2008R0479 — DA — 16.12.2008 — 001.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 479/2008

af 29. april 2008

om den fælles markedsordning for vin, om ændring af forordning (EF) nr. 1493/1999, (EF) nr. 1782/2003, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 3/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2392/86 og (EF) nr. 1493/1999

INDHOLDSFORTEGNELSE AFSNIT I INDLEDENDE BESTEMMELSER AFSNIT II STØTTEFORANSTALTNINGER Kapitel I Støtteprogrammer Afdeling 1 Indledende bestemmelser Afdeling 2 Forelæggelse af støtteprogrammerne og disses indhold Afdeling 3 Specifikke støtteforanstaltninger Afdeling 4 Almindelige bestemmelser Kapitel II Finansielle overførsler AFSNIT III REGULERINGSFORANSTALTNINGER Kapitel I Almindelige bestemmelser Kapitel II Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner Kapitel III Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser Kapitel IV Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser Afdeling 1 Definitioner Afdeling 2 Ansøgning om beskyttelse Afdeling 3 Procedure for beskyttelse Afdeling 4 Særtilfælde Afdeling 5 Beskyttelse og kontrol Afdeling 6 Almindelige bestemmelser Kapitel V Traditionelle benævnelser Kapitel VI Mærkning og præsentation Kapitel VII Producent- og brancheorganisationer AFSNIT IV SAMHANDEL MED TREDJELANDE Kapitel I Fælles bestemmelser Kapitel II Import- og eksportlicenser Kapitel III Beskyttelse og aktiv og passiv forædling Kapitel IV Importregler AFSNIT V PRODUKTIONSKAPACITET Kapitel I Ulovlige beplantninger Kapitel II Overgangsordning for plantningsrettigheder Kapitel III Rydningsordning AFSNIT VI ALMINDELIGE BESTEMMELSER AFSNIT VII ÆNDRINGER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER Kapitel I Ændringer Kapitel II Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37, under henvisning til forslag fra Kommissionen, under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg ( 2 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) Fællesskabsordningen for vinsektoren er fastlagt i Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin ( 3 ) samt i gennemførelsesforordningerne hertil. (2) Vinforbruget i Fællesskabet er jævnt faldende, og mængden af vin, der eksporteres fra Fællesskabet, er siden 1996 steget meget langsommere end importen. Dette har ført til ubalance mellem udbud og efterspørgsel, hvilket har øget presset på producenternes priser og indtægter. (3) Ikke alle de instrumenter, der i øjeblikket indgår i forordning (EF) nr. 1493/1999, har vist sig at være effektive til at orientere vinsektoren i retning af en konkurrencedygtig og bæredygtig udvikling. Markedsmekanismeforanstaltninger har ofte vist sig dårlige med hensyn til omkostningseffektivitet, da de har tilskyndet til strukturelle overskud uden at kræve strukturelle forbedringer. Herudover har nogle af de eksisterende reguleringsforanstaltninger begrænset konkurrencedygtige producenters virksomhed urimeligt. (4) Det nuværende regelsæt synes således ikke at kunne sikre, at målene i traktatens artikel 33 og navnlig en stabilisering af vinmarkedet og sikring af en rimelig levestandard for den berørte landbrugsbefolkning opfyldes på en bæredygtig måde. (5) På baggrund af de opnåede erfaringer bør fællesskabsordningen for vinsektoren derfor ændres gennemgribende med henblik på følgende: at forbedre Fællesskabets vinproducenters konkurrenceevne, at styrke Fællesskabets kvalitetsvines omdømme som verdens bedste, at generobre tidligere markeder og erobre nye i Fællesskabet og verden over, at etablere en vinordning med klare, enkle og effektive regler, der skaber balance mellem udbud og efterspørgsel, og at indføre en vinordning, der bevarer de bedste traditioner i Fællesskabets vinproduktion, styrker samfundsstrukturen i mange landdistrikter og sikrer, at al produktion respekterer miljøet. Forordning (EF) nr. 1493/1999 bør derfor ophæves og afløses af nærværende forordning. (6) Forud for forelæggelsen af denne forordning er der blevet gennemført en evaluerings- og høringsproces for bedre at afdække og imødekomme vinsektorens behov. Der blev bestilt en ekstern evalueringsrapport, som blev offentliggjort i november 2004. For at give de berørte parter lejlighed til at fremsætte deres synspunkter afholdt Kommissionen et seminar den 16. februar 2006. Den 22. juni 2006 blev Kommissionens meddelelse »Mod en bæredygtig europæisk vinsektor« offentliggjort sammen med en konsekvensanalyse, hvori var opregnet en række muligheder for reform af vinsektoren. (7) Fra juli til november 2006 fandt der drøftelser sted i Rådet. I december 2006 vedtog Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget rapporter om de forskellige muligheder for reform af vinsektoren, der var foreslået i Kommissionens meddelelse. Den 15. februar 2007 vedtog Europa-Parlamentet en initiativbetænkning om meddelelsen med konklusioner, som der er blevet taget hensyn til i denne forordning. (8) Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) ( 4 ) bør i sin endelige udformning også dække vinsektoren. Fusionsmarkedsordningen indeholder horisontale bestemmelser, bl.a. vedrørende handel med tredjelande, konkurrenceregler, kontrol og sanktioner samt udveksling af oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne. De bestemmelser i nærværende forordning, der vedrører disse horisontale emner, bør så vidt muligt svare til bestemmelserne i fusionsmarkedsordningen, så de på et senere tidspunkt nemt kan indarbejdes heri. (9) Det er vigtigt at sørge for støtteforanstaltninger, der kan styrke konkurrencestrukturerne. Disse foranstaltninger bør finansieres og fastlægges af Fællesskabet, men det bør overlades til medlemsstaterne at vælge et passende sæt af foranstaltninger med henblik på at dække deres regionale organers behov, om nødvendigt under hensyntagen til deres særlige forhold, samt at integrere disse i de nationale støtteprogrammer. Medlemsstaterne bør have ansvaret for gennemførelsen af disse programmer. (10) Nøglen til fordeling af de finansielle midler på medlemsstaternes nationale støtteprogrammer bør være forbundet med deres historiske andel af vinbudgettet som hovedkriterium samt deres vindyrkningsareal og historiske produktion. Denne nøgle bør dog tilpasses hvad angår situationer, hvor brugen af den historiske andel af vinbudgettet som hovedkriterium ville føre til en urimelig fordeling af midlerne. (11) En vigtig foranstaltning i de nationale støtteprogrammer bør være salgsfremstød for og markedsføring af fællesskabsvine i tredjelande. Der bør fortsat være plads til omstrukturering og omstilling på grund af de positive strukturelle virkninger, disse aktiviteter har for vinsektoren. Der bør også være mulighed for støtte til investeringer i vinsektoren med henblik på at forbedre virksomhedernes egentlige økonomiske resultater. De medlemsstater, der ønsker at anvende destillation af biprodukter for at sikre vinkvaliteten og samtidig beskytte miljøet, bør have mulighed for at yde støtte hertil. (12) Som led i programmerne bør der desuden kunne ydes støtte til instrumenter til forebyggelse såsom høstforsikring, gensidige fonde og grøn høst for at tilskynde til en ansvarlig tilgang til krisesituationer. (13) Det er berettiget at bevare nogle traditionelle foranstaltninger i en overgangsperiode for at mildne den ellers bratte afslutning af de sædvanlige markedsforanstaltninger, der hidtil er blevet finansieret ved hjælp af EF-midler. De pågældende foranstaltninger er støtte til destillation af konsumalkohol, støtte til krisedestillation og støtte til brug af koncentreret druemost. (14) Endelig vil medlemsstaterne måske af forskellige årsager foretrække at yde afkoblet støtte til landbrugerne i henhold til enkeltbetalingsordningen. Medlemsstaterne bør derfor have denne mulighed, og på grund af enkeltbetalingsordningens særlige vilkår bør en sådan overførsel være endelig og medføre en tilsvarende reduktion af de budgetmidler, der er til rådighed for de nationale støtteprogrammer i de følgende år. (15) Fællesskabets finansiering af de støtteberettigede foranstaltninger bør, når det er praktisk muligt, være betinget af de berørte producenters overholdelse af visse gældende miljøbestemmelser. Hvis der påvises manglende overholdelse, bør betalingerne nedsættes tilsvarende. (16) Vinsektoren bør også støttes gennem de strukturforanstaltninger, der er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) ( 5 ). (17) Følgende foranstaltninger under forordning (EF) nr. 1698/2005 kan have interesse for vinsektoren: etablering af unge landbrugere og investeringer i teknisk udstyr og bedre markedsføring, erhvervsuddannelse, informations- og markedsføringsstøtte til producentorganisationer, der deltager i kvalitetsordninger, støtte til miljøvenligt landbrug samt førtidig pensionering for landbrugere, som beslutter at ophøre med kommerciel landbrugsvirksomhed for at overdrage bedriften til andre landbrugere. (18) For at øge de finansielle midler under forordning (EF) nr. 1698/2005 bør der sørges for en gradvis overførsel af midler til det budget, der er afsat til denne forordning, når de relevante beløb er tilstrækkelig store. (19) Visse reguleringsforanstaltninger bør finde anvendelse på vinsektoren, navnlig af hensyn til sundhed, kvalitet og forbrugernes forventninger. (20) Medlemsstater, der producerer over 50 000 hl årligt, bør fortsat have ansvaret for at klassificere de druesorter, der kan anvendes til vinfremstilling på deres respektive områder. Visse druesorter bør være undtaget herfra. (21) Visse produkter, som er omfattet af denne forordning, bør markedsføres i Fællesskabet i overensstemmelse med en specifik klassificering af vinavlsprodukter og de dertil svarende specifikationer. (22) Produkter, der er omfattet af denne forordning, bør fremstilles efter visse ønologiske fremgangsmåder og restriktioner, som sikrer, at sundhedshensyn og forbrugernes forventninger til kvalitet og produktionsmetoder imødekommes. Af hensyn til fleksibiliteten bør ajourføringen af de pågældende fremgangsmåder og godkendelsen af nye fremgangsmåder foretages på samme niveau som gennemførelsesforanstaltninger, undtagen på de politisk følsomme områder tilsætning og syring, hvor Rådet fortsat bør være kompetent for så vidt angår ændringer. (23) En forøgelse af vinens alkoholindhold bør være underlagt visse begrænsninger og bør i givet fald ske ved at tilsætte vinen koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost eller saccharose, hvor der er givet tilladelse hertil. Grænserne for tilsætningsforøgelser bør strammes i forhold til, hvad der hidtil har været tilfældet. (24) Da vin fremstillet ved fuldstændig udpresning af druerne er af ringe kvalitet, bør denne fremgangsmåde forbydes. (25) For at opfylde de internationale standarder på dette område bør Kommissionen som hovedregel basere sig på de ønologiske fremgangsmåder, der er anbefalet af Den Internationale Vinorganisation (OIV). (26) Forskæring af vin med oprindelse i et tredjeland med en vin fra Fællesskabet og forskæring mellem vine med oprindelse i tredjelande bør fortsat være forbudt i Fællesskabet. Tilsvarende bør visse typer druemost, druesaft og friske druer med oprindelse i tredjelande ikke anvendes til fremstilling af vin eller som tilsætning til vin på Fællesskabets område. (27) Begrebet kvalitetsvine er i Fællesskabet baseret på bl.a. de særlige kendetegn, der kan tilskrives vinens geografiske oprindelse. Disse vine identificeres over for forbrugerne gennem beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, men den nuværende ordning desangående er ikke fuldt udviklet. For at de pågældende produkters kvalitet kan gøres gældende på et gennemsigtigt og mere udbygget grundlag, bør der indføres en ordning, hvor ansøgninger om oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser behandles efter den metode, der anvendes i forbindelse med Fællesskabets horisontale kvalitetspolitik for andre fødevarer end vin og brændevin, jf. Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer ( 6 ). (28) For at sikre, at vine med oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse bevarer deres kvalitetskendetegn, bør medlemsstaterne kunne anvende strengere regler herfor. (29) For at kunne opnå beskyttelse i Fællesskabet bør geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser anerkendes og registreres på fællesskabsplan. For at sikre, at de pågældende navne opfylder betingelserne i denne forordning, bør ansøgninger behandles af den berørte medlemsstats nationale myndigheder, hvilket skal ske under overholdelse af nogle fælles minimumsbestemmelser, der bl.a. omfatter en national indsigelsesprocedure. Kommissionen bør derefter gennemgå afgørelserne for at sikre, at ansøgningerne opfylder betingelserne i denne forordning, og at tilgangen er den samme i alle medlemsstaterne. (30) Der bør også ydes beskyttelse til tredjelandes oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, hvis disse er beskyttet i oprindelseslandet. (31) Registreringsproceduren bør gøre det muligt for enhver fysisk eller juridisk person i en medlemsstat eller et tredjeland, der har en legitim interesse, at gøre sine rettigheder gældende ved at gøre indsigelse. (32) Registrerede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser bør beskyttes mod anvendelser, der giver uberettigede fordele af det omdømme, der er forbundet med produkter, som overholder kravene. For at fremme loyal konkurrence og undgå at vildlede forbrugerne bør denne beskyttelse også omfatte produkter og tjenesteydelser, som ikke er dækket af denne forordning, herunder varer uden for traktatens bilag I. (33) Der bør indføres procedurer for ændring af produktspecifikationer, efter at de er blevet beskyttet, og for annullering af en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, navnlig hvis den dertil svarende produktspecifikation ikke længere er overholdt. (34) Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er beskyttet i Fællesskabet, bør underkastes kontrol, om muligt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes ( 7 ), herunder en kontrolordning for at sikre, at de pågældende vine overholder produktspecifikationerne. (35) Medlemsstaterne bør kunne opkræve et gebyr til dækning af pådragne udgifter, herunder udgifter i forbindelse med behandling af ansøgninger om beskyttelse, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning. (36) Eksisterende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser i Fællesskabet bør af hensyn til retssikkerheden være undtaget fra den nye behandlingsprocedure. De berørte medlemsstater bør imidlertid give Kommissionen de grundlæggende oplysninger og dokumenter, i henhold til hvilke de pågældende betegnelser er blevet anerkendt på nationalt plan; sker det ikke, bør deres beskyttelse som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser bortfalde. Mulighederne for annullering af eksisterende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser bør være begrænsede af hensyn til retssikkerheden. (37) Kvalitetspolitik reguleres nationalt i visse medlemsstater i henhold til nationale bestemmelser og sædvaner. Sådanne bestemmelser og sædvaner kan fortsat finde anvendelse. (38) Nogle benævnelser anvendes traditionelt i Fællesskabet og giver forbrugerne oplysninger om vinens særlige egenskaber og kvalitet, der supplerer de oplysninger, som oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser giver. For at sikre det indre markeds funktion og fair konkurrence samt for at undgå, at forbrugerne vildledes, bør disse traditionelle benævnelser kunne beskyttes i Fællesskabet. (39) Beskrivelsen, betegnelsen og præsentationen af produkter, der er omfattet af denne forordning, kan have stor indflydelse på deres afsætningsmuligheder. Forskelle i medlemsstaternes lovgivning vedrørende mærkning af vinavlsprodukter kan forhindre det indre marked i at fungere korrekt. (40) Der bør derfor fastsættes bestemmelser, der tager hensyn til forbrugernes og producenternes legitime interesser. I den forbindelse er det hensigtsmæssigt med fællesskabsregler for mærkning. (41) Disse regler bør bl.a. omfatte obligatorisk anvendelse af visse udtryk med henblik på at identificere produktet i forhold til salgskategorierne og give forbrugerne vigtige oplysninger. Anvendelsen af andre fakultative angivelser bør også være omfattet af bestemmelser på fællesskabsplan. (42) Medmindre der gælder andre bestemmelser, bør mærkningsreglerne i vinsektoren supplere de regler, der er fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler ( 8 ), og som gælder horisontalt. Erfaringen har vist, at en differentiering af mærkningsreglerne efter kategori af vinavlsprodukter ofte er uhensigtsmæssig. Reglerne bør derfor i princippet gælde for alle vinkategorier, herunder importerede produkter. De bør bl.a. give mulighed for angivelse af druesort og årgang på vine uden oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, dog med forbehold af visse krav og undtagelser vedrørende mærkningens pålidelighed og overvågningen heraf samt risikoen for vildledning af forbrugerne. (43) Producentorganisationer — både eksisterende og nye — vil fortsat kunne bidrage til at opfylde de mål, der er fastsat på fællesskabsplan for vinsektoren. Nytteværdien af deres arbejde bør ligge i omfanget og effektiviteten af de tjenesteydelser, de tilbyder deres medlemmer. Det samme gælder for brancheorganisationerne. Medlemsstaterne bør derfor anerkende organisationer, der opfylder visse krav, som fastsættes på fællesskabsplan. (44) For at markedet for vine kan fungere bedre, bør medlemsstaterne kunne iværksætte beslutninger, som træffes af brancheorganisationerne. Disse beslutninger må imidlertid ikke indbefatte fremgangsmåder, der kan forvride konkurrencen. (45) Indførelsen af et enhedsmarked i Fællesskabet forudsætter, at der etableres en ordning for samhandelen med tredjelande. Denne ordning bør bl.a. omfatte importtold og bør i princippet stabilisere Fællesskabets marked. Handelsordningen bør baseres på Fællesskabets internationale forpligtelser, især de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i Verdenshandelsorganisationens regi (WTO-aftalerne). (46) Overvågning af handelsstrømme er først og fremmest et spørgsmål om forvaltning, der bør håndteres fleksibelt. Kommissionen bør derfor træffe en afgørelse vedrørende indførelsen af licenskrav under hensyntagen til behovet for import- og eksportlicenser med henblik på forvaltning af markederne og især med henblik på overvågning af importen af de pågældende produkter. De generelle vilkår for sådanne licenser bør imidlertid fastlægges i denne forordning. (47) I forbindelse med indførelsen af import- og eksportlicenser bør der kræves en sikkerhedsstillelse for, at de transaktioner, som licenserne udstedes for, gennemføres. (48) Importtoldordningen gør det muligt at give afkald på alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser. I exceptionelle tilfælde kan ordningen for det indre marked og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at Fællesskabets marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, bør Fællesskabet have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser. (49) For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for Fællesskabets marked af import af navnlig druesaft og druemost bør importen af disse produkter pålægges en tillægsimporttold, hvis visse betingelser er opfyldt. (50) For at sikre, at vinmarkedet fungerer efter hensigten, og især for at undgå markedsforstyrrelser bør det være muligt at forbyde proceduren for aktiv og passiv forædling. Hvis denne type markedsforvaltningsinstrument skal have den ønskede virkning, skal det normalt anvendes uden større forsinkelser. Kommissionen bør derfor have de relevante beføjelser. (51) Produkter, der importeres fra tredjelande, bør underkastes Fællesskabets regler vedrørende produktkategorier, mærkning samt oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser. De bør desuden ledsages af en analyseerklæring. (52) Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler indgået i overensstemmelse med traktaten eller af Rådets retsakter. (53) Overskudsproduktionen af vin i Fællesskabet er blevet forværret på grund af overtrædelser af det midlertidige forbud mod nyplantning. Der findes således i Fællesskabet et stort antal ulovlige beplantninger, som er en kilde til illoyal konkurrence og skærper vinsektorens problemer. (54) Der bør skelnes mellem ulovlige arealer beplantet før og efter den 31. august 1998, når det drejer sig om producenternes forpligtelser i forbindelse med disse arealer. Ulovlige arealer fra før den 1. september 1998 bør have en sidste mulighed for at blive legaliseret i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999. Den dertil svarende bestemmelse i nærværende forordning bør derfor have tilbagevirkende kraft. (55) Indtil videre er ulovlige arealer fra før den 1. september 1998 ikke omfattet af en rydningsforpligtelse. De berørte producenter bør forpligtes til at legalisere dem mod betaling af et gebyr. Hvis de pågældende arealer ikke er legaliseret senest den 31. december 2009, bør producenterne forpligtes til at rydde dem for egen regning. Manglende overholdelse af denne rydningsforpligtelse bør udløse bøder. (56) Arealer, der er blevet beplantet i strid med det relevante forbud efter den 31. august 1998, bør ryddes, hvilket er den i forordning (EF) nr. 1493/1999 fastsatte sanktion. Manglende overholdelse af denne rydningsforpligtelse bør udløse bøder. (57) Indtil legaliserings- og rydningsforanstaltningerne er gennemført, bør vin fra arealer, der er beplantet i strid med forbuddet, og som ikke er legaliseret i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1493/1999, kun bringes på markedet med henblik på destillation for den berørte producents regning. Producenterne bør fremlægge destillationskontrakter, så denne regel kan overvåges bedre, end det hidtil har været tilfældet. (58) Det midlertidige forbud mod nyplantning har haft en vis indflydelse på balancen mellem udbud og efterspørgsel på vinmarkedet, men har samtidig været en hindring for konkurrencedygtige producenter, der ønsker at imødekomme en øget efterspørgsel på en fleksibel måde. (59) Da der endnu ikke er opnået markedsligevægt, og da det tager tid for ledsageforanstaltningerne som f.eks. rydningsordningen at slå igennem, er det hensigtsmæssigt at opretholde forbuddet mod nyplantning indtil den 31. december 2015, men på denne dato bør det ophæves endeligt, så konkurrencedygtige producenter kan indrette sig frit efter markedsbetingelserne. Medlemsstaterne bør dog have mulighed for at forlænge forbuddet på deres område indtil den 31. december 2018, hvis de finder det nødvendigt. (60) Den bestående tilladelse til nyplantning i forbindelse med podningsgartneri, jordfordeling og ekspropriation samt vindyrkningsforsøg har vist sig ikke at forstyrre vinmarkedet urimeligt og bør derfor videreføres med den fornødne kontrol. (61) Der bør fortsat tildeles genplantningsrettigheder til producenter, der forpligter sig til at rydde tilsvarende arealer med vinstokke, da nettovirkningen af sådanne beplantninger for produktionen normalt er nul. (62) Endvidere bør medlemsstaterne under streng kontrol kunne tillade overførsel af genplantningsrettigheder til en anden bedrift, hvis overførslen sker som led i kvalitetspolitikken, i forbindelse med podningsgartneri eller i tilknytning til overdragelse af en del af bedriften. Disse overførsler bør holdes inden for samme medlemsstat. (63) For at forbedre forvaltningen af vinproduktionskapaciteten og fremme den effektive udnyttelse af plantningsrettigheder og dermed yderligere afbøde virkningen af de midlertidige plantningsrestriktioner bør ordningen med nationale eller regionale reserver opretholdes. (64) Medlemsstaterne bør med den fornødne kontrol i vidt omfang kunne disponere over reserverne, så de bedre kan afpasse udnyttelsen af plantningsrettighederne fra disse reserver efter de lokale behov. De bør i den forbindelse kunne opkøbe plantningsrettigheder for at lade dem indgå i reserven og sælge rettigheder fra reserven. I den forbindelse bør medlemsstaterne fortsat kunne undlade at anvende reserveordningen, hvis de kan bevise, at de har en anden effektiv ordning til forvaltning af plantningsrettighederne. (65) Hvis unge vinproducenter indrømmes særlige fordele, kan det lette ikke blot deres etablering, men også den strukturelle tilpasning af deres bedrifter efter den første etablering, og disse producenter bør derfor kunne opnå rettigheder fra reserverne uden modydelse. (66) For at sikre den bedst mulige udnyttelse af ressourcerne og for bedre at afpasse udbuddet efter efterspørgslen bør plantningsrettighederne anvendes af indehaverne inden for en rimelig frist. Ellers bør de tilføres eller tilbageføres til reserverne. Af samme årsager bør rettigheder i reserverne tildeles inden for en rimelig frist. (67) Medlemsstater, hvor ordningen med plantningsrettigheder ikke fandt anvendelse pr. 31. december 2007, bør være undtaget fra det midlertidige forbud mod nyplantning. (68) Som en yderligere ledsageforanstaltning med det formål at skabe en vinsektor, som er afstemt efter markedsbetingelserne, bør der indføres en rydningsordning. Når producenterne vurderer, at betingelserne for en levedygtig produktion ikke er til stede på visse arealer, bør de have mulighed for at nedbringe deres omkostninger og tage de pågældende arealer endeligt ud af vinproduktionen, ligesom de bør have mulighed for at drive anden virksomhed på det område, der er tale om, eller helt at ophøre med landbrugsproduktion. (69) Erfaringen har vist, at hvis det overlades til medlemsstaterne at give tilladelse til rydning mod betaling af en præmie, risikerer man, at foranstaltningen ikke slår igennem og ikke får de ønskede virkninger for udbuddet. I modsætning til den nuværende ordning bør producenterne derfor generelt være berettigede til at anvende rydningsordningen og selv beslutte, om de vil indgive en ansøgning. De bør til gengæld modtage en præmie for hver hektar, der ryddes for vinstokke. Medlemsstater, hvis vinproduktion er under 50 000 hl om året, bør dog ikke have adgang til rydningsordningen, da de ikke har nogen væsentlig betydning for produktionen i Fællesskabet. (70) Medlemsstaterne bør på grundlag af objektive kriterier og efter satser, der fastsættes af Kommissionen, kunne bestemme, hvor store specifikke beløb der skal udbetales i rydningspræmie. (71) For at sikre en forsvarlig behandling af de ryddede arealer bør retten til præmien være betinget af, at de pågældende producenter overholder de gældende miljøbestemmelser. Hvis der påvises manglende overholdelse, bør det føre til en tilsvarende nedsættelse af rydningspræmien. (72) For at undgå miljøproblemer bør medlemsstaterne kunne udelukke rydning i bjergområder, på stejle skråninger og på visse mindre øer samt af hensyn til miljøet, når bestemte betingelser er opfyldt. I overensstemmelse med politikken for Fællesskabets fjernområder finder rydningsordningen ikke anvendelse på Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer. Medlemsstaterne bør kunne indstille rydningen, når det samlede ryddede areal når op på 8 % af deres vindyrkningsarealer (10 % på regionalt plan). (73) Når det ryddede areal i en medlemsstat overstiger 15 % af det samlede vindyrkningsareal, bør der gives mulighed for at lægge et loft på 15 % på rydningen i denne medlemsstat for at undgå en uforholdsmæssig stor koncentration af rydningsressourcerne på bekostning af andre medlemsstater. Der bør endvidere gives mulighed for at standse rydningen i et givet år, når det ryddede areal i det år når op på 6 % af det samlede vindyrkningsareal. (74) Et landbrugsareal, der har været benyttet til vinavl, bør efter rydning være berettiget til støtte under enkeltbetalingsordningen og give anledning til en afkoblet direkte betaling svarende til det regionale gennemsnit, der dog af budgetmæssige grunde ikke bør overstige et bestemt beløb. (75) Der er risiko for, at det indre marked ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte uden betingelser. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte i princippet gælde for de produkter, der er omfattet af den fælles markedsordning for vin. Bestemmelserne om rydningspræmien og visse foranstaltninger under støtteprogrammerne bør imidlertid ikke i sig selv udelukke, at der ydes statsstøtte til samme formål. (76) Med henblik på en bedre forvaltning af vinproduktionskapaciteten bør medlemsstaterne tilsende Kommissionen en opgørelse over deres produktionskapacitet. Oplysningerne heri bør baseres på fortegnelsen over vindyrkningsarealer, der bør opretholdes og ajourføres regelmæssigt. De nærmere enkeltheder i fortegnelsen bør fastsættes i Kommissionens gennemførelsesforordning. Rådets forordning (EØF) nr. 2392/86 af 24. juli 1986 om udarbejdelse af en fællesskabsfortegnelse over vindyrkningsarealer ( 9 ) bør derfor ophæves. For at tilskynde medlemsstaterne til at fremsende opgørelsen bør støtten til omstrukturering og omstilling være forbeholdt de medlemsstater, der har fremsendt opgørelsen. (77) Producenter af druer til vinfremstilling, af most og af vin bør indsende høstanmeldelser, så de oplysninger, der er nødvendige for at kunne træffe de relevante politikmæssige og administrative valg, er til rådighed. Medlemsstaterne bør kunne kræve, at forhandlere af druer til fremstilling af vin hvert år anmelder, hvor store mængder af den seneste høst der er afsat. Most- og vinproducenterne samt de handlende, bortset fra detailhandlere, bør anmelde størrelsen af deres lagre af most og vin. (78) Med henblik på at sørge for et tilfredsstillende sporbarhedsniveau for de pågældende produkter, særlig af hensyn til forbrugerbeskyttelsen, bør der for alle de produkter, der er omfattet af denne forordning, og som omsættes inden for Fællesskabet, udstedes et ledsagedokument. (79) Med henblik på velbegrundede krisetilfælde bør medlemsstaterne, også efter at overgangsforanstaltningen i form af krisedestillationsstøtte i henhold til støtteprogrammerne er afsluttet i 2012, kunne yde bistand til krisedestillation inden for en samlet budgetramme på 15 % af værdierne af det relevante årsbudget for medlemsstatens nationale støtteprogram. Kommissionen bør altid underrettes om en sådan bistand, og den bør godkendes i henhold til denne forordning, inden den bevilges. (80) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen ( 10 ). (81) Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af nærværende forordning, bør finansieres af Fællesskabet i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik ( 11 ). (82) Medlemsstaterne og Kommissionen bør udveksle de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af nærværende forordning. (83) For at sikre overholdelse af de i denne forordning fastsatte forpligtelser er det nødvendigt med kontrol og — i tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelserne — sanktioner. Der bør derfor gives Kommissionen beføjelse til at indføre regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og for indberetningskrav til medlemsstaterne. (84) Medlemsstaternes myndigheder bør have ansvaret for overholdelsen af denne forordning, og der bør træffes foranstaltninger, som gør det muligt for Kommissionen at overvåge og sikre denne overholdelse. (85) For at vinsektoren kan komme ind under enkeltbetalingsordningen, bør alle aktivt dyrkede vinområder kunne opnå støtte under enkeltbetalingsordningen i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere ( 12 ). (86) Vinavlere i Bulgarien, Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Rumænien, Slovenien og Slovakiet bør nyde godt af medtagelsen af vinkomponenten i enkeltbetalingsordningen på de samme betingelser som vinavlerne i Fællesskabet i dets sammensætning pr. 30. april 2004. Vinkomponenten i enkeltbetalingsordningen bør derfor ikke underlægges planen for stigninger i artikel 143a i forordning (EF) nr. 1782/2003. (87) Forordning (EF) nr. 1782/2003 og Rådets forordning (EF) nr. 3/2008 af 17. december 2007 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked og i tredjelande ( 13 ) bør ændres i overensstemmelse hermed. (88) Overgangen fra ordningerne i forordning (EF) nr. 1493/1999 og de øvrige vinforordninger til ordningerne i nærværende forordning kan volde problemer, som ikke er behandlet i nærværende forordning. Hvis sådanne problemer opstår, bør Kommissionen kunne vedtage de nødvendige overgangsforanstaltninger. Kommissionen bør også bemyndiges til at løse særlige praktiske problemer — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:







AFSNIT I

INDLEDENDE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1. I denne forordning fastsættes der særlige regler for produktion og markedsføring af de produkter, der er omhandlet i bilag I, del XII, til forordning (EF) nr. 1234/2007.

2. For de i stk. 1 nævnte produkter fastsættes der i denne forordning:

a) støtteforanstaltninger

b) reguleringsforanstaltninger

c) regler for samhandel med tredjelande

d) regler for produktionskapacitet.

Artikel 2

Definitioner

I forbindelse med denne forordning gælder definitionerne i bilag I.







AFSNIT II

STØTTEFORANSTALTNINGER







KAPITEL I

Støtteprogrammer







Afdeling 1

Indledende bestemmelser

Artikel 3

Anvendelsesområde

I dette kapitel fastsættes der regler for tildeling af fællesskabsmidler til medlemsstaterne og for medlemsstaternes anvendelse af disse midler i forbindelse med nationale støtteprogrammer (i det følgende benævnt »støtteprogrammer«) til finansiering af specifikke foranstaltninger til støtte for vinsektoren.

Artikel 4

Forenelighed og konsistens

1. Støtteprogrammer skal være forenelige med fællesskabsretten og konsistente med Fællesskabets aktiviteter, politikker og prioriteter.

2. Medlemsstaterne er ansvarlige for støtteprogrammerne og sikrer, at de er internt konsistente og udarbejdes og gennemføres på en objektiv måde under hensyntagen til de berørte producenters økonomiske situation og nødvendigheden af undgå uberettiget forskelsbehandling af producenterne.

Medlemsstaterne er ansvarlige for tilvejebringelsen og gennemførelsen af de nødvendige kontrolforanstaltninger og sanktioner, hvis støtteprogrammerne ikke overholdes.

3. Der ydes ikke støtte til:

a) forskningsprojekter og foranstaltninger til støtte for forskningsprojekter

b) foranstaltninger, der er indeholdt i medlemsstaternes programmer for udvikling af landdistrikterne i henhold til forordning (EF) nr. 1698/2005.







Afdeling 2

Forelæggelse af støtteprogrammerne og disses indhold

Artikel 5

Forelæggelse af støtteprogrammerne

1. Alle de i bilag II opførte producentmedlemsstater forelægger, første gang senest den 30. juni 2008, Kommissionen et udkast til et femårigt støtteprogram, der indeholder foranstaltninger i overensstemmelse med dette kapitel.

Støtteforanstaltningerne i støtteprogrammerne udarbejdes på det geografiske niveau, som medlemsstaterne finder mest hensigtsmæssigt. Inden støtteprogrammet forelægges Kommissionen, gøres det til genstand for høringer med de kompetente myndigheder og organisationer på det relevante geografiske niveau.

Hver medlemsstat forelægger et enkelt udkast til støtteprogram, hvori der kan tages hensyn til særlige regionale forhold.

2. Støtteprogrammerne iværksættes tre måneder efter, at de er blevet forelagt Kommissionen.

Hvis det forelagte støtteprogram ikke opfylder betingelserne i dette kapitel, underretter Kommissionen medlemsstaten herom. I så fald forelægger medlemsstaten Kommissionen et ændret støtteprogram. Det ændrede støtteprogram iværksættes to måneder efter, at det er blevet anmeldt, medmindre det fortsat ikke opfylder betingelserne i dette kapitel, i hvilket tilfælde dette afsnit finder anvendelse.

3. Stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på ændringer i de af medlemsstaterne forelagte støtteprogrammer.

4. Artikel 6 finder ikke anvendelse, når en medlemsstats eneste foranstaltning som led i et støtteprogram er overførslen til den i artikel 9 nævnte enkeltbetalingsordning. Artikel 21 finder i så tilfælde kun anvendelse med hensyn til stk. 1 heri og i relation til det år, hvor overførslen finder sted.

Artikel 6

Støtteprogrammernes indhold

Støtteprogrammerne skal indeholde følgende:

a) en detaljeret beskrivelse af de foreslåede foranstaltninger og de kvantificerede mål herfor

b) resultaterne af de afholdte høringer

c) en vurdering af de forventede tekniske, økonomiske, miljømæssige og sociale virkninger

d) en tidsplan for foranstaltningernes gennemførelse

e) en generel finansieringsoversigt, der viser de ressourcer, der skal sættes ind, og den påtænkte vejledende fordeling heraf på foranstaltningerne i overensstemmelse med de i bilag II fastsatte lofter

f) de kriterier og kvantitative indikatorer, der skal anvendes til overvågning og evaluering, samt de foranstaltninger, der er truffet for at sikre, at støtteprogrammerne gennemføres korrekt og effektivt

g) en angivelse af de kompetente myndigheder og organer, der er ansvarlige for gennemførelsen af støtteprogrammet.

Artikel 7

Støtteberettigede foranstaltninger

1. Støtteprogrammerne skal indeholde én eller flere af følgende foranstaltninger:

a) støtte efter enkeltbetalingsordningen i overensstemmelse med artikel 9

b) salgsfremstød i overensstemmelse med artikel 10

c) omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer i overensstemmelse med artikel 11

d) grøn høst i overensstemmelse med artikel 12

e) gensidige fonde i overensstemmelse med artikel 13

f) høstforsikring i overensstemmelse med artikel 14

g) investeringer i overensstemmelse med artikel 15

h) destillation af biprodukter i overensstemmelse med artikel 16

i) destillation af konsumalkohol i overensstemmelse med artikel 17

j) krisedestillation i overensstemmelse med artikel 18

k) brug af koncentreret druemost i overensstemmelse med artikel 19.

2. Støtteprogrammerne må ikke indeholde andre foranstaltninger end foranstaltningerne i artikel 9-19.

Artikel 8

Generelle bestemmelser om støtteprogrammer

1. Fordelingen af de disponible fællesskabsmidler og budgetgrænserne er fastsat i bilag II.

2. Fællesskabet yder kun støtte til støtteberettigede udgifter, der afholdes efter forelæggelsen af det relevante støtteprogram, jf. artikel 5, stk. 1.

3. Medlemsstaterne bidrager ikke til omkostningerne i forbindelse med de foranstaltninger, der finansieres af Fællesskabet under støtteprogrammerne.

4. Uanset stk. 3 kan medlemsstaterne i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler yde statsstøtte til de i artikel 10, 14 og 15 nævnte foranstaltninger.

Den maksimale støttesats, der er fastsat i de relevante fællesskabsregler for statsstøtte, finder anvendelse på den samlede offentlige finansiering, hvori indgår både Fællesskabets og medlemsstaternes midler.







Afdeling 3

Specifikke støtteforanstaltninger

Artikel 9

Enkeltbetalingsordningen og støtte til vinavlere

1. Medlemsstaterne kan yde støtte til vinavlere ved at bevilge dem betalingsrettigheder som omhandlet i forordning (EF) nr. 1782/2003, afsnit III, kapitel 3, i overensstemmelse med bilag VII, litra O, i samme forordning.

2. Medlemsstater, der agter at gøre brug af den i stk. 1 nævnte mulighed, skal tage højde for en sådan støtte i deres støtteprogrammer, herunder for så vidt angår efterfølgende overførsler af midler til enkeltbetalingsordningen ved ændringer af disse programmer i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3.

3. Når den i stk. 1 omhandlede støtte er gennemført, skal den

a) forblive en del af enkeltbetalingsordningen og ikke længere være til rådighed eller stilles til rådighed i henhold til artikel 5, stk. 3, for de foranstaltninger, der er anført i artikel 10-19, i årene efter støtteprogrammernes anvendelse

b) medføre en tilsvarende reduktion af de midler, der i støtteprogrammerne er til rådighed for foranstaltningerne i artikel 10-19.

Artikel 10

Salgsfremstød på tredjelandsmarkeder

1. Der ydes støtte i henhold til denne artikel til dækning af oplysningsforanstaltninger og salgsfremmende foranstaltninger for fællesskabsvine i tredjelande med det formål at forbedre disses konkurrenceevne i de pågældende lande.

2. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger gælder vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse eller vine med angivelse af druesort.

3. De i stk. 1 nævnte foranstaltninger kan kun være:

a) public relations, salgsfremme eller reklame, der sætter fokus på fordelene ved Fællesskabets produkter, specielt med hensyn til kvalitet, fødevaresikkerhed eller miljøvenlighed

b) deltagelse i arrangementer, messer eller udstillinger af international betydning

c) oplysningskampagner, navnlig om Fællesskabets ordninger for oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og økologisk produktion

d) undersøgelser af nye markeder, som er nødvendige for at udvide afsætningsmulighederne

e) evalueringsundersøgelser af resultaterne af salgsfremmende foranstaltninger og oplysningsforanstaltninger.

4. Fællesskabets tilskud til salgsfremstød må højst udgøre 50 % af de støtteberettigede udgifter.

Artikel 11

Omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer

1. Formålet med foranstaltningerne til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer er at øge vinproducenternes konkurrenceevne.

2. Der ydes kun støtte til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer i henhold til denne artikel, hvis medlemsstaterne forelægger opgørelsen over deres produktionskapacitet i overensstemmelse med artikel 109.

3. Støtten til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer kan kun dække en eller flere af følgende aktiviteter:

a) sortsomstilling, også ved hjælp af dobbeltpodning

b) flytning af vindyrkningsarealer

c) forbedring af driftsmetoder.

Der ydes ikke støtte til den normale fornyelse af udtjente vindyrkningsarealer.

4. Støtten til omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer kan kun ydes som:

a) godtgørelse til producenterne for indkomsttab i forbindelse med gennemførelsen af foranstaltningen

b) tilskud til omstrukturerings- og omstillingsomkostningerne.

5. Den i stk. 4, litra a), nævnte godtgørelse til producenterne for indkomsttab kan dække indtil 100 % af det pågældende tab og ydes i form af:

a) uanset afsnit V, kapitel II, en tilladelse til dyrkning af både gamle og nye vinstokke i en bestemt periode, som højst må være på tre år, indtil udløbet af overgangsordningen for plantningsrettigheder, eller

b) en økonomisk godtgørelse.

6. Fællesskabets tilskud til de faktiske omkostninger i forbindelse med omstrukturering og omstilling af vindyrkningsarealer må højst udgøre 50 %. I regioner, der er klassificeret som konvergensregioner i henhold til forordning (EF) nr. 1083/2006 ( 14 ), må Fællesskabets tilskud til omstrukturerings- og omstillingsomkostninger højst udgøre 75 %.

Artikel 12

Grøn høst

1. I denne artikel forstås ved grøn høst fuldstændig destruktion eller fjernelse af endnu ikke modne drueklaser, der bringer udbyttet af det pågældende areal ned på nul.

2. Der ydes støtte til grøn høst for at bidrage til at genoprette balancen mellem udbud og efterspørgsel på Fællesskabets vinmarked og dermed forebygge markedskriser.

3. Støtten til grøn høst kan ydes som godtgørelse i form af et fast beløb pr. hektar, som skal fastsættes af den berørte medlemsstat.

Der kan dog højst udbetales 50 % af summen af de direkte omkostninger til destruktion eller fjernelse af drueklaser og indkomsttabet som følge af destruktion eller fjernelse af drueklaser.

4. De berørte medlemsstater etablerer en ordning baseret på objektive kriterier for at sikre, at grøn høst-foranstaltningen ikke medfører, at de enkelte vinproducenter modtager godtgørelse, som overstiger det i stk. 3, andet afsnit, fastsatte loft.

Artikel 13

Gensidige fonde

1. Der ydes støtte til oprettelse af gensidige fonde for at bistå producenter, der ønsker at forsikre sig mod markedssvingninger.

2. Støtten til oprettelse af gensidige fonde kan ydes i form af midlertidig og degressiv støtte til dækning af fondenes administrative omkostninger.

Artikel 14

Høstforsikring

1. Der ydes støtte til høstforsikring for at bidrage til at beskytte producenternes indtægter, når disse berøres af naturkatastrofer, ugunstige vejrforhold, sygdomme eller skadedyrsangreb.

2. Støtten til høstforsikring kan ydes i form af et finansielt tilskud fra Fællesskabet, som dog højst må svare til:

a) 80 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod tab som følge af ugunstige vejrforhold, der kan henregnes under naturkatastrofer

b) 50 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod: i) tab som omhandlet i litra a) og andre tab som følge af ugunstige vejrforhold ii) tab som følge af dyre- eller plantesygdomme eller skadedyrsangreb.

3. Der kan kun ydes støtte til høstforsikring, hvis forsikringserstatningerne ikke dækker mere end 100 % af producenternes indkomsttab, idet der tages hensyn til eventuelle udbetalinger fra andre støtteordninger i forbindelse med den forsikrede risiko.

4. Støtten til høstforsikring må ikke forvride konkurrencen på forsikringsmarkedet.

Artikel 15

Investeringer

1. Der kan ydes støtte til materielle og/eller immaterielle investeringer i forarbejdningsfaciliteter, vinbedriftinfrastruktur og markedsføring af vin, der generelt forbedrer virksomhedens resultater og vedrører et eller flere af følgende punkter:

a) produktion eller markedsføring af produkter, der er omhandlet i bilag IV

b) udvikling af nye produkter, processer og teknologier i forbindelse med de produkter, der er omhandlet i bilag IV.

2. Maksimalsatsen for støtten i henhold til stk. 1 ydes kun til mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder, jf. Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder ( 15 ). For Azorerne, Madeira, De Kanariske Øer, de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 af 18. september 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav ( 16 ), og de franske oversøiske departementer gælder der ingen begrænsning for virksomhedens størrelse i forbindelse med maksimalsatsen. For virksomheder, der ikke er omfattet af artikel 2, stk. 1, i afsnit I i bilaget til henstilling 2003/361/EF, med under 750 medarbejdere eller med en omsætning på under 200 mio. EUR halveres den maksimale støtteintensitet.

Der ydes ikke støtte til virksomheder i vanskeligheder i den betydning, der er angivet i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.

3. De støtteberettigede udgifter omfatter ikke de poster, der er nævnt i artikel 71, stk. 3, litra a)-c), i forordning (EF) nr. 1698/2005.

4. Der anvendes følgende maksimalsatser for Fællesskabets bidrag i forbindelse med støtteberettigede investeringsudgifter:

a) 50 % i områder, der er klassificeret som konvergensregioner i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1083/2006

b) 40 % i områder, der ikke er konvergensregioner

c) 75 % i fjernområder i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 af 30. januar 2006 om særlige foranstaltninger på landbrugsområdet i EU’s fjernområder ( 17 )

d) 65 % på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. forordning (EF) nr. 1405/2006.

5. Artikel 72 i forordning (EF) nr. 1698/2005 finder tilsvarende anvendelse på den støtte, der er nævnt i stk. 1.

Artikel 16

Destillation af biprodukter

1. Der kan ydes støtte til frivillig eller obligatorisk destillation af biprodukter fra vinfremstilling, der opfylder betingelserne i bilag VI, litra D.

Støttebeløbet fastsættes pr. volumenprocent og pr. hl produceret alkohol. Der ydes ikke støtte til alkoholindholdet i biprodukter, der skal destilleres, hvis det overstiger 10 % af alkoholindholdet i den producerede vin.

2. De maksimale støtteniveauer baseres på indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne og fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

3. Den alkohol, der fremkommer ved støttet destillation som nævnt i stk. 1, anvendes udelukkende til industri- eller energiformål for at undgå konkurrenceforvridning.

Artikel 17

Destillation til konsumalkohol

1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til producenter for vin, der destilleres til konsumalkohol, i form af hektarstøtte.

2. De relevante kontrakter vedrørende destillation af vin samt de relevante beviser for levering til destillation skal forelægges, inden der kan ydes støtte.

Artikel 18

Krisedestillation

1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til frivillig eller obligatorisk destillation af overskydende vin, som medlemsstaterne træffer afgørelse om i begrundede krisetilfælde, for at mindske eller fjerne overskuddet og samtidig sikre kontinuitet i leveringen fra den ene høst til den anden.

2. De maksimale støtteniveauer fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

3. Den alkohol, der fremkommer ved støttet destillation som nævnt i stk. 1, anvendes udelukkende til industri- eller energiformål for at undgå konkurrenceforvridning.

4. Den del af de disponible budgetmidler, der anvendes til krisedestillationsforanstaltningen, må ikke overskride følgende procentdel af de samlede disponible midler, der er fastsat i bilag II, pr. medlemsstat i det pågældende regnskabsår:

— 20 % i 2009

— 15 % i 2010

— 10 % i 2011

— 5 % i 2012.

5. Medlemsstaterne kan øge de disponible midler til krisedestillationsforanstaltningen ud over de årlige lofter i stk. 4 ved at bidrage med nationale midler i overensstemmelse med følgende grænser (udtrykt som procentdele af de respektive årlige lofter i stk. 4):

— 5 % i produktionsåret 2010

— 10 % i produktionsåret 2011

— 15 % i produktionsåret 2012.

Medlemsstaterne underretter i givet fald Kommissionen om de ekstra nationale midler, der er nævnt i første afsnit, og Kommissionen skal godkende transaktionen, inden midlerne stilles til rådighed.

Artikel 19

Brug af koncentreret druemost

1. Der kan indtil den 31. juli 2012 ydes støtte til vinavlere, der anvender koncentreret druemost, herunder rektificeret koncentreret druemost, til at øge produkternes naturlige alkoholindhold i overensstemmelse med betingelserne i bilag V.

2. Støttebeløbet fastsættes pr. volumenprocent potentielt alkoholindhold og pr. hl most, der anvendes som tilsætning.

3. De maksimale støtteniveauer for denne foranstaltning i de forskellige vindyrkningszoner fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

Artikel 20

Krydsoverensstemmelse

Har en landbruger på et hvilket som helst tidspunkt inden for tre år efter en betaling under støtteprogrammerne for omstrukturering og omstilling eller på et hvilket som helst tidspunkt inden for et år efter en betaling under støtteprogrammerne for grøn høst ikke overholdt de lovgivningsbestemte forvaltningskrav og betingelserne for god landbrugs- og miljømæssig stand, jf. artikel 3-7 i forordning (EF) nr. 1782/2003, på sin bedrift, og skyldes den manglende overholdelse en handling eller undladelse, der direkte kan tilskrives landbrugeren, nedsættes eller annulleres betalingen helt eller delvist, afhængigt af, hvor alvorlig, omfattende, varig og hyppig den konstaterede manglende overholdelse er, og landbrugeren pålægges i givet fald at betale den tilbage efter betingelserne i disse bestemmelser.







Afdeling 4

Almindelige bestemmelser

Artikel 21

Indberetning og evaluering

1. Medlemsstaterne forelægger hvert år senest den 1. marts, og første gang senest den 1. marts 2010, Kommissionen en rapport om gennemførelsen i det foregående regnskabsår af foranstaltningerne i deres støtteprogrammer.

I disse rapporter opregnes og gøres der rede for de foranstaltninger, til hvilke der er ydet fællesskabsstøtte som led i støtteprogrammerne, og der gives navnlig oplysninger om gennemførelsen af de i artikel 10 omhandlede salgsfremmende foranstaltninger.

2. Medlemsstaterne forelægger inden den 1. marts 2011 og igen senest den 1. marts 2014 Kommissionen en evaluering af omkostninger og gevinster ved støtteprogrammerne og angiver, hvordan de kan gøres mere effektive.

Kommissionen forelægger inden den 31. december 2011 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af de i artikel 10 omhandlede salgsfremmende foranstaltninger.

Artikel 22

Gennemførelsesforanstaltninger

De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:

a) den måde, hvorpå støtteprogrammerne skal præsenteres

b) regler for ændring af støtteprogrammerne, efter at de er iværksat

c) de nærmere regler for gennemførelsen af de i artikel 10-19 fastsatte foranstaltninger

d) betingelser for meddelelse og offentliggørelse af støtte, der finansieres af Fællesskabet

e) nærmere bestemmelser om indberetning.







KAPITEL II

Finansielle overførsler

Artikel 23

Finansielle overførsler til udvikling af landdistrikter

1. Fra regnskabsåret 2009 skal de i stk. 2 anførte beløb, der er baseret på de historiske udgifter under forordning (EF) nr. 1493/1999 til interventionsforanstaltninger til regulering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1290/2005, være til rådighed som supplerende fællesskabsmidler til foranstaltninger i vinproducerende områder som led i den programmering af udviklingen af landdistrikterne, der finansieres over forordning (EF) nr. 1698/2005.

▼M1

2. Følgende beløb skal være til rådighed i de nævnte kalenderår:

— 2009: 40,66 mio. EUR

— 2010: 82,11 mio. EUR

— fra og med 2011: 122,61 mio. EUR.

▼B

3. De i stk. 2 anførte beløb fordeles på medlemsstaterne i overensstemmelse med bilag III.

Medlemsstater, som ikke har nogen beløb opført i den nuværende tabel i bilag III på grund af den ringe størrelse af de beløb, der følger af den finansielle nøgle for fastlæggelsen af beløbene i bilag III (under 2,5 mio. EUR til overførsel i 2009), kan beslutte at overføre de beløb, der nu er opført i bilag II, helt eller delvis til bilag III til anvendelse i deres programmer for udvikling af landdistrikterne. I så tilfælde underretter de pågældende medlemsstater Kommissionen om denne overførsel inden den 30. juni 2008, og Kommissionen ændrer stk. 2 samt bilag II og III i overensstemmelse hermed.







AFSNIT III

REGULERINGSFORANSTALTNINGER







KAPITEL I

Almindelige bestemmelser

Artikel 24

Klassificering af druesorter til vinfremstilling

1. Med forbehold af stk. 2 klassificerer medlemsstaterne de druesorter til vinfremstilling, der må plantes, genplantes eller podes på deres respektive områder med henblik på produktion af vin.

Medlemsstaterne må kun klassificere druesorter, der opfylder følgende betingelser:

a) den pågældende sort skal tilhøre arten Vitis vinifera eller være en krydsning af arten Vitis vinifera med andre arter af Vitis-slægten

b) sorten er ikke en af følgende: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton og Herbemont.

Hvis en druesort til vinfremstilling udgår af klassificeringen i første afsnit, skal den ryddes senest 15 år efter, at den er udgået.

2. Medlemsstater med en vinproduktion, der ikke overtiger 50 000 hl. pr. produktionsår, beregnet på grundlag af den gennemsnitlige produktion i de sidste fem produktionsår, fritages fra klassificeringsforpligtelsen i stk. 1.

I de medlemsstater, der er nævnt i første afsnit, er det imidlertid kun druesorter som omhandlet i stk. 1, andet afsnit, litra a) og b), der må plantes, genplantes eller podes med henblik på vinproduktion.

3. Uanset stk. 1, første og andet afsnit, og stk. 2, andet afsnit, tillades plantning, genplanting eller podning af følgende druesorter med henblik på videnskabelig forskning og i forsøgsøjemed:

a) druesorter, der ikke er klassificeret, for så vidt angår medlemsstaterne i stk. 1

b) druesorter, der ikke er i overensstemmelse med stk. 1, andet afsnit, litra a) og b), for så vidt angår medlemsstaterne i stk. 2.

4. Arealer med druesorter til vinfremstilling, der er plantet i strid med stk. 1-3, skal ryddes.

Der er dog ingen pligt til at rydde sådanne arealer, når den pågældende produktion udelukkende er beregnet til vinproducentens privatforbrug.

5. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at kontrollere, at producenterne overholder stk. 1-4.

Artikel 25

Produktion og markedsføring

1. De i bilag IV opførte produkter skal i Fællesskabet fremstilles af de druesorter til vinfremstilling, der kan klassificeres i henhold til artikel 24, stk. 1.

2. En betegnelse for en kategori af vinavlsprodukter, jf. bilag IV, må kun anvendes i Fællesskabet til markedsføring af et produkt, der overholder de hertil svarende betingelser, som er fastsat i samme bilag.

Uanset artikel 59, stk. 1, litra a), kan medlemsstaterne dog tillade brugen af betegnelsen »vin«, hvis

a) den er ledsaget af navnet på en frugt i form af et sammensat navn til at markedsføre produkter, der er fremstillet ved gæring af andre frugter end druer, eller

b) den er en del af et sammensat navn.

Enhver forveksling med produkter, der svarer til vinkategorierne i bilag IV, skal undgås.

3. Vinavlsproduktkategorierne i bilag IV kan ændres i overensstemmelse med proceduren i artikel 113, stk. 2.

4. Bortset fra aftappet vin, for hvilken det kan godtgøres, at aftapningen er sket inden den 1. september 1971, må vin, der er fremstillet af druesorter til vinfremstilling opført i de i henhold til artikel 24, stk. 1, første afsnit, udarbejdede klassificeringer, men som ikke opfylder betingelserne for en af kategorierne i bilag IV, kun anvendes til vinproducentens privatforbrug, til produktion af vineddike eller til destillation.







KAPITEL II

Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner

Artikel 26

Anvendelsesområde

Dette kapitel vedrører de tilladte ønologiske fremgangsmåder og de gældende restriktioner for produktion og afsætning af de produkter, der er omfattet af denne forordning, samt den procedure, hvorved der kan træffes afgørelse om disse fremgangsmåder og restriktioner.

Artikel 27

Ønologiske fremgangsmåder og restriktioner

1. Til produktion og konservering i Fællesskabet af de produkter, der er omfattet af denne forordning, anvendes udelukkende ønologiske fremgangsmåder, der er tilladt i henhold til fællesskabsretten som fastsat i bilag V eller i overensstemmelse med artikel 28 og 29.

Første afsnit finder ikke anvendelse på:

a) druesaft og koncentreret druesaft

b) druemost og koncentreret druemost til fremstilling af druesaft.

2. De tilladte ønologiske fremgangsmåder tjener udelukkende til at sikre korrekt vinfremstilling, korrekt konservering og korrekt forarbejdning af produktet.

3. Produkter, der er omfattet af denne forordning, skal være fremstillet i Fællesskabet i overensstemmelse med de i bilag VI fastsatte relevante restriktioner.

4. Produkter omfattet af denne forordning, der har været genstand for ønologiske fremgangsmåder, der ikke er tilladt i Fællesskabet, eller for eventuelle ikke tilladte nationale ønologiske fremgangsmåder, eller som overtræder restriktionerne i bilag VI, må ikke markedsføres i Fællesskabet.

Artikel 28

Strengere regler fastsat af medlemsstaterne

Medlemsstaterne kan indskrænke eller udelukke anvendelsen af visse ønologiske fremgangsmåder, som er tilladt i henhold til fællesskabsretten, og indføre strengere begrænsninger for vine, der fremstilles på deres område, med henblik på bedre at bevare de væsentlige kendetegn ved vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller beskyttet geografisk betegnelse og ved mousserende vine og hedvine.

Medlemsstaterne meddeler disse indskrænkninger, udelukkelser og begrænsninger til Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater herom.

Artikel 29

Tilladelse af ønologiske fremgangsmåder og restriktioner

1. Bortset fra de ønologiske fremgangsmåder i forbindelse med tilsætning, syring og afsyring, der er fastsat i bilag V for de specifikke produkter, der er omfattet heraf, samt restriktionerne i bilag VI, træffes der afgørelse om tilladelse af ønologiske fremgangsmåder og restriktioner for produktion og konservering af produkter, der er omfattet af denne forordning, efter proceduren i artikel 113, stk. 2.

2. Medlemsstaterne kan tillade anvendelse i forsøgsøjemed af ikke-tilladte ønologiske fremgangsmåder på betingelser, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 113, stk. 2.

Artikel 30

Kriterier for tilladelse

Kommissionen giver tilladelse til ønologiske fremgangsmåder efter proceduren i artikel 113, stk. 2, idet den:

a) tager udgangspunkt i de ønologiske fremgangsmåder, der er anbefalet og offentliggjort af Den Internationale Vinorganisation (OIV), og i resultaterne af anvendelse i forsøgsøjemed af endnu ikke tilladte ønologiske fremgangsmåder

b) tager hensyn til beskyttelsen af menneskers sundhed

c) tager hensyn til den mulige risiko for, at forbrugerne vildledes på grund af etablerede forventninger og opfattelser, og ser i den forbindelse på, hvilke oplysningstiltag der findes og kan gennemføres for at undgå denne risiko

d) giver mulighed for bevarelse af vinens naturlige og væsentlige kendetegn og undgår at bevirke en væsentlig ændring i det pågældende produkts sammensætning

e) sikrer et acceptabelt minimum af miljøbeskyttelse

f) overholder de i henholdsvis bilag V og bilag VI fastlagte generelle regler vedrørende ønologiske fremgangsmåder og restriktioner.

Artikel 31

Analysemetoder

Hvad angår analyser til bestemmelse af sammensætningen af produkter omfattet af denne forordning og regler for konstatering af, om disse produkter har undergået en behandling, der er i strid med de tilladte ønologiske fremgangsmåder, anvendes de metoder og regler, der er anbefalet og offentliggjort af OIV.

I tilfælde, hvor der ikke findes metoder og regler, som er anbefalet og offentliggjort af OIV, vedtages dertil svarende metoder og regler efter proceduren i artikel 113, stk. 2.

I afventning af vedtagelsen af sådanne regler anvendes de metoder og regler, som den pågældende medlemsstat tillader.

Artikel 32

Gennemførelsesforanstaltninger

De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel og bilag V og bilag VI, vedtages, medmindre andet er fastsat i disse bilag, efter proceduren i artikel 113, stk. 2.

Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:

a) bestemmelser om, at Fællesskabets ønologiske fremgangsmåder i bilag IV til forordning (EF) nr. 1493/1999 betragtes som tilladte ønologiske fremgangsmåder

b) tilladte ønologiske fremgangsmåder og restriktioner, herunder tilsætning, syring og afsyring, for mousserende vine, mousserende kvalitetsvine og aromatisk mousserende kvalitetsvine

c) tilladte ønologiske fremgangsmåder og restriktioner for hedvine

d) bestemmelser om blanding og forskæring af druemost og vin, jf. dog bilag VI, litra C

e) nærmere bestemmelser om renheden og identiteten af de stoffer, der anvendes i forbindelse med ønologiske fremgangsmåder, når der ikke findes fællesskabsregler herfor

f) administrative bestemmelser for anvendelsen af de tilladte ønologiske fremgangsmåder

g) betingelser for oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, der ikke er i overensstemmelse med artikel 27, eventuelle undtagelser fra kravene i nævnte artikel samt kriterier, der i enkelttilfælde gør det muligt at undgå en urimelig hård behandling

h) betingelser, på hvilke medlemsstaterne kan tillade oplagring, omsætning og anvendelse af produkter, som ikke opfylder bestemmelserne i dette kapitel bortset fra artikel 27 eller gennemførelsesbestemmelserne til dette kapitel.







KAPITEL III

Oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser

Artikel 33

Anvendelsesområde

1. De bestemmelser om oprindelsesbetegnelser, geografiske betegnelser og traditionelle benævnelser, der findes i kapitel IV og V, finder anvendelse på de produkter, der er nævnt i bilag IV, punkt 1, 3-6, 8, 9, 11, 15 og 16.

2. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser skal bygge på

a) beskyttelse af de legitime interesser hos i) forbrugerne, og ii) producenterne

b) sikring af ordnede forhold på det fælles marked for de pågældende produkter

c) fremme af produktionen af kvalitetsprodukter, idet der samtidig tillades nationale kvalitetspolitiske foranstaltninger.







KAPITEL IV

Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser







Afdeling 1

Definitioner

Artikel 34

Definitioner

1. I denne forordning forstås ved:

a) »oprindelsesbetegnelse«: et navn på et område, et bestemt sted eller i exceptionelle tilfælde et land, der betegner et produkt som nævnt i artikel 33, stk. 1, som opfylder følgende krav: i) Dets kvalitet og kendetegn kan hovedsagelig eller fuldstændigt tilskrives et geografisk miljø med dets naturbetingede og menneskelige faktorer. ii) De druer, det er fremstillet af, hidrører udelukkende fra dette geografiske område. iii) Det produceres i dette geografiske område. iv) Det er fremstillet af druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera.

b) »geografisk betegnelse«: en betegnelse for et område, et bestemt sted eller i exceptionelle tilfælde et land, der betegner et produkt som nævnt i artikel 33, stk. 1, som opfylder følgende krav: i) Det besidder en særlig kvalitet, et særligt omdømme eller andre kendetegn knyttet til den pågældende geografiske oprindelse. ii) Mindst 85 % af de druer, der anvendes til fremstillingen, hidrører udelukkende fra dette geografiske område. iii) Det produceres i dette geografiske område. iv) Det er fremstillet af druesorter, der tilhører arten Vitis vinifera eller en krydsning af Vitis vinifera-arten med andre arter af Vitis-slægten.

2. Visse traditionelt anvendte betegnelser udgør oprindelsesbetegnelser, hvis de:

a) betegner en vin

b) henviser til et geografisk navn

c) opfylder kravene i stk. 1, litra a), nr. i)-iv)

d) underkastes den procedure til beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der er fastsat i dette kapitel.

3. Oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, herunder sådanne som vedrører geografiske områder i tredjelande, kan beskyttes i Fællesskabet efter reglerne i dette kapitel.







Afdeling 2

Ansøgning om beskyttelse

Artikel 35

Indholdet af ansøgninger om beskyttelse

1. Ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser skal bl.a. indeholde et teknisk dossier med følgende:

a) den betegnelse, der skal beskyttes

b) ansøgerens navn og adresse

c) den i stk. 2 omhandlede produktspecifikation

d) et enhedsdokument, der opsummerer den i stk. 2 omhandlede produktspecifikation.

2. Produktspecifikationen skal gøre det muligt for interesserede parter at verificere de relevante produktionsvilkår for oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.

Den skal mindst bestå af:

a) den betegnelse, der skal beskyttes

b) en beskrivelse af vinen/vinene: i) for vine med oprindelsesbetegnelse dens/deres vigtigste analytiske og organoleptiske kendetegn ii) for vine med geografisk betegnelse dens/deres vigtigste analytiske kendetegn samt en vurdering eller angivelse af dens/deres organoleptiske kendetegn

c) i givet fald de særlige ønologiske fremgangsmåder, der anvendes til at fremstille vinen/vinene, samt de relevante restriktioner for fremstilling af vinen/vinene

d) en afgrænsning af det geografiske område

e) de maksimale udbytter pr. hektar

f) en angivelse af den eller de druesorter, vinen/vinene er fremstillet af

g) de nærmere oplysninger til bekræftelse af sammenhængen som omhandlet i artikel 34, stk. 1, litra a), nr. i), eller alt efter tilfældet artikel 34, stk. 1, litra b), nr. i)

h) de gældende krav, der er fastlagt i Fællesskabets eller medlemsstaternes bestemmelser eller, når medlemsstaterne har fastsat det, af en organisation, der forvalter den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse under hensyntagen til, at sådanne krav skal være objektive og ikke-diskriminerende samt forenelige med fællesskabsretten generelt

i) navn og adresse på de myndigheder eller organer, der verificerer, at bestemmelserne i produktspecifikationen er overholdt, og angivelse af deres specifikke opgaver.

Artikel 36

Ansøgning om beskyttelse vedrørende et geografisk område i et tredjeland

1. Vedrører ansøgningen om beskyttelse et geografisk område i et tredjeland, skal den ud over de i artikel 35 anførte elementer også indeholde bevis for, at den pågældende betegnelse er beskyttet i oprindelseslandet.

2. Ansøgeren sender ansøgningen til Kommissionen direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder.

3. Ansøgningen om beskyttelse indgives på et af Fællesskabets officielle sprog eller ledsages af en autoriseret oversættelse til et af disse sprog.

Artikel 37

Ansøgere

1. Enhver producentorganisation eller i exceptionelle tilfælde en individuel producent kan ansøge om beskyttelse af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse. Andre interesserede parter kan deltage i ansøgningen.

2. Producenter kan kun ansøge om beskyttelse af vine, som de fremstiller.

3. Hvis en betegnelse dækker et geografisk område på tværs af en grænse, eller en traditionel betegnelse er knyttet til et geografisk område på tværs af en grænse, kan der indgives en fælles ansøgning.







Afdeling 3

Procedure for beskyttelse

Artikel 38

Forudgående national procedure

1. Ansøgninger om beskyttelse af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse, jf. artikel 34, for vine med oprindelse i Fællesskabet underkastes en forudgående national procedure efter nærværende artikel.

2. Ansøgningen om beskyttelse indgives i den medlemsstat, til hvis område oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse er knyttet.

3. Medlemsstaten undersøger, om ansøgningen om beskyttelse opfylder betingelserne i dette kapitel.

Medlemsstaten gennemfører en national procedure, der bl.a. omfatter passende offentliggørelse af ansøgningen og et tidsrum på mindst to måneder fra datoen for offentliggørelsen, hvori enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl på medlemsstatens område, kan gøre indsigelse mod den foreslåede beskyttelse ved at indgive en behørigt begrundet erklæring til medlemsstaten.

4. Hvis medlemsstaten finder, at oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse ikke opfylder de relevante krav eller er uforenelig med fællesskabsretten generelt, afviser den ansøgningen.

5. Hvis medlemsstaten finder, at de relevante krav er opfyldt, skal den

a) offentliggøre enhedsdokumentet og produktspecifikationen, som minimum på internettet, og

b) tilsende Kommissionen en ansøgning om beskyttelse, der indeholder følgende oplysninger: i) ansøgerens navn og adresse ii) det enhedsdokument, der er nævnt i artikel 35, stk. 1, litra d) iii) en erklæring fra medlemsstaten om, at den anser den af ansøgeren indgivne ansøgning for at opfylde betingelserne i denne forordning iv) en henvisning til den offentliggørelse, der er omhandlet i litra a).

Disse oplysninger indsendes på et af Fællesskabets officielle sprog eller ledsages af en autoriseret oversættelse til et af disse sprog.

6. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme denne artikel inden den 1. august 2009.

7. Hvis en medlemsstat ikke har nogen national lovgivning vedrørende beskyttelse af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, kan den, dog kun midlertidigt, indrømme betegnelsen beskyttelse i henhold til dette kapitel på nationalt plan med virkning fra den dato, hvor ansøgningen indgives til Kommissionen. En sådan midlertidig national beskyttelse ophører på den dato, hvor der træffes afgørelse om registrering eller afvisning i henhold til dette kapitel.

Artikel 39

Gennemgang i Kommissionen

1. Kommissionen offentliggør datoen for indgivelsen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.

2. Kommissionen undersøger, om de ansøgninger om beskyttelse, der er omhandlet i artikel 38, stk. 5, opfylder betingelserne i dette kapitel.

3. Finder Kommissionen, at betingelserne i dette kapitel er opfyldt, offentliggør den enhedsdokumentet, jf. artikel 35, stk. 1, litra d), og henvisningen til offentliggørelsen af produktspecifikationen, jf. artikel 38, stk. 5, i Den Europæiske Unions Tidende.

I modsat fald træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om at afvise ansøgningen.

Artikel 40

Indsigelsesprocedure

Inden for to måneder fra datoen for offentliggørelsen i henhold til artikel 39, stk. 3, første afsnit, kan enhver medlemsstat eller ethvert tredjeland eller enhver fysisk eller juridisk person med en legitim interesse, som er etableret eller har bopæl i en anden medlemsstat end den, der ansøger om beskyttelse, eller i et tredjeland, gøre indsigelse mod den foreslåede beskyttelse ved at indgive en behørigt begrundet erklæring om betingelserne for adgang til beskyttelse som fastsat i dette kapitel til Kommissionen.

Fysiske eller juridiske personer, som er etableret eller har bopæl i et tredjeland, indgiver en sådan erklæring direkte eller via det pågældende tredjelands myndigheder inden for den i stk. 1 nævnte frist på to måneder.

Artikel 41

Afgørelse om beskyttelse

På grundlag af de oplysninger, Kommissionen råder over, træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om enten at beskytte oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, hvis den opfylder betingelserne i dette kapitel og er forenelig med fællesskabsretten, eller at afvise ansøgningen, hvis disse betingelser ikke er opfyldt.







Afdeling 4

Særtilfælde

Artikel 42

Enslydende betegnelser

1. En betegnelse, som der er indgivet ansøgning om, og som er helt eller delvis enslydende med en betegnelse, der allerede er registreret i henhold til denne forordning, skal registreres med behørig hensyntagen til lokal skik og brug og risikoen for forveksling.

En enslydende betegnelse, der urigtigt får forbrugeren til at tro, at produkterne stammer fra et andet område, registreres ikke, selv om betegnelsen er helt korrekt med hensyn til det område, den region eller det lokale sted, hvor de pågældende produkter har deres oprindelse.

Anvendelsen af en registreret enslydende betegnelse er kun tilladt, såfremt der i praksis tydeligt kan skelnes mellem den senere registrerede enslydende betegnelse og den allerede registrerede betegnelse, idet de berørte producenter skal sikres en rimelig behandling, og forbrugerne ikke må vildledes.

2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse, hvis en betegnelse, som der er indgivet ansøgning om, er helt eller delvis enslydende med en geografisk betegnelse, der allerede er beskyttet i henhold til medlemsstaternes lovgivning.

Medlemsstaterne foretager ikke beskyttelsesregistrering af ikke-identiske geografiske betegnelser i henhold til deres relevante lovgivning vedrørende geografiske betegnelser, hvis en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse er beskyttet i Fællesskabet i kraft af fællesskabsretten vedrørende oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser.

3. Såfremt navnet på en druesort indeholder eller udgør en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, anvendes dette navn ikke til mærkning af produkter, der er omfattet af denne forordning, medmindre andet er fastsat i Kommissionens gennemførelsesforanstaltninger.

4. Beskyttelsen af oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser som omhandlet i artikel 34 berører ikke de beskyttede geografiske betegnelser i forbindelse med spiritus i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15. januar 2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus ( 18 ) og omvendt.

Artikel 43

Grunde til afslag på beskyttelse

1. Navne, der er blevet artsbetegnelser, beskyttes ikke som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser.

I dette kapitel forstås ved et navn, der er blevet en artsbetegnelse, navnet på en vin, der, selv om det henviser til det sted eller det område, hvor produktet først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fællesbetegnelsen for en vin i Fællesskabet.

For at fastslå, om et navn er blevet en artsbetegnelse, tages der hensyn til alle relevante faktorer, herunder navnlig:

a) de faktiske forhold i Fællesskabet, især i forbrugsområderne

b) de relevante nationale retsforskrifter eller fællesskabsforskrifter.

2. Et navn beskyttes ikke som oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, hvis beskyttelsen på grund af et varemærkes anseelse og omdømme vil kunne vildlede forbrugerne med hensyn til vinens virkelige identitet.

Artikel 44

Forhold til varemærker

1. Hvis en oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse er beskyttet i henhold til denne forordning, gives der afslag på registrering af et varemærke, der svarer til en af situationerne i artikel 45, stk. 2, og som vedrører et produkt, der henhører under en af kategorierne i bilag IV, hvis ansøgningen om registrering af varemærket indsendes efter datoen for indsendelsen til Kommissionen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, og sidstnævnte ansøgning fører til beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.

Varemærker, der er registreret i strid med første afsnit, erklæres ugyldige.

2. Et varemærke, hvis anvendelse svarer til en af situationerne i artikel 45, stk. 2, og som der er indgivet ansøgning for, som er registreret, eller som har vundet hævd, for så vidt denne mulighed er hjemlet i den pågældende lovgivning, på Fællesskabets område før datoen for indsendelsen til Kommissionen af ansøgningen om beskyttelse af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, kan fortsat anvendes eller fornyes uanset beskyttelsen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse, forudsat at varemærket ikke er erklæret ugyldigt, eller rettighederne dertil ikke er fortabt af de grunde, der er anført i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker ( 19 ) eller Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker ( 20 ), jf. dog artikel 43, stk. 2.

I sådanne tilfælde tillades anvendelsen af oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse sideløbende med de relevante varemærker.







Afdeling 5

Beskyttelse og kontrol

Artikel 45

Beskyttelse

1. Beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser kan anvendes af enhver erhvervsdrivende, der markedsfører en vin, som er fremstillet i overensstemmelse med den dertil svarende produktspecifikation.

2. Beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser og de vine, der anvender de pågældende betegnelser i overensstemmelse med produktspecifikationen, er beskyttet mod:

a) enhver direkte eller indirekte kommerciel anvendelse af en beskyttet betegnelse: i) for lignende produkter, som ikke er i overensstemmelse med den beskyttede betegnelses produktspecifikation, eller ii) for så vidt en sådan anvendelse udnytter en oprindelsesbetegnelses eller en geografisk betegnelses omdømme

b) enhver uretmæssig anvendelse, efterligning eller antydning, selv om produktets eller tjenesteydelsens virkelige oprindelse er angivet, eller den beskyttede betegnelse er oversat eller er ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning«, »smag«, »som« eller tilsvarende

c) enhver anden form for falsk eller vildledende angivelse af produktets herkomst, oprindelse, art eller væsentlige egenskaber på den indre eller ydre emballage, i reklamerne eller i dokumenterne for det pågældende vinavlsprodukt samt anvendelse af emballager, der kan give et fejlagtigt indtryk af produktets oprindelse

d) enhver anden form for praksis, der kan vildlede forbrugerne med hensyn til produktets virkelige oprindelse.

3. Beskyttede oprindelsesbetegnelser eller beskyttede geografiske betegnelser bliver ikke til artsbetegnelser i Fællesskabet som omhandlet i artikel 43, stk. 1.

4. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at bringe ulovlig anvendelse af beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser som omhandlet i stk. 2 til ophør.

Artikel 46

Register

Kommissionen opretter og fører et elektronisk register over beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser for vin, som skal være offentligt tilgængeligt.

Artikel 47

Udpegelse af den kompetente myndighed

1. Medlemsstaterne udpeger den eller de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for at kontrollere de forpligtelser, der er fastlagt i dette kapitel, i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i artikel 4 i forordning (EF) nr. 882/2004.

2. Medlemsstaterne sikrer, at alle erhvervsdrivende, der opfylder bestemmelserne i dette kapitel, er berettiget til at blive omfattet af en ordning for kontrol.

3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om den eller de i stk. 1 nævnte kompetente myndigheder. Kommissionen offentliggør deres navne og adresser og ajourfører disse oplysninger regelmæssigt.

Artikel 48

Kontrol af overholdelsen af produktspecifikationer

1. For beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der vedrører et geografisk område i Fællesskabet, kontrolleres overholdelsen af produktspecifikationen under fremstillingen og under og efter aftapningen af vinen en gang om året af:

a) den eller de kompetente myndigheder, der er nævnt i artikel 47, stk. 1, eller

b) et eller flere kontrolorganer som defineret i artikel 2, stk. 2, nr. 5), i forordning (EF) nr. 882/2004, der fungerer som produktcertificeringsorgan i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i artikel 5 i nævnte forordning.

Udgifterne til denne kontrol afholdes af de berørte erhvervsdrivende.

2. For beskyttede oprindelsesbetegnelser og geografiske betegnelser, der vedrører et geografisk område i et tredjeland, kontrolleres overholdelsen af produktspecifikationen under fremstillingen og under og efter aftapningen af vinen en gang om året af:

a) en eller flere offentlige myndigheder udpeget af tredjelandet, eller

b) et eller flere certificeringsorganer.

3. De i stk. 1, litra b), og stk. 2, litra b), omhandlede certificeringsorganer skal overholde europæisk standard EN 45011 eller ISO/IEC-vejledning 65 (Generelle krav til organer, der udfører produktcertificering) og fra 1. maj 2010 være akkrediteret i overensstemmelse hermed.

4. Når den eller de i stk. 1, litra a), og stk. 2, litra a), omhandlede myndighed(er) kontrollerer overholdelsen af produktspecifikationen, skal de give tilstrækkelige garantier for objektivitet og uvildighed og råde over et kvalificeret personale og de nødvendige ressourcer til at udføre deres opgaver.

Artikel 49

Ændringer af produktspecifikationer

1. En ansøger, der opfylder betingelserne i artikel 37, kan ansøge om godkendelse af en ændring af en beskyttet oprindelsesbetegnelses eller geografisk betegnelses produktspecifikation, navnlig for at tage hensyn til den videnskabelige og tekniske udvikling eller for at foretage en ny afgrænsning af det geografiske område, der er nævnt i artikel 35, stk. 2, andet afsnit, litra d). I ansøgningen beskrives og begrundes de ønskede ændringer.

2. Medfører den foreslåede ændring en eller flere ændringer af enhedsdokumentet, jf. artikel 35, stk. 1, litra d), finder artikel 38-41 tilsvarende anvendelse på ændringsansøgningen. Er den foreslåede ændring imidlertid kun af mindre omfang, træffes der efter proceduren i artikel 113, stk. 2, afgørelse om, hvorvidt ansøgningen skal godkendes uden at følge proceduren i artikel 39, stk. 2, og artikel 40, og Kommissionen offentliggør de i artikel 39, stk. 3, omhandlede elementer, hvis ændringen godkendes.

3. Medfører den foreslåede ændring ikke ændringer af enhedsdokumentet, gælder følgende regler:

a) Er det geografiske område beliggende i en medlemsstat, udtaler denne sig om ændringen, og i tilfælde af positiv udtalelse offentliggør medlemsstaten den ændrede produktspecifikation og underretter Kommissionen om de godkendte ændringer og begrundelsen herfor.

b) Er det geografiske område beliggende i et tredjeland, afgør Kommissionen, om den foreslåede ændring skal godkendes.

Artikel 50

Annullering

På Kommissionens initiativ eller efter behørigt begrundet anmodning fra en medlemsstat, et tredjeland eller en fysisk eller juridisk person med en legitim interesse kan der træffes afgørelse efter proceduren i artikel 113, stk. 2, om at annullere beskyttelsen af en oprindelsesbetegnelse eller en geografisk betegnelse, hvis den dertil svarende produktspecifikation ikke længere er overholdt.

Artikel 38-41 finder tilsvarende anvendelse.

Artikel 51

Eksisterende beskyttede vinbetegnelser

1. Vinbetegnelser, der er beskyttet i henhold til artikel 51 og 54 i forordning (EF) nr. 1493/1999 og artikel 28 i forordning (EF) nr. 753/2002, beskyttes automatisk i henhold til denne forordning. Kommissionen opfører dem i det i denne forordnings artikel 46 omhandlede register.

2. For de i stk. 1 omhandlede eksisterende beskyttede vinbetegnelser tilsender medlemsstaterne Kommissionen:

a) det tekniske dossier, jf. artikel 35, stk. 1

b) den nationale afgørelse om godkendelse.

3. For de i stk. 1 omhandlede vinbetegnelser, for hvilke de i stk. 2 nævnte oplysninger ikke er indsendt senest den 31. december 2011, bortfalder beskyttelsen i henhold til denne forordning. Kommissionen træffer den tilsvarende formelle foranstaltning til fjernelse af sådanne betegnelser fra det i artikel 46 omhandlede register.

4. Artikel 50 finder ikke anvendelse på de eksisterende beskyttede vinbetegnelser, der er nævnt i stk. 1.

Der kan indtil den 31. december 2014 på Kommissionens initiativ træffes afgørelse efter proceduren i artikel 113, stk. 2, om at annullere beskyttelsen af de i stk. 1 omhandlede eksisterende vinbetegnelser, hvis de ikke opfylder betingelserne i artikel 34.







Afdeling 6

Almindelige bestemmelser

Artikel 52

Gennemførelsesforanstaltninger

De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

Disse foranstaltninger kan bl.a. omfatte undtagelser fra bestemmelserne og kravene i dette kapitel:

a) for så vidt angår ikke-færdigbehandlede ansøgninger om beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser

b) for så vidt angår fremstillingen af visse vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse i et geografisk område i nærheden af det geografiske område, som druerne hidrører fra

c) for så vidt angår traditionelle produktionsformer i forbindelse med fremstilling af visse vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse.

Artikel 53

Gebyrer

Medlemsstaterne kan opkræve et gebyr til dækning af deres udgifter, herunder udgifter i forbindelse med behandling af beskyttelsesansøgninger, indsigelser, ændringsansøgninger og annulleringsanmodninger i henhold til denne forordning.







KAPITEL V

Traditionelle benævnelser

Artikel 54

Definition

1. »Traditionel benævnelse«: en benævnelse, der traditionelt anvendes i medlemsstaterne om de produkter, der er nævnt i artikel 33, stk. 1, for at angive:

a) at produktet har en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse i henhold til lovgivningen i EF eller i en medlemsstat

b) produktions- eller lagringsmetode, kvalitet, farve, type af sted eller en bestemt begivenhed, knyttet til historien, der karakteriserer det produkt, der har en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse.

2. Traditionelle benævnelser skal anerkendes, defineres og beskyttes efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

Artikel 55

Beskyttelse

1. En beskyttet traditionel benævnelse må kun anvendes for et produkt, der er fremstillet i overensstemmelse med definitionen i artikel 54, stk. 2.

Traditionelle benævnelser skal beskyttes mod ulovlig anvendelse.

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at bringe ulovlig anvendelse af beskyttede traditionelle benævnelser til ophør.

2. Traditionelle benævnelser bliver ikke til artsbetegnelser i Fællesskabet.

Artikel 56

Gennemførelsesforanstaltninger

De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1, navnlig vedrørende:

a) proceduren for beskyttelse

b) det specifikke beskyttelsesniveau.







KAPITEL VI

Mærkning og præsentation

Artikel 57

Definitioner

I denne forordning forstås ved

a) »mærkning«: angivelser, oplysninger, varemærker, handelsnavne eller varemærker, billeder eller symboler, som er anført på emballager, dokumenter, skilte, etiketter eller halsetiketter af enhver art, der ledsager eller henviser til et givet produkt

b) »præsentation«: enhver form for oplysninger, der meddeles forbrugerne ved hjælp af det pågældende produkts emballage, herunder flaskers form og type.

Artikel 58

Horisontale bestemmelsers anvendelse

Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder direktiv 89/104/EØF, Rådets direktiv 89/396/EØF af 14. juni 1989 om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti ( 21 ), direktiv 2000/13/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/45/EF af 5. september 2007 om indførelse af bestemmelser om nominelle mængder for færdigpakkede produkter ( 22 ) anvendelse på mærkningen og præsentationen af de produkter, der falder ind under deres anvendelsesområde.

Artikel 59

Obligatoriske angivelser

1. Mærkningen og præsentationen af de i punkt 1-11, 13, 15 og 16 i bilag IV omhandlede produkter, som markedsføres i Fællesskabet eller går til eksport, skal omfatte følgende obligatoriske angivelser:

a) kategorien af vinavlsprodukter i overensstemmelse med bilag IV

b) for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse: i) udtrykket »beskyttet oprindelsesbetegnelse« eller »beskyttet geografisk betegnelse«, og ii) navnet på den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse

c) virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen

d) herkomst

e) aftapningsvirksomheden eller for mousserende vin, mousserende vin tilsat kulsyre, mousserende kvalitetsvin eller aromatisk mousserende kvalitetsvin navnet på producenten eller sælgeren

f) importøren, når det drejer sig om importerede vine

g) for mousserende vin, mousserende vin tilsat kulsyre, mousserende kvalitetsvin eller aromatisk mousserende kvalitetsvin en angivelse af sukkerindholdet.

2. Uanset stk. 1, litra a), kan kategorien af vinavlsprodukter udelades for vine, hvis etiket angiver navnet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse.

3. Uanset stk. 1, litra b), kan udtrykket »beskyttet oprindelsesbetegnelse« eller »beskyttet geografisk betegnelse« udelades i følgende tilfælde:

a) hvis en traditionel benævnelse som omhandlet i artikel 54, stk. 1, litra a), er anført på etiketten

b) i exceptionelle tilfælde, der skal fastlægges efter proceduren i artikel 113, stk. 1, hvis navnet på den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller den beskyttede geografiske betegnelse er anført på etiketten.

Artikel 60

Fakultative angivelser

1. Mærkningen og præsentationen af de produkter, der er nævnt i artikel 59, stk. 1, kan bl.a. omfatte følgende fakultative angivelser:

a) årgang

b) navnet på en eller flere druesorter

c) for andre vine end de i artikel 59, stk. 1, litra g), nævnte, sukkerindholdet

d) for vine med beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, traditionelle benævnelser som nævnt i artikel 54, stk. 1, litra b)

e) EF-symbolet for den beskyttede oprindelsesbetegnelse eller geografiske betegnelse

f) visse produktionsmetoder

g) for vine med en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse, navnet på en anden geografisk enhed, der er mindre eller større end det område, der ligger til grund for oprindelsesbetegnelsen eller den geografiske betegnelse.

2. Med forbehold af artikel 42, stk. 3, og i forbindelse med brugen af de i stk. 1, litra a) og b), omhandlede angivelser for vine uden en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse

a) skal medlemsstaterne indføre love, forordninger eller administrative bestemmelser, der sikrer procedurer for certificering, godkendelse og kontrol, så der er garanti for, at de pågældende oplysninger er korrekte

b) kan medlemsstaterne ud fra ikke-diskriminerende og objektive kriterier og under behørig hensyntagen til loyal konkurrence for vine, der fremstilles af druesorter på deres område, udarbejde lister over udelukkede druesorter, navnlig hvis i) der er risiko for, at forbrugerne vildledes om vinens reelle oprindelse, fordi den givne druesort udgør en integrerende del af en eksisterende beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse ii) de relevante kontrolforanstaltninger ikke er omkostningseffektive, fordi den givne druesort udgør en meget lille del af medlemsstatens vindyrkningsareal

c) må blandinger af vin fra forskellige medlemsstater ikke medføre mærkning af druesorten eller druesorterne til vinfremstilling, medmindre de pågældende medlemsstater beslutter noget andet og sikrer, at de relevante certificerings- godkendelses- og kontrolprocedurer kan gennemføres.

Artikel 61

Sprog

1. Obligatoriske og fakultative angivelser som nævnt i artikel 59 og 60 anføres på et eller flere af Fællesskabets officielle sprog, hvis der er tale om sproglige udtryk.

2. Uanset stk. 1 skal navnet på en beskyttet oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse eller en traditionel benævnelse som omhandlet i artikel 54, stk. 1, litra a), dog anføres på etiketten på det eller de sprog, som beskyttelsen finder anvendelse på.

I tilfælde af beskyttede oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser eller særlige nationale betegnelser, der bruger et ikke-latinsk alfabet, kan navnet også anføres på et eller flere af Fællesskabets officielle sprog.

Artikel 62

Håndhævelse

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre, at et produkt som nævnt i artikel 59, stk. 1, der ikke er mærket i overensstemmelse med dette kapitel, ikke bringes i omsætning eller trækkes tilbage fra markedet.

Artikel 63

Gennemførelsesforanstaltninger

De foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre dette kapitel, vedtages efter proceduren i artikel 113, stk. 1.

Disse foranstaltninger kan blandt andet omfatte:

a) nærmere bestemmelser om angivelsen af det pågældende produkts herkomst

b) betingelser for anvendelsen af de fakultative angivelser i artikel 60

c) specifikke krav vedrørende angivelser af årgang og druesort på etiketter som nævnt i artikel 60, stk. 2

d) yderligere undtagelser ud over de i artikel 59, stk. 2, nævnte, som gør det muligt ikke at nævne vinavlsproduktets kategori

e) regler vedrørende den beskyttelse, der skal ydes i forbindelse med præsentationen af et givet produkt.







KAPITEL VII

Producent- og brancheorganisationer

Artikel 64

Producentorganisationer

1. Medlemsstaterne kan anerkende producentorganisationer, der:

a) består af producenter af produkter, som er omfattet af denne forordning

b) er oprettet på initiativ af producenter

c) forfølger et bestemt mål, der bl.a. kan være: i) i fællesskab at tilpasse produktionen til markedets behov og forbedre produktet ii) at fremme koncentrationen af udbuddet og omsætningen af medlemmernes produktion iii) at fremme rationaliseringen og forbedringen af produktion og forarbejdning iv) at nedbringe produktions- og markedsforvaltningsomkostningerne og stabilisere producentpriserne v) at fremme og yde teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrknings- og produktionsmetoder vi) at fremme initiativer vedrørende forvaltning af biprodukter fra vinfremstillingen og især affaldshåndtering med henblik på beskyttelse af kvaliteten af vand, jord og landskaber samt at bevare eller fremme den biologiske mangfoldighed vii) at forske i bæredygtige produktionsmetoder og bæredygtig markedsudvikling viii) at bidrage til gennemførelsen af støtteprogrammer, jf. afsnit II, kapitel I.

d) anvender vedtægter, som navnlig pålægger medlemmerne: i) at følge de regler, producentorganisationen har vedtaget for indberetning af produktionsdata og for produktion, markedsføring og miljøbeskyttelse ii) at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre dyrkningsområder og markedsudvikling iii) at betale bøder for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser

e) til den berørte medlemsstat har indgivet en ansøgning om anerkendelse som producentorganisation, og hvis ansøgning indeholder følgende: i) bevis for, at enheden opfylder kravene i litra a)-d) ii) bevis for, at den har et mindste antal medlemmer, der skal fastlægges af den berørte medlemsstat iii) bevis for, at den i det område, hvor den har sit virke, dækker en mindste mængde markedsproduktion, der skal fastlægges af den berørte medlemsstat iv) bevis for, at den kan udøve sine aktiviteter korrekt, både over en længere periode og med hensyn til effektivitet og koncentration af udbuddet v) bevis for, at den gør det praktisk muligt for sine medlemmer at opnå teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder.

2. Producentorganisationer, der er anerkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1493/1999, betragtes som anerkendte producentorganisationer i henhold til denne artikel.

Artikel 65

Brancheorganisationer

1. Medlemsstaterne kan anerkende brancheorganisationer, der:

a) består af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion eller forarbejdning af eller handel med de produkter, der er omfattet af denne forordning

b) er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de repræsentanter, der er nævnt i litra a)

c) udfører en eller flere af følgende aktiviteter i et eller flere af Fællesskabets områder under hensyntagen til folkesundheden og forbrugernes interesser: i) forbedring af kendskabet til og åbenheden om produktionen og markedet ii) medvirken til en bedre koordinering af den måde, hvorpå produkterne bringes i omsætning, bl.a. gennem forskning og markedsundersøgelser iii) udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne iv) bedre udnyttelse af produktionskapaciteten v) oplysning og forskning, der er nødvendig for produktionsoml