02020X1223 — DA — 09.06.2021 — 001.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

Ændret ved:









▼B

FN-regulativ nr. 44 — Ensartede forskrifter for godkendelse af fastholdelsesanordninger til børn, som er passagerer i motordrevne køretøjer (»barnefastholdelsesanordninger«) [2020/1223]

Omfattende al gældende tekst frem til:

Supplement 17 til 04-ændringsserien med ikrafttrædelsesdato: 29. maj 2020

INDHOLDSFORTEGNELSE REGULATIV 1. Anvendelsesområde 2. Definitioner 3. Ansøgning om godkendelse 4. Mærkning 5. Godkendelse 6. Almindelige forskrifter 7. Særlige specifikationer 8. Beskrivelse af prøvninger 9. Prøvningsrapporter for typegodkendelse og produktionsgodkendelse 10. Ændringer og udvidelse af godkendelsen af en type barnefastholdelsesanordning 11. Produktionsgodkendelse 12. Produktionens overensstemmelse og rutineprøvninger 13. Sanktioner i tilfælde af produktionens manglende overensstemmelse 14. Endeligt ophør af produktionen 15. Vejledning 16. Navne og adresser på de tekniske tjenester, der er ansvarlige for udførelse af godkendelsesprøvningerne, og på de typegodkendende myndigheder 17. Overgangsbestemmelser BILAG 1 Meddelelse 2 Udformning af godkendelsesmærker 3 Opstilling af apparatur til prøvning for modstandsdygtighed mod støv 4 Korrosionsprøvning 5 Prøvning af slid og glidning 6 Beskrivelse af prøvevognen 7 Kurve over vognens deceleration eller acceleration som funktion af tiden 8 Beskrivelse af attrapperne 9 Prøvning af frontalsammenstød mod barriere 10 Fremgangsmåde ved prøvning med påkørsel bagfra 11 Supplerende forankringer, der kræves til fastgørelse af barnefastholdelsesanordninger i kategorien semi-universal til motorkøretøjer 12 Stol 13 Standardsikkerhedssele 14 Typegodkendelsesordning (rutediagram ISO 9002:2000) 15 Forklarende bemærkninger 16 Kontrol med produktionens overensstemmelse 17 Prøvning af energioptagende materiale 18 Metode til fastlæggelse af anslagsområdet for hovedet for anordninger med ryglæn og for bagudvendende anordninger, med fastlæggelse af sidefløjenes mindstestørrelse 19 Beskrivelse af konditioneringen af justeringsanordninger monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen 20 Anordning til styrkeprøvning af typisk lukkebeslag 21 Opstilling til dynamisk sammenstødsprøvning 22 Prøvning med underkrop-blok 23 Anordninger til kraftpåføring 24 Antændelighed af materialer, der er beregnet til anvendelse i indbyggede barnefastholdelsesanordninger

1. ANVENDELSESOMRÅDE

1.1. Dette regulativ finder anvendelse på barnefastholdelsesanordninger, der er egnet til montering i motordrevne køretøjer, som har mindst tre hjul og er bestemt til anvendelse på sammenklappelige (nedfældbare) og sidevendende sæder.

2. DEFINITIONER

I dette regulativ forstås ved:

2.1. »barnefastholdelsesanordning« (»fastholdelsesanordning«): en kombination af dele, der kan omfatte kombinationen af gjorde eller fleksible dele med et fastgøringsspænde, justeringsanordninger, forankringer og i visse tilfælde en supplerende anordning som liftsele, bæresele til spædbørn, ekstra stol og/eller beskyttelsesskærm, som kan fastgøres på et motordrevet køretøj. Den er konstrueret med henblik på at nedsætte skadesrisikoen for brugeren i tilfælde af en pludselig deceleration af køretøjet ved at begrænse bevægelsesmuligheden for brugerens krop.

»Isofix«: et system til forankring af barnefastholdelsesanordninger i køretøjer, som har to faste forankringer i køretøjet, to tilsvarende faste beslag på barnefastholdelsesanordningen og en anordning til at begrænse en barnefastholdelsesanordnings rotation.

2.1.1. Barnefastholdelsesanordninger inddeles i fem »massegrupper«:

2.1.1.1. Gruppe 0 til børn med masse under 10 kg

2.1.1.2. Gruppe 0+ til børn med masse under 13 kg

2.1.1.3. Gruppe I til børn med masse fra 9 kg til 18 kg

2.1.1.4. Gruppe II til børn med masse fra 15 kg til 25 kg

2.1.1.5. Gruppe III til børn med masse fra 22 kg til 36 kg

2.1.1.6. Isofix-barnefastholdelsesanordninger inddeles i 7 Isofix-størrelsesklasser beskrevet i FN-regulativ nr. 16, bilag 17, tillæg 2:







A — ISO/F3: Fremadvendende barnefastholdelsesanordning, fuld højde B — ISO/F2: Fremadvendende barnefastholdelsesanordning, reduceret højde B1 — ISO/F2X: Fremadvendende barnefastholdelsesanordning, reduceret højde C — ISO/R3: Bagudvendende barnefastholdelsesanordning, fuld størrelse D — ISO/R2: Bagudvendende barnefastholdelsesanordning, reduceret størrelse E — ISO/R1: Bagudvendende småbørnsfastholdelsesanordning F — ISO/L1: Venstrevendende barnefastholdelsesanordning (babylift) G — ISO/L2: Højrevendende barnefastholdelsesanordning (babylift)







Massegruppe Isofix-størrelseskategori 0 — til 10 kg F ISO/L1 G ISO/L2 E ISO/R1 0+ — til 13 kg C ISO/R3 D ISO/R2 E ISO/R1 I — 9 til 18 kg A ISO/F3 B ISO/F2 B1 ISO/F2X C ISO/R3 D ISO/R2

2.1.2. Barnefastholdelsesanordninger kan inddeles i fire »kategorier«:

2.1.2.1. en kategori »universal« til brug som beskrevet i punkt 6.1.1, 6.1.3.1 og 6.1.3.2 til anvendelse på de fleste siddepladser i køretøjer, specielt dem, der i henhold til FN-regulativ nr. 16 er vurderet som kompatible med denne kategori barnefastholdelsesanordning

2.1.2.2. en kategori »begrænset« til brug som beskrevet i punkt 6.1.1 og 6.1.3.1 til udpegede siddepladser i bestemte køretøjstyper som angivet enten af barnefastholdelsesanordningens fabrikant eller køretøjsfabrikanten

2.1.2.3. en kategori »semi-universal« til brug som beskrevet i punkt 6.1.1. og 6.1.3.2

2.1.2.4. en »køretøjsspecifik« kategori til brug enten:

2.1.2.4.1. i nærmere angivne køretøjstyper i overensstemmelse med punkt 6.1.2 og 6.1.3.3 eller

2.1.2.4.2. som »indbygget« barnefastholdelsesanordning.

2.1.3. Fastholdelsessystemerne i barnefastholdelsesanordninger kan tilhøre to klasser:

en integreret klasse, hvis fastholdelsen af barnet i fastholdelsesanordningen er uafhængig af midler direkte forbundet med køretøjet

en ikke-integreret klasse, hvis fastholdelsen af barnet i fastholdelsesanordningen er afhængig af midler direkte forbundet med køretøjet.

2.1.3.1. »partiel fastholdelsesanordning«: en anordning som f.eks. en selepude, der, når den anvendes i forbindelse med en voksensele, der føres omkring barnets krop eller fastholder den anordning, som barnet er anbragt i, udgør en komplet barnefastholdelsesanordning.

2.1.3.2. »selepude«: en fast pude, der kan anvendes sammen med en voksensele.

2.2. »barnesikkerhedsstol«: en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en stol, hvori barnet er fastholdt.

2.3. »sele«: en barnefastholdelsesanordning, der omfatter en kombination af gjorde med lukkebeslag, justeringsanordninger og befæstigelsesbeslag.

2.4. »stol«: en struktur, der udgør en del af barnefastholdelsesanordningen og er bestemt til anbringelse af et barn i siddende stilling.

2.4.1. »lift«: en fastholdelsesanordning beregnet til anbringelse og fastgøring af barnet liggende på ryggen eller på maven med barnets ryg vinkelret på køretøjets langsgående midterplan. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et sammenstød

2.4.2. »liftsele«: en anordning, der anvendes til at fastholde en lift til køretøjets struktur.

2.4.3. »bagudvendt barnesæde«: en fastholdelsesanordning beregnet til anbringelse af et barn i bagudvendende halvt liggende stilling. Systemet er udformet, så det fordeler fastholdelseskræfterne på barnets hoved og krop, men ikke dets lemmer, i tilfælde af et frontalsammenstød.

2.5. »stoleunderstøtning«: den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken stolen kan hæves.

2.6. »barneunderstøtning«: den del af barnefastholdelsesanordningen, med hvilken barnet kan løftes i barnefastholdelsesanordningen.

2.7. »kollisionsværn«: en anordning, der er fastgjort foran barnet og beregnet til at fordele fastholdelseskræfterne i højderetningen over størstedelen af barnets krop i tilfælde af et frontalsammenstød.

Disse er inddelt i to klasser, jf. punkt 2.1.3:

Klasse A: Integreret

Klasse B: Ikke-integreret.

2.8. »gjord«: en bøjelig komponent, der skal overføre påvirkninger.

2.8.1. »hoftesele«: en sele, der, enten i form af en komplet sele eller som del af en sådan sele, føres hen over og enten direkte eller indirekte fastholder barnets bækken.

2.8.2. »skuldersele«: den del af selen, der fastholder barnets overkrop.

2.8.3. »skridtgjord«: en gjord (eller delte gjorde, hvis den består af to eller flere gjorde), som er fastgjort til barnefastholdelsesanordningen og hofteselen og er placeret, så den føres mellem barnets lår; den er bestemt til at forhindre, at barnet glider under hofteselen under normal brug og til at forhindre at hofteselen glider op over bækkenet ved et sammenstød.

2.8.4. »barnefastholdelsesgjord«: en gjord, der er en del af selen og kun fastholder barnets krop.

2.8.5. »befæstigelsesgjord for barnefastholdelsesanordning«: en gjord, der fastgør barnefastholdelsesanordningen til køretøjets struktur og kan være en del af fastholdelsesanordningen for køretøjets sæde.

2.8.6. »H-sele«: en komplet sele bestående af hoftesele, skuldergjord og en eventuel skridtgjord.

2.8.7. »Y-sele«: en sele bestående af en gjord, der føres mellem barnets ben, og en gjord til hver skulder.

2.8.8. »styregjord«: en gjord eller anordning, der fastholder skuldergjorden af en voksensele i en stilling, der passer til barnet, og på hvilken skuldergjordens effektive stilling kan justeres med en anordning, der føres op og ned ad gjordene til brugerens skulder og derefter fastgøres i den pågældende stilling. Denne styregjord er ikke bestemt til at skulle bære nogen væsentlig del af den dynamiske belastning. En styregjord anses for at være en del af barnefastholdelsesanordningen og kan ikke godkendes særskilt i henhold til denne forordning.

2.9. »lukkebeslag«: beslag af en type med hurtig udløsning, som sikrer, at barnet fastholdes af fastholdelsesanordningen, eller at fastholdelsesanordningen fastholdes til køretøjets stel og hurtigt kan åbnes. Lukkebeslaget kan være forsynet med en justeringsanordning.

2.9.1. »indesluttet udløserknap for lukkebeslag«: en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget ikke kan udløses med en kugle med en diameter på 40 mm.

2.9.2. »ikke indesluttet udløserknap for lukkebeslag«: en udløserknap, der er udformet, så lukkebeslaget skal kunne udløses ved hjælp af en kugle med en diameter på 40 mm.

2.10. »justeringsanordning«: anordning, der gør det muligt at tilpasse fastholdelsesanordningen eller dens befæstigelsesbeslag til den enkelte bærer og/eller til køretøjets udformning. Justeringsanordningen kan enten være en del af lukkebeslaget eller være en retractor eller enhver anden del af sikkerhedsselen.

2.10.1. »kvikjusteringsanordning«: en anordning, der kan betjenes med én hånd i en enkelt jævn bevægelse.

2.10.2. »justeringsanordning monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen«: en justeringsanordning, der er bestemt til en integreret sele og er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen i stedet for at være anbragt direkte på den gjord, som den er bestemt til at justere.

2.11. »befæstigelsesbeslag«: de dele af barnefastholdelsesanordningen samt de nødvendige fastgørelsesdele, som gør det muligt at fæstne denne sikkert til køretøjets struktur enten direkte eller gennem køretøjets sæde.

2.11.1. »støtteben«: et fast beslag på en barnefastholdelsesanordning, der skaber en rute for kompressionsbelastningen mellem barnefastholdelsesanordningen og køretøjets konstruktion for at omgå sædehyndeeffekter under deceleration; et støtteben kan være justerbart.

2.12. »energiafledende anordning«: en anordning, som er beregnet til at bortlede energi uafhængigt af gjorden eller sammen med denne, og som er en del af en barnefastholdelsesanordning.

2.13. »retractor«: en anordning til oprulning af en del af eller hele barnefastholdelsesanordningens gjord. Begrebet omfatter følgende arter af anordninger:

2.13.1. »automatisk retractor«: en retractor, som gør det muligt at rulle den ønskede længde gjord ud, og som automatisk tilpasser gjorden til brugeren, når lukkebeslaget lukkes, således at yderligere udrulning kun kan finde sted ved brugerens forsætlige indgriben.

2.13.2. »inerti-retractor«: en retractor, som under normale kørselsforhold ikke hæmmer bevægelsesfriheden for bæreren. Retractoren indeholder en længdejusteringsanordning, som automatisk tilpasser gjorden til brugeren samt en låsemekanisme, der aktiveres i nødstilfælde ved:

2.13.2.1. deceleration af køretøjet eller udtrækning af gjorden af retractoren eller ved andet automatisk middel (enkeltvirkende) eller

2.13.2.2. en kombination af flere af disse faktorer (dobbeltvirkende).

2.14. »fastholdelsesanordningens forankringer«: de dele af køretøjets struktur eller sædets stel, hvortil barnesikkerhedsanordningens befæstigelsesbeslag er fastgjort.

2.14.1. »ekstra forankring«: en del af køretøjets struktur eller af køretøjets sæders stel, hvortil en barnefastholdelsesanordning påtænkes fastgjort, og som supplerer de forankringer, der er godkendt efter FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145. Dette inkluderer prøvevognens vognbund som beskrevet i bilag 6 og strukturdele af et bestemt køretøj/bestemte køretøjer, når de belastes af et støtteben.

2.14.2. »nedre Isofix-forankring«: en stiv, rund horisontal stang med en diameter på 6 mm, der stikker ud fra køretøjets eller sædets konstruktion til fastgørelse og fastholdelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning ved hjælp af Isofix-beslag.

2.14.3. »Isofix-forankringssystem«: et system bestående af to nedre Isofix-forankringer, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145, og som er konstrueret til fastgørelse af en Isofix-barnefastholdelsesanordning sammen med en antirotationsanordning.

2.14.4. »antirotationsanordning«:

a) En antirotationsanordning for en »universal« Isofix-barnefastholdelsesanordning består af en Isofix-topstrop.

b) En antirotationsanordning for en Isofix »semi-universal« barnefastholdelsesanordning består af enten en topstrop, køretøjets instrumentbræt eller et støtteben, der skal begrænse fastholdelsesanordningens rotation ved frontalsammenstød.

c) For så vidt angår »universale« og »semi-universale« Isofix-barnefastholdelsesanordninger udgør køretøjets sæde i sig selv ikke en anti-rotationsanordning.

2.14.5. »Isofix-topstropforankring«: en anordning, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145, f.eks. en stang, der er placeret i et nærmere bestemt område og er beregnet til fastgørelse af en Isofix-topstropkonnektor og overførsel af fastholdelseskraften til køretøjets stel.

2.15. »fremadvendende«: som vender i køretøjets normale kørselsretning.

2.16. »bagudvendt«: rettet modsat køretøjets normale kørselsretning.

2.17. »tilbagelænet position«: den særlige position af stolen, hvor barnet kan læne sig tilbage.

2.18. »liggende/rygliggende/maveliggende«: en stilling, hvori barnets hoved og krop bortset fra lemmerne befinder sig på en vandret overflade, mens barnet indtager hvilestilling i fastholdelsesanordningen.

2.19. »type barnefastholdelsesanordning«: barnefastholdelsesanordninger, som ikke udviser væsentlige indbyrdes forskelle, navnlig på følgende punkter:

2.19.1. Den kategori og de(n) massegruppe(r), for hvilke(n) og den position og retning, (som defineret i punkt 2.15 og 2.16) i hvilken fastholdelsesanordningen er bestemt til at blive anvendt.

2.19.2. Barnefastholdelsesanordningens geometriske form

2.19.3. Dimensioner, masse, materiale og farve af:

a) sædet

b) polstringen og

c) kollisionsværnet.

2.19.4. Materiale, vævning, mål og farve af gjordene

2.19.5. De stive dele (lukkebeslag, befæstigelsesbeslag, retractorer mv.).

2.20. »køretøjets sæde«: en opbygning med polstring, uanset om den indgår som del i køretøjets opbygning, der tjener som siddeplads for en voksen person. I denne forbindelse forstås ved:

2.20.1. »sammenhængende sæder«: enten et udelt sæde eller adskilte sæder, der er monteret side om side (dvs. fastgjort på en sådan måde, at et af sædernes forreste forankringer flugter med et andet sædes forreste eller bageste forankringer eller befinder sig mellem dettes forankringer) og tjener som siddeplads til en eller flere voksne personer.

2.20.2. »udelt sæde«: en opbygning, komplet med beslag, der tjener som siddeplads for mindst to voksne personer.

2.20.3. »køretøjets forsæder«: sammenhængende sæder, der er placeret længst fremme i passagerkabinen, dvs. uden at noget andet sæde er direkte foran dem.

2.20.4. »køretøjets bagsæder«: faste, fremadvendende sæder, der er placeret bag andre sammenhængende sæder.

2.20.5. »Isofix-position«: et system, der tillader montering af:

a) enten en »universal« fremadvendende Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i dette regulativ

b) eller en »semi-universal« fremadvendende Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i dette regulativ

c) eller en »semi-universal« bagudvendende Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i dette regulativ

d) eller en »semi-universal« sidevendende Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i dette regulativ

e) eller en »køretøjsspecifik« Isofix-barnefastholdelsesanordning som defineret i dette regulativ.

2.21. »indstillingsanordning«: anordning, der gør det muligt at indstille sædet eller dets bestanddele, således at det passer til den siddende voksnes legemsform; denne indstillingsanordning kan navnlig muliggøre:

2.21.1. længdeindstilling og/eller

2.21.2. højdeindstilling og/eller

2.21.3. vinkelindstilling.

2.22. »sædets forankring«: de anordninger, hvormed hele voksensædet er fastgjort til køretøjet, herunder de deraf berørte dele af køretøjets stel.

2.23. »sædetype«: en kategori af voksensæder, der ikke udviser forskelle indbyrdes på væsentlige områder som f.eks.:

2.23.1. udformning, dimensioner og materialer anvendt til sædekonstruktionen

2.23.2. type og dimensioner af ryglænets justeringssystem og låsesystem og

2.23.3. type og dimensioner af voksenselernes forankringer på sædet, af sædets forankring og de deraf berørte dele af køretøjets stel.

2.24. »forskydningsanordning«: en anordning, der for at lette ind- og udstigning og læsning og udtagning af bagage gør det muligt at foretage en vinkel — eller længdeforskydning af sædet eller dets bestanddele uden fast mellemstilling.

2.25. »spærreanordning«: en anordning, der sikrer fastholdelse af voksensædet og dele deraf i brugsstillingen.

2.26. »låseanordning«: an anordning, der låser et afsnit af gjorden af en voksensele i forhold til et andet afsnit af samme sele. Sådanne anordninger kan virke på enten den diagonale del eller samtidig sikre både hoftedelen og den diagonale del af voksenselen. Begrebet omfatter følgende klasser af anordninger:

2.26.1. »anordning af klasse A«: en anordning, der forhindrer, at barnet trækker gjorden fra retractoren igennem til selens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnet direkte.

2.26.2. »anordning af klasse B«: en anordning, der giver mulighed for at fastholde en påført stramning af voksenselens hoftegjord, når voksenselen anvendes til at fastholde barnefastholdelsesanordningen. Anordningen er bestemt til at forhindre, at gjorden fra retractoren føres gennem anordningen og derved slappes, så fastholdelsesanordningen ikke er i optimal stilling.

2.27. »fastholdelsesanordning til særlige behov«: en barnefastholdelsesanordning bestemt til børn med særlige behov som følge af fysisk eller mentalt handicap; sådanne anordninger kan specielt give mulighed for supplerende fastspændingsanordninger til enhver legemsdel, men skal som minimum omfatte de primære fastholdelsesmidler i henhold til dette regulativ.

2.28. »Isofix-beslag«, en af de to forbindelser, der opfylder forskrifterne i dette regulativs punkt 6.3.2, og som stikker ud fra Isofix-barnefastholdelsesanordningens konstruktion og er kompatibel med en nedre Isofix-forankring.

2.29. »Isofix-barnefastholdelsesanordning«: en barnefastholdelsesanordning, som skal fastgøres til et Isofix-forankringssystem, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145.

2.30. »samling mellem ryg og sæde«: området i nærheden af skæringslinjen for køretøjssædets sædehynde og ryglænet.

2.31. »køretøjets sædebeslag«: et beslag i overensstemmelse med de Isofix-størrelsesklasser, der er fastlagt i punkt 2.1.1.6, og hvis dimensioner er angivet i figur 1 til 6 i bilag 17, tillæg 2, til FN-regulativ nr. 16, som af en fabrikant af barnefastholdelsesanordninger bruges til at bestemme de omtrentlige dimensioner af en Isofix-barnefastholdelsesanordning og placeringen af dennes Isofix-beslag.

2.32. »Isofix-topstropkonnektor«: en anordning beregnet til fastgørelse til en Isofix-topstropforankring.

2.33. »Isofix-topstropkrog« en Isofix-topstropforbindelse, der typisk anvendes til at fastgøre en Isofix-topstrop til en Isofix-topstropsforankring som defineret i figur 3 i FN-regulativ nr. 14 eller figur 3 i FN-regulativ nr. 145.

2.34. »Isofix-topstropgjord«: en gjord (eller tilsvarende), der går ud fra toppen af Isofix-barnefastholdelsesanordningen og til Isofix-topstropforankringen, og som er forsynet med en justeringsanordning, en spændingsudløsende anordning og en Isofix-topstropkonnektor.

2.35. »Isofix-topstropbeslag«, en anordning til fastgørelse af Isofix-topstropgjorden til Isofix-barnefastholdelsesanordningen.

2.36. »spændingsudløsningsanordning«: et system, som gør det muligt at udløse den anordning, som justerer og fastholder tilspændingen af Isofix-topstropgjorden.

2.37. »gjordestyr til voksensele«: en anordning, som voksenselen føres igennem for at styre den korrekt, og som tillader fri bevægelse af gjorden.

2.38. »typegodkendelsesprøvning«: en prøvning til bestemmelse af i hvor høj grad en type barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til godkendelse, opfylder forskrifterne.

2.39. »produktionsprøvning«: en prøvning, der skal bestemme, om fabrikanten er i stand til at producere en barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med den barnefastholdelsesanordning, der er indleveret til typegodkendelse.

2.40. »rutinemæssig prøvning«: prøvning af et antal barnefastholdelsesanordninger udvalgt fra en enkelt batch for at kontrollere, om de opfylder forskrifterne.

2.41. »forskydningsanordning til barnefastholdelsesanordning«: en anordning, der gør det muligt at foretage en vinkel- eller længdeforskydning af barnefastholdelsesanordningen eller dens bestanddele.

2.42. »spærreanordning til barnefastholdelsesanordning«: en anordning, der sikrer, at barnefastholdelsesanordningen og dens dele fastholdes i brugsstillingen.

2.43. »belastningsbegrænsende anordning«: en anordning, der kan brydes eller blokere i henhold til fastlagte belastningsforhold. Anordningen skal være specifikt udformet til disse betingelser, og dens adfærd skal være reproducerbar og dokumenteres objektivt i den tekniske dokumentation.

3. ANSØGNING OM GODKENDELSE

3.1. Ansøgning om godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning indgives af indehaveren af varemærket eller af dennes bemyndigede repræsentant og følger godkendelsesproceduren omhandlet i bilag 14.

3.2. Ansøgningen om godkendelse skal for hver type barnefastholdelsesanordning ledsages af:

3.2.1. En teknisk beskrivelse af barnefastholdelsesanordningen med oplysninger om gjordene og de andre anvendte materialer sammen med de belastningsbegrænsende anordningers forventede og reproducerbare reaktion. Den skal være ledsaget af tegninger af barnefastholdelsesanordningens dele og, i tilfælde af retractorer, en monteringsvejledning for disse og deres følere samt en erklæring om giftighed (punkt 6.1.5) og antændelighed (punkt 6.1.6), idet tegningerne skal vise den påtænkte placering af godkendelsesnummer og ekstra symbol(er) i forhold til godkendelsesmærkets cirkel. Beskrivelsen skal omfatte farven på den model, der indleveres til godkendelse.

3.2.2. Fire prøver af barnefastholdelsesanordningen.

3.2.3. Ti meter af hver type gjord, der er anvendt i barnefastholdelsesanordningen, og

3.2.4. på begæring af den tekniske tjeneste, som forestår godkendelsesprøvningen, indleveres yderligere prøver.

3.2.5. Vejledning og nærmere enkeltheder vedrørende emballering i henhold til punkt 15 nedenfor.

3.2.6. For lifte gælder, at hvis liftselen kan anvendes i kombination med en række forskellige typer lifte, skal liftselens fabrikant indlevere en liste over disse.

3.3. Når en godkendt voksensele anvendes til fastholdelse af barnefastholdelsesanordningen, skal det af ansøgningen fremgå, hvilken kategori voksensele der skal anvendes, f.eks. fast hoftesele.

3.4. Inden en kontraherende parts typegodkendende myndighed meddeler typegodkendelse, skal den forvisse sig om, at der findes sådanne foranstaltninger og procedurer, at det effektivt kan kontrolleres, at producerede barnefastholdelsesanordninger, udstyr og dele er i overensstemmelse med den godkendte type.

4. MÆRKNING

4.1. Prøveeksemplarerne af en type barnefastholdelsesanordninger, som indleveres til godkendelse efter punkt 3.2.2 og 3.2.3 ovenfor, skal let læseligt og uudsletteligt være påført fabrikantens navn, initialer eller firmamærke.

4.2. En af de af plast fremstillede dele af barnefastholdelsesanordningen (f.eks. skal, kollisionsværn, selepude osv.), bortset fra sele(r) eller H-seler, skal være tydeligt og uudsletteligt mærket med produktionsåret.

4.3. Hvis fastholdelsesanordningen skal anvendes i kombination med en voksensele, skal anbringelsen af gjordene være tydeligt angivet gennem en tegning, der er permanent fastgjort på anordningen. Hvis fastholdelsesanordningen holdes på plads af voksenselen, skal gjordenes anbringelse være tydeligt markeret på produktet med farvekoder. Sikkerhedsselens placering skal angives med rødt for fremadvendende og blåt for bagudvendende anbringelse. Udstyr, der kan installeres bagud- og fremadrettet uden at ændre selens rutning (f.eks. turnable-systemer), skal anvende begge farvekoder. Samme farvekoder skal benyttes på de mærkater på anordningen, der viser anvendelsesmåderne.

Der skal være en klar skelnen mellem fremføring af selens hoftedel og fremføring af den diagonale del af selen. Angivelse med f.eks. farvekoder, ord, figurer osv. skal gøre det muligt at skelne mellem sikkerhedsselens dele.

I enhver illustration på produktet af fremføringen af selen skal det klart angives, hvilken vej barnefastholdelsesanordningen skal vende i forhold til køretøjet. Diagrammer over selers fremføring, der ikke viser køretøjets sæde, kan ikke accepteres.

Den i dette punkt fastlagte mærkning skal være synlig, når fastholdelsesanordningen er anbragt i køretøjet. For fastholdelsesanordninger i gruppe 0 skal mærkningen også være synlig, når barnet er anbragt i fastholdelsesanordningen.

4.4. På den synlige indvendige flade (inklusive sidestykkernes indre overflade ved siden af barnets hoved) i nærheden af det område, hvor barnets hoved hviler i barnefastholdelsesanordningen, skal bagudvendende fastholdelsesanordninger være forsynet med den viste permanente mærkat.

Mærkatens overordnede mål skal være mindst 120 × 60 mm eller et hertil svarende areal.

Mærkaten må gerne være tilpasset på en sådan måde, at layoutet afviger fra det viste eksempel. Tekstens indhold skal dog opfylde de nøjagtige forskrifter. Desuden må mærkaten ikke indeholde andre typer oplysninger, medmindre de er anbragt uden for et klart markeret rektangel, der som minimum har de ovenfor krævede dimensioner. Som undtagelse fra det ovenfor nævnte kan et reservedelsnummer, en stregkode eller et tilsvarende identifikationsmærke på højst 8 mm × 35 mm eller et tilsvarende område anbringes på mærkaten.

Det skal også sikres, at der ikke tillades nogen afvigelser i de angivne piktogrammers form og retning. Navnlig forbydes tilpasning af de foreskrevne piktogrambilleder, med undtagelse af hånden med den pegende pegefinger og det åbne hæfte med bogstavet »i« på højre side, forudsat at de er klart genkendelige.

Små uregelmæssigheder vedrørende linjetykkelse, mærkattryk og andre relevante produktionstolerancer accepteres.

Mærkaten skal fastsys til betrækket omkring hele dets omkreds og/eller være permanent fastklæbet til betrækket over hele bagsiden. Enhver anden form for fastgørelse, der er permanent, og som ikke let kan fjernes fra produktet og ikke let bliver skjult, kan accepteres. Mærkater af flagtypen er ikke tilladt.

Hvis dele af fastholdelsesanordningen eller tilbehør leveret af fabrikanten af fastholdelsesanordningen vil kunne skjule mærkaten, kræves der en ekstra mærkat. Der skal hele tiden være en advarselsmærkat synlig i alle situationer, hvor fastholdelsesanordningen klargøres til brug, uanset i hvilken konfiguration.

Figur A

Advarselsmærkat

Figur B

Piktogrammet, jf. ISO 2575:2004 — Z.01, skal anvendes, og skal have en ydre diameter på mindst 38 mm

Figur C

Piktogrammet, der viser fare ved udløsning af airbaggen, skal anvendes og skal være 40 mm i bredden og 28 mm i højden eller forholdsmæssigt større.

4.5. For barnefastholdelsesanordninger, der kan anbringes BÅDE fremad- og bagudvendende, anføres:

»VIGTIGT: MÅ IKKE BENYTTES FREMADVENDENDE, FØR BARNETS VÆGT ER OVER .......... (Se vejledning)«

4.6. For barnefastholdelsesanordninger med alternativ føring af selen skal de alternative belastningsoverførende kontaktpunkter mellem fastholdelsesanordningen og voksenselen være mærket permanent. Af denne mærkning skal det fremgå, at der er tale om en alternativ føring af selen, og mærkningen skal være i overensstemmelse med ovenstående forskrifter for kodning til fremad- og bagudvendende sæder.

4.7. Hvis barnefastholdelsesanordningen har alternative belastningsoverførende kontaktpunkter, skal den i punkt 4.3 foreskrevne mærkning indeholde en oplysning om, at den alternative føring af selen er beskrevet i vejledningen.

4.8. Isofix-mærkning

Hvis produktet omfatter Isofix-beslag, skal følgende oplysninger hele tiden være synlige for en person, der monterer fastholdelsesanordningen i køretøjet:

ISO Isofix-logoet efterfulgt af det eller de bogstaver der hører til den eller de Isofix-størrelsesklasser, som produkter passer til. Som et minimum et symbol bestående af en cirkel med en diameter på mindst 13 mm indeholdende et piktogram, der skal kontrastere med cirklens baggrund. Piktogrammet skal være klart synligt enten ved hjælp af kontrastfarver eller ved et passende relief, hvis det er støbt eller præget.

Følgende oplysninger kan gives ved hjælp af piktogrammer og/eller tekst. Mærkningen skal angive:

a) De væsentligste relevante trin i klargørelse af sædet. F.eks. skal det forklares, hvordan Isofix-fastlåsningssystemet forlænges.

b) Placering, funktion og fortolkning af en eventuel indikator skal forklares.

c) Placering og om nødvendigt fremføring af topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver en handling fra brugerens side, skal angives ved hjælp af det relevante af følgende symboler.

d) Justering af Isofix-låsemekanismer og topstrop eller andre midler til begrænsning af rotation, som kræver handling fra brugerens side, skal angives.

e) Mærkningen skal være permanent fastgjort og skal kunne ses af en bruger, som monterer sædet.

f) Hvis det er nødvendigt, skal der være en henvisning til barnefastholdelsesanordningens brugsanvisning og til placeringen af denne ved hjælp af nedenstående symbol.

4.9. Mærkning af en selepude uden ryglæn.

Hvis produktet er en selepude uden ryglæn, skal følgende mærkat permanent være synlig for en person, der monterer fastholdelsesanordningen i et køretøj, og skal være skjult, når selepuden anvendes med dens aftagelige ryglæn:

5. GODKENDELSE

5.1. Hver prøve, der er indleveret i henhold til punkt 3.2.2 og 3.2.3 ovenfor, skal opfylde forskrifterne i punkt 6 til 8 i dette regulativ i alle henseender, før godkendelse kan meddeles.

5.2. Hver godkendt type tildeles et godkendelsesnummer. De to første cifre (i øjeblikket 04 svarende til ændringsserie 04, der trådte i kraft den 12. september 1995) angiver serien af de seneste større tekniske ændringer af regulativet på tidspunktet for udstedelsen af godkendelsen. Samme kontraherende part må ikke tildele samme nummer til en anden type barnefastholdelsesanordning, som omfattes af dette regulativ.

5.3. En meddelelse om godkendelse eller udvidelse eller nægtelse af godkendelse af en type barnefastholdelsesanordning i henhold til dette regulativ skal fremsendes til de kontraherende parter, der anvender dette regulativ, ved hjælp af en formular svarende til modellen i bilag 1 til dette regulativ.

5.4. Foruden mærkerne i punkt 4 ovenfor skal hver barnefastholdelsesanordning, der er i overensstemmelse med en type godkendt efter dette regulativ, være påført følgende:

5.4.1. Et internationalt godkendelsesmærke bestående af:

5.4.1.1. en cirkel, der omgiver bogstavet »E« efterfulgt af kendingsnummeret for det land, der har meddelt godkendelsen ( 1 )

5.4.1.2. et godkendelsesnummer

5.4.2. følgende yderligere symboler:

5.4.2.1. ordet (-ene) »universal«, »begrænset«, »semi-universal« eller »køretøjsspecifik«, alt efter fastholdelsesanordningens kategori

5.4.2.2. det masseområde, som barnefastholdelsesanordningen er bestemt for:

0-10 kg, 0-13 kg, 9-18 kg, 15-25 kg, 22-36 kg, 0-18 kg, 9-25 kg, 15-36 kg, 0-25 kg, 9-36 kg, 0-36 kg

5.4.2.3. symbolet »S« for fastholdelsesanordninger »til særlige behov«.

5.5. Det i punkt 5.4 ovenfor foreskrevne godkendelsesmærke må ikke erstattes af en entydig identifikator (UI) som omhandlet i fortegnelse 5 til overenskomsten af 1958.

5.6. Bilag 2 til dette regulativ indeholder et eksempel på godkendelsesmærkets udformning.

5.7. Angivelserne i punkt 5.4 ovenfor skal enten ved hjælp af en mærkat eller direkte mærkning påføres let læseligt og uudsletteligt. Mærkaten eller mærkningen skal være modstandsdygtig over for slid.

5.8. De i punkt 5.6 ovenfor omhandlede mærkater kan enten udstedes af den myndighed, der har meddelt godkendelsen, eller kan med denne myndigheds godkendelse udformes af fabrikanten.

6. ALMINDELIGE FORSKRIFTER

6.1. Placering og fastgørelse på køretøjet

6.1.1. Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »universal«, »semi-universal« og »begrænset« er tilladt på for- og bagsædet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning.

6.1.2. Anvendelse af barnefastholdelsesanordninger i kategori »køretøjsspecifik« er tilladt på alle sædepladser, herunder i bagageområdet, hvis fastholdelsesanordningerne monteres efter fabrikantens vejledning. For bagudvendende fastholdelsesanordninger skal konstruktionen sikre, at der altid er støtte til barnets hoved, når anordningen er klar til brug. Dette fastlægges for en linje vinkelret på sædets ryglæn gennem øjenlinjen, idet skæringspunktet skal være mindst 40 mm under begyndelsen af en sådan hovedstøttes runding.

▼M1

6.1.3. Alt efter den kategori, anordningen tilhører, skal denne fastgøres til køretøjets konstruktion eller til sædets stel.







Mulige konfigurationer for Godkendelsesgrupper/Kategoritabel Gruppekategori Universal (1) Semi-universal (2) Begrænset Køretøjsspecifik CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS CRS ISOFIXCRS 0 Lift A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Bagudvendende A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) 0+ Bagudvendende A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) I Bagudvendende A (3) NA A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (integreret) A (3) A (3) A (3) A (3) A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (ikke-integreret) NA NA NA NA NA NA NA NA Fremadvendende (ikke-integreret— jf. punkt 6.1.12) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) II Bagudvendende A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (integreret) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (ikke-integreret) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) III. Bagudvendende A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (integreret) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3) Fremadvendende (ikke-integreret) A (3) NA A (3) NA A (3) NA A (3) A (3)

Hvor:

CRS : Barnefastholdelsesanordning

A : Relevant

NA : Ikke relevant

(1) Ved »Universal Isofix CRS« forstås fremadvendende fastholdelsesanordninger til brug i køretøjer udstyret med positioner med Isofix-forankringssystem og topstropforankring.

(2) Ved »Semi-universal Isofix CRS« forstås:

— fremadvendende fastholdelsesanordninger med støtteben, eller

— bagudvendende fastholdelsesanordninger udstyret med et støtteben eller en topstrop til brug i køretøjer udstyret med positioner med Isofix-forankringssystem og, om nødvendigt, topstropforankring,

— eller bagudvendende fastholdelsesanordninger understøttet af køretøjets instrumentbræt til brug på forsæde udstyret med Isofix-forankringssystem,

— eller sidevendende positionsfastholdelsesanordninger, om nødvendigt udstyret med en anti-rotationsanordning, til brug i køretøjer udstyret med positioner med Isofix-forankringssystem og, om nødvendigt, topstropforankring.

(3) De nye godkendelser og forlængelser vil blive meddelt i overensstemmelse med punkt 17.16-17.23.

▼B

6.1.3.1. For kategorierne »universal« og »begrænset«, ved hjælp af voksensikkerhedssele (med eller uden retractor), som opfylder forskrifterne i regulativ nr. 16 (eller tilsvarende) og er fastgjort til forankringer, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 (eller tilsvarende).

6.1.3.2. For Isofix »universal« barnefastholdelsesanordninger, ved hjælp af Isofix-beslag og Isofix-topstrop, der opfylder forskrifterne i dette regulativ, fastgjort til Isofix-forankringssystemer og Isofix-topstropforankringer, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 eller FN-regulativ nr. 145.

6.1.3.3. For kategorien »semi-universal«: ved hjælp af nederste forankringer som foreskrevet i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145 samt ekstra forankringer i overensstemmelse med anbefalingen i bilag 11 til dette regulativ.

6.1.3.4. For Isofix »semi-universal« barnefastholdelsesanordninger, ved hjælp af Isofix-beslag og Isofix-topstrop eller støtteben eller instrumentbræt, der opfylder forskrifterne i dette regulativ, fastgjort til Isofix-forankringer og/eller Isofix-topstropforankringer, der opfylder forskrifterne i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145.

6.1.3.5. For kategorien »køretøjsspecifik«: ved hjælp af forankringer konstrueret af køretøjsfabrikanten eller fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen.

6.1.3.6. For sådanne barnesikkerhedsseler eller seler til fastgørelse af barnefastholdelsesanordninger, som anvender seleforankringer, hvortil der i forvejen er monteret en voksensele, kontrollerer den tekniske tjeneste, at:

den effektive forankringsposition for voksensele er godkendt efter FN-regulativ nr. 14 eller tilsvarende

de to anordninger ikke virker hindrende på hinandens funktion

lukkebeslagene på voksenselen og det supplerende system ikke kan forbyttes.

For barnefastholdelsesanordninger, som anvender stænger eller ekstra anordninger fastgjort til forankringer godkendt efter FN-regulativ nr. 14, og som falder uden for anvendelsesområdet for regulativ nr. 14, finder følgende punkter anvendelse:

En sådan anordning vil kun blive godkendt som semi-universal eller køretøjsspecifik.

Den tekniske tjeneste anvender forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ på stangen og befæstigelserne.

Stangen indgår i den dynamiske prøvning, idet belastningen påføres i midterpositionen og med stangen i den mest udstrakte stilling, hvis den er indstillelig.

Den effektive positionering og funktion af en eventuel voksenseleforankring, hvortil stangen er fastgjort, må ikke blive hæmmet.

6.1.3.7. Barnefastholdelsesanordninger, hvor der anvendes et støtteben, kan kun godkendes i kategori »semi-universal« eller »køretøjsspecifik«, og forskrifterne i bilag 11 til dette regulativ finder anvendelse. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal tage hensyn til, hvad der i de enkelte køretøjer er nødvendigt for, at støttebenet kan fungere korrekt, og give oplysninger herom.

6.1.4. En selepude skal fastholdes enten af en voksensele, idet den underkastes prøven i punkt 8.1.4, eller på anden måde.

6.1.5. Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal skriftligt erklære, at giftigheden af de materialer, der er anvendt ved fremstillingen af fastholdelsesanordninger, og som det fastspændte barn kan komme i kontakt med, er i overensstemmelse med de relevante dele af EN 71-3:2013+A1: 2014 (punkt 4.2, tabel 2, kategori III for særlige krav og punkt 7.3.3 for prøvningsmetoden). Efter den tekniske tjenestes skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed. Dette punkt finder ikke anvendelse på fastholdelsesanordninger af gruppe II og III.

6.1.6. Antændeligheden af barnefastholdelsesanordninger, der er indleveret til godkendelse, vurderes på en af følgende måder:

Metode 1 gælder kun for indbyggede barnefastholdelsesanordninger, og metode 2 gælder kun for køretøjsspecifikke barnefastholdelsesanordninger.

Metode 1

Fabrikanten af barnefastholdelsesanordningen skal skriftligt erklære, at antændeligheden af de materialer, der er anvendt til barnefastholdelsesanordningen er i overensstemmelse med metoden i punkt 5.4 i EN 71-2:2011+A1:2014 med en flammespredningshastighed på maksimalt 30 mm/s. Efter den tekniske tjenestes skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed. Hvis flere stoffer indgår, skal disse prøves som et komposit.

»kompositmateriale«: et materiale bestående af flere lag materialer, der er ens eller forskellige, og som er sammenpresset ved cementering, limning, beklædning, svejsning osv. I et sådant tilfælde skal materialet prøves som et komposit. Er forskellige materialer samlet punktvis, betragtes sådanne materialer ikke som kompositmaterialer og prøves derfor hver for sig.

Efter den tekniske tjenestes skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.

Metode 2

Ansøgeren skal ved prøvning af materialer, jf. bilag 24 til dette regulativ, skriftligt erklære, at de anvendte materialer ikke brænder eller tillader en flammefront ved overfladen at bevæge sig med en hastighed på over 100 mm pr. minut. Ethvert materiale, der indgår i en barnefastholdelsesanordning, skal opfylde disse krav. Kravet om flammefrontens bevægelse, finder dog ikke anvendelse på en overflade, der er frembragt ved at udskære et prøveemne med henblik på prøvning, jf. bilag 24.

Kravene skal være opfyldt, både når den indbyggede barnefastholdelsesanordning er i »brugsposition« eller »indtrukket position«.

Hvis et materiale ophører med at brænde, før det har brændt i 60 sekunder fra tidstagningens indledning og ikke har brændt mere end 51 mm fra det punkt, hvor tidstagningen indledtes, anses det for at opfylde det ovenfor anførte krav til forbrændingshastighed.

Efter den tekniske tjenestes skøn kan der udføres prøvninger til bekræftelse af denne erklærings gyldighed.

6.1.7. For bagudvendende barnefastholdelsesanordninger, der understøttes af køretøjets instrumentbræt, anses instrumentbrættet med henblik på godkendelse efter dette regulativ for at være tilstrækkelig stift.

6.1.8. I integrerede barnefastholdelsesanordninger i kategorien »universal«, bortset fra Isofix-barnefastholdelsesanordninger i kategorien »universal«, skal der være et vigtigste belastningsoverførende kontaktpunkt mellem fastholdelsesanordningen og voksenselens gjord. Dette punkt skal være i en radius af mindst 150 mm fra Cr-aksen, målt med barnefastholdelsesanordningen anbragt i dynamisk prøvebænk, jf. figurerne nedenfor, der er monteret i overensstemmelse med bilag 21 til dette regulativ, uden en prøvedukke.

I ikke-integrerede barnefastholdelsesanordninger i kategorien »universal« skal der være et vigtigste belastningsoverførende kontaktpunkt mellem fastholdelsesanordningen og voksenselens gjord. Dette punkt skal være mindst 65 mm lodret over puden på prøvebænken og i en radius af mindst 150 mm fra Cr-aksen, målt med barnefastholdelsesanordningen anbragt i dynamisk prøvebænk, jf. figurerne nedenfor, der er monteret i overensstemmelse med bilag 21 til dette regulativ, uden en prøvedukke.

Figurer til illustration af måleproceduren

(alle mål i mm)

Kontrollen udføres på begge sider af barnefastholdelsesanordningen og langs et langsgående plan parallelt med anordningens midterplan.

Ekstra alternative seleføringer er tilladt. Når der foreligger en alternativ føring af selen, skal fabrikanten i vejledningen udtrykkeligt henvise til den alternative føring som foreskrevet i punkt 15. Når barnefastholdelsesanordningen prøves med brug af sådanne alternative seleføringer, skal anordningen være i overensstemmelse med alle regulativets forskrifter.

6.1.9. Hvis voksenselen skal anvendes til fastgørelse af en barnefastholdelsesanordning i kategori »universal« på den dynamiske prøvebænk, er den største længde af denne voksensele fastlagt i bilag 13 til dette regulativ.

For at kontrollere opfyldelsen af denne forskrift fastgøres barnefastholdelsesanordningen til prøvebænken ved anvendelse af den passende standardsele beskrevet i bilag 13. Attrappen skal ikke anbringes i anordningen, medmindre fastholdelsesanordningen er konstrueret således, at anbringelsen af prøvedukken ville øge den selelængde, der skal bruges. Med barnefastholdelsesanordningen i den monterede position må der ikke være nogen stramning af selen, bortset fra den stramning, der skyldes standardretractoren, hvis en sådan er monteret. Hvis retractorselen anvendes, skal denne betingelse være opfyldt med mindst 150 mm sele stadig på rullen.

6.1.10. Barnefastholdelsesanordninger af gruppe 0 og 0+ må ikke anvendes fremadvendende.

6.1.11. Barnefastholdelsesanordninger i gruppe 0 og 0+ skal, med undtagelse af lifte som defineret i punkt 2.4.1, tilhøre den integrerede klasse.

6.1.12. Barnefastholdelsesanordninger i gruppe I skal tilhøre den integrerede klasse, medmindre de er udstyret med kollisionsværn i klasse B som defineret i punkt 2.7 i dette regulativ.

6.1.13. Selepuder uden ryglæn må kun typegodkendes som barnefastholdelsesanordninger i gruppe III som defineret i punkt 2.1.1.5 i dette regulativ. (Masseområde 22-36 kg).

6.2. Konfiguration

6.2.1. Fastholdelsesanordningens udformning skal være sådan, at

6.2.1.1. anordningen giver den foreskrevne beskyttelse i enhver påtænkt position af fastholdelsesanordningen. For anordninger »til særlige behov« skal det primære fastholdelsesmiddel give den ønskede beskyttelse i enhver af fastholdelsesanordningernes stillinger uden brug af supplerende fastholdelsesanordninger, der måtte forefindes.

6.2.1.2. barnet let og hurtigt kan anbringes og tages ud. For fastholdelsesanordninger, i hvilke barnet fastholdes med H-sele eller Y-sele uden retractor, skal hver skuldergjord og hoftegjord kunne forskydes indbyrdes under den i punkt 7.2.1.4 beskrevne procedure.

I disse tilfælde kan barnefastholdelsesanordningens sele være forsynet med to eller flere forbindelsesdele. For fastholdelsesanordninger »til særlige behov« anerkendes det, at de supplerende fastholdelsesanordninger vil være begrænsende for, hvor hurtigt barnet kan anbringes og tages ud. Sådanne supplerende anordninger skal imidlertid så vidt muligt være udformet med henblik på hurtig udløsning.

6.2.1.3. Hvis fastholdelsesanordningens hældning kan indstilles, må en ændring i hældningen ikke kræve manuel efterjustering af gjordene. Det skal kræve et forsætligt indgreb med hånden at ændre fastholdelsesanordningens hældning.

6.2.1.4. For gruppe 0, 0+ og I skal fastholdelsesanordningen holde barnet i en stilling, der giver den foreskrevne beskyttelse, også når barnet sover.

6.2.1.5. For alle fremadvendende fastholdelsesanordninger af gruppe I med integreret H-sele til forhindring af, at barnet, enten ved en kollision eller ved rastløshed, glider under selen, skal skridtgjord være påkrævet.

6.2.2. Alle fastholdelsesanordninger med »hoftegjord« skal have tvungen ligesidet styring af hoftegjorden for at sikre, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres gennem bækkenet. Enheden må ikke udsætte svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for stærke belastninger.

Når der er tale om selepuder, skal den del af voksenselen, der fastholder hoften, være forsynet med tvungen ligesidet styring for at sikre, at den af hoftegjorden overførte belastning overføres af voksenselen gennem bækkenet. Den tvungne styring af belastning over bækkenet skal være sikret fra det tidspunkt, hvor barnet er på plads. Hofteselen skal gå hen over lårets overkant og akkurat være i kontakt med foldepunktet ved bækkenet. Vinklerne α og β mellem tangentlinjen, hvor selen er i kontakt med lårene, og den vandrette del skal være større end 10°.

Figurer, der illustrerer det fastspændte barn

6.2.2.1. Med skridtgjorden påsat og indstillet til sin største længde må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet. For alle fremadvendende anordninger må hoftegjorden hverken på den mindste eller største prøvedukke i de massegrupper, der er omfattet af godkendelsen, kunne justeres, så den kommer op over bækkenet.

6.2.2.2. Under den dynamiske prøvning, som er beskrevet i punkt 8.1.3, må hofteselen ikke gå helt ud over prøvedukkens bækkenparti i tidsrummet forud for det maksimale horisontale hovedudslag. Vurdering heraf foretages ved hjælp af billeder fra højhastighedsvideo.

6.2.3. Alle fastholdelsesanordningens gjorde skal være placeret således, at de ikke kan medføre ubehag for brugeren ved normal brug eller kan indtage en farlig stilling. Afstanden mellem skuldergjordene i nærheden af halsen skal mindst svare til tykkelsen af halsen på den pågældende attrap.

6.2.4. Konstruktionen skal sikre, at barnets isse ikke udsættes for kompressionsbelastning i tilfælde af et sammenstød.

6.2.4.1. Y-seler må kun benyttes på bagudvendende og sidevendende barnefastholdelsesanordninger (lifte).

6.2.5. Barnefastholdelsesanordninger skal være konstrueret og monteret således, at:

6.2.5.1. der er mindst mulig fare for, at barnet eller andre personer i køretøjet kvæstes af skarpe kanter eller fremspring (som f.eks. defineret i FN-regulativ nr. 21)

6.2.5.2. de ikke frembyder skarpe kanter eller fremspring, der kan beskadige køretøjets indtræk eller passagernes tøj

6.2.5.3. de ikke udsætter svage dele af barnets krop (mave, skridt osv.) for ekstra inertikræfter, de frembringer

6.2.5.4. deres stive dele ikke, på steder hvor de er i berøring med gjordene, udsætter disse for at gnave mod skarpe kanter.

6.2.6. Dele, der er aftagelige med henblik på at tillade komponenter at blive fastgjort og løsnet, skal være udformet, så enhver risiko for forkert montering og brug så vidt muligt er udelukket. Fastholdelsesanordninger »til særlige behov« kan have supplerende fastholdelsesanordninger; disse skal være udformet, så der ikke er risiko for forkert montering, og således, at deres udløsning og funktionsmåde umiddelbart fremgår for udenforstående, der yder hjælp i en nødsituation.

6.2.7. Når barnefastholdelsesanordninger bestemt for gruppe I, gruppe II og gruppe I og II kombineret er forsynet med stolerygsæde, skal dettes indvendige højde, bestemt efter diagrammet i bilag 12, være mindst 500 mm.

6.2.8. Kun automatiske retractorer og inerti-retractorer må anvendes.

6.2.9. For anordninger bestemt til brug for gruppe I må barnet ikke let kunne løsne den del af systemet, der fastholder bækkenet, efter at barnet er anbragt. I denne forbindelse skal kravene i afsnit 7.2.5 (låseanordninger) være opfyldt; anordninger, der er bestemt til at opnå dette, skal være permanent fastgjort til barnefastholdelsesanordningen.

6.2.10. En barnefastholdelsesanordning kan være bestemt til anvendelse hos flere end én massegruppe og/eller af flere end ét barn, forudsat at den kan opfylde forskrifterne for hver af de pågældende grupper. En barnefastholdelsesanordning i kategori »universal« skal opfylde forskrifterne for denne kategori for alle de massegrupper, den er godkendt til.

6.2.11. Barnefastholdelsesanordninger med retractor

For barnefastholdelsesanordninger med retractor skal retractoren opfylde forskrifterne i punkt 7.2.3 nedenfor.

6.2.12. For selepuder vurderes, om gjorde og låsetunge af en voksensele let kan føres gennem fastgøringspunkterne. Dette gælder navnlig for selepuder, der er bestemt til forsæderne i personbiler, idet disses seler kan have lange halvstive skafter. Det faste lukkebeslag må ikke kunne føres gennem selepudens fastgøringspunkter eller give mulighed for, at selen anbringes helt anderledes end på testvognen.

6.2.13. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til flere børn, skal hvert fastholdelsessystem være helt uafhængigt hvad angår belastningsoverførsel og justering.

6.2.14. Barnefastholdelsesanordninger, der indeholder oppustelige dele, skal være således konstrueret, at anvendelsesforholdene (tryk, temperatur, fugtighed) ikke påvirker deres evne til at opfylde forskrifterne i dette regulativ.

6.3. Specifikationer for Isofix-fastholdelsesanordninger

6.3.1. Generelle karakteristika

6.3.1.1. Dimensioner

De maksimale dimensioner for Isofix-barnefastholdelsanordningen til siden, nedad og bagud samt placeringen af Isofix-forankringssysstemet, som fastholdelsesanordningens beslag skal gå i indgreb med, er for Isofix-barnefastholdelsesanordningens fabrikant defineret ved køretøjets sædebeslag, der er defineret i punkt 2.31 i dette regulativ.

6.3.1.2. Masse

Massen for en Isofix-barnefastholdelsesanordning i kategori »universal« eller »semi-universal« og for massegruppe 0, 0+ og I må ikke være over 15 kg.

6.3.2. Isofix-beslag

6.3.2.1. Type

Isofix-beslag kan være i overensstemmelse med de eksempler, der er vist i figur 0 (a) nedenfor, eller af anden hensigtsmæssig konstruktion, der udgør en del af en stiv mekanisme, der kan justeres, og hvis art bestemmes af fabrikanten af Isofix-barnefastholdelsesanordningen.

Figur 0 (a)

Dimensioner i mm

Signaturforklaring

1 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 1

2 Beslag til Isofix-barnefastholdelsesanordning — eksempel 2

6.3.2.2. Dimensioner

Dimensionerne for den del af Isofix-barnefastholdelsesanordningen, der går i indgreb med Isofix-forankringssystemet, må ikke overskride de maksimale dimensioner i figur 0 (b).

Figur 0 (b)

Dimensioner i mm

6.3.2.3. Indikation af delvis fastlåsning

Isofix-barnefastholdelsesanordningen skal omfatte et middel, der viser, at begge Isofix-beslag er fuldstændigt fastlåst med de tilsvarende nedre Isofix-forankringer. Denne indikation kan være en lyd, en følbar indikation, en synlig indikation eller en kombination af to eller flere af disse. Hvis der er tale om en synlig indikation, skal denne kunne ses under alle normale belysningsforhold.

6.3.3. Specifikationer for Isofix-topstrop

6.3.3.1. Topstropkonnektor

Topstropkonnektoren bør være en Isofix-topstropkrog som vist i figur 0 (c), eller lignende anordninger, der kan placeres inden for de afgrænsninger, der er angivet i figur 0 (c).

6.3.3.2. Karakteristika for Isofix-topstrop

Isofix-topstroppen skal være forsynet med en gjord (eller tilsvarende), og der skal være midler til at foretage justering og udløse tilspændingen.

6.3.3.2.1. Længden af Isofix-topstrop

Topstroppen på en Isofix-barnefastholdelsesanordning skal have en længde på mindst 2 000 mm.

6.3.3.2.2. Tilspændingsindikator

Isofix-topstroppen eller Isofix-barnesædet skal være forsynet med en anordning, der indikerer, at stroppen er tilspændt. Anordningen kan være del af en justerings- og spændingsudløsningsanordning.

6.3.3.2.3. Dimensioner

Dimensionerne for Isofix-topstropkroge er vist i figur 0(c).

Figur 0(c)

Dimensioner for Isofix-topstropkonnektor (krogtypen)

Dimensioner i millimeter

Forklaring:







(Eventuel) omgivende konstruktion Område, inden for hvilket hele den profil, som topstropkrogen fastgøres på, skal befinde sig

6.3.4. Forskrifter vedrørende justering

Isofix-beslagene eller selve Isofix-barnefastholdelsesanordningen skal kunne justeres, så den kan tilpasses de placeringer af Isofix-forankringer, der er beskrevet i FN-regulativ nr. 14 eller nr. 145.

6.4. Kontrol af mærkning

6.4.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at mærkningen er i overensstemmelse forskrifterne i punkt 4.

6.5. Kontrol af monteringsvejledning og brugsanvisning

6.5.1. Den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningerne, skal kontrollere, at monteringsvejledning og brugsanvisning er i overensstemmelse med punkt 15.

7. SÆRLIGE SPECIFIKATIONER

7.1. Forskrifter, der finder anvendelse på den samlede fastholdelsesanordning

7.1.1. Korrosionsbestandighed

7.1.1.1. En komplet barnefastholdelsesanordning, eller de af dens dele, der er påvirkelige af korrosion, underkastes den i punkt 8.1.1 nedenfor beskrevne korrosionsprøvning.

7.1.1.2. Efter den i punkt 8.1.1.1 og 8.1.1.2 foreskrevne korrosionsprøvning må der hverken ses forandringer, som kan skade barnefastholdelsesanordningens gode funktion, eller tegn på betydelig korrosion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

7.1.2. Energioptagelse

7.1.2.1. For alle anordninger med ryglæn skal de i bilag 18 til dette regulativ definerede områder ved prøvning i henhold til bilag 17 resultere i en maksimal acceleration på under 60 g. Dette krav gælder også de områder af kollisionsværn, som befinder sig i det område, som rammes af hovedet.

7.1.2.2. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning med permanent mekanisk fastgjorte justerbare hovedstøtteanordninger, i hvilke højden af enten voksenselen eller barneselen styres direkte af den justerbare hovedstøtte, er det ikke nødvendigt at kræve energiabsorbering i de områder defineret i bilag 18, som attrappens hoved ikke kan komme i berøring med, dvs. bag ved hovedstøtten.

7.1.3. Væltning

7.1.3.1. Barnefastholdelsesanordningen prøves som foreskrevet i punkt 8.1.2; på intet tidspunkt i løbet af hele prøvningen må attrappen falde helt ud af anordningen, og når prøvebænken anbringes på hovedet, må attrappens hoved ikke flytte sig mere end 300 mm fra udgangsstillingen i lodret retning i forhold til prøvebænken, når den påførte belastning er fjernet.

7.1.4. Dynamisk prøvning

7.1.4.1. Generelt. Barnefastholdelsesanordningen underkastes dynamisk prøvning efter bestemmelserne i punkt 8.1.3 nedenfor.

7.1.4.1.1. Barnefastholdelsesanordninger af kategori »universal«, »begrænset« og »semi-universal« prøves på prøvevognen ved hjælp af det i punkt 6 beskrevne prøvesæde og i overensstemmelse med punkt 8.1.3.1.

7.1.4.1.2. Barnefastholdelsesanordninger i kategori »køretøjsspecifik« afprøves med hver køretøjsmodel, som anordningen er bestemt for. Den tekniske tjeneste, der forestår prøvningen, kan indskrænke antallet af prøvede køretøjsmodeller, hvis de ikke adskiller sig meget i de i punkt 7.1.4.1.2.3 anførte henseender. Barnefastholdelsesanordningen kan afprøves på en af følgende måder:

7.1.4.1.2.1. på et komplet køretøj, som foreskrevet i punkt 8.1.3.3

7.1.4.1.2.2. i et køretøjskarrosseri på prøvevognen som foreskrevet i punkt 8.1.3.2 eller

7.1.4.1.2.3. i dele af køretøjets karrosseri, der er tilstrækkelige til at være repræsentative for køretøjets opbygning og kollisionsoverflader. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på bagsædet, skal de afprøvede dele omfatte forsæderyglæn, vognbund, B- og C-stolper og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug på forsædet, skal de afprøvede dele omfatte instrumentbræt, A-stolper, vindspejl, alle håndtag og knapper, der monteret i vognbunden eller på midterkonsollen, forsæde, vognbund og tag. Er barnefastholdelsesanordningen bestemt til brug i kombination med voksensele, skal de afprøvede dele endvidere omfatte de(n) pågældende voksensele(r). Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for udførelse af prøvningen, kan tillade, at nogle dele undlades, hvis de findes overflødige. Prøvningen skal finde sted som foreskrevet i punkt 8.1.3.2.

7.1.4.1.3. Dynamisk prøvning skal udføres på barnefastholdelsesanordninger, der ikke tidligere har været underkastet belastning.

7.1.4.1.4. Ved de dynamiske prøvninger må der ikke opstå brud på nogen af de dele, der faktisk medvirker til at holde barnet i stilling, og intet lukkebeslag, spærreanordning, forskydningssystem eller støtteben må gå i stykker, udløses eller falde sammen, undtagen når det er identificeret som en belastningsbegrænsende anordning. Enhver belastningsbegrænsende anordning skal være klart angivet i fabrikantens tekniske beskrivelser som defineret i punkt 3.2.1 i dette regulativ.

7.1.4.1.5. Til den »ikke-integrerede type« skal den anvendte sikkerhedssele være standardselen og de tilhørende forankringsbeslag, der foreskrives i bilag 13 til dette regulativ. Dette gælder dog ikke godkendelser for typen »køretøjsspecifik«, hvor køretøjets egen sele skal anvendes.

7.1.4.1.6. Hvis en barnefastholdelsesanordning af typen »køretøjsspecifik« monteres i området bag det bageste fremadvendende voksensæde, (f.eks. i bagagerummet), skal der udføres én prøvning med de(n) største prøvedukke(r) på et komplet køretøj som foreskrevet i punkt 8.1.3.3.3. De øvrige prøvninger, herunder produktionens overensstemmelse, kan udføres som foreskrevet i punkt 8.1.3.2, hvis fabrikanten ønsker det.

7.1.4.1.7. For fastholdelsesanordninger »til særlige behov« skal alle dynamiske prøvninger som foreskrevet i dette regulativ for hver massegruppe udføres to gange: første gang med det primære fastholdelsesmiddel, anden gang med alle fastholdelsesanordninger i brug. Ved disse prøver skal man være særlig opmærksom på forskrifterne i punkt 6.2.3 og 6.2.4.

7.1.4.1.8. Ved de dynamiske prøvninger må den standardsikkerhedssele, der anvendes til fastgøring af en integreret barnefastholdelsesanordning, ikke gå ud af indgreb med nogen førings- eller spærreanordning, der anvendes under prøvningen.

Ved de dynamiske prøvninger må den standardsikkerhedssele, der anvendes til fastgøring af en ikke-integreret barnefastholdelsesanordning, ikke gå ud af indgreb med nogen førings- eller spærreanordning, der anvendes under prøvningen. Imidlertid skal dette for standardsikkerhedsselens diagonalgjord vurderes indtil det tidspunkt, hvor det maksimale horisontale hovedudslag af prøvedukken er nået. Under den dynamiske prøvning af den ikke-integrerede barnefastholdelsesanordning gælder den grænse for acceptabel bevægelse af diagonalselen, at underkanten af standardsikkerhedsselens diagonalgjord ikke må være lavere end prøvedukkens albue i det punkt, hvor prøvedukkens horisontale hovedudslag er maksimalt.

7.1.4.1.9. En barnefastholdelsesanordning med støtteben prøves som følger:

a) Hvis der er tale om kategorien »semi-universal« skal frontalsammenstødsprøvninger udføres med støttebenet justeret til både det maksimum og det minimum, der er foreneligt med prøvevognens vognbunds placering. Prøvninger af påkørsler bagfra skal udføres med placering som i »værste tilfælde«, udvalgt af den tekniske tjeneste. Under prøvningerne skal støttebenet understøttes af prøvevognens vognbund som beskrevet i bilag 6, tillæg 3, figur 2. Hvis der er et mellemrum mellem mindste støttebenslængde og højeste vognbundsniveau, justeres støttebenet til vognbundsniveauet 140 mm under Cr. Hvis den største støttebenslængde er større end det laveste vognbundsniveau gør det muligt at anvende, justeres støttebenet til det pågældende laveste vognbundsniveau 280 mm under Cr. Hvis der er tale om et støtteben med trinvis justering, justeres støttebenet til efterfølgende justeringsposition for at sikre, at støttebenet er i berøring med bunden.

b) Hvis der er tale om støtteben, der ikke befinder sig i symmetriplanet, udvælges »værste tilfælde« af den tekniske tjeneste til prøvningen.

c) Hvis der er tale om kategorien »køretøjsspecifik«, justeres efter anvisningerne fra barnefastholdelsesanordningens fabrikant.

7.1.4.1.10. Hvis der er tale om en barnefastholdelsesanordning, der anvender et Isofix-forankringssystem og eventuel antirotationsanordning, udføres den dynamiske prøvning:

7.1.4.1.10.1. For Isofix-barnefastholdelsesanordninger i størrelsesklasse A, B og B1:

7.1.4.1.10.1.1. med antirotationsanordningen i brug, og

7.1.4.1.10.1.2. uden antirotationsanordningen i brug. Hvis antirotationsanordningen er et støtteben, og det kan være helt nedsænket i barnefastholdelsesanordningens basis eller skal, skal prøvningen udføres med anordningen i indtrukket position eller med benet fjernet. Hvis benet ikke helt kan nedsænkes i basen, skal prøvningen udføres med anordningen i sin korteste længde med prøvevognens vognbund i sin laveste stilling.

Dette krav finder ikke anvendelse, når et permanent og ikke-justerbart støtteben anvendes som antirotationsanordning.

7.1.4.1.10.2. For Isofix-barnefastholdelsesanordninger af andre størrelsesklasser med antirotationsanordningen i brug.

7.1.4.2. Acceleration af brystkassen ( 2 )

7.1.4.2.1. Den resulterende acceleration af brystkassen må ikke overstige 55 g, bortset fra perioder på tilsammen højst 3 ms.

7.1.4.2.2. Den lodrette komponent af accelerationen fra maven til hovedet, »-z«, må, når måleprocedurerne i punkt 8.5 i dette dokument følges, ikke overstige 30 g, undtagen i perioder, hvor summen ikke overstiger 3 ms. Måleprocedurerne i punkt 8.5 i dette dokument følger procedurerne i ISO 6487, SAE J211-tegnkonventionen, som vist i figur A.

Figur A

SAE J211-tegnkonventionen

7.1.4.3. Abdominal penetration ( 3 )

7.1.4.3.1. Ved den i bilag 8, tillæg 1, punkt 5.3, beskrevne kontrol må der ikke findes synlige tegn på penetration af modellerleret i maven, forårsaget af nogen del af fastholdelsesanordningen.

7.1.4.4. Forskydning af attrappen

7.1.4.4.1. Barnefastholdelsesanordninger af kategorier »universal«, »begrænset« og »semi-universal«:

7.1.4.4.1.1. Fremadvendende barnefastholdelsesanordninger: attrappens hoved må ikke overskride plan BA og DA som fastlagt i figur 1 nedenfor, undtagen hvis der er tale om selepuder, når den største attrap P10 anvendes, hvor værdien i forhold til DA-planet er 840 mm.

Figur 1

Prøveopstilling for fremadvendende anordning

Dimensioner i mm

* For så vidt angår prøvningen i punkt 7.1.4.1.10.1.1 skal denne dimension være 500 mm.

7.1.4.4.1.2. Bagudvendende barnefastholdelsesanordninger:

7.1.4.4.1.2.1. Barnefastholdelsesanordning understøttet af instrumentbræt: attrappens hoved må ikke overskride plan AB, AD og DCr som defineret i figur 2 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil attrappen er fuldstændigt i ro, afhængigt af hvilken begivenhed indtræder først.

Figur 2

Prøveopstilling for fremadvendende anordning

Dimensioner i mm

7.1.4.4.1.2.2. Barnefastholdelsesanordninger i gruppe 0, som ikke støtter mod instrumentbrættet, samt lifte: Attrappens hoved må ikke overskride plan AB, AD og DE som vist i figur 3 nedenfor. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil attrappen er fuldstændigt i ro, afhængigt af hvilken begivenhed indtræder først.

Figur 3

Prøvningsopstilling for barnefastholdelsesanordninger i gruppe 0, der ikke støtter mod instrumentbrættet

Dimensioner i mm

7.1.4.4.1.2.3. Barnefastholdelsesanordninger af andre grupper end gruppe 0, som ikke støtter mod instrumentbrættet:

Attrappens hoved må ikke overskride plan FD, FG og DE som vist i figur 4 nedenfor, og der må ikke være direkte berøring af attrappens hoved med stangen. Dette skal vurderes i indtil 300 ms, eller indtil attrappen er fuldstændigt i ro, afhængigt af hvilken begivenhed indtræder først.

I tilfælde, hvor en sådan barnefastholdelsesanordning er i berøring med stangen Ø 100 mm, og alle præstationskrav er opfyldt, skal der udføres endnu en dynamisk prøvning (frontalsammenstød) med den tungeste prøvedukke beregnet for den pågældende barnefastholdelsesanordning og uden stangen Ø 100 mm. Ved denne prøvning skal alle krav bortset fra kravet om fremadgående forskydning være opfyldt.

Figur 4

Prøvningsopstilling for bagudvendende barnefastholdelsesanordninger af andre grupper end gruppe 0, der ikke støtter mod instrumentbrættet

Dimensioner i mm

7.1.4.4.2. Barnefastholdelsesanordninger af kategori »køretøjsspecifik«: Ved afprøvning i et komplet køretøj eller et karrosseri må hovedet ikke komme i berøring med nogen del af køretøjet. Hvis berøring forekommer, skal hovedets anslagshastighed imidlertid være under 24 km/h, og den berørte del skal opfylde kravene til energioptagelsesprøven i FN-regulativ nr. 21, bilag 4. Ved prøver med komplette køretøjer skal det være muligt at tage attrapperne ud af barnefastholdelsesanordningen uden brug af værktøj efter prøvningen.

7.1.5. Temperaturbestandighed

7.1.5.1. Lukkebeslag, retractorer, justeringsanordninger og låseanordninger, der er temperaturpåvirkelige, skal underkastes prøven i punkt 8.2.8 nedenfor.

7.1.5.2. Efter temperaturprøven som foreskrevet i punkt 8.2.8.1 må der ikke kunne ses nedbrydning, som kan skade barnefastholdelsesanordningens funktion, når delene undersøges med det blotte øje af en sagkyndig iagttager.

7.2. Forskrifter for fastholdelsesanordningens enkelte dele

7.2.1. Lukkebeslag

7.2.1.1. Lukkebeslaget skal være konstrueret, så ukorrekt betjening er udelukket. Dette betyder bl.a., at lukkebeslaget ikke må kunne være delvist låst; dets dele må ikke utilsigtet kunne forbyttes, når beslaget lukkes; lukkebeslaget må kun kunne låses, når alle dele er i indgreb. Når lukkebeslaget og/eller låsetungen er i berøring med barnet, må det ikke være smallere end gjordens mindstebredde som fastlagt i punkt 7.2.4.1.1 nedenfor. Dette punkt finder ikke anvendelse på seler, der i forvejen er godkendt efter FN-regulativ nr. 16 eller en tilsvarende gældende standard. For fastholdelsesanordninger »til særlige behov« behøver kun lukkebeslaget på det primære fastholdelsesmiddel opfylde kravene i dette punkt 7.2.1.1 til og med 7.2.1.9.

7.2.1.2. Lukkebeslaget skal forblive lukket uanset dets stilling, også når det ikke er belastet. Det skal være let at betjene og gribe fat i. Det skal kunne åbnes ved tryk på en knap eller tilsvarende anordning. Den overflade, som man skal trykke på, skal i faktisk oplåsningsstilling, og når den projiceres ind i et plan vinkelret på knappens indledende bevægelsesretning: for indkapslede anordninger have en overflade på mindst 4,5 cm2 med en bredde på mindst 15 mm for ikke-indkapslede anordninger have en overflade på mindst 2,5 cm2 med en bredde på mindst 10 mm. Bredden er det mindste af de to mål, der danner det foreskrevne areal, og skal måles vinkelret på udløserknappens bevægelsesretning.

7.2.1.3. Lukkebeslagets udløsningsflade skal være farvet rød. Ingen anden del af beslaget må have denne farve.

7.2.1.4. Man skal kunne frigøre barnet af fastholdelsesanordningen ved et simpelt indgreb på ét lukkebeslag. For gruppe 0 og 0+ kan det godtages, at barnet tages ud sammen med anordninger som bæresele, lift eller liftsele, hvis barnefastholdelsesanordningen kan udløses ved hjælp af højst to lukkebeslag.

7.2.1.4.1. En klemmeforbindelse mellem skuldergjordene af en H-sele anses ikke for at opfylde kravet om etgrebsbetjening i punkt 7.2.1.4 ovenfor.

7.2.1.5. For gruppe II og III skal lukkebeslaget være placeret således, at barnet i anordningen kan nå det. Derudover skal det for alle grupper være placeret således, at dets formål og virkemåde umiddelbart fremgår for en udenforstående, der kommer til hjælp i en nødsituation.

7.2.1.6. Ved oplukning af lukkebeslaget skal barnet kunne udtages uafhængigt af en eventuel »stol«, »stoleholder« eller et eventuelt »kollisionsværn«, og hvis anordningen er forsynet med skridtgjord, skal denne udløses ved betjening af samme lukkebeslag.

7.2.1.7. Lukkebeslaget skal overholde kravene for temperaturafhængighed i funktionsprøven i punkt 8.2.8.1 og gentagen betjening og skal, inden den dynamiske prøve i punkt 8.1.3, gennemgå en prøve bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser under normale anvendelsesbetingelser.

7.2.1.8. Lukkebeslaget underkastes følgende åbningsprøvninger:

7.2.1.8.1. Prøvning under belastning

7.2.1.8.1.1. Til denne prøvning anvendes en barnefastholdelsesanordning, der i forvejen har været underkastet den dynamiske prøvning i punkt 8.1.3 nedenfor.

7.2.1.8.1.2. Den til åbning af lukkebeslaget nødvendige kraft under prøvningen i punkt 8.2.1.1 nedenfor må højst være 80 N.

7.2.1.8.2. Prøvning uden belastning

7.2.1.8.2.1. Til denne prøvning anvendes et lukkebeslag, der ikke tidligere har været udsat for belastning. Den nødvendige kraft til åbning af lukkebeslaget, når dette er ubelastet, skal være mellem 40 og 80 N i prøvningen i punkt 8.2.1.2 nedenfor.

7.2.1.9. Styrke

7.2.1.9.1. Under prøvningen i punkt 8.2.1.3.2 må ingen del af lukkebeslaget eller de tilstødende gjorde eller justeringsanordninger svigte eller løsne sig.

7.2.1.9.2. Lukkebeslag for H-seler til massegruppe 0 og 0+ skal kunne modstå 4 000 N.

7.2.1.9.3. Lukkebeslag til H-seler til massegruppe I og derover skal kunne modstå 10 000 N.

7.2.1.9.4. Den typegodkendende myndighed kan dispensere fra kravet om prøvning af lukkebeslagets styrke, hvis de foreliggende oplysninger gør denne prøvning overflødig.

7.2.2. Indstillingsanordning

7.2.2.1. Justeringsområdet skal være tilstrækkeligt til at give mulighed for korrekt justering af barnefastholdelsesanordningen med alle attrapper i den vægtgruppe, som anordningen er bestemt for, og til at muliggøre tilfredsstillende montering i alle de foreskrevne køretøjsmodeller.

7.2.2.2. Alle justeringsanordninger skal være af typen med »hurtigjustering«, dog kan justeringsanordninger, der kun anvendes i forbindelse med den første montering af fastholdelsesanordningen i køretøjet, være af anden type end typen med »hurtigjustering«.

7.2.2.3. Anordninger af typen med »hurtigjustering« skal være lette at nå, når barnefastholdelsesanordningen er korrekt monteret, og barnet eller attrappen er på plads.

7.2.2.4. Anordninger af typen med »hurtigjustering« skal let kunne justeres efter barnets fysik. Specielt må den nødvendige betjeningskraft for en manuel justeringsanordning ikke overstige 50 N ved prøvning efter punkt 8.2.2.1.

7.2.2.5. To prøver af barnefastholdelsesanordningen gennemgår funktionsprøvning for temperaturafhængighed efter kravene i punkt 8.2.8.1 og i punkt 8.2.3 nedenfor.

7.2.2.5.1. Glidning af gjorden må ikke overstige 25 mm for én justeringsanordning eller 40 mm for alle justeringsanordninger.

7.2.2.6. Der må ikke forekomme brud eller løsning af anordningen, når den prøves som foreskrevet i punkt 8.2.2.1 nedenfor.

7.2.2.7. Justeringsanordninger, der er monteret direkte på barnefastholdelsesanordningen, skal kunne modstå gentagen brug og skal, inden den dynamiske prøve i punkt 8.1.3, gennemgå en prøvning bestående af 5 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser som angivet i punkt 8.2.7.

7.2.3. Retractorer

7.2.3.1. Automatiske retractorer

7.2.3.1.1. Gjorden i en sikkerhedssele med automatisk retractor må ikke bevæge sig mere end 30 mm mellem retractorens låsestillinger. Bevæger bæreren sig bagud, skal gjorden enten forblive i sin udgangsstilling eller automatisk vende tilbage til denne stilling, når bæreren på ny bevæger sig fremad.

7.2.3.1.2. Er retractoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til punkt 8.2.4.1 nedenfor på den frie længde mellem attrappen og retractoren. Hører retractoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Går gjorden igennem en bøjle eller en rulle, måles tilbagetrækningskraften på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller rullen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

7.2.3.1.3. Man trækker gentagne gange gjorden ud af retractoren og lader den rulle sig ind under de i punkt 8.2.4.2 nedenfor foreskrevne betingelser. indtil der er gennemført 5 000 cyklusser. Retractoren gennemgår derefter prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i punkt 8.2.8.1, korrosionsprøven i punkt 8.1.1 og støvbestandighedsprøven i punkt 8.2.4.5. Den skal derefter på tilfredsstillende vis fuldføre yderligere 5 000 cyklusser med udtrækning og tilbagetrækning. Efter ovennævnte prøver skal retractoren fortsat fungere korrekt og opfylde kravene i punkt 7.2.3.1.1 og 7.2.3.1.2 ovenfor.

7.2.3.2. Inerti-retractorer

7.2.3.2.1. En inerti-retractor skal ved prøvning efter forskrifterne i punkt 8.2.4.3 opfylde nedenstående krav:

7.2.3.2.1.1. Retractoren skal låse, når køretøjets deceleration når 0,45 g.

7.2.3.2.1.2. Den må ikke låse ved en acceleration af gjorden på under 0,8 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

7.2.3.2.1.3. Den må ikke låse ved, at dens føler hælder 12° eller derunder i nogen retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

7.2.3.2.1.4. Den skal låse ved, at dens føler hælder mere end 27° i en vilkårlig retning i forhold til den af fabrikanten angivne monteringsretning.

7.2.3.2.2. Når retractorens afhænger af et ydre signal med hensyn til energitilførsel, skal konstruktionen sikre, at retractoren låser automatisk ved svigt eller afbrydelse af signalet eller energikilden.

7.2.3.2.3. Dobbeltvirkende inerti-retractorer skal opfylde ovenstående krav. Desuden gælder, at hvis en af følsomhedsfaktorerne er knyttet til udtrækning af gjorden, skal gjorden låse ved en gjord-acceleration på 1,5 g, målt i gjordens udtrækningsretning.

7.2.3.2.4. I de i punkt 7.2.3.2.1.1 og 7.2.3.2.3 ovenfor omhandlede prøvninger må højst 50 mm gjord kunne udrulles ud over den i punkt 8.2.4.3.1 fastsatte længde, før retractoren låser. I den i punkt 7.2.3.2.1.2 ovenfor omhandlede prøvning må låsning ikke finde sted i løbet af de 50 mm udtrækning af gjorden, der begynder ved den i punkt 8.2.4.3.1 nedenfor fastsatte udtrækningslængde.

7.2.3.2.5. Er retractoren en del af en hoftesele, skal tilbagetrækningskraften være mindst 7 N, målt i henhold til punkt 8.2.4.1 på den frie længde mellem attrappen og retractoren. Hører retractoren til brystgjorden, skal tilbagetrækningskraften på gjorden være mindst 2 N og højst 7 N målt på tilsvarende måde. Går gjorden igennem en bøjle eller en rulle, måles tilbagetrækningskraften på den frie længde mellem attrappen og bøjlen eller rullen. Har anordningen en manuel eller automatisk mekanisme, som forhindrer gjorden i at blive trukket helt tilbage, skal denne mekanisme være sat ud af funktion ved udførelse af målingerne.

7.2.3.2.6. Gjorden trækkes gentagne gange ud af retractoren og ruller sig ind under de i punkt 8.2.4.2 foreskrevne betingelser, indtil der er gennemført 40 000 cyklusser. Retractoren gennemgår derefter prøve for temperaturafhængig funktion efter kravene i punkt 8.2.8.1, korrosionsprøven i punkt 8.1.1 og støvbestandighedsprøven i punkt 8.2.4.5. Den skal derefter tilfredsstillende fuldføre yderligere 5 000 cyklusser med udtrækning og tilbagetrækning (indtil i alt 45 000 ). Efter ovennævnte prøver skal retractoren fortsat fungere korrekt og opfylde kravene i punkt 7.2.3.2.1 til 7.2.3.2.5 ovenfor.

7.2.4. Gjorde

7.2.4.1. Bredde

7.2.4.1.1. Mindstebredden af de af barnefastholdelsesanordningens gjorde, der er i berøring med attrappen, er 25 mm for grupperne 0, 0+ og I og 38 mm for grupperne II og III. Disse mål skal tages under den i punkt 8.2.5.1 foreskrevne prøve for gjordlængde, uden at maskinen standes og under en belastning svarende til 75 procent af gjordens brudbelastning.

7.2.4.2. Styrke efter rumkonditionering

7.2.4.2.1. På to gjordprøver, der er konditioneret som foreskrevet i punkt 8.2.5.2.1, bestemmes gjordens brudbelastning som foreskrevet i punkt 8.2.5.1.2 nedenfor.

7.2.4.2.2. Forskellen mellem brudbelastningerne for de to prøver må ikke være over 10 % af den højeste målte brudbelastning.

7.2.4.3. Styrke efter særlig konditionering

7.2.4.3.1. På to gjorde, der er konditioneret som foreskrevet i en af forskrifterne i punkt 8.2.5.2 (undtagen punkt 8.2.5.2.1), skal gjordens brudbelastning være mindst 75 procent af gennemsnittet af de belastninger, der er bestemt i den i punkt 8.2.5.1 nedenfor omhandlede prøve.

7.2.4.3.2. Endvidere skal brudstyrken være mindst 3,6 kN for fastholdelsesanordninger i gruppe 0, 0+ og I, 5 kN for anordninger i gruppe II, og 7,2 kN for anordninger i gruppe III.

7.2.4.3.3. Den typegodkendende myndighed kan dispensere fra kravet om en eller flere af disse prøvninger, hvis det anvendte materiales sammensætning eller allerede foreliggende oplysninger gør prøvningerne overflødige.

7.2.4.3.4. Den i punkt 8.2.5.2.6 fastlagte slidkonditionering af type 1 behøver kun udføres, når den i punkt 8.2.3 nedenfor fastlagte mikroglideprøve giver et resultat, der er over 50 procent af den i punkt 7.2.2.5.1 ovenfor foreskrevne grænseværdi.

7.2.4.4. Det må ikke være muligt at trække hele gjorden gennem nogen justeringsanordninger, lukkebeslag eller forankringer.

7.2.5. Låseanordning

7.2.5.1. Låseanordningen skal være permanent fastgjort til barnefastholdelsesanordningen.

7.2.5.2. Låseanordningen må ikke nedsætte voksenselens holdbarhed og skal gennemgå prøvning for temperaturafhængig funktion efter kravene i punkt 8.2.8.1.

7.2.5.3. Låseanordningen må ikke forhindre hurtig frigørelse af barnet.

7.2.5.4. Anordninger af klasse A

Gjordens slip må ikke være over 25 mm efter den i punkt 8.2.6.1. nedenfor beskrevne prøvning.

7.2.5.5. Anordninger af klasse B

Gjordens slip må ikke være over 25 mm efter den i punkt 8.2.6.2. nedenfor beskrevne prøvning.

7.2.6. Specifikationer for Isofix-beslag

»Isofix-beslag« og indgrebsindikatorer skal kunne modstå gentagen betjening, og skal, inden den dynamiske prøvning i punkt 8.1.3, gennemgå en prøvning bestående af 2 000 ± 5 åbne- og lukkecyklusser under normale anvendelsesbetingelser.

7.2.7. Isofix-beslag skal have en låsemekanisme, som opfylder de krav, der er angivet i a) og b):

a) Udløsning af lukkemekanismen på det komplette sæde skal kræve to på hinanden følgende handlinger, hvor den første skal opretholdes, mens den anden udføres, eller

b) Åbningskraften på Isofix-beslaget skal være mindst 50 N ved prøvning efter forskrifterne i punkt 8.2.9 nedenfor.

8. BESKRIVELSE AF PRØVNINGER ( 4 )

8.1. Prøvning af den samlede fastholdelsesanordning

8.1.1. Korrosion

8.1.1.1. Metalgenstande i barnefastholdelsesanordningen anbringes i et prøvekammer som foreskrevet i bilag 4. For barnefastholdelsesanordninger med retractor trækkes gjorden ud i sin fulde længde minus 100 ± 3 mm. Bortset fra korte afbrydelser, der måtte være nødvendige, til f.eks. kontrol og supplering af saltopløsningen, fortsættes prøvningen uafbrudt i 50 ±0,5 timer.

8.1.1.2. Ved afslutning af eksponeringen afvaskes anordningens metaldele forsigtigt eller dyppes i rent rindende vand med temperatur højst 38 °C for at fjerne eventuelle dannede saltbelægninger, hvorefter den tørrer ved rumtemperatur på 18 til 25 °C i 24 ± 1 timer, før den inspiceres i henhold til punkt 7.1.1.2 ovenfor.

8.1.2. Væltning

8.1.2.1. Attrappen skal være udstyret med en af de belastningsanordninger, som foreskrives i bilag 23. Attrappen anbringes i fastholdelsesanordningen, der er monteret i overensstemmelse med dette regulativ og fabrikantens vejledning, idet den standardslaphed, der foreskrives i punkt 8.1.3.6 nedenfor, finder anvendelse på alle anordninger.

8.1.2.2. Fastholdelsesanordningen skal være fastgjort til prøvesædet eller køretøjets sæde. Hele sædet drejes om en vandret akse beliggende i sædets langsgående midterplan gennem en vinkel på 540° ± 5° med en hastighed på 2-5 grader pr. sekund og standses i denne stilling. Til brug ved denne prøvning kan anordninger, der er bestemt til anvendelse i nærmere bestemte personbiler, fastgøres til det i bilag 6 beskrevne prøvesæde.

8.1.2.3. I denne omvendte stilling påføres en masse svarende til 4 gange prøvedukkens (med en tolerance på – 0/+ 5 % i forhold til dukkens nominelle masse i bilag 8) i nedadgående retning i et plan vinkelret på rotationsaksen, samtidigt med at prøvedukken anvender den i bilag 23 beskrevne belastningsanordning. Belastningen påføres gradvist og kontrolleret med en hastighed, der ikke overstiger tyngdeaccelerationen eller 400 mm/min. Den foreskrevne maksimale belastning fastholdes i 30 – 0/+ 5 sekunder.

8.1.2.4. Belastningen fjernes med en hastighed på højst 400 mm/min, og forskydningen måles.

8.1.2.5. Hele sædet drejes 180°, så det er tilbage i udgangspositionen.

8.1.2.6. Denne prøvningscyklus gentages med drejning i den modsatte retning. Idet drejningsaksen ligger i det vandrette plan og danner en vinkel på 90° med aksen i de to foregående prøver, gentages proceduren i begge drejningsretninger.

8.1.2.7. Prøvningerne gennemføres med både den mindste og den største pågældende attrap for de(n) gruppe(r), som fastholdelsesanordningen er bestemt for.

Under hele prøvningscyklussen må der ikke foretages justering af prøvedukken eller barnefastholdelsesanordningen.

8.1.3. Dynamiske prøvninger

8.1.3.1. Prøvninger på prøvevogn og prøvesæde

8.1.3.1.1. Fremadvendende

8.1.3.1.1.1. Prøvevognen og prøvesædet anvendt i den dynamiske prøvning skal opfylde kravene i bilag 6 til dette regulativ, og ved den dynamiske sammenstødsprøve skal monteringen ske i henhold til bilag 21.

8.1.3.1.1.2. Prøvevognen skal forblive vandret under deceleration eller acceleration.

8.1.3.1.1.3. Decelerations- eller accelerationsanordninger

Ansøgeren skal vælge mellem en af følgende to anordninger:

8.1.3.1.1.3.1. Anordning til decelerationsprøvning:

Prøvevognens deceleration opnås ved hjælp af det i bilag 6 til dette regulativ beskrevne apparat eller med enhver anden anordning, der giver tilsvarende resultater. Apparatets præstationer skal svare til forskrifterne i punkt 8.1.3.4 og nedenfor beskrevne forskrifter:

For så vidt angår frontalsammenstød, skal prøvevognen fremdrives således, at dens hastighed ved prøvningens begyndelse er 50 + 0 – 2 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 1. For påkørsel bagfra skal prøvevognen fremdrives således, at dens hastighed ved prøvningens begyndelse er 30 + 2 – 0 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 2.

Prøvninger udført ved en højere hastighed og/eller en acceleration, der overstiger det skraverede områdes øvre grænse, anses for tilfredsstillende, hvis barnefastholdelsesanordningen opfylder ydelseskravene til prøvningen.

Prøvninger udført ved en lavere acceleration anses kun for tilfredsstillende, hvis accelerationskurven krydser det skraverede områdes nederste grænse i en samlet periode på op til 3 ms.

Til opfyldelsen af ovennævnte krav skal den tekniske tjeneste benytte en prøvevogn med en masse (udstyret med sæde), jf. punkt 1 i bilag 6, på over 380 kg.

8.1.3.1.1.3.2. Anordning til accelerationsprøvning

Dynamiske prøvningsbetingelser:

For så vidt angår frontalsammenstød skal prøvevognen fremdrives således, at dens samlede hastighedsændring ΔV under prøvningen er 52 + 0 – 2 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 1, og hele tiden ligger over det segment, der afgrænses af koordinaterne (5 g, 10 ms) og (9 g, 20 ms). Anslagets starttidspunkt (T0) defineres i henhold til ISO 17373 for et accelerationsniveau på 0,5 g. For så vidt angår påkørsel bagfra skal prøvevognen fremdrives således, at dens samlede hastighedsændring ΔV under prøvningen er 32 + 2 – 0 km/h, og dens accelerationskurve befinder sig inden for det skraverede område i grafen i bilag 7, tillæg 2, og hele tiden ligger over det segment, der afgrænses af koordinaterne (5 g, 5 ms) og (10 g, 10 ms). Anslagets starttidspunkt (T0) defineres i henhold til ISO 17373 for et accelerationsniveau på 0,5 g.

Uanset opfyldelsen af ovenstående forskrifter anvender den tekniske tjeneste en prøvevogn (med dets sæde), som specificeret i bilag 6, punkt 1, med en masse på over 380 kg.

Hvis ovennævnte prøvninger imidlertid blev udført ved en højere hastighed, og/eller hvis accelerationskurven har overskredet det skraverede område, og barnefastholdelsesanordningen opfylder kravene, anses prøvningen dog for tilfredsstillende.

8.1.3.1.1.4. Der foretages målinger af følgende:

8.1.3.1.1.4.1. prøvevognens hastighed umiddelbart før anslag (kun for decelerationsslæder, nødvendig til beregning af standselængde)

8.1.3.1.1.4.2. standselængden (kun for decelerationsslæder), som kan beregnes ved dobbelt integrering af den registrerede slædedeceleration

8.1.3.1.1.4.3. forskydningen af attrappens hoved i det lodrette og vandrette plan for gruppe I, II og III, og, for gruppe 0 og 0+, attrappens forskydning uden hensyn til dens lemmer

8.1.3.1.1.4.4. brystkassens deceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, idet der ses bort fra den »nyfødte« attrap

8.1.3.1.1.4.5. eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se punkt 7.1.4.3.1), idet der ses bort fra den »nyfødte« attrap

8.1.3.1.1.4.6. prøvevognens acceleration eller deceleration som minimum for de første 300 ms.

8.1.3.1.1.5. Efter sammenstødet foretages en visuel undersøgelse af barnefastholdelsesanordningen, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

8.1.3.1.2. Bagudvendende

8.1.3.1.2.1. Prøvesædet drejes 180° ved prøvning efter kravene for påkørsel bagfra.

8.1.3.1.2.2. Ved prøvning af en bagudvendende barnefastholdelsesanordning bestemt til brug på forsædet skal køretøjets instrumentbræt være repræsenteret af en stiv stang, der fastgøres til prøvevognen på en sådan måde, at al energioptagelse finder sted i barnefastholdelsesanordningen.

8.1.3.1.2.3. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 8.1.3.1.1.3.1.

Accelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 8.1.3.1.1.3.2.

8.1.3.1.2.4. Der skal foretages målinger svarende til målingerne i punkt 8.1.3.1.1.4 til 8.1.3.1.1.4.6 ovenfor.

8.1.3.2. Prøvninger på prøvevogn og karrosseri

8.1.3.2.1. Fremadvendende

8.1.3.2.1.1. Metoden, der anvendes til fastholdelse af køretøjet under prøvning, må ikke styrke forankringspunkterne af sæder eller voksenseler eller af eventuelle supplerende forankringspunkter, der er nødvendige til at fastgøre barnefastholdelsesanordningen, eller nedsætte den normale deformation af konstruktionen. Ingen del af køretøjet må medtages under forsøget, hvis det ved at begrænse attrappens bevægelse kan tænkes at formindske den belastning, der påføres fastholdelsesanordningen. De manglende dele kan erstattes af dele af en tilsvarende modstandsdygtighed på betingelse af, at disse ikke hindrer attrappens bevægelse.

8.1.3.2.1.2. Et befæstigelsesbeslag anses for tilfredsstillende, såfremt det ikke har nogen indvirkning på en overflade, der dækker hele opbygningens bredde, og såfremt køretøjet eller opbygningen blokeres eller standses fortil i en afstand på mindst 500 mm fra fastholdelsesanordningens forankringspunkt. Bagtil skal opbygningen fæstnes tilstrækkeligt langt fra forankringspunkterne til at alle krav i punkt 8.1.3.2.1.1 ovenfor er opfyldt.

8.1.3.2.1.3. Køretøjets sæde og barnefastholdelsesanordningen skal være anbragt i en position, som af den tekniske tjeneste, der udfører godkendelsesprøvningen, vælges som den mest ugunstige med henblik på styrken, og som er kompatibel med anbringelse af attrappen i køretøjet. Placeringen af køretøjssædets ryglæn og af barnefastholdelsesanordningen angives i rapporten. Hvis køretøjsryglænet har justerbar hældning, skal det være låst som foreskrevet af fabrikanten, eller i mangel af sådan forskrift, i en faktisk ryglænsvinkel så tæt som muligt på 25°.

8.1.3.2.1.4. Medmindre andet kræves i monterings- og brugsvejledningen, skal forsædet være i den længst fremadrykkede normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på forsædet, og den bageste normalt anvendte stilling for barnefastholdelsesanordninger bestemt til brug på bagsædet.

8.1.3.2.1.5. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 8.1.3.4 nedenfor. Som prøvesæde skal anvendes det, der faktisk hører til det pågældende køretøj.

8.1.3.2.1.6. Der foretages målinger af følgende:

8.1.3.2.1.6.1. prøvevognens hastighed umiddelbart før anslag (kun for decelerationsslæder, nødvendig til beregning af standselængde)

8.1.3.2.1.6.2. standselængden (kun for decelerationsslæder), som kan beregnes ved dobbelt integrering af den registrerede slædedeceleration

8.1.3.2.1.6.3. eventuel berøring af attrappens hoved med indersiden af karrosseriet

8.1.3.2.1.6.4. brystkassens deceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, idet der ses bort fra den »nyfødte« attrap

8.1.3.2.1.6.5. eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se punkt 7.1.4.3.1), idet der ses bort fra »nyfødt«-attrappen.

8.1.3.2.1.6.6. prøvevognen og karrosseriets acceleration eller deceleration for mindst de første 300 ms.

8.1.3.2.1.7. Efter sammenstødet underkastes barnefastholdelsesanordningen en visuel undersøgelse, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt.

8.1.3.2.2. Bagudvendende

8.1.3.2.2.1. Ved prøvning med påkørsel bagfra drejes køretøjets karrosseri 180° på prøvevognen.

8.1.3.2.2.2. Kravene er de samme som for frontalsammenstød.

8.1.3.3. Prøvning med komplet køretøj

8.1.3.3.1. Decelerationen skal opfylde forskrifterne i punkt 8.1.3.4 nedenfor.

8.1.3.3.2. Ved frontalsammenstødsprøvning anvendes fremgangsmåden i bilag 9 til dette regulativ.

8.1.3.3.3. Ved prøvning med påkørsel bagfra anvendes fremgangsmåden i bilag 10 til dette regulativ.

8.1.3.3.4. Der foretages målinger af følgende:

8.1.3.3.4.1. hastigheden af køretøj/stødklods umiddelbart før anslag

8.1.3.3.4.2. eventuel berøring af attrappens hoved (for gruppe 0, attrappen uden hensyntagen til dens lemmer) med køretøjets indre

8.1.3.3.4.3. brystkassens acceleration i tre på hinanden vinkelrette retninger, idet der ses bort fra den »nyfødte« attrap

8.1.3.3.4.4. eventuelle synlige tegn på penetration af modellerleret i maven (se punkt 7.1.4.3.1), idet der ses bort fra den »nyfødte« attrap.

8.1.3.3.5. Hvis forsædernes hældning kan indstilles, låses de i overensstemmelse med fabrikantens anvisninger; i mangel af sådanne anvisninger låses de, så ryglænets hældning er så tæt som muligt på 25°.

8.1.3.3.6. Efter sammenstødet foretages en visuel undersøgelse af barnefastholdelsesanordningen, uden at lukkebeslaget åbnes, for at fastslå, om der er indtrådt svigt eller brud.

8.1.3.4. Betingelserne ved den dynamiske prøvning er sammenfattet i nedenstående tabel:







FRONTALSAMMENSTØD PÅKØRSEL BAGFRA Prøvning Fastholdelsesanordning Hastighed (km/h) Test impuls Standselængde under prøvning (mm) Hastighed (km/h) Test impuls Standselængde under prøvning (mm) Prøvevogn med prøvesæde Fremadvendende for- og bagsæde universal, semi-universal eller begrænset (*1) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 — — — Bagudvendende for- og bagsæde universal, semi-universal eller begrænset (*2) 50 + 0 – 2 1 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 275 ± 25 Køretøjets karosseri på prøvevogn Fremadvendende (*1) 50 + 0 – 2 1 eller 3 650 ± 50 — — — Bagudvendende (*2) 50 + 0 – 2 1 eller 3 650 ± 50 30 + 2 – 0 2 ell. er 4 275 ± 25 Barriereprøvning med komplet køretøj Fremadvendende 50 + 0 – 2 3 ikke angivet — — — Bagudvendende 50 + 0 – 2 3 ikke angivet 30 + 2 – 0 4 ikke angivet ( *1 ) Under kalibreringen skal standselængden være 650 ± 30 mm. ( *2 ) Under kalibreringen skal standselængden være 275 ± 20 mm. Bemærkninger: Alle fastholdelsesanordninger til gruppe 0 og 0+ afprøves i henhold til betingelserne for »bagudvendende« ved frontalsammenstød og påkørsel bagfra. Forklaring: Testimpuls nr. 1 — Som foreskrevet i bilag 7 — frontalsammenstød. Testimpuls nr. 2 — Som foreskrevet i bilag 7 — påkørsel bagfra. Testimpuls nr. 3 — Decelerationsimpuls af køretøj underkastet frontalsammenstød. Testimpuls nr. 4 — Decelerationsimpuls af køretøj underkastet påkørsel bagfra.

8.1.3.5. Barnefastholdelsesanordninger, der anvender ekstra forankringer

8.1.3.5.1. For barnefastholdelsesanordninger, der er bestemt til brug som foreskrevet i punkt 2.1.2.3, og som anvender ekstra forankringer, skal frontalsammenstødsprøvningen efter punkt 8.1.3.4 udføres på følgende måde:

8.1.3.5.2. For anordninger med korte øverste fastgørelsesgjorde, dvs. bestemt til fastgørelse til bageste pakkehylde, skal udformningen af den øverste forankring på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.5.3. For anordninger med lange øverste fastgørelsesgjorde, dvs. bestemt til brug hvor en bageste pakkehylde ikke forefindes, og hvor de øverste fastgørelsesgjorde fastgøres til køretøjets bund, skal udformningen af forankringerne på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.5.4. For anordninger bestemt til begge konfigurationer udføres prøverne i punkt 8.1.3.5.2 og 8.1.3.5.3 bortset fra, at der i prøven udført efter punkt 8.1.3.5.3 ovenfor, kun anvendes den tunge attrap.

8.1.3.5.5. For bagudvendende anordninger skal udformningen af den nederste forankring på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3.

8.1.3.5.6. For lifte, der anvender ekstra gjorde fastgjort til to voksenseler, hvor belastningsruten gennem voksenselen direkte påvirker voksenselens nedre forankring, skal forankringen på prøvevognen være som foreskrevet i bilag 6, tillæg 3, punkt 7 (A1, B1). Montering i prøvebænk skal foretages som beskrevet i bilag 21, bemærkning 5. Anordningen skal fungere korrekt, også selv om voksenselerne ikke er fastspændt, og den anses for at være »universal«, hvis den er i overensstemmelse med punkt 6.1.8.

8.1.3.6. Attrapper

8.1.3.6.1. Barnefastholdelsesanordningen og attrapperne monteres i overensstemmelse med forskrifterne i punkt 8.1.3.6.3.

8.1.3.6.2. Barnefastholdelsesanordningen afprøves med brug af de attrapper, der foreskrives i bilag 8 til dette regulativ.

8.1.3.6.3. Anbringelse af attrappen

8.1.3.6.3.1. Attrappen anbringes, så mellemrummet er mellem attrappens bagside og fastholdelsesanordningen. For lifte anbringes attrappen i strakt vandret stilling så tæt som muligt på liftens midterlinje.

8.1.3.6.3.2. Barnesædet anbringes på prøvesædet.

Attrappen anbringes i barnesædet.

For fastholdelsesanordninger eller gjorde, der indvirker direkte på en retractor eller en 3-punkts voksensikkerhedssele, hvor ingen låseanordninger eller systemer, der er i stand til at hæmme retractoren, anvendes:

a) anbringes selen i overensstemmelse med fabrikantens angivelser.

b) monteres barnesædet på prøvesædet i henhold til bilag 21 til dette regulativ.

For alle andre begrænsninger:

a) Anbring et hængslet bræt eller en tilsvarende bøjelig anordning, 2,5 cm tyk, 6 cm bred og af en længde svarende til skulderhøjde (siddende, bilag 8), fratrukket højden af hoftecentrum (siddende, i bilag 8 popliteushøjden plus halvdelen af siddende lårhøjde) relevant for den afprøvede attrap mellem attrappen og stolens ryglæn. Brættet skal følge stolens krumning så tæt som muligt, og dets nederste ende skal være i højde med attrappens hofteled.

b) Selen indstilles efter fabrikantens vejledning, men med en spænding, der er 250 ± 25 N over justeringskraften, og med en afbøjning af gjorden ved justeringsanordningen på 45 ± 5°, eller, alternativt, den af fabrikanten foreskrevne vinkel.

c) Barnesædet monteres på prøvesædet i henhold til bilag 21 til dette regulativ.

d) Den bøjelige anordning fjernes.

8.1.3.6.3.3. Det langsgående plan gennem attrappens centerlinje skal være midt mellem de to underste seleforankringer; dog skal der også tages hensyn til punkt 8.1.3.2.1.3. Når barnefastholdelsesanordninger skal afprøves med attrappen svarende til et 10-års barn, skal det langsg