1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B RÅDETS DIREKTIV
af 28. juni 1977
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og
skovbrugshjultraktorer
(77/536/EØF)
(EFT L 220 af 29.8.1977, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådets direktiv87/354/EØF af 25. juni 1987 L 192 43 11.7.1987
►M2Rådets direktiv89/680/EØF af 21. december 1989 L 398 26 30.12.1989
►M3Kommissionens direktiv1999/55/EF af 1. juni 1999 L 146 28 11.6.1999
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 28. juni 1977
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer
(77/536/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg(2),
og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer i henhold til nationale lovgiv-
ninger skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og disses
fastgørelse på traktoren;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartedeforskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældendebestemmelser, særligt med henblik på at fremgangsmåden for EØF-
standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv74/150/EØF af 4.
marts 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning omgodkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer(
3) kan anvendes
for alle traktortyper;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte
medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser for
fremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andremedlemsstater herom ved fremsendelse af en kopi af den typegodken-delsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse påtraktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alleførerværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte
type, overflødiggør en teknisk kontrol med disse førerværn i de andre
medlemsstater;
fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for
førerværn, særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerhedsglas,sikring imod at traktoren ruller videre dersom den vælter, beskyttelse
af passagerer osv. vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært at forøge sikkerheden
under kørsel på vej og under arbejde i hele Fællesskabets område; det eraf denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som eromfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer omfatter gensidig anerkendelse af den kontrol, som hver af
dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse til enhver type førerværn og deres fastgørelse på traktoren, der er ioverensstemmelse med konstruktions- og afprøvningsforskrifterne ibilag I, II, III, IV og V.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 2
(1) EFT nr. C 76 af 7. 4. 1975, s. 37.
(2) EFT nr. C 263 af 17. 11. 1975, s. 58.
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
▼B
2. Den medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delsen, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetentemyndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstalt-
ninger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i
overensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves vedstikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller deres befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist ibilag VI for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, somde typegodkender i medfør af artikel 1.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at
der anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling af
førerværn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for, ihenhold til artikel 1, med andre anordninger.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn og af dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, nårdisse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er forsynet
med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematisk afviger fra den
godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter omgående de øvrige medlems-
stater og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrundersamtidig sin beslutning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlems-stater kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf eteksempel ses i bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler eller
nægter typegodkendelse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærkeforsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i
overensstemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse
for, træffer den de nødvendige foranstaltninger for at sikre, atproduktionen bringes i overensstemmelse med den godkendte type. Dekompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter dekompetente myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne
foranstaltninger, der eventuelt, såfremt det drejer sig om en alvorlig og
gentaget uoverensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatteinddragelse af EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer desamme foranstaltninger, når de af de kompetente myndigheder i enanden medlemsstat underrettes om sådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en
måned underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-typegodkendelse samt om grundene hertil.
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for etførerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud modsalg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skalmeddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaternegældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 3
▼B
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn og
deres fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-
typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter eroverholdt.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagen eller brug af traktorer med henvisning tilførerværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynetmed EØF-typegodkendelsemærke, og hvis de i bilag VIII anførteforskrifter er overholdt.
Artikel 9
Dette direktivfinder anv endelse på traktorer, som er defineret i artikel 1
i direktiv74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— fri højde under bagakslen på højst 1 000 mm,
— fast eller indstillelig sporvidde på en af de drivende aksler på 1 150
mm eller derover,
— mulighed for at blive udstyret med koblingsanordning for ophængte
redskaber (trepunktophæng) og en trækbom,
—►
M2masse mellem 1,5 tons og 6 tons ◄, svarende til traktorens
egenvægt i henhold til pkt. 2.4 i bilag I til direktiv 74/150/EØF,inklusive førerværnet monteret i overensstemmelse med nærværendedirektivog traktoren forsynet med de største dæk, som fabrikantenanbefaler.
Artikel 10
I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal hver traktor, som
er omhandlet i artikel 9, være forsynet med førerværn, der opfylder
forskrifterne i bilag I, II, III og IV.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse
med fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv74/150/EØF.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de bestemmelser, som er
nødvendige for at efterkomme dette direktiv inden atten måneder efterdets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom.
2. Efter meddelelsen af dette direktivskal medlemsstaterne under-
rette Kommissionen om ethvert forslag til administrative og ved lovfastsatte bestemmelser, som de påtænker at indføre på det af direktivet
omfattede område.
Artikel 13
Dette direktiver rettet til medlemsstaterne.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 4
▼B
BILAGSFORTEGNELSE
BILAG I Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse
BILAG II Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og
styrken af dets fastgørelse på traktoren
BILAG III Fremgangsmåde ved afprøvningenBILAG IV Figurer
BILAG V Eksempel på afprøvningsrapport
BILAG VI MærkningBILAG VII Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesat-
test
BILAG VIII Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelseBILAG IX IEksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendel-
sesskema med hensyn ti førerværnets styrke og
styrken af dets fastgørelse på traktoren.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 5
▼B
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1.Førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle)
Ved førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle) forstås den
opbygning på traktoren, hvis væsentlige formål er at afværge eller
formindske faren for føreren, dersom traktoren vælter under normaltbrug.
1.2. Den i pkt. 1.1 nævnte opbygning er kendetegnet derved, at den sikrer et
indvendigt frit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte føreren i
tilfælde af, at traktoren vælter.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål
anført i pkt. 1.
2.2. Dette kravkontrolleres efter en af de i bilag III anførte forskrifter.
Metoden vælges afhængigt af traktorens masse i henhold til følgende
kriterier:
— den i bilag III, afsnit B, anførte metode for traktorer, hvis masse
ligger inden for de i artikel 9 fastsatte grænser;
— den i bilag III, afsnit A, anførte metode for traktorer, hvis masse er
over 1,5 tons, men som ikke overstiger 3,5 tons;
— for traktorer med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) eller som
kan udstyres med forskellige sæder, anvendes kun metoden i bilag
III, del B.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse af en traktortype med
hensyn til styrken af førerværn og disses fastgørelse på traktoren skal
indsendes af traktorfabrikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller
disses befuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre
eksemplarer med følgende oplysninger:
— hovedtegning af førerværnet med målestok eller hoveddimensions-
angivelser; denne tegning skal især vise fastgørelsesdelene i
enkeltheder;
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets
fastgørelse i enkeltheder;
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstrukti-
onsmåden, detaljer af fastgørelsen på traktoren, og hvor nødvendigt
detaljer af beklædningen, adgangsforholdene, nødudgang, detaljer af
indvendig polstring samt særlige forholdsregler til imødegåelse af
vidererulning samt enkeltheder vedrørende opvarmning og ventila-
tion;
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller og
fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor med førerværn monteret, der er repræsentativ for den
traktortype, som søges godkendt, indleveres til den afprøvningsanstalt,
som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed,
som har udstedt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele
udvidelsen, såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne),
for hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende betingelser:
— massen uden ballast, som defineret i punkt 1.3 i bilag II, overstiger
ikke den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere end
5% ;
— fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke førerværnet
fastgøres, er identiske;1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
— alle dele som skærme og motorhjelmen, der afstiver førerværnet, er
identiske;
— sædets placering er ikke ændret.
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godtkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke;
4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til eksemplet i bilag VI;
4.1.3. førerværnets serienummer;4.1.4 traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle påskrifter skal anføres på et skilt.
4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, let
læselige og ikke kan udslettes.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 7
▼B
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF STYRKEN AF FØRE-
RVÆRNET OG AF DETS FASTGØRELSE PÅ TRAKTOREN
1. GENERELLE FORSKRIFTER
1.1.Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — under anvendelse af særligt udstyr — at
simulere de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter.
Disse afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør det muligt at fastslå
styrken af førerværnet og af de beslag, hvormed det er fastgjort på
traktoren.
1.2.Forberedelse af afprøvningen
1.2.1. Førerværnet skal afprøves på en traktor af den type, til hvilken det er
konstrueret. Det skal være fastgjort på traktoren i overensstemmelse med
forskrifterne fra traktorfabrikanten og/eller fra fabrikanten af føre-
rværnet.
1.2.2. Under afprøvningerne skal traktoren være udstyret med alle de
styrkegivende komponenter, som indgår i serieproduktionen, og som
har betydning for førerværnets styrke eller som er nødvendige for
afprøvningernes gennemførelse.
Komponenter, som kan frembyde risikomomenter i det frie område, skal
også være monteret, således at det kan undersøges, om kravene i pkt. 4.1
i dette bilag er opfyldte.
1.2.3. Prøvningerne gennemføres på en stationær traktor.
1.3.Traktorens masse
Den vejede masse W, som bruges i formlerne (se bilag III, afsnit A og
afsnit B) til beregning af pendulklodsens faldhøjde og af belastningen,
må ikke væremindre end den masse, der er defineret i pkt. 2.4 i bilag I til
direktiv 74/150/EØF (dvs. uden ekstra udstyr, men med kølervæske,
smøremidler, brændstof, værktøj og fører) med tillæg af førerværnets
masse og minus 75 kg. Massen af ekstra vægt for- eller bagtil,
væskefyldning af dækkene, ophængte redskaber eller udstyr eller andet
særligt udstyr medregnes ikke.
2. AFPRØVNINGSMATERIEL2.1.Pendulklods
2.1.1. Pendulklodsen skal være ophængt frit i to kæder eller ståltove i
omdrejningspunkter, som er mindst 6 meter over underlaget. Det skal
være muligt at foretage uafhængig indstilling af klodsens højde og af
vinklen mellem klodsen og kæderne eller ståltovene, hvori den er
ophængt.
2.1.2. Klodsens masse skal være 2 000kg ± 20 kg, idet vægten af kæder eller
ståltove ikke medregnes; denne masse må ikke overstige 100 kg.
Længden af slagfladens sider skal være 680 mm ± 20 mm (se bilag IV,
fig. 4). Klodsen skal være således udført, at dens tyngdepunkt ikke
forskydes.
2.1.3. Det skal være muligt at løfte klodsen bagud som et pendul til en højde,
der fastlægges for hver prøvning. En udløsningsmekanisme for hurtig
udløsning skal tillade klodsen at svinge frit nedad uden at den ændrer
vinkelindstilling i forhold til ophænget.
2.2.Pendulophæng
Pendulklodsens ophæng skal være solidt fastgjort, således at dets
forskydning ikke i nogen retning overstiger 1 % af afstanden, til hvilken
klodsen løftes før slaget.
2.3.Forankringer
2.3.1. Traktoren skal ved hjælp af tilspændingsanordninger være forankret til
skinner, som er solidt fastgjort til et fast betonunderlag. Skinnerne skal
være således placeret, at det er muligt at forankre traktoren som vist på1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 8
▼B
fig. 5, 6 og 7 i bilag IV. Traktorens hjul og enhver opklodsning af
akslerne anvendt ved prøvningerne skal hvile på det faste underlag.
2.3.2. Foruden tilspændingsanordningerne og fastgørelsen til skinnerne består
forankringen af ståltove af den foreskrevne længde.
Ståltovene skal være runde og af konstruktion 6 × 19 tråde med
hampesjæl i overensstemmelse med ISO 2408. Ståltovenes nominelle
diameter skal være 13 mm.
2.3.3. På knækstyrede traktorer skal drejningspunktet understøttes og forankres
som beskrevet for slagprøve forfra, bagfra og fra siden og for
belastningsprøverne og skal tillige under slagprøve fra siden afstives i
sideretningen. For- og baghjul behøver ikke at ligge på linje, hvis
afstivningen herved lettes.
2.4.Afstivning af hjulene og bjælken
2.4.1. Ved slagprøve fra siden skal til afstivning af hjulene anvendes en bjælke
som vist på fig. 7 i bilag IV.
2.4.2. En bjælke af nåletræ ca. 150 × 150 mm skal som støtte for dækkene
fastspændes til underlaget på den side, som er modsat slaget som vist på
fig. 5, 6 og 7, bilag IV.
2.5.Afstivning og ståltove til forankring af knækstyrede traktorer
2.5.1. Ved prøvning af knækstyrede traktorer skal anvendes ekstra afstivninger
og forankringer. Deres formål er at sikre, at den del af traktoren, på
hvilken førerværnet er monteret, fastholdes som på en traktor med stiv
krop.
2.5.2. Særlige tillægsbestemmelser er givet i bilag III for slag- og belastnings-
prøverne.
2.6.Belastningsudstyr
Et udstyr som vist i fig. 8 i bilag IV skal kunne udøve en lodret
nedadrettet belastning på førerværnet ved hjælp af en stiv bjælke, som er
ca. 250 mm bred, og som er forbundet til kraftkilden gennem kardanled.
Traktorens aksler skal klodses op på passende måde, således at dækkene
ikke påvirkes af belastningen.
2.7.Måleudstyr
2.7.1. Ved de afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, afsnit A og afsnit B,
skal anvendes en anordning, på hvilken en friktionsring, som passende
stramt omslutter en vandret stang, gør det muligt at måle forskellen på
den største øjeblikkelige udbøjning og den blivende udbøjning under
slagprøve fra siden.
2.7.2. Ved de afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, afsnit A, skal der efter
hver prøvning foretages målinger, der kan vise, om nogen del af
førerværnet er trængt ind i det frie område, som er beskrevet i pkt. 2 i
bilag III, afsnit A.
2.7.3 Ved de afprøvninger, der er beskrevet i bilag III, afsnit B, skal der
anvendes udstyr — det kan være filmudstyr — som gør det muligt efter
prøven at konstatere, om nogen del af førerværnet under prøven er trængt
ind i eller har berørt det frie område, som er beskrevet i pkt. 2 i bilag III,
afsnit B.
2.8.Tolerancer
Målinger, som udføres under prøvningen, skal ske under overholdelse af
følgende tolerancer:
2.8.1. dimensioner, som måles under prøvningen (med undtagelse af pkt.
2.8.2); dimensioner af førerværn og traktor, det frie område og dækkenes
nedspænding ved forankring for slagprøve: ± 3 mm;
2.8.2. pendulklodsens højdeindstilling for slagprøve: ± 6 mm;2.8.3. traktorens vejede masse: ± 20 kg;2.8.4. tilført belastning ved belastningsprøve: ± 2%;2.8.5. pendulkædning: ± 2º1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 9
▼B
3. AFPRØVNINGER
3.1.Generelle krav
3.1.1.Afprøvningernes rækkefølge
3.1.1.1. Afprøvningernes fortegnelse og rækkefølge skal være følgende (punk-
ternes numre svarer til dem, under hvilke prøvningerne er beskrevet i
bilag III, afsnit A og afsnit B):
1. Slagprøve bagfra, pkt. 1.1.
2. Belastningsprøve på bagenden, pkt. 1.4.
3. Slagprøve forfra, pkt. 1.2.4. Slagprøve fra siden, pkt. 1.3.
5. Belastningsprøve på forenden, pkt. 1.5.
3.1.1.2. Dersom en del eller flere dele af forankring forrykkes eller går itu under
afprøvningen, skal denne gentages.
3.1.1.3. Der må ikke foretages nogen reparation eller justering af traktoren eller
førerværnet under afprøvningen.
3.1.1.4. Under afprøvningerne skal traktorens gearkasse være i neutral position
og traktoren være ubremset.
3.1.1.5. For en traktor med en vendbar førerplads (dvs. med vendbart sæde og
rat) skal den første stødpåvirkning ske i længderetningen og i den
tungeste ende (mere end 50 % af traktorens masse). Den følges af en
trykprøvning for den samme ende. Den anden stødpåvirkning skal ske i
den letteste ende og den tredje stødpåvirkning skal ske fra siden. Til sidst
finder en trykprøvning sted for den letteste ende.
3.1.2.Sporvidde
Der skal vælges en sådan indstilling af baghjulenes sporvidde, at
førerværnet så vidt muligt ikke støttes af dækkene under afprøvningerne.
3.1.3.Afmontering af dele, der ikke frembyder fare
Alle de dele af traktoren og af førerværnet, der som en enhed udgør en
beskyttelse af føreren, herunder beskyttelse mod vejrliget, skal leveres
sammen med den traktor, som skal afprøves. Det er tilladt at afmontere
for-, side- og bagruder af sikkerhedsglas eller lignende materiale, samt
alle aftagelige plader, beslag eller tilbehørsdele, der ikke har betydning
for styrken, og som ikke kan medføre nogen fare i tilfælde af, at
traktoren vælter.
3.1.4.Slagprøvernes retning
Slagprøve fra siden skal udføres på den side af traktoren, som må antages
at give anledning til den største deformation. Slagprøve bagfra skal
udføres på det hjørne, som er længst borte fra sideslagprøven, og
slagprøve forfra på det hjørne, som er nærmest sideslagprøven.
3.1.5.Dæktryk og nedspænding
Dækkene må ikke være væskefyldte. Tryk og nedspænding i de dæk, der
er forankret under de forskellige prøvninger, skal være i overens-
stemmelse med følgende tabel:
Dæktryk (bar)
radialdæk diagonaldæk Nedspænding (mm)
for bag for bag for bag
4-hjulsdrevet, for- og
baghjul af samme
dimension 1,20 1,20 1,00 1,00 25 25
4-hjulsdrevet, forhjul
mindre end baghjul 1,80 1,20 1,50 1,00 20 25
2-hjulsdrevet 2,40 1,20 2,00 1,00 15 251977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 10
▼M3
▼B
▼B
4. VURDERING AF RESULTATERNE
4.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse, skal
betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til styrke, hvis
det opfylder følgende betingelser:
4.1.1. Der må ikke forekomme brud eller revner som beskrevet i pkt. 3.1 i bilag
III, afsnit A eller afsnit B.
4.1.2. Afprøvning i henhold til bilag III, afsnit A: ingen del af det frie område
må befinde sig uden for førerværnet.
Afprøvning i henhold til bilag III, afsnit B: ingen del af det frie område
må være berørt af førerværnet under nogen af slag- eller belastnings-
prøverne eller have været uden for førerværnet som beskrevet i pkt. 3.2 i
bilag III, afsnit B.
4.1.3. Afprøvning i henhold til bilag III, afsnit A: forskellen mellem den største
øjeblikkelige udbøjning og den blivende udbøjning som beskrevet i pkt.
3.3 i bilag III, afsnit A, må ikke overstige 15 cm.
Afprøvning i henhold til bilag III, afsnit B: under slagprøve fra siden må
forskellen mellem den største øjeblikkelige udbøjning og den blivende
udbøjning som beskrevet i pkt. 3.3 i bilag III, afsnit B, ikke overstige 25
cm.
4.2. Der må ikke være andre dele, som frembyder særlig fare for føreren, f.
eks. glas, der kan splintre på farlig måde, eller utilstrækkelig polstring af
tagets underside eller af steder, hvor førerens hoved kan støde imod.
5. AFPRØVNINGSRAPPORT
5.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesattesten,
der er vist i bilag VII. Udfærdigelse og indholdet af rapporten skal
være som vist i bilag V. Rapporten skal indeholde:
5.1.1. en almindelig beskrivelse af førerværnets form og konstruktion, herunder
materialer og fastgørelse; udvendige dimensioner af traktoren med
førerværnet monteret; indvendige hoveddimensioner; mindste afstande
til rattet; afstande fra rattet til førerværnets sider; afstanden fra
førerværnets loft til sædet eller til sædets referencepunkt og til gulvet,
hvis et sådant findes; oplysninger om normale adgangsforhold og om
nødudgange som disse er bestemt af førerværnets konstruktion; endelig
oplysninger om opvarmning og i givet fald ventilation;
5.1.2. oplysninger om særlige egenskaber f.eks. beregnet til at forhindre, at
traktoren ruller rundt;
5.1.3. en kortfattet angivelse af indvendige polstringer beregnet til at
formindske skaderne på hoved og skuldre eller til at reducere støj;
5.1.4. angivelse af typen af materiale i forrude og andre ruder.5.2. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type,
handelsbetegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer
førerværnet er konstrueret til.
5.3. Dersom en EØF-komponenttypegodkendelse udvides til montering på
andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtig henvisning tilrapporten fra den oprindelige EØF-komponenttypegodkendelse samt
nøjagtige oplysninger angående kravene i pkt. 3.4 i bilag I.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 11
▼B
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
A — AFPRØVNINGSMETODE I
1. SLAG- OG BELASTNINGSPRØVER
1.1.Slagprøve bagfra
1.1.1. Traktoren anbringes således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel på 20º med
lodret, med mindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har
en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade
ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førerværnets
hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og
ophængskæden fortsat danner en vinkel på 20º med lodret. Der bør
træffes foranstaltninger til, at klodsens tilbøjelighed til at dreje omkring
slagpunktet reduceres. Faldhøjden indstilles således, at tyngdepunktet går
gennem slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden
først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Klodsens
tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af1
6af førerværnets
bredde foroven, inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens
længdeplan, og som går gennem førerværnets yderste øvre punkt.
Dersom der på førerværnets bagende findes en runding, som begynder i
en større afstand fra det lodrette plan, skal slaget ramme det punkt, hvor
rundingens tangent er vinkelret på traktorens længdesymmetriplan (se
fig. 9 i bilag IV).
Dersom en fremspringende del udgør et uegnet areal for klodsen,
fastgøres der til denne del en stålplade af passende tykkelse og bredde og
af en længde på ca. 300 mm på en sådan måde, at førerværnets styrke
ikke påvirkes heraf.
1.1.2. Traktorer med stivkrop forankres til underlaget. Forankringernes
fastgørelsespunkter skal ligge ca. 2 m bag bagakslen og ca. 1,5 m foranforakslen. Forankringernes fastgørelsespunkter ligger enten i samme plan
som klodsens tyngdepunktsplan eller, såfremt der anvendes flere
forankringer, skal disse give en resultant, i dette plan som vist på fig.
5 i bilag IV. Forankringerne tilspændes således, at nedspændingen af for-
og bagdæk er som angivet i pkt. 3.1.5 i bilag II.
Efter at forankringerne er tilspændt, fastspændes en kvadratisk træbjælke
150 × 150 mm foran baghjulene og drives tæt imod dem.
1.1.3. Knækstyrede traktorer skal have begge aksler forankret til underlaget.
Akslen på den del af traktoren, som bærer førerværnet, skal forankres
som bagakslen, der er vist i fig. 5 i bilag IV. Drejningspunktet
understøttes af en kvadratisk bjælke 100 × 100 mm og forankres fast til
skinnerne ved hjælp af ståltove.
1.1.4. Klodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og
slagpunkt er:
H¼125þ0;020 W
hvor:
H = klodsens faldhøjde i mm,
W = traktorens masse som defineret i punkt 1.3 i bilag II.
Herefter udløses klodsen, så den slår imod førerværnet.
1.2.Slagprøve forfra
1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet med slagfladen og ophængskæden i en vinkel på 20º med
lodret, med mindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har
en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade
ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førerværnet i
slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og ophængskæden
fortsat danner en vinkel på 20º med lodret. Der bør træffes
foranstaltninger til, at klodsens tilbøjelighed til at dreje omkring
slagpunktet reduceres. Klodsens ophængshøjde indstilles således, at
dens tyngdepunktsbane passerer gennem slagpunktet.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 12
▼B
Slagpunktet er den del af førerværnet, som rammer jorden først, hvis
traktoren vælter sidelæns under kørsel fremad, og er normalt det øverste,
forreste hjørne. Klodsens tyngdepunkt skal falde højst 80 mm fra et
lodret plan, som er parallelt med traktorens længdesymmetriplan, som
går gennem førerværnets øverste punkt.
Dersom der på førerværnets forende findes en runding, som begynder i
en større afstand en 80 mm fra det lodrette plan, skal slaget ramme det
punkt, hvor rundingens tangent er vinkelret på traktorens længdesym-
metriplan (se fig. 9 i bilag IV).
1.2.2. Traktorer med stivkrop forankres til underlaget som v ist på fig. 6 i bilag
IV. Forankrin gernes fastgørelsespunkter skal ligge ca. 2 m bag
bagakslen og 1,5 m foran forakslen; forankringerne tilspændes, således
at fordækkenes nedspænding er som angivet i pkt. 3.1.5 i bilag II. Efter
at forankringerne er tilspændt, skal der bag baghjulene fastspændes en
kvadratisk træbjælke med sidelængde på ca. 150 × 150 mm, som drives
tæt mod hjulene.
1.2.3. Knækstyrede traktorer skal have begge aksler forankret til underlaget.
Akslen på den del af traktoren, som bærer førerværnet, skal forankres
som forakslen, der er vist i fig. 6 i bilag IV. Drejningspunktet
understøttes af en kvadratisk bjælke med sidelængde ca. 100 × 100
mm og forankres til skinnerne ved hjælp af ståltove.
1.2.4. Klodsen løftes bagud, således at klodsens faldhøjde er:
H¼125þ0;020 W
1.3.Slagprøve fra siden
1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet med slagfladen og ophænget i lodret stilling, med mindre
førerværnet på grund af hældning i slagpunktet på tidspunktet for største
deformation afviger fra lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens
slagflade ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med
førerværnet i slagpunktet og ophænget fortsat er lodret. Klodsens
ophængshøjde indstilles således, at dens tyngdepunktsbane passerer
gennem slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden
først, såfremt traktoren vælter, og er normalt den øverste kant. Med
mindre det er sikkert, at en anden del af denne kant vil ramme jorden
først, skal slagpunktet ligge i det plan, som er vinkelret på traktorens
længdesymmetriplan, og som går gennem sædets midtpunkt, når sædet
står i midtstilling. Der bør træffes foranstaltninger til, at klodsens
tilbøjelighed til at dreje omkring slagpunktet reduceres.
1.3.2. Den aksel på en ikke knækstyret traktor, som ikke kan dreje omkring et
omdrejningspunkt i forhold til førerværnet, forankres til underlaget i den
side, på hvilken slaget rammer. For 2-hjulsdrevne traktorer vil dette
normalt være bagakslen; opstillingen er vist på fig. 7 i bilag IV. De to
forankringer skal gå over akslen fra punkter direkte under denne, idet
den ene går til et fastgørelsespunkt ca. 1,5 m foran akslen og den anden
til et punkt ca. 1,5 m bag akslen. Forankringerne tilspændes således, at
nedspændingen af det nærmestliggende dæk er som angivet i pkt. 3.1.5 i
bilag II. Efter at forankringerne er tilspændt, anbringes en træbjælke som
afstivning af hjulet modsat slaget. Den skal sikres til underlaget, således
at den fastholdes stramt mod fælgen under slagprøven som vist på fig. 7 i
bilag IV. Bjælkens længde vælges således, at den, når den er anbragt
mod hjulet, danner en vinkel på 30º ± 3º med vandret. Dens længde skal
være 20—25 gange dens tykkelse og dens bredde 2—3 gange dens
tykkelse. Begge aksler hindres i at bevæge sig til siden, ved at en bjælke
fastgøres til underlaget og modsat den udvendige side af hjulet modsat
slaget.
1.3.3. Knækstyrede traktorer forankres til underlaget, således at den del af
traktoren, som bærer førerværnet, fastholdes til underlaget på samme
måde som en traktor med stivkrop.
Begge aksler på knækstyrede traktorer forankres til underlaget. Akslen
og hjulene på den del af traktoren, som bærer førerværnet, forankres og
understøttes som vist i fig. 7 i bilag IV. Drejningspunktet understøttes
med en kvadratisk bjælke med sidelængde på mindst 100 × 100 mm og
forankres til skinnerne. En afstivning anbringes mod drejningspunktet
som fastgøres til underlaget, således at det svarer til en afstivning af
baghjulet og yder den samme understøttelse som hos en traktor med stiv
krop.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 13
▼B
1.3.4. Klodsen løftes bagud, således at faldhøjden er:
H¼125þ0;150 W
1.4.Belastningsprøve bagtil
Traktoren anbringes i belastningsudstyret, som er beskrevet i pkt. 2.6 i
bilag II og vist i fig. 8 og 10 i bilag IV, således at bagkanten af bjælken
ligger over førerværnets bageste, øverste bærende punkt og således, at
traktorens længdesymmetriplan ligger midt mellem de punkter, i hvilke
bjælken påvirkes af belastningen.
Akslerne klodses op således, at belastningen ikke optages af dækkene.
Den tilførte belastning skal svare til to gange traktorens masse som
denne er defineret i pkt. 1.3 i bilag II. Om nødvendigt skal traktorens
forende forankres.
1.5.Belastningsprøve fortil
1.5.1. Denne prøve er den samme som belastningsprøve bagtil, idet dog den
forreste kant af bjælken skal ligge over førerværnets forreste, øverste
punkt.
1.5.2. Hvis den forreste del af førerværnets tag ikke kan modstå den samlede
belastning, tilføres belastning indtil taget er nedbøjet så meget, at det
falder sammen med det plan, som forbinder førerværnets øverste punkt
med den del af traktorens forende, som kan bære traktorens masse, når
den vælter eller stejler. Derefter fjernes belastningen, og traktoren flyttes,
således at bjælken ligger over den del af førerværnet, som nu vil bære
bagenden af traktoren, når denne er rullet rundt, som vist i fig. 10 i bilag
IV, og herefter tilføres den samlede belastning påny.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det »frie område« er bestemt af følgende planer, når traktoren er anbragt
på en vandret flade:
— et vandret plan 95 cm over belastet sæde;
— et lodret plan vinkelret på traktorens længdesymmetriplan 10 cm bag
sædets ryglæn;
— et lodret plan parallelt med traktorens længdesymmetriplan 25 cm til
venstre for sædets midtpunkt;
— et lodret plan parallelt med traktorens længdesymmetriplan 25 cm til
højre for sædets midtpunkt;
— et skråt plan, som indeholder en vandret linje vinkelret på traktorens
længdesymmetriplan 95 cm over det belastede sæde og 45 cm (+
sædets normale indstillingsområde) foran sædets ryglæn; dette skrå
plan passerer foran rattet i en afstand af 4 cm fra ratkransen, når det
er nærmest rattet.
2.2. Der ses bort fra polstring på sædets ryglæn. Sædet indstilles i bageste
stilling, som anvendes ved normal brug af traktoren, hvorunder føreren
sidder i sædet, og i den højeste position, hvis denne kan indstilles
særskilt. Dersom sædets affjedring er indstillelig, anvendes midterste
stilling, og belastningen på sædet skal være 75 kg.
3. MÅLINGER
3.1.Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
konsoller til fastgøring på traktoren visuelt for at påvise brud og revner.
Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
3.2.Det frie område
3.2.1. Efter hver afprøvning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet er
trængt ind i det frie område omkring førersædet som defineret i pkt. 2.
3.2.2. Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område er
beliggende uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette
betragtes som værende tilfældet, dersom nogen del af det ville være
kommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet imod
slagets retning. Herunder forudsættes dækdimensioner og sporvidde at
være de mindste, som anbefales af fabrikanten.
3.3.Største øjeblikkelige udbøjning
Ved sideslagprøven noteres forskellen mellem den største øjeblikkelige
udbøjning og den blivende udbøjning målt i en højde af 950 mm over det1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 14
▼B
belastede sæde. Den ene ende af den i punkt 2.7.1 i bilag II beskrevne
stang skal være fastgjort til førerværnets øverste del, og den anden går
gennem et hul i opstanderen. Friktionsringens stilling på stangen efter
slaget angiver den største øjeblikkelige udbøjning.
3.4.Blivende udbøjning
Efter den sidste belastningsprøve noteres den blivende udbøjning af
førerværnet. Med dette for øje noteres stillingen af førerværnets
hovedkomponenter i forhold til sædet før afprøvningernes påbegyndelse.
B — AFPRØVNINGSMETODE II
1. SLAG- OG BELASTNINGSPRØVER
1.1.Slagprøve bagfra
1.1.1. Traktoren placeres således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel på 20º med
lodret, med mindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har
en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade
ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førerværnets
hældning i slagpunktet på tidspunktet for største deformation, og
ophængskæden fortsat danner en vinkel på 20º med lodret. Der bør
træffes foranstaltninger til, at klodsens tilbøjelighed til at dreje omkring
slagpunktet reduceres. Faldhøjden indstilles således, at tyngdepunktet går
gennem slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden
først ved et stejlingsuheld, og er normalt den øverste kant. Klodsens
tyngdepunkt skal være beliggende i en afstand af1
6af førerværnets
bredde foroven inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens
længdesymmetriplan, og som går gennem førerværnets yderste øvre
punkt.
Dersom der på førerværnets bagende findes en runding, som begynder i
en større afstand fra det lodrette plan, skal slaget ramme det punkt, hvor
rundingens tangent er vinkelret på traktorens længdesymmetriplan (se
fig. 9 i bilag IV).
Dersom en fremspringende del udgør et uegnet areal for klodsen,
fastgøres der til denne del en stålplade af passende tykkelse og bredde ogaf en længde på ca. 300 mm på en sådan måde, at førerværnets styrke
ikke påvirkes heraf.
1.1.2. Traktorer med stivkrop forankres til underlaget. Forankringernes
fastgørelsespunkter skal ligge ca. 2 m bag bagakslen og 1,5 m foran
forakslen. Forankringernes fastgørelsespunkter ligger enten i samme plan
som klodsens tyngdepunktsplan eller, såfremt der anvendes flere
forankringer, skal disse give et resultat, i dette plan som vist på fig. 5
i bilag IV.
Forankringerne tilspændes således, at nedspændingen af for- og bagdæk
er som angivet i pkt. 3.1.5 i bilag II. Efter at forankringerne er tilspændt,
fastspændes en kvadratisk træbjælke 150 × 150 mm foran baghjulene og
drives tæt imod dem.
1.1.3. Knækstyrede traktorer skal have begge aksler forankret til underlaget.
Som bagaksel betragtes akslen på den del af traktoren, der bærer
førerværnet, som vist i fig. 5 i bilag IV. Drejningspunktet understøttes af
en kvadratisk træbjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres solidt til
skinnerne ved hjælp af ståltove.
1.1.4. Klodsen løftes bagud, således at højden mellem dens tyngdepunkt og
slagpunkt er:
H¼2;165/C210/C08/C2WL2eller H ¼5;73/C210/C02/C2I,
hvor:H = klodsens faldhøjde i mm,
W = traktorens masse som defineret i punkt 1.3 i bilag II,L = traktorens største akselafstand i mm,
I = bagakslens enertimoment i kg-m
2).
Herefter udløses klodsen, så den slår imod førerværnet.
1.1.5. Der foretages ingen slagprøve, såfremt det drejer sig om en traktor, hvis
vægt i henhold til punkt 1.3 i bilag II hviler med mindst 50 % på
forakslen.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 15
▼B
1.2.Slagprøve forfra
1.2.1. Traktoren anbringes således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet, når slagfladen og ophængskæden er i en vinkel på 20º med
lodret, med mindre førerværnet på grund af hældning i slagpunktet har
en større vinkel med lodret. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade
ved hjælp af ekstra ophæng således, at den er parallel med førerværnet,
og ophængskæden fortsat danner en vinkel på 20º med lodret.
Klodsens ophængshøjde indstilles således, at tyngdepunktsbanen
passerer gennem slagpunktet. Der bør træffes foranstaltninger til, at
klodsens tilbøjelighed til at dreje omkring slagpunktet reduceres.
Klodsens ophængshøjde indstilles således, at tyngdepunktsbanen
passerer gennem slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som rammer jorden først, hvis
traktoren vælter sidelæns under kørsel fremad, og er normalt det øverste,
forreste hjørne. Klodsens tyngdepunkt må ikke falde mere end 80 mm
inden for et lodret plan, som er parallelt med traktorens længdesymmetri-
plan, og som går gennem førerværnets øverste punkt.
Dersom der på førerværnets forende findes en runding, der begynder i en
større afstand end 80 mm fra det lodrette plan, skal klodsen ramme det
punkt, hvor rundingens tangent er vinkelret på traktorens længdesym-
metriplan (se fig. 9 i bilag IV).
1.2.2. Traktorer med stivkrop forankres til underlaget som v ist på fig. 6 i bilag
IV. Forankringernes fastgørelsespunkter skal ligge 2 m bagved bagakslen
og 1,5 m foran forakslen.
Forankringerne tilspændes således, at for- og bagdækkenes nedspænding
er som angivet i pkt. 3.1.5 i bilag II. Efter at forankringerne er tilspændt,
fastgøres bag baghjulene en kvadratisk træbjælke 150 × 150 mm, som
drives tæt mod hjulene.
1.2.3. Knækstyrede traktorer skal have begge aksler forankret til underlaget.
Akslen på den del af traktoren, der bærer førerværnet, skal forankres som
forakslen, der er vist i fig. 6 i bilag IV. Drejningspunktet understøttes af
en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres fast til
skinnerne ved hjælp af ståltove.
1.2.4. Klodsen løftes bagud, således at faldhøjden er:
H¼125þ0;020 W :
1.3.Slagprøve fra siden
1.3.1. Traktoren anbringes således i forhold til klodsen, at denne vil ramme
førerværnet med slagfladen og ophængskæden i lodret stilling, med
mindre førerværnet i slagpunktet afviger fra lodret på tidspunktet for den
største deformation. I dette tilfælde indstilles klodsens slagflade ved
hjælp af ekstra ophæng, så den er parallel med førerværnet i slagpunktet,
og ophængskæden fortsat er lodret. Klodsens ophængshøjde indstilles
således, at tyngdepunktsbanen passerer gennem slagpunktet.
Slagpunktet er den del af førerværnet, som må formodes at ramme jorden
først ved en sidelæns væltning, og er normalt den øverste kant. Med
mindre det er klart, at et andet punkt på denne kant vil ramme jorden
først, ligger slagpunktet i det plan, som står vinkelret på traktorens
længdesymmetriplan, og som går gennem sædets midtpunkt, når sædet
står i midtstilling. Der bør træffes foranstaltninger til, at klodsens
tilbøjelighed til at dreje omkring slagpunktet reduceres. ►M3For en
traktor med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) defineres
anslagspunktet i forhold til skæringspunktet mellem traktorens midter-
plan og et plan vinkelret herpå af en ret linje, som går gennem et punkt,
der ligger lige langt fra sædets to referencepunkter. ◄
1.3.2. Den aksel på en ikke knækstyret traktor, som ikke kan dreje sig omkring
et omdrejningspunkt i forhold til førerværnet, forankres til underlaget i
den side, på hvilken slaget rammer. For 2-hjulsdrevne traktorer vil dette
normalt være bagakslen; opstillingen er vist på fig. 7 i bilag IV. De toforankringer skal gå over akslen fra punkter direkte under denne, idet
den ene går til et fastgørelsespunkt ca. 1,5 m foran akslen og den anden
til et punkt ca. 1,5 m bag akslen. Forankringerne tilspændes, således at
nedspændingen af det nærmestliggende dæk er som angivet i pkt. 3.1.5 i
bilag II. Efter at forankringerne er tilspændt, anbringes en træbjælke som
afstivning af baghjulet modsat slaget. Den skal sikres til underlaget,
således at den fastholdes stramt mod fælgen under slagprøven som vist
på fig. 7 i bilag IV. Bjælkens længde vælges således at den, når den der
anbragt mod hjulet, danner en vinkel på 30º ± 3º med vandret. Dens1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 16
▼B
længde skal være 20—25 gange dens tykkelse og dens bredde 2—3
gange dens tykkelse. Begge aksler hindres i at bevæge sig til siden ved at
en bjælke fastgøres til underlaget og imod den udvendige side af hjulet
modsat slaget.
1.3.3. Knækstyrede traktorer forankres til underlaget, således at den del af
traktoren, som bærer førerværnet, fastholdes til underlaget på samme
måde som en traktor med stivkrop.
Begge aksler på knækstyrede traktorer forankres til underlaget. Akslen
og hjulene på den del af traktoren, som bærer førerværnet, forankres og
understøttes som vist i fig. 7 i bilag IV. Drejningspunktet understøttes
med en kvadratisk bjælke på mindst 100 × 100 mm og forankres til
skinnerne. En afstivning anbringes mod drejningspunktet, som fastgøres
til underlaget, således at det svarer til en afstivning af baghjulet og yder
den samme understøttelse som hos en traktor med stivkrop.
1.3.4. Klodsen løftes bagud, således at faldhøjden er:
H¼125þ0;150 W :
1.4.Belastningsprøve bagtil
Traktoren anbringes i belastningsudstyret, som er beskrevet i pkt. 2.6 i
bilag II og vist i fig. 8 og 10 i bilag IV, således at bagkanten af bjælken
ligger over førerværnets bageste, øverste bærende punkt og således, at
traktorens længdesymmetriplan ligger midt mellem de punkter, i hvilke
bjælken påvirkes af belastningen.
Akslerne klodses op således, at belastningen ikke optages af dækkene.
Den tilførte belastning skal svare til to gange traktorens masse som
defineret i pkt. 1.3 i bilag II. Om nødvendigt skal traktorens forende
forankres.
1.5.Belastningsprøve fortil
1.5.1. Denne prøve er den samme som belastningsprøven bagtil, idet dog den
forreste kant af bjælken skal ligge over førerværnets forreste, øverste
punkt.
1.5.2. Hvis den forreste del af førerværnets tag ikke kan modstå den samlede
belastning, tilføres belastning indtil taget er nedbøjet så meget, at det
falder sammen med det plan, som forbinder førerværnets øverste punkt
med den del af traktorens forende, som kan bære traktorens masse, når
den vælter eller stejler. Derefter fjernes belastningen, og traktoren flyttes,
således at bjælken ligger over den del af førerværnet, som nu vil bære
bagenden af traktoren, når denne er rullet rundt, som vist i fig. 10 i bilag
IV, og herefter tilføres den samlede belastning påny.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist på fig. 3 bilag IV og er fastlagt i forhold til et
lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet-
ning, og som går gennem sædets referencepunkt, beskrevet i pkt. 2.3, og
rattets centrum. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandret med
sædet og rattet under slagprøverne, men at forblive vinkelret på
traktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis dette er fjedrende ophængt.
Hvis rattet er indstilleligt, skal dets stilling være som ved normal kørsel,
hvorunder føreren sidder i sædet.
2.2. Det frie områdes afgrænsninger er:2.2.1. lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en højde af
300 mm over sædets referencepunkt;
2.2.2. parallelle planer udgående fra den øverste kant af planerne i pkt. 2.2.1
indtil en maksimal højde på 900 mm over sædets referencepunkt og
således skråtstillede, at det øverste punkt på planet nærmest slaget er
mindst 100 mm fra referenceplanet;
2.2.3. et vandret plan 900 mm over sædets referencepunkt;2.2.4. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som
indeholder et punkt 900 mm lodret over sædets referencepunkt samt
den bageste del af sædekonstruktionen med affjedringen;
2.2.5. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som går lodret
nedad fra den bageste del af sædet;
2.2.6. en krum flade med radius 120 mm, som er vinkelret på referenceplanet,
og til hvilket planerne i pkt. 2.2.3 og 2.2.4 er tangentplaner;1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 17
▼B
2.2.7. en krum flade med radius 900 mm, som er vinkelret på referenceplanet,
og som strækker sig 400 mm frem foran og tangentielt til et punkt på
planet i pkt. 2.2.3 beliggende 150 mm foran sædets referencepunkt;
2.2.8. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som skærer
fladen i pkt. 2.2.7 i dennes forreste kant og passerer 40 mm fra rattet
foran dette; hvis rattet er højtplaceret, erstattes dette plan af et
tangentialplan til fladen i pkt. 2.2.7;
2.2.9. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som ligger 40 mm
foran rattet;
2.2.10. et vandret plan gennem sædets referencepunkt;
2.2.11. for en traktor med vendbar førerplads (vendbart sæde og rat) består
frirummet af en kombination af de to, som defineres af rattets og sædets
to positioner;
2.2.12. for en traktor, som kan udstyres med forskellige sæder, baseres prøverne
på en kombination af de frirum, der defineres af referencepunkterne for
forskellige mulige sæder. Førerværnet må ikke kunne trænge ind i det
kombinerede frirum, der svarer til sædets forskellige referencepunkter;
2.2.13. hvis der indføres en ny type sæde, efter at prøvningen er afsluttet,
udføres en beregning for at fastlægge, om frirummet rundt om sædets
nye referencepunkter ligger inden for det tidligere fastlagte kombinerede
frirum. Hvis det ikke er tilfældet, udføres en ny prøvning.
2.3.Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Ved definitionen af det frie område i pkt. 2.1 befinder sædet sig i det
bageste punkt af ethvert vandret indstillingsområde. Sædet indstilles i
midtpunktet af ethvert lodret indstillingsområde, hvor dette er uafhæn-
gigt af sædets vandrette indstilling.
Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordninger vist i fig. 1 og 2 i
bilag IV, som skal simulere belastningen fra en person. Anordningen
består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nederste ryglænsplade
sammenføjes med sædepladen ved hjælp af led placeret i sæderegionen
(A) og i lænderegionen (B). Leddet (B) skal give mulighed for justering i
højden.
2.3.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan, hvor et
tangentialplan til den nederste ryglænsplade og et vandret plan skærer
hinanden. Dette vandrette plan skærer den nedre overflade af sædepladen
i et punkt 150 mm foran den ovenfor nævnte tangent.
2.3.3. Hvis et sædeophæng er udstyret med en indstillingsanordning for
tilpasning til førerens vægt, skal den indstilles således, at sædet befinder
sig midt i dets dynamiske bevægelsesområde.
Anordningen anbringes på sædet. Denbelastes med en kraft på 550 Ni et
punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader presses med ringe
kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.4. Hvis det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område på
ryglænet (over og under lænderegionen) foretages følgende:
2.3.4.1. Når en bestemt tangent til det nederste område savnes: Den nederste
ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.4.2. Når en bestemt tangent til det øverste område savnes: Leddet (B)
sammenspændes i en højde af 230 mm over sædets referencepunkt, hvis
den nederste del af ryglænet er lodret. Herefter presses de to ryglæns-
plader med ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
3. MÅLINGER
3.1.Brud og revner
Efter hver afprøvning undersøges alle komponenter, samlinger og
konsoller til fastgøring på traktoren visuelt for at påvise brud og revner.
Der ses bort fra små revner i dele, som er uden styrkemæssig betydning.
3.2.Det frie område
3.2.1. Under hver afprøvning kontrolleres det, om nogen del af førerværnet er
trængt ind i det frie område omkring førersædet som defineret i pkt. 2.1
og 2.2.
3.2.2. Endvidere kontrolleres det, om nogen del af det frie område befinder sig
uden for det af førerværnet beskyttede område. Dette betragtes som1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 18
▼M3
▼B
▼B
værende tilfældet, dersom nogen del af det ville være kommet i kontakt
med et plant underlag, hvis traktoren var væltet mod slagets retning.
Herunder forudsættes dækdimensioner og sporvidde at være de mindste,
som anbefales af fabrikanten.
3.3.Største øjeblikkelige udbøjning
Ved sideslagsprøven noteres forskellen mellem den største øjeblikkelige
udbøjning og den blivende udbøjning målt i en højde af 900 mm over og
150 mm foran sædets referencepunkt.
Den ene ende af stangen, som er beskrevet i pkt. 2.7.1 i bilag II, skal
være fastgjort til førerværnets øverste del, og den anden går gennem et
hul i opstanderen. Friktionsringens stilling på stangen efter slaget angiver
den største øjeblikkelige udbøjning.
3.4.Blivende udbøjning
Efter den sidste belastningsprøve noteres den blivende udbøjning af
førerværnet. Med dette for øje noteres stillingen af førerværnets
hovedkomponenter i forhold til sædereferencepunktet før afprøvningens
begyndelse.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 19
▼B
BILAG IV
FIGURER
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 20
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 21
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 22
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 23
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 24
▼B1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 25
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 26
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 27
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 28
▼B
BILAG V
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 29
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 30
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 31
▼B
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 32
▼B
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af et rektangel, i hvilket der er anbragt et bogstav »e«
fulgt af kendingsnummer eller en gruppe bogstaver for det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyskland
2 for Frankrig3 for Italien4 for Nederlandene6 for Belgien9 for Spanien
11 for Det forenede Kongerige
13 for Luxembourg
18 for Danmark
EL for Grækenland
IRL for Irland
P for Portugal
12 for Østrig
17 for Finland
5 for Sverige
og af et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den EØF-komponenttype-
godkendelses-attest, som er udstedt for førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelse på traktoren,
anbragt på et vilkårligt sted i nærheden af rektanglet.
Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesmærke
Forklaring: Det førerværn, der er forsynet med ovennævnte EØF-komponenttypegodkendelsesmærke,
er et førerværn, som er godkendt i Tyskland (e 1) under nr. 1471.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 33
▼A2
▼M1
▼A2
▼A3
▼B
▼B
BILAG VII
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 34
▼B
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med
hensyn til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skal
indsendes af traktorfabrikanten eller af dennes befuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for
standardtypegodkendelse, indleveres en traktor med behørigt godkendt
førerværn og tilhørende fastgørelse; denne traktor skal være repræsen-
tativfor den traktortype, som søges godkendt.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standard-
typegodkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn er
beregnet til montering på den type traktor, for hvilken der begæres
standardtypegodkendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets fast-
gørelse svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse med EØF-
komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse
af denne til at gælde for andre førerværnstyper.
5. De kompetente myndigheder udsteder denne udvidelse på følgende
vilkår:
5.1. den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet EØF-
komponenttypegodkendt;
5.2. den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3. fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet
kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodken-
delsesskema for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse af
standardtypegodkendelse, som udstedes eller nægtes udstedt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype
indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelse
af en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæres
EØF-standardtypegodkendelse, udføres den i pkt. 2 og 3 fastsatte kontrol
ikke.1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 35
▼B
BILAG IX
1977L0536 — DA — 01.07.1999 — 006.001 — 36