelsessituationen og beskæftigelses-udviklingen ►
M2 ◄
▼M2
2. Kommissionen fastsætter under størst mulighensyntag en til udta-
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 7
▼M2
lelsen fra Det Faglige Udvalg, hvorledes de i stk. 1 nævnte oplysninger
skal udformes.
▼B
3. Hver medlemsstats særlige kontor sender ►M2i overensstem-
melse med de fremgangsmåder, Kommissionen har fastsat under størstmulig hensyntagen til Det Faglige Udvalgs udtalelse ◄de øvrige
medlemsstaters særlige kontorer og Det europæiske Koordineringsbu-reau oplysning er om leve- ogarbejdsvilkår ogarbejdsmarkedssituati-onen med henblik på orientering af arbejdstagere i de øvrige medlems-stater. Disse oplysninger skal ajourføres regelmæssigt.
De øvrige medlemsstaters særlige kontorer skal sikre omfattende offent-
liggørelse af disse oplysninger, navnlig ved udsendelse til vedkom-mende arbejdsmarkedsmyndigheder og ved anvendelse af alle meddelel-sesmidler, der egner sig til orientering af de pågældende arbejdstagere.
AFSNIT II
Udligningsordning
▼M2
Artikel 15
1. Hver medlemsstats særlige kontor sender regelmæssigt de øvrige
medlemsstaters særlige kontorer og Det Europæiske Koordineringsbu-reau:
a) de beskæftigelsestilbud, der eventuelt kan udnyttes af andre
medlemsstaters statsborgere
b) de tilbud om beskæftigelse, der henvender sig til lande uden for
Fællesskabet
c) de ansøgninger om beskæftigelse, der er indgivet af personer, der
udtrykkeligt har erklæret, at de ønsker at arbejde i en andenmedlemsstat
d) oplysninger opdelt på geografiske områder og fag om de beskæfti-
gelsessøgende, der har erklæret, at de faktisk er villige til at tagearbejde i en anden medlemsstat.
Hver medlemsstats særlige kontor videresender snarest muligt disse
oplysninger til de relevante kontorer under arbejdsmarkedsmyndighe-derne.
2. De tilbud og ansøgninger om beskæftigelse, der er nævnt i stk. 1,
formidles efter et ensartet system, der er udarbejdet af Det EuropæiskeKoordineringsbureau i samarbejde med Det Faglige Udvalg.
Om nødvendigt kan Det Europæiske Koordineringsbureau tilpasse dette
system i samarbejde med Det Faglige Udvalg.
Artikel 16
1. Ethvert tilbud om beskæftigelse i henhold til artikel 15, der er
rettet til arbejdsmarkedsmyndighederne i en medlemsstat, skal videre-gives og behandles af de kompetente arbejdsmarkedsmyndigheder i deøvrige berørte medlemsstater.
Disse myndigheder sender præcise og relevante ansøgninger til
førstnævnte medlemsstat.
2. De i artikel 15, stk. 1, litra c), nævnte ansøgninger om beskæfti-
gelse skal besvares af de berørte medlemsstaters myndigheder inden foren rimeligfrist, som ikke kan være læng ere end en måned.
3. Arbejdsmarkedsmyndighederne skal yde arbejdstagere, der er
statsborgere i andre medlemsstater, den samme fortrinsret som den, derved passende foranstaltninger ydes nationale arbejdstagere i forhold tilikke-medlemsstaters statsborgere.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 17
1. De i artikel 16 nævnte foranstaltninger gennemføres af de særlige
kontorer. I det omfang, hvor de af de centrale myndigheder er bemyn-diget hertil, og i det omfang, arbejdsmarkedsmyndighedernes organisa-tion i en medlemsstat ogarbejdsformidling ens apparat kan benytteshertil,
a) gennemfører arbejdsmarkedsmyndighedernes regionale kontorer i
medlemsstaterne følgende foranstaltninger:
i) de foretager på grundlag af de i artikel 15 nævnte
►
M2meddelelser ◄, som følges op af egnede foranstaltninger,
direkte formidlingogudlig ningaf tilbud ogansøg ning er ombeskæftigelse;
ii) etablerer direkte forbindelse med henblik på udligning:
— i tilfælde af tilbud lydende på navn,— i tilfælde af individuelle ansøgninger om beskæftigelse rettet
til et bestemt kontor under arbejdsmarkedsmyndighederneeller til en arbejdsgiver, der hører under dette kontorsområde,
— ved udligningsforanstaltningerne vedrørende sæsonarbejdere,
hvis ansættelse skal ske hurtigst muligt;
▼
M2
b) udveksler de lokalt ansvarlige kontorer i grænseområder mellem to
eller flere medlemsstater regelmæssigt oplysninger om tilbud ogansøgninger om beskæftigelse inden for deres område, og foretagerdirekte formidlingogudlig ningaf disse på samme måde som medkontorerne under arbejdsmarkedsmyndighederne i deres eget land.
Om nødvendigt etablerer de lokalt ansvarlige kontorer i grænseom-
råder endvidere samarbejds- ogservicestrukturer med henblik på atkunne tilbyde:
— brugerne flest mulige praktiske oplysninger om de forskellige
aspekter af den fri bevægelighed, og
— arbejdsmarkedets organisationer, velfærdstjenester (bl.a. offent-
lige, private og almennyttige) og alle de berørte institutioner enrække samordnede foranstaltninger vedrørende fri bevægelighed
▼
B
c) etablerer de offentlige særlige arbejdsformidlingskontorer for visse
fagogfor visse persong rupper direkte samarbejde.
2. De pågældende medlemsstater tilsender Kommissionen den efter
gensidig aftale udarbejdede fortegnelse over de i stk. 1 nævnte myndig-heder, og til orientering offentliggør Kommissionen såvel fortegnelsensom enhver ændringi denne forteg nelse i De Europæiske Fællesskabers
Tidende.
Artikel 18
Anvendelse af de fremgangsmåder ved ansættelse, der benyttes af de
myndigheder, som er oprettet til gennemførelse af overenskomstermellem to eller flere medlemsstater, er ikke obligatorisk.
AFSNIT III
Regulerende foranstaltninger til fremme af ligevægten på arbejds-
marnedet
Artikel 19
▼M2
1. På g rundlagaf en beretningfra Kommissionen udarbejdet vedhjælp af de oplysninger, der er indsendt af medlemsstaterne, analysererdisse mindst en gang årligt sammen med Kommissionen resultaterne afFællesskabets ordninger vedrørende tilbud og ansøgninger om beskæfti-gelse.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 9
▼B
2. Medlemsstaterne og Kommissionen undersøger alle mulighederfor at give medlemsstaternes statsborgere fortrinsstilling ved besættelseaf ledige stillinger for at opnå ligevægt mellem tilbud og ansøgningerom beskæftigelse i Fælleskabet. De træffer alle hertil nødvendige foran-staltninger.
▼
M2
3. Kommissionen sender hvert andet år Europa-Parlamentet, RådetogDet Økonomiske ogSociale Udvalgen beretningom g ennem-førelsen af denne forordnings anden del, hvori der gøres rede forindhentede oplysninger og for data fra gennemførte undersøgelser ogdesuden for alle relevante forhold vedrørende udviklingen på Fællesska-bets arbejdsmarked.
▼
B
Artikel 20
▼M2
▼B
AFSNIT IV
Det europæiske Koordineringsbureau
Artikel 21
Det europæiske Koordineringsbureau for udligning af tilbud og ansøg-
ninger om beskæftigelse, der er oprettet inden for Kommissionensrammer — i denne forordningbenævnt »Det europæiske Koordinering s-bureau« — har som almindelig opgave at fremme formidlingen ogudligningen af tilbud og ansøgninger om beskæftigelse på fællesskabs-plan. Det er i særdeleshed pålagt det at varetage alle de faglige opgaver,som i henhold til denne forordninghører under Kommissionens områdeognavnligat bistå medlemsstaternes arbejdsmarkedsmyndig heder ideres virksomhed.
Det europæiske Koordineringsbureau udarbejder en oversigt over de i
artiklerne 14 og15 nævnte oplysning er samt over resultaterne af de ihenhold til artikel 13 gennemførte undersøgelser med angivelse afformålstjenlige oplysninger om den forventede udvikling i arbejdsmar-kedssituationen i Fællesskabet; disse oplysninger sendes til de særligekontorer i medlemsstaterne samt til Det rådg ivende UdvalgogDetfaglige Udvalg.
Artikel 22
1. Det europæiske Koordineringsbureau har navnlig til opgave
a) at koordinere de praktiske foranstaltninger, der er nødvendige i
Fællesskabet til formidlingogudlig ningaf tilbud ogansøg ning er ombeskæftigelse og at undersøge arbejdstagernes deraf følgende vand-ringer,
b) i samarbejde med Det faglige Udvalg at medvirke til, at der på
administrativt ogteknisk plan skabes mulig hed for et samarbejde,
c) såfremt særligt behov måtte opstå i samarbejde med de særlige
kontorer at foretage formidling af tilbud og ansøgninger om beskæf-tigelse, hvor disse kontorer skal gennemføre udligning.
2. Det europæiske Koordineringsbureau tilsender de særlige kontorer
de tilbud og ansøgninger om beskæftigelse, der er sendt direkte tilKommissionen, ogholdes underrettet om den videre behandlingheraf.
Artikel 23
Efter indforståelse fra vedkommende myndighed i hver medlemsstat og
ifølge de bestemmelser, som denne myndighed har fastsat efter udtalelsefra Det faglige Udvalg, kan Kommissionen foranstalte besøg og tjene-sterejser for tjenestemænd fra de øvrige medlemsstater samt udarbejdeprogrammer for videreuddannelse af specialuddannet personale.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 10
▼B
TREJDE DEL
ORGANER DER SKAL SIKRE SNÆVERT SAMARBEJDE MELLEM
MEDLEMSSTATERNEMEDHENSYNTILARBEJDSKRAFTENSFRIE
BEVÆGELIGHED OG BESKÆFTIGELSE
AFSNIT I
Det rådgivende Udvalg
Artikel 24
Det rådgivende Udvalg har til opgave at bistå Kommissionen i undersø-
gelse af spørgsmål, der rejses om traktatens gennemførelse og omforanstaltninger om dens anvendelse med hensyn til arbejdstagernes friebevægelighed og beskæftigelse.
Artikel 25
Det rådg ivende Udvalghar navnligtil opg ave
a) at undersøge spørgsmål om den frie bevægelighed og beskæftigelsen
inden for rammerne af de enkelte staters arbejdsmarkedspolitik medhenblik på en koordineringaf medlemsstaternes beskæftig elsespo-litik på fællesskabsplan, der skal bidrage til videre udbygning af denationale økonomier samt bedre ligevægt på arbejdsmarkedet;
b) i almindelighed at undersøge virkningerne af anvendelsen af denne
forordningogeventuelle supplerende bestemmelser;
c) eventuelt at forelægge Kommissionen begrundede forslag til ændring
af denne forordning;
d) efter anmodning fra Kommissionen eller på eget initiativ at afgive
begrundede udtalelser om almindelige eller principielle spørgsmål,navnligom udvekslingaf oplysning er om udvikling en på arbejds-markedet, om arbejdstagernes vandringer mellem medlemsstaterne,om programmer eller foranstaltninger, der er egnet til at fremmeerhvervsvejledningogfag liguddannelse til fordel for den frie bevæ-gelighed og beskæftigelsesmulighederne, samt om enhver form forbistand til arbejdstagerne og deres familie, herunder social bistandogindlog eringaf arbejdstag erne.
Artikel 26
1. Det rådgivende Udvalg består af seks medlemmer for hver
medlemsstat, heraf to regeringsrepræsentanter, to repræsentanter forarbejdstagerorganisationerne og to for arbejdsgiverorganisationerne.
2. For hver af de i stk. 1 nævnte grupper udpeges en suppleant for
hver medlemsstat.
3. Medlemmer ogsuppleanter udnævnes for en periode af to år.
Genudnævnelse kan finde sted.
Efter udløbet af deres hverv fungerer medlemmer og suppleanter, indtil
en efterfølger er udpeget, eller dette er fornyet.
Artikel 27
Medlemmer af ogsuppleanter til Det rådg ivende Udvalgudnævnes af
Rådet, som ved valget af repræsentanter for arbejdstager- og arbejdsgi-verorganisationer tilstræber ligelig repræsentation for de pågældendeforskellige sektorer af erhvervslivet.
Til orientering offentliggør Rådet en fortegnelse over medlemmer og
suppleanter i De Europæiske Fællesskabers Tidende .
Artikel 28
Formandsposten for Det rådgivende Udvalg beklædes af et medlem af
Kommissionen eller hans stedfortræder. Formanden deltager ikke iafstemninger. Udvalget træder sammen mindst to gange om året. Det
1968R1612 —DA—27.08.1992 —001.001 —11
▼B
indkaldes af formanden på hans initiativ, eller når mindst 1/3 afmedlemmerne anmoder herom.
Sekretariatsopgaverne varetages af Kommissionens kontorer.
Artikel 29
Formanden kan som observatører eller sagkyndige til møder indbyde
personer eller repræsentanter for organer, der har omfattende erfaringvedrørende beskæftigelsesområdet og arbejdstagernes vandringer.Formanden kan tilkalde sagkyndig bistand.
Artikel 30
1. Det rådgivende Udvalg er beslutningsdygtigt, når 2/3 af medlem-
merne er til stede.
2. Udtalelserne, der skal være begrundede, vedtages med absolut
flertal af de gyldigt afgivne stemmer; såfremt mindretallet begærer det,skal de ledsages af en redegørelse for dettes synspunkter.
Artikel 31
Det rådgivende Udvalg fastsætter sin arbejdsgang i en forretningsorden,
der træder i kraft, når Rådet efter udtalelse fra Kommissionen hargodkendt denne. Ikrafttrædelsen af eventuelle af udvalget vedtagneændringer sker efter samme procedure.
AFSNIT II
Det faglige Udvalg
Artikel 32
Det faglige Udvalg har til opgave at bistå Kommissionen med at forbe-
rede, fremme og løbende følge resultaterne af alle faglige arbejder ogforanstaltninger til denne forordnings og eventuelle supplerende bestem-melsers gennemførelse.
Artikel 33
Det faglige Udvalg har navnlig til opgave:
a) at fremme og forbedre samarbejdet mellem de pågældende myndig-
heder i medlemsstaterne for så vidt angår alle faglige spørgsmål omarbejdskraftens frie bevægelighed og beskæftigelsen;
b) at udarbejde fremgangsmåder for at organisere de pågældende
myndigheders fælles virksomhed;
c) at lette opstillingen af hensigtsmæssige oplysninger for
Kommissionen og virkeliggørelsen af de i denne forordning fastsatteundersøgelser samt fremme udvekslingen af oplysninger og erfa-ringer mellem de pågældende myndigheder;
d) på teknisk plan at undersøge, hvorledes de kriterier, efter hvilke
medlemsstaterne bedømmer situationen på deres arbejdsmarked, kanharmoniseres.
Artikel 34
1. Det faglige Udvalg består af repræsentanter for medlemsstaternes
regeringer. Hver regering udnævner som medlem af Det faglige Udvalget af de medlemmer, der repræsenterer den i Det rådgivende Udvalg.
2. Hver regering udnæver en suppleant blandt sine øvrige repræsen-
tanter, som er medlem af eller suppleant til Det rådgivende Udvalg.
Artikel 35
Formandsposten i Det faglige Udvalg beklædes af et medlem af
Kommissionen eller hans stedfortræder. Formanden deltager ikke iafstemninger. Formanden og udvalgets medlemmer kan tilkaldesagkyndig bistand.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 12
▼B
Sekretariatsopgaverne varetages af Kommissionens kontorer.
Artikel 36
De forslag og udtalelser, som er udarbejdet af Det faglige Udvalg,
forelægges Kommissionen og tilsendes Det rådgivende Udvalg tilunderretning. Disse forslag og udtalelser skal ledsages af en redegørelsefor de synspunkter, der er fremsat af de enkelte medlemmer af Detfaglige Udvalg, såfremt disse anmoder herom.
Artikel 37
Det faglige Udvalg fastsætter sin arbejdsgang i en forretningsorden, der
træder i kraft, når Rådet efter udtalelse fra Kommissionen har godkendtdenne. Ikrafttrædelsen af eventuelle af udvalget vedtagne ændringersker efter samme procedure.
FJERDE DEL
OVERGANGS- OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
AFSNIT I
Overgangsbestemmelser
Artikel 38
Indtil Kommissionen godkender anvendelse af de i artikel 15, stk. 2,
nævnte ensartede retningslinjer, foreslår Det europæiske Koordinerings-bureau alle hensigtsmæssige foranstaltninger til udarbejdelse og udsen-delse af de i artikel 15, stk. 1, nævnte oversigter.
Artikel 39
De forretningsordener, der gælder for Det rådgivende Udvalg og Det
faglige Udvalg på tidspunktet for denne forordnings ikrafttræden,forbliver i kraft.
Artikel 40
Indtil de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe i henhold til
Rådets direktiv af 15. oktober 1968 (
1), træder i kraft, ogi det omfang
arbejdstilladelse som fastsat i artikel 22 i forordningnr. 38/64/EØF ernødvendig for fastsættelsen af gyldigheden for opholdstilladelse ellerforlængelse heraf ifølge de bestemmelser, som medlemsstaterne harfastsat i medfør af Rådets direktiv af 25. marts 1964 (
2), skal medlems-
staterne i stedet anvende en ansættelseserklæringfra arbejdsg ivereneller en arbejdsattest, hvoraf beskæftigelsens varighed fremgår. Fremgårdet af arbejdsgiverens erklæring eller af arbejdsattesten, at arbejdsta-geren er ansat på ubestemt tid, har en sådan erklæring eller attest sammeretsvirkningsom en varigarbejdstilladelse.
Artikel 41
Hvis en medlemsstat som følge af afskaffelse af arbejdstilladelser ikke
længere er i stand til at videreføre en vis statistik over beskæftigelsen afudenlandske arbejdstagere, kan den indtil indførelsen af nye statistiskemetoder, dogsenest til 31. december 1969, af statistiske g runde opret-holde kravet om arbejdstilladelse til statsborgere fra de øvrige medlems-stater. Arbejdstilladelsen skal meddeles uden videre og være gyldig,indtil den faktiske afskaffelse af arbejdstilladelser i denne medlemsstat.
(1) EFT nr. L 257 af 19. 10. 1968, s 13.
(2) EFT nr. 62 af 17. 4. 1964 , s. 981/64.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 13
▼B
AFSNIT II
Afsluttende bestemmelser
Artikel 42
1. Denne forordningberører ikke bestemmelserne i traktaten om
oprettelse af Det europæiske Kul- ogStålfællesskab vedrørende arbejds-tagere med en anerkendt faguddannelse inden for kul- og stålfagene,bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europæiske Atomener-gifællesskab om adgang til kvalificeret beskæftigelse inden for atom-energiområdet eller bestemmelserne om disse traktaters anvendelse.
Denne forordningomfatter dogde g rupper af arbejdstag ere ogderes
familiemedlemmer, som nævnes i første afsnit, for så vidt der ikke erfastsat regler om deres retsstilling i de nævnte traktater eller bestem-melser.
2. Denne forordningberører ikke de bestemmelser, som er vedtag et i
medfør af traktatens artikel 51.
3. Denne forordningvedrører ikke sådanne forplig telser for
medlemsstaterne,
— der hidrører fra særlige forbindelser eller fremtidige overenskomster
med visse ikke-europæiske lande eller territorier, der er begrundet iinstitutionelle bånd, som består ved denne forordnings ikrafttræden;
— der hidrører fra de ved denne forordnings ikrafttræden gældende
overenskomster med visse ikke-europæiske lande eller territorier,der er begrundet i institutionelle bånd.
Arbejdstagere fra disse lande eller territorier, som i overensstemmelse
med denne bestemmelse har lønnet beskæftigelse inden for en af dissemedlemsstaters område, kan ikke på de øvrige medlemsstaters område►
C1 ◄påberåbe sigdenne forordning s bestemmelser.
Artikel 43
Medlemsstaterne skal i tiden mellem datoen for undertegnelsen og
ikrafttrædelsen af de mellem dem afsluttede aftaler, konventioner elleroverenskomster, der vedrører arbejdsmarkedsområder, til underretningtilsende Kommissionen ordlyden af disse.
Artikel 44
Kommissionen vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige til
gennemførelsen af denne forordning. Med henblik herpå handler den isnævert samarbejde med medlemsstaternes centrale administrativemyndigheder.
Artikel 45
Kommissionen forelægger Rådet forslag til bestemmelser, der under de
i traktaten fastsatte forudsætninger skal ophæve begrænsninger i adgangtil beskæftigelse for arbejdstagere, der er statsborgere i medlemssta-terne, i det omfang manglende gensidig anerkendelse af eksamensbe-viser, certifikater ogandre kvalifikationsbeviser virker hindrende for enliberalisering af arbejdskraftens frie bevægelighed.
Artikel 46
Administrationsudgifterne for de i tredje del nævnte udvalg opføres i
budgettet for De europæiske Fællesskaber under Kommissionens konto.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 14
▼B
Artikel 47
Denne forordningg ælder for medlemsstaternes områder ogderes stats-
borgere med forbehold af bestemmelserne i artikel 2, 3, 10 og 11.
Artikel 48
Ved denne forordnings ikrafttræden ophører bestemmelserne i forord-
ningnr. 38/64/EØF med at være i kraft.
Denne forordninger bindende i alle enkeltheder ogg ælder umiddelbart
i hver medlemsstat.
1968R1612 — DA — 27.08.1992 — 001.001 — 15
▼B
BILAG
▼M2