1986L0465 — DA — 13.03.1997 — 003.001

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:

▼B

RÅDETS DIREKTIV

af 14. juli 1986

om fællesskabslisten over ugunstigt stillede landbrugsområder i henhold til direktiv 75/268/EØF

(Tyskland)

(86/465/EØF)

RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab,

under henvisning til Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 om landbrug i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder ( 1 ), senest ændret ved forordning (EØF) nr. 797/85 ( 2 ), særlig artikel 2, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 3 ), og

ud fra følgende betragtninger:

I Rådets direktiv 75/270/EØF af 28. april 1975 om fællesskabslisten over ugunstigt stillede landbrugsområder i henhold til direktiv 75/268/EØF ( 4 ) fastsættes de områder i Forbundsrepublikken Tyskland, der betegnes som ugunstigt stillede i henhold til artikel 3, stk. 3, 4 og 5, i direktiv 75/268/EØF;

regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland har i henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 75/268/EØF anmodet Kommissionen om en udvidelse af fællesskabslisten over ugunstigt stillede landbrugsområder i henhold til artikel 3, stk. 4, i direktiv 75/268/EØF på grundlag af en ny fastsættelse af kriterierne for afgrænsning af de ugunstigt stillede områder og en ændret klassificering af områder, der tidligere var klassificeret efter artikel 3, stk. 5, i nævnte direktiv, og som udgør en integrerende del af disse ensartede udvidelsesområder; den har desuden anmodet om en udvidelse af de begrænsede områder med særlige ulemper, der er omhandlet i artikel 3, stk. 5, i samme direktiv;

regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland har i henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 75/268/EØF givet Kommissionen meddelelse om de områder, der vil kunne opføres på fællesskabslisten over ugunstigt stillede landbrugsområder, samt oplysninger om disse områders særlige kendetegn;

de kendetegn, der lægges til grund, er dels meget vanskelige klimatiske forhold som omhandlet i artikel 3, stk. 3, første led, i direktiv 75/268/EØF, dels en minimumshøjde på 800 m (den pågældende lokalitets midtpunkt eller den gennemsnitlige højde for kommunens beliggenhed);

hvor der er tale om en kombination af klimatiske faktorer og hældningsfaktorer, som omhandlet i artikel 3, stk. 3, tredje led, i direktiv 75/268/EØF, er der valgt en minimumshøjde på 600 m og en hældning på mindst 18 %;

med hensyn til de forholdsvis uproduktive jorder og bedrifternes økonomiske resultater, der ligger langt under gennemsnittet, som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra a) og b), i direktiv 75/268/EØF, er områderne fastlagt ved hjælp af et sammensat indeks, det såkaldte »indeks for sammenligning af landbrugsindtægter« (Landwirtschaftliche Vergleichszahl, LVZ), der anvendes af skattemyndighederne som udtryk for bedrifternes økonomiske resultater; dette indeks tager sit udgangspunkt i den naturlige produktivitet (jordbundens kvalitet og de klimatiske forhold), hvis værdi tilpasses ved hjælp af faktorer, såsom jordens forskelligartethed, de naturlige afvandingsforhold, osv., herunder andre produktionsbetingelser end de naturligt forekommende;

den maksimale værdi af det ovennævnte gennemsnitlige indeks for hvert område er fastsat til 28 for de ugunstigt stillede landbrugsområder, et tal, der svarer til 70 % af det nationale gennemsnit (40) (bortset fra to områder karakteriseret ved tallene 29,1 og 29,2); i særlige tilfælde er denne gennemsnitsværdi blevet fastsat til 32,5 for de ugunstigt stillede landbrugsområder, hvor permanente engarealer og græsgange udgør mere end 80 % af det udnyttede landbrugsareal (ULA);

med hensyn til ringe befolkningstæthed, som omhandlet i artikel 3, stk. 4, litra c), i direktiv 75/268/EØF, har det anvendte kendetegn det ret høje niveau af 130 indbyggere pr. km2 (med udelukkelse i et tilfælde af befolkningen i by- og industricentre; dette tal svarer på det nærmeste til halvdelen af det nationale gennemsnit (247); det gengiver situationen i en tæt befolket medlemsstat med en meget kraftig spredning af sekundær- og tertiærsektorerne, som har udstyret sine områder med talrige udbygninger og tjenester (infrastrukturen; sådanne udbygninger og tjenester kræver en ret høj befolkningstæthed for at være rentable; desuden udgør den mindste del af den i landbruget beskæftigede befolkning 15 % af den samlede erhvervsaktive befolkning (med undtagelse af to områder, hvor den udgør 7,7 % og 12,1 %), medens det nationale gennemsnit er 5,1 %;

med hensyn til afgrænsning af de områder, der har særlige ulemper, og som kan sidestilles med ugunstigt stillede områder i henhold til artikel 3, stk. 5, i direktiv 75/268/EØF, er de grundlæggende kendetegn tilstedeværelsen af såvel naturbetingede ugunstige produktionsforhold (et LVZ normalt under 25) som ulemper på grund af kystbeskyttelse og landskabsbevarelse; endvidere overstiger det samlede areal af disse områder ikke 4 % af den pågældende medlemsstats areal;

arten af og niveauet for de ovennævnte kriterier, som regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland har anvendt ved fastlæggelsen af de tre typer af områder, der er meddelt Kommissionen, svarer henholdsvis til kendetegnene for de bjergområder, ugunstigt stillede områder og områder med særligt ulemper, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, 4 og 5, i direktiv 75/268/EØF;

ifølge oplysninger fra den pågældende medlemsstat er disse områder forsynet med tilstrækkelig kollektiv udbygning —

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV: