Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"BRÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn på landbrugs- og
skovbrugshjultraktorer (statisk afprøvning)
(79/622/EØF)
(EFT L 179 af 17.7.1979, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Kommissionens direktiv 82/953/EØF af 15. december 1982 L 386 31 31.12.1982
Ændret ved:
"A1 Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.19851979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV
af 25. juni 1979
om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
førerværn på landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (statisk af-
prøvning)
(79/622/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske
økonomiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale Udvalg (2),
og
ud fra følgende betragtninger:De tekniske forskrifter, som traktorer i henhold til nationale lovgivninger
skal opfylde, omfatter blandt andet førerværn og disses fastgørelse på
traktoren;
disse forskrifter er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat; det er
derfor nødvendigt, at samtlige medlemsstater vedtager ensartede
forskrifter enten som tillæg til eller i stedet for deres nugældende
bestemmelser, særligt med henblik på at fremgangsmåden for EØF-
standardtypegodkendelse i henhold til Rådets direktiv 74/150/EØF af 4.
marts 1974 om tilnærmelse af medlemmstaternes lovgivning om
godkendelse af landbrugs- og skovbrugshjultraktorer (
3) kan anvendes
på alle traktortyper;
ved en harmoniseret fremgangsmåde for komponenttypegodkendelse af
førerværn og disses fastgørelse på traktoren sættes den enkelte
medlemsstat i stand til at konstatere, om de fælles bestemmelser for
fremstilling og afprøvning er overholdt, og til at underrette de andre
medlemsstater herom ved fremsendelse af en kopi af den typegodken-
delsesattest, der udstedes for hver type førerværn og dets fastgørelse på
traktoren; anbringelse af et EØF-typegodkendelsesmærke på alle
førerværn, der er fremstillet i overensstemmelse med den godkendte
type, overflødiggør en teknisk kontrol med førerværn i de andre
medlemsstater;
fælles forskrifter vedrørende andre dele i og specifikationer for
førerværn, særligt sådanne som dimensioner, døre, sikkerhedsglas,
sikring imod at traktoren ruller videre, dersom den vælter, beskyttelse
af passagerer osv. vil blive udformet på et senere tidspunkt;
de harmoniserede forskrifter tilsigter primært at forøge sikkerheden
under kørsel på vej og under arbejde i hele Fællesskabets område; det er
af denne grund nødvendigt at indføre krav om, at traktorer, som er
omfattet af dette direktiv, skal være forsynet med førerværn; det er
hensigtsmæssigt indtil et tidspunkt, der skal fastsættes senere, at traktorer
omhandlet i Rådets direktiv 77/536/EØF af 28. juni 1977 om indbyrdes
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om førerværn til landbrugs-
og skovbrugshjultraktorer (4) ligeledes efter fabrikantens valg skal kunne
udstyres med et førerværn, som er i overensstemmelse med direktiv
77/536/EØF eller dette direktiv;
den indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende
traktorer indebærer medlemsstaternes gensidige anerkendelse af den
kontrol, som hver af dem udfører på grundlag af fælles forskrifter —!B
(1) EFT nr. C 296 af 11. 12. 1978, s. 69.
(2) EFT nr. C 128 af 21. 5. 1979 s. 18.
(3) EFT nr. L 84 af 28. 3. 1974, s. 10.
(4) EFT nr. L 220 af 29. 8. 1977, s. 1.1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 2
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Den enkelte medlemsstat meddeler EØF-komponenttypegodken-
delse for enhver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, der
opfylder forskrifterne for udførelse og afprøvningsforskrifterne i bilag I,
II, III, IV og V .
2. Den medlemsstat, der har meddelt EØF-komponenttypegodken-
delsen, træffer — om fornødent i samarbejde med de kompetente
myndigheder i de øvrige medlemsstater — de nødvendige foranstaltnin-
ger til i påkrævet omfang at kontrollere, at produktionen er i
overensstemmelse med den godkendte type. Kontrollen udøves ved
stikprøver.
Artikel 2
Medlemsstaterne tildeler fabrikanten af en traktor eller af et førerværn
eller disses befuldmægtigede et EØF-typegodkendelsesmærke som vist i
bilag VI for hver type førerværn og disses fastgørelse på traktoren, som
de typegodkender i medfør af artikel 1.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger for at hindre, at der
anvendes godkendelsesmærker, der kan medføre forveksling af fører-
værn af en type, der er meddelt komponenttypegodkendelse for i henhold
til artikel 1, med andre anordninger.
Artikel 3
1. Medlemsstaterne kan ikke forbyde salg af førerværn og af dele til
deres fastgørelse på traktorer under henvisning til deres udførelse, når
disse er forsynet med EØF-typegodkendelsesmærke.
2. En medlemsstat kan dog forbyde salg af førerværn, der er forsynet
med EØF-typegodkendelsesmærke, men som systematisk afviger fra den
godkendte type.
Den pågældende medlemsstat underretter straks de øvrige medlemsstater
og Kommissionen om de trufne foranstaltninger og begrunder samtidig
sin beslutning.
Artikel 4
De kompetente myndigheder i den enkelte medlemsstat fremsender
inden en måned til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater
kopier af EØF-komponenttypegodkendelsesattesterne, hvoraf et eksem-
pel ses i bilag VII, for hver type førerværn, som de meddeler eller nægter
typegodkendelse for.
Artikel 5
1. Konstaterer en medlemsstat, der har meddelt en EØF-komponent-
typegodkendelse, at flere med samme EØF-typegodkendelsesmærke
forsynede førerværn og deres fastgørelse på traktoren ikke er i
overensstemmelse med den type, den har meddelt typegodkendelse for,
træffer den de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at produktionen
bringes i overensstemmelse med den godkendte type. De kompetente
myndigheder i den pågældende medlemsstat underretter de kompetente
myndigheder i de andre medlemsstater om de trufne foranstaltninger, der
eventuelt såfremt det drejer sig om en alvorlig og gentaget uover-
ensstemmelse, vil kunne udstrækkes til at omfatte unddragelse af
EØF-typegodkendelsen. Disse myndigheder træffer de samme for-
anstaltninger, når de af de kompetente myndigheder i en anden
medlemsstat underrettes om sådan manglende overensstemmelse.
2. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne skal inden en måned
underrette hinanden om inddragelse af en meddelt EØF-typegodkendelse
samt om grundene hertil.!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 3
Artikel 6
Enhver afgørelse truffet på grundlag af de til gennemførelse af dette
direktiv udstedte bestemmelser, hvorved en typegodkendelse for et
førerværn nægtes eller inddrages, eller hvorved der udstedes forbud mod
salg eller benyttelse, skal nøje begrundes. Sådanne afgørelser skal
meddeles de berørte parter med oplysning om de i medlemsstaterne
gældende retsmidler og om fristerne for disses anvendelse.
Artikel 7
Medlemsstaterne kan ikke nægte EØF-standardtypegodkendelse eller
national godkendelse af en traktor under henvisning til førerværn og
deres fastgørelse på traktorer, hvis disse er forsynet med EØF-typegod-
kendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter er overholdt.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan ikke nægte eller forbyde salg, registrering,
godkendelse, ibrugtagen eller brug af traktorer med henvisning til
førerværn og deres fastgørelse på traktoren, dersom disse er forsynet med
EØF-typegodkendelsesmærke, og hvis de i bilag VIII anførte forskrifter
er overholdt.
Artikel 9
Dette direktiv finder anvendelse på traktorer, som er defineret i artikel 1 i
direktiv 74/150/EØF, og som har følgende kendetegn:
— fri højde under bagakslen på højst 1 000 mm,
— fast eller indstillelig mindstesporvidde på en af de drivende aksler
skal være mindst 1 150 mm,
— mulighed for at blive udstyret med koblingsanordning for ophængte
redskaber (trepunktsophæng) og en trækbom,
— masse på mindst 800 kg svarende til traktorens egenvægt i henhold
til pkt. 2.4. i bilag I til direktiv 74/150/EØF, inklusive førerværnet
monteret i overensstemmelse med nærværende direktiv og traktoren
forsynet med de største dæk, som fabrikanten anbefaler.
Artikel 10
I forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse skal hver traktor, som
er omhandlet i artikel 9, være forsynet med førerværn, der opfylder
forskrifterne i bilag I, II, III og IV .
Dog kan traktorer, som er defineret i artikel 9 i direktiv 77/536/EØF, — i
forbindelse med EØF-standardtypegodkendelse — være forsynet med et
førerværn, der opfylder forskrifterne i bilag I, II, III og IV nævnte
direktiv.
Artikel 11
De ændringer, som er nødvendige for at tilpasse forskrifterne i bilagene
til dette direktiv til den tekniske udvikling, vedtages i overensstemmelse
med fremgangsmåden i artikel 13 i direktiv 74/150/EØF.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at
efterkomme dette direktiv inden atten måneder efter dets meddelelse og
underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for at meddele Kommissionen
teksten til de vigtigste retsforskrifter, som de vedtager på det område, der
er omfattet af dette direktiv.!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 4
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 5
BILAGSFORTEGNELSE
Bilag I: Forskrifter for EØF-komponenttypegodkendelse
Bilag II: Forskrifter for afprøvning af førerværnets styrke og styrken af
dets fastgørelse på traktoren
Bilag III: Fremgangsmåde ved afprøvningen
Bilag IV: Figurer
Bilag V: Eksempel på afprøvningsrapport
Bilag VI: Mærkning
Bilag VII: Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelses-skema
Bilag VIII: Forskrifter for EØF-standardtypegodkendelse
Bilag IX: Eksempel på bilag til EØF-standardtypegodkendelses-skema
med hensyn til førerværnets styrke og styrken af dets fastgørelsepå traktoren (statisk afprøvning)!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 6
BILAG I
FORSKRIFTER FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
1. DEFINITION
1.1. Ved førerværn (styrtsikkert førerhus eller beskyttelsesbøjle), herefter
benævnt førerværn, forstås den opbygning på traktoren, hvis væsentligeformål er at afværge eller formindske faren for føreren, dersomtraktoren vælter under normalt brug.
1.2. Det i pkt 1.1. nævnte førerværn er kendetegnet derved, at det ved de
afprøvninger, der er fastsat nedenfor i bilag II og III, sikrer et indvendigtfrit område, der er tilstrækkeligt stort til at beskytte føreren.
2. GENERELLE FORSKRIFTER
2.1. Ethvert førerværn såvel som dets fastgørelse på traktoren skal være
således konstrueret og bygget, at det opfylder det væsentlige formål
anført i pkt. 1.
2.2. Dette krav anses for opfyldt, såfremt forskrifterne i bilag II og III er
efterkommet.
3. BEGÆRING OM EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE
3.1. Begæring om EØF-komponenttypegodkendelse med hensyn til styrken
af et førerværn og dettes fastgørelse på traktoren skal indsendes af
traktorfabrikanten eller af fabrikanten af førerværnet eller dissesbefuldmægtigede.
3.2. Begæringen skal være ledsaget af nedenstående dokumenter i tre
eksemplarer med følgende oplysninger:
— tegning med dimensioner eller med målestok af førerværnet. Denne
tegning skal især vise fastgørelsesdelene i enkeltheder,
— fotografier, såvel fra siden som bagfra, som viser førerværnets
fastgørelse i enkeltheder,
— kortfattet beskrivelse af førerværnet, herunder af konstruktions-
typen og hvorledes den er fastgjort på traktoren, og hvor nødvendigt
enkeltheder vedrørende beklædningen, adgangsforholdene, nød-udgang, enkeltheder vedrørende indvendig polstring samt særligeforholdsregler til at undgå, at traktoren ruller videre, og enkeltheder
vedrørende opvarmning og ventilation,
— materialedata og data vedrørende monteringsbeslag eller konsoller
og fastgørelsesbolte (se bilag V).
3.3. En traktor, der er repræsentativ for den traktortype, for hvilken det
førerværn, som søges godkendt, er beregnet, indleveres til denafprøvningsanstalt, som er ansvarlig for typegodkendelsesafprøvningen.Denne traktor er udstyret med førerværnet.
3.4. Indehaveren af en EØF-typegodkendelse kan begære en udvidelse af
denne til at gælde for andre traktortyper. Den kompetente myndighed,som har meddelt den oprindelige typegodkendelse, skal meddele
udvidelsen, såfremt det godkendte førerværn og traktortypen (-typerne),
for hvilken (hvilke) udvidelse begæres, opfylder følgende krav:
— massen uden ballast, som defineret i pkt. 1.3 i bilag II, overstiger
ikke den under afprøvningen anvendte referencemasse med mere
end 5 %,
— fastgørelsesmåden og de dele af traktoren, til hvilke fastgørelsen
finder sted, er identiske,
— alle dele som skærme og motorhjelm, der afstiver førerværnet, er
identiske,
— sædets placering i førerværnet og dettes kritiske dimensioner og
førerværnets og traktorens relative placeringer skal være sådanne,
at det frie område under alle faser af afprøvningen hele tiden erbeskyttet af førerværnet, uanset deformationerne.!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 7
4. PÅSKRIFTER
4.1. Ethvert førerværn, der er i overensstemmelse med den godkendte type,
skal have følgende mærkning:
4.1.1. fabriks- eller varemærke,
4.1.2. et EØF-typegodkendelsesmærke, der svarer til modellen i bilag VI,4.1.3. førerværnets serienummer,4.1.4. traktorfabrikater og -modeller, som førerværnet er beregnet til.
4.2. Alle data skal anføres på et lille skilt.4.3. De nævnte påskrifter skal være anbragt således, at de er synlige, let
læselige og ikke kan udslettes.!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 8
BILAG II
FORSKRIFTER FOR AFPRØVNING AF FØRERVÆRNETS STYRKE OG
STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
1. GENERELT
1.1. Afprøvningens formål
Afprøvningen har til formål — med brug af særligt udstyr — at simulere
de belastninger, som påføres førerværnet, når traktoren vælter. Disseafprøvninger, der er beskrevet i bilag III, gør det muligt at bestemme
styrken af førerværnet og af de konsoller, ved hvilke det er fastgjort på
traktoren, og af enhver del af traktoren, som overfører prøvningskraften.
1.2. Forberedelse af afprøvningen
1.2.1. Førerværnet skal være i overensstemmelse med specifikationerne for
serieproduktionen. Det skal være fastgjort i overensstemmelse med den
af fabrikanten foreskrevene metode for fastgørelse til en af de traktorer,
hvortil det er konstrueret. En komplet traktor er ikke nødvendig tilafprøvningen; dog skal traktorens førerværn og delene, hvorpå det erfastgjort, under afprøvningerne udgøre en brugsklar enhed, der i det
følgende benævnes montagen.
1.2.2. Montagen skal fastgøres til afprøvningsbænken således, at de dele, som
fastholder montagen, under belastning kun udsættes for en ubetydeligdeformation i sammenligning med førerværnet. Metoden for fastgørelse
af montagen på afprøvningsbænken må ikke ændre selve montagens
styrke.
1.2.3. Montagen skal understøttes og fastgøres eller ændres, så hele
prøvningsenergien optages af førerværnet og dets befæstelsesdele til
traktorens stive dele.
1.2.3.1. For at efterkomme det i 1.2.3 fastsatte krav skal enhver del af traktorens
affjedring blokeres, således at denne ikke optager nogen del afafprøvningsenergien.
1.2.4. Til afprøvningen skal traktoren være udstyret med alle dele fra
serieproduktionen, som kan have indflydelse på styrken at førerværnet,eller som kan være nødvendige for styrkeafprøvningen.
Komponenter, som kan forårsage fare i det frie område, skal også
forefindes, for at det kan undersøges, om kravene i pkt. 4 er opfyldt.
1.3. Traktorens masse
Referencemassen m
t, som bruges i formlen (se bilag III) til beregning af
energi og slagkraft, må ikke være mindre end den masse, der eromhandlet i pkt. 2.4 i bilag I til Rådets direktiv 74/150/EØF (dvs. uden
ekstra udstyr, men med kølevæske, smøremidler, brændstof, værktøj og
fører) med tillæg af førerværnets vægt og minus 75 kg.
Massen af ekstravægt for- eller bagtil, væskefyldning af dækkene,
ophængte redskaber eller udstyr eller andet særligt udstyr medregnesikke.
2. HJÆLPEMIDLER OG UDSTYR
2.1. Vandret belastningsafprøvning (sideværts og på langs)
2.1.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler tilstrækkeligt til at sikre, at
montagen er sikkert fastgjort til afprøvningsbænken, uafhængigt afdækkene, hvis de er med.
2.1.2. Midler for påførelse af en vandret kraft på førerværnet med en stiv bom,
således som vist i fig. 1 og 2 i bilag IV .
2.1.2.1. Den stive bom skal have en lodret tværdiameter på 150 mm.!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 9
2.1.2.2. Der skal træffes sådanne forholdsregler, at belastningen kan fordeles
jævnt, vinkelret på belastningsretningen og langs en bom på mindst 250
mm og højst 700 mm og med præcise multipla på 50 mm mellem disse
længder.
2.1.2.3. Bomkanterne, der berører førerværnet, skal være krumme med en radius
på maksimalt 50 mm.
2.1.2.4. Kardanled eller tilsvarende skal indlægges til sikring af, at belastningen
ikke tvinger montagen ind i en drejning eller bevægelse i anden retningend belastningens.
2.1.2.5. Såfremt førerværnets vandrette længde, som belastningen skal påføres,
ikke udgør en ret linje vinkelret på belastningsretningen, skal det rum,som opstår, udfyldes på en sådan måde, at belastningen fordeles over
denne længde.
2.1.3. Udstyr til inden for de tekniske muligheder at måle den energi, der
optages af førerværnet og af de stive dele af traktoren, til hvilken det er
fastgjort, f.eks. ved at måle den påførte kraft og udbøjningen fra detsted, hvor denne blev påført, i forhold til den vinkelrette på et punkt påtraktorens chassis.
2.1.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i det
frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i bilag
IV kan anvendes.
2.2. Trykprøver (bagfra og forfra)
2.2.1. Materiel, udstyr og forankringsmidler, tilstrækkelige til at sikre, at
traktoren er sikkert fastgjort til fundamentet, uafhængigt af dækkene.
2.2.2. Midler for påføring af en lodret kraft på førerværnet, således som vist i
fig. 3 i bilag IV inklusive en stiv trykbom med en bredde på 250 mm.
2.2.3. Udstyr til at måle den totale påførte lodrette kraft.2.2.4. Udstyr til at konstatere, at ingen del af førerværnet er trængt ind i det
frie område under afprøvningen. En anordning som vist i fig. 6 i bilagIV kan anvendes.
2.3. Måletolerancer
2.3.1. Dimensioner: ± 3 mm.
2.3.2. Udbøjning: ± 3 mm.2.3.3. Traktormasse ± 20 kg.2.3.4. Belastning og kræfter: ± 2 %.
2.3.5. Belastningens retning: Afvigelse fra vandrette og lodrette retninger
angivet i bilag III
— ved afprøvningens begyndelse ved nulbelastning ± 2°
— under afprøvningen, under belastning 10° over vandret og 20°
under vandret. Disse afvigelser skal mindskes mest muligt.
3. AFPRØVNINGER
3.1. Generelt
3.1.1. Afprøvningernes rækkefølge
3.1.1.1. Afprøvningerne skal udføres i følgende rækkefølge:
3.1.1.1.1. Belastning i længderetning (bilag III, pkt. 1.2)
For traktorer med mindst 50 % af vægten på baghjulene som defineret i
pkt. 1.3 skal belastningen i længderetningen ske bagfra (tilfælde 1). Forandre traktorer skal længdebelastningen ske forfra (tilfælde 2).!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 10
3.1.1.1.2. Første trykprøvning
Den første trykprøvning skal ske på den yderste del af førerværnet, hvor
belastningen i længderetningen fandt sted, dvs.
Bagfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.5)
Forfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.6)
3.1.1.1.3. Belastning fra siden (bilag III, pkt. 1.3)
3.1.1.1.4. Anden trykprøvning
Den anden trykprøvning skal påføres den ende af førerværnet, som er
modsat den, på hvilken belastningen i længderetningen blev påført, dvs.
Forfra i tilfælde 1 (bilag III, pkt. 1.6)
Bagfra i tilfælde 2 (bilag III, pkt. 1.5)
3.1.1.1.5. Anden belastning i længderetningen (bilag III, pkt. 1.7)
En anden belastning i længderetningen skal påføres traktorer der er
udstyret med førerværn, som er konstrueret til at tippe, såfremt
belastningen i længderetningen (3.1.1.1 ovenfor) ikke var blevet påført
i den retning, som ville have medført, at førerværnet tippede.
3.1.1.2. Hvis noget af det materiel, der bruges til at fæstne, går i stykker eller
flytter sig, under afprøvningen, skal denne gentages.
3.1.1.3. Der må ikke foretages reparationer eller justeringer af traktor eller
førerværn under afprøvningen.
3.1.2. Fjernelse af hjulene
Hjulene skal fjernes eller stilles på en sporvidde, der sikrer, at de ingen
indflydelse får på førerværnet under afprøvningen.
3.1.3. Fjernelse af ikke-risikoskabende dele
Alle de dele af traktoren og af førerværnet, der som en enhed udgør en
beskyttelse af føreren, herunder beskyttelse mod vejrliget, skal levereskomplet på en traktor for inspektion.
Den montage, der skal afprøves, behøver ikke at være udstyret med for-,
side- og bagruder af sikkerhedsglas eller tilsvarende materiale, ligesom
paneler, beslag og tilbehør, der ikke har nogen indflydelse på
førerværnets styrke, og som ikke medfører fare i tilfælde af, at denvælter, kan udelades.
3.1.4. Måleudstyr
Førerværnet skal være forsynet med de instrumenter, som er nødvendige
for at opnå de foreskrevne data til at aftegne kraft-deformations-diagrammet (se fig. 4 i bilag IV). Førerværnets samlede og permanenteudbøjning måles og registeres i hver fase af prøvningen (se fig. 5 i bilag
IV).
3.1.5. Belastningens retning
Såfremt sædet ikke er anbragt i traktorens midterplan, og/eller når
førerværnets modstandsdygtighed er asymmetrisk, skal sidebelastningenske fra den side, der mest sandsynligt vil føre til indtrængen i det frie
område under prøvningen (se også bilag III, pkt. 1.3).
4. GODKENDELSESKRA V
4.1. Et førerværn, der er indleveret til EØF-komponenttypegodkendelse, skal
betragtes som værende i overensstemmelse med kravene til styrke, hvis
det efter afprøvningerne opfylder følgende krav:
4.1.1. Ingen del af førerværnet må være trængt ind i nogen del af det frie
område beskrevet i pkt. 3.2 i bilag III, eller det skal hele tiden have
beskyttet dette frie område under de prøvninger, som er beskrevet i pkt.1.2, 1.3, 1.5, 1.6 og i påkommende tilfælde 1.7 i bilag III.!
B
!M11979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 11
Såfremt en overbelastningsprøvning gennemføres, skal kraften på
prøvningsstedet, når den pågældende energi er opfanget, være over
0,8 F max, der forekommer under såvel den pågældende hovedafprøvning
som under overbelastningsafprøvningen (se fig. 4b og 4c i bilag IV).
4.1."M123. Under afprøvningerne må førerværnet ikke påvirke sædets
opbygning.
4.1.3. Når den krævede energitilførsel opnås under hver foreskrevet afprøv-
ning med vandret belastning, skal kraften være over 0,8 F max.
4.2. Desuden må der ikke være andre dele, som frembyder særlig fare for
føreren, f.eks. utilstrækkelig polstring af tagets underside eller af ethvilket som helst andet sted, hvor førerens hoved kan støde imod.
5. AFPRØVNINGSRAPPORT
5.1. Afprøvningsrapporten skal vedlægges EØF-typegodkendelsesskemaet,
der er vist i bilag VII. En rapportmodel findes i bilag V . Rapporten skalindeholde:
5.1.1. En almindelig beskrivelse af førerværnets form og udførelse (se bilag V
om påbudte mål), herunder af de normale adgangsforhold og om
nødudgange; indretning af varme- og ventilationsanlæg og andet udstyr,
hvor dette måtte forekomme, eller hvor det måtte kunne påvirke det frieområde eller medføre fare.
5.1.2. Oplysninger om særlige indretninger f.eks. beregnet til at forhindre, at
traktoren fortsætter med at rulle.
5.1.3. En kortfattet angivelse af alle indvendige polstringer.5.1.4. Angivelse af forrudetype og rudemateriale, samt af enhver EØF eller
anden art godkendelsesmærkning.
5.2. Når det drejer sig om en udvidelse af en EØF-komponenttypegodken-
delse til andre traktortyper, skal rapporten indeholde en nøjagtig
henvisning til rapporten fra den oprindelige EØF-komponenttypegod-
kendelse samt nøjagtige oplysninger angående kravene i pkt. 3.4 i bilagI.
5.3. Rapporten skal klart identificere den traktortype (fabrikat, type,
handelsbetegnelse osv.), som benyttes til afprøvningen, og de typer,førerværnet er beregnet til.!
M1
!B
!M1
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 12
6. SYMBOLER
mt = traktorens referencemasse (kg), som defineret i pkt. 1.3.
D = førerværnets deformation (mm) på det sted og i den retning,
belastningen er påført.
D’ = førerværnets deformation (mm) ved den krævede beregnede
energitilførsel.
F = statisk belastningskraft (N) (newton).
Fmax = maksimal statisk belastningskraft, når belastningen påføres
(N), undtagen overbelastning.
F’ = kraft svarende til den krævede beregnede energitilførsel.
F’D = kraft/deformationskurve.
Eis = den påførte energi under belastning fra siden (J) (joule).
Eil 1 = den påførte energi under belastning i længderetningen (J).
Ei1 2 = den påførte energi som skal absorberes under påføring af den
anden belastning i længderetningen (J).
Fr = anvendt kraft ved belastning bagfra (N).
Ff = anvendt kraft ved belastning forfra (N).!B
!M1
!B
!M1
!B
!M1
!B
!M11979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 13
BILAG III
FREMGANGSMÅDE VED AFPRØVNING
1. V ANDRET BELASTNING OG TRYKAFPRØVNING
1.1. Almindelige forskrifter for vandret belastningsafprøvning
1.1.1. Belastningen, som overføres til førerværnet, skal fordeles ved hjælp af
en stiv bom, som svarer til forskrifterne i pkt. 2.1.2 i bilag II, anbragtvinkelret på trykretningen, og denne bom kan være udstyret med enanordning, som forhindrer den i at glide sidelæns. Deformationen må
under belastningen ikke være større end 5 mm/sek. Under afprøvningen
skal F og D registreres samtidig ved en forøgelse af deformationen på 15mm eller mindre for at sikre nøjagtighed. Under afprøvningen måbelastningen ikke formindskes, før afprøvningen er slut; men det er
tilladt om ønsket at ophøre med at forøge belastningen f.eks. for at
registrere målinger.
1.1.2. Såfremt den del, på hvilken belastningen skal påføres, er krum, skal
forskrifterne i pkt. 2.1.2.5 i bilag II overholdes. Belastningen skal dog
påføres i overensstemmelse med kravene i pkt. 1.1.1 ovenfor og i pkt.2.1.2 i bilag II.
1.1.3. Hvis der ikke findes nogen tværgående del på belastningspunktet, kan
der anvendes en erstatningsbom, som ikke forøger førerværnetsmodstandsdygtighed.
1.1.4. Førerværnet skal besigtiges, når belastningen er fjernet efter hver
prøvning. Hvis der forekommer brud eller revner under belastningen,skal den overbelastningsprøvning, som er anført i pkt. 1.4 ovenfor,udføres, før der fortsættes med den næste prøvning i rækkefølgen, som
er givet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
1.2. Belastning i længderetningen (se figur 2 i bilag IV)
Belastningen skal påføres vandret, parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen, således som defineret i
punkt 1.3 i bilag II, hviler på baghjulene, påføres længdebelastningenbagtil og sidebelastningen på forskellige sider af førerværnets midter-plan i længderetningen. Ved traktorer, hvor mindst 50 % af massen
hviler på forhjulene, påføres længdebelastningen fortil på samme side af
førerværnets midterplan i længderetningen som sidebelastningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt vil ramme jorden først, hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnets top målt indvendigt fra det udvendige hjørne. Førerværnets
bredde, som det her drejer sig om, er afstanden mellem to linjerparallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører førerværnetsydre dele i det vandrette plan, og som berører den øverste kant af de
øverste tværgående dele.
Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnets bredde
(som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette minimum.
Belastningen i længderetningen påføres bagfra eller forfra som
beskrevet i bilag II, punkt 3.1.1.1.
Afprøvningen standses når:
a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den foreskrevne energitilførsel E
il 1(hvor E il 1= 1,4 m t);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.3. Trykprøve fra siden (se fig. 1, bilag IV)
Belastningen skal tilføres vandret i en vinkel på 90° med traktorens
lodrette midterplan. Den skal tilføres førerværnets øverste del på et sted!B
!M1
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 14
300 mm foran sædets referencepunkt, i sædets mest tilbagetrukne
stilling, som beskrevet i pkt. 2.3.1. Hvis førerværnet har fremspring på
siden, som ville ramme jorden først, hvis traktoren vælter sidelæns, skal
belastningen påføres dette sted
Bommens længde skal være så lang som muligt, men må dog ikke
overstige 700 mm.
Afprøvningen afbrydes, når:a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel E
is(hvor E is= 1,75 m t);
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
1.4. Overbelastningsprøve
1.4.1. Når en vandret belastningsprøve har fremkaldt brud, revner eller buler,
kan der kræves en overbelastningsprøve med henblik på at bestemmeførerværnets residualstyrke, så det sikres, at denne er tilstrækkelig til at
modstå eventuel vidererulning (se fig. 4a, 4b og 4c).
En overbelastningsprøve kræves under alle omstændigheder, såfremt
kraften aftager med mere end 3 % i løbet af de sidste 5 % af dendeformation, der opnås ved absorption af den påkrævede energi (se fig.
4b).
1.4.2. Overbelastningsprøven gennemføres ved at fortsætte den vandrette
belastning i spring på 5 % af den fra starten påkrævede energi indtil i alt
20 % mere end den påkrævede energi (se fig. 4c).
1.4.2.1. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften efter påførsel
af yderligere 5 %, 10 % eller 15 % energi aftager med mindre end 3 %for hvert spring på 5 %, og såfremt kraften forbliver højere end 0,8 F
max.
1.4.2.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, såfremt kraften forbliver over
0,8 F max, efter at førerværnet har absorberet 20 % yderligere energi.
1.4.2.3. Yderligere brud og revner og/eller indtrængen i eller manglende
beskyttelse af det frie område på grund af en elastisk deformation ertilladt under overbelastningsprøven. Efter ophør af belastningen må
førerværnet ikke trænge ind i området, og området skal være
fuldstændig beskyttet.
1.5. Trykprøvning bagfra
Bommen skal være anbragt tværs over den bageste, øverste del af
førerværnet; resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i detlodrette referenceplan i længderetningen. Der tilføres en kraft F
r=2 0m t.
Når bagenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde kraft,
skal kraften vedvare, indtil taget er deformt, så det falder sammen med
det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet med den del aftraktorens bagende, som er i stand til at bære traktorens vægt, når denvælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften flyttes således,
at bjælken er over det sted på førerværnet, som ville støtte traktoren, når
den vælter helt rundt. Kraften F
rpåtrykkes derefter.
Kraften F rskal tilføres i mindst fem sekunder efter, at synlige
deformationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie område
eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.6. Trykprøve forfra
Bommen anbringes tværs over den forreste øverste del af førerværnet;
resultanten af belastningskræfterne skal være anbragt i det lodrettereferenceplan i længderetningen. En kraft F
f=2 0m tskal tilføres.
Når forenden af taget på førerværnet ikke kan modstå den fulde
belastning, skal kraften tilføres, indtil taget er deformeret, så det falder
sammen med det plan, som forbinder den øverste del af førerværnet medden del af traktorens forende, som er i stand til at bære traktorens vægt,når den vælter. Kraften skal så fjernes, og traktoren eller kraften igen
anbringes eller tilføres således, at bommen er over det sted på!
B
!M1
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 15
førerværnet, som er i stand til at bære traktoren, når den vælter helt
rundt. Kraften F fpåtrykkes derefter.
Kraften F fskal tilføres i mindst fem sekunder, efter at synlige
deformationer er forsvundet.
Stands afprøvningen, såfremt førerværnet trænger ind i det frie område
eller efterlader det frie område ubeskyttet.
1.7. Anden belastning i længderetningen
Belastningen skal påføres vandret parallelt med traktorens lodrette
midterplan.
Den anden belastning i længderetningen skal tilføres bagfra eller forfra
som foreskrevet i pkt. 3.1.1.1 i bilag II.
Den skal påføres i den modsatte retning af og i det hjørne, der er længst
fra den i pkt. 1.2 omtalte belastning i længderetningen.
Den skal påføres den øverste tværgående del af førerværnet (dvs. den
del, som mest sandsynligt ville ramme jorden hvis traktoren vælter).
Det sted, hvor belastningen skal påføres, skal være 1/6 af bredden af
førerværnets top målt indvendig fra det udvendige hjørne. Førerværnets
bredde, som det her drejer sig, om, er afstanden mellem to linjer
parallelle med traktorens lodrette midterplan, som berører førerværnetsydre dele i det vandrette plan, der berører den øverste kant af de øverstetværgående dele.
Bommens længde må ikke være mindre end 1/3 af førerværnets bredde
(som tidligere beskrevet) og ikke mere end 49 mm over dette minimum.
Afprøvningen standses, når:a) den af førerværnet optagne deformationsenergi mindst er lig med
den krævede energitilførsel E
il2(Eil2= 0,35 m t)
b) førerværnet trænger ind i det frie område eller efterlader det frie
område ubeskyttet.
2. DET FRIE OMRÅDE
2.1. Det frie område er vist i fig. 6 i bilag IV og er fastlagt i forhold til et
lodret referenceplan, som almindeligvis ligger i traktorens længderet-
ning, og som går gennem sædets referencepunkt, beskrevet i pkt. 2.3, og
rattets centrum. Referenceplanet forudsættes at bevæge sig vandret medsædet og rattet under belastningen, men at forblive vinkelret påtraktorens gulvplan eller på førerværnet, hvis dette er fjedrende
ophængt.
Hvis rattet er indstilleligt, skal dets stilling være som ved normal kørsel
med føreren siddende i sædet.
2.2. Det frie områdes afgrænsninger er:2.2.1. Lodrette planer 250 mm på hver side af referenceplanet op til en højde
af 300 mm over sædets referencepunkt;
2.2.2. parallelle planer udgående fra den øverste kant af planerne i pkt. 2.2.1
indtil en maksimal højde på 900 mm over sædets referencepunkt ogsåledes skråtstillede, at det øverste punkt på planet, som det vandretteslag påføres, er mindst 100 mm fra referenceplanet;
2.2.3. et vandret plan 900 mm over sædets referencepunkt;
2.2.4. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som
indeholder et punkt 900 mm lodret over sædets referencepunkt samt
den bageste del af ryglænet;
2.2.5. en overflade, eller om nødvendigt en kurve med en række parallelle
linjer, som er vinkelret på referenceplanet, og som går nedad fra den
bageste del af sædet og i berøring med ryglænet i dettes fulde længde;
2.2.6. en krum flade med radius 120 mm, som er vinkelret på referenceplanet,
og til hvilket planerne i pkt. 2.2.3 og 2.2.4 er tangentplaner;
2.2.7. en krum flade med radius 900 mm, som er vinkelret på referenceplanet
som forlænger det i punkt 2.2.3 omhandlede plan fortil med 400 mm, ogsom er tangentiel til dette plan i et punkt 150 mm foran sædetsreferencepunkt;
2.2.8. et skråtstillet plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som skærer
fladen i pkt. 2.2.7 i dennes forreste kant og passerer 40 mm fra rattet.!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 16
Hvis rattet er højtplaceret, erstattes dette plan af et tangentialplan til
fladen i pkt. 2.2.7;
2.2.9. et lodret plan, som er vinkelret på referenceplanet, og som ligger 40 mm
foran rattet;
2.2.10. et vandret plan gennem sædets referencepunkt.
2.3. Sædets indstilling og sædets referencepunkt
2.3.1. Ved bestemmelsen af det frie område i pkt. 2.1 befinder sædet sig i det
bageste punkt af det vandrette indstillingsområde. Sædet indstilles i
højeste position i det lodrette indstillingsområde, hvor dette eruafhængigt af sædets vandrette indstilling.
Referencepunktet bestemmes ved hjælp af anordninger vist i fig. 7 og 8
i bilag IV , som skal simulere belastningen fra en person. Anordningen
består af en sædeplade og ryglænsplader. Den nederste ryglænspladesammenføjes med sædepladen ved hjælp af led placeret i sæderegionen(A) og i lænderegionen (B). Leddet i (B) skal give mulighed for
justering i højden.
2.3.2. Referencepunktet er defineret som det punkt i sædets midterplan i
længderetningen, hvor et tangentialplan til den nederste kant af ryglænet
og et vandret plan skærer hinanden. Dette vandrette plan skærer dennedre overflade af sædeplanen i et punkt 150 mm foran den ovenfornævnte tangent.
2.3.3. Hvis sædeaffjedringen giver en fri fjedervandring, hvad enten fjedringen
kan indstilles eller ej, skal den indstilles således, at sædet befinder sig i
midtpunktet af vandringen.
Anordningen anbringes på sædet. Den belastes derefter med en kraft på
550 N i et punkt 50 mm foran leddet (A), og de to ryglænsplader pressesmed ringe kraft tangentielt mod ryglænet.
2.3.4. Hvis det ikke er muligt at bestemme tangenter til hvert enkelt område på
ryglænet (over og under lænderegionen) foretages følgende:
2.3.4.1. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den nederste del:
den nederste ryglænsplade i lodret stilling presses mod ryglænet.
2.3.4.2. Når det ikke er muligt at bestemme nogen tangent til den øverste del:
leddet (B) sammenspændes i en højde af 230 mm over sædetsreferencepunkt, hvis den nederste del af ryglænet er lodret. Herefterpresses de to ryglænsplader med ringe kraft mod ryglænet.
3. KONTROL OG MÅLINGER
3."M113.Det frie område
Under hver prøvning undersøges førerværnet for at se, om nogen del af
dette er trængt ind i det frie område omkring førersædet som er defineret
i pkt. 2.1. Førerværnet undersøges tillige for at fastslå, om nogen del af
det frie område ikke længere er beskyttet af førerværnet. Dette betragtessom værende tilfældet, dersom nogen del af det frie område ville værekommet i kontakt med et plant underlag, hvis traktoren var væltet i den
retning, hvorfra belastningen påførtes. Herunder forudsættes dækdi-
mensioner og sporvidde at være de mindste, som anbefales affabrikanten.
3."
M123.Endelig permanent deformation
Efter den sidste prøve noteres førerværnets endelige permanente
deformation. Med dette for øje noteres placeringen af førerværnetshoveddele i forhold til sædets referencepunkt før afprøvningens
påbegyndelse.!
B
!M1
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 17
BILAG IV
FIGURER
Fig. 1: Belastning fra siden
Fig. 2: Belastning i længderetningenFig. 3: Eksempel på opstilling til trykprøveFig. 4 a: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning ikke nødven-
dig
Fig. 4 b: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning nødvendigFig. 4 c: Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøvning fortsættesFig. 5: Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet defor-
mation
Fig. 6 a: Det frie område set fra sidenFig. 6 b: Det frie område set forfra/bagfraFig. 6 c: Isometrisk afbildningFig. 7: Apparat til bestemmelse af sædets referencepunktFig. 8: Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt!
B
!M11979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 18
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 19
Fig. 3
Eksempel på opstilling til trykprøve!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 20
!M1
1. Punkt aF’ afmærkes svarende til 0,95 D ’.
1.1. Overbelastningsprøve er ikke nødvendig, da aF ’5 1,03 F’.
Figur 4a
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve er ikke nødvendig1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 21
1. Punkt aF’ afmærkes svarende til 0,95 D ’.
1.1. Overbelastningsprøven er nødvendig, da aF ’41,03 F ’.
1.2. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da bF ’40,97 F ’og bF’40,8 F max.
Figur 4b
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøve nødvendig!M11979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 22
1. Punkt aF ’afmærkes svarende til 0,95 D ’.
1.1. Overbelastningsprøve er nødvendig, da aF ’41,03 F ’.
1.2. bF ’5 0,97 aF ’, overbelastningsprøven fortsættes.
1.3. cF ’5 0,97 bF ’, overbelastningsprøven fortsættes.
1.4. dF ’5 0,97 cF ’, overbelastningsprøven fortsættes.
1.5. Overbelastningsprøven er tilfredsstillende, da eF ’40,8 F max.
Bemærkning: Såfremt F på nogen tidspunkt falder under 0,8 F max, afvises førerværnet.
Figur 4c
Kraft/deformationskurve — overbelastningsprøven skal fortsættes!M11979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 23
Fig. 5
Illustration af udtrykkene permanent, elastisk og samlet deformation!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 24
Fig. 6 a
Det frie område set fra siden
Fig. 6 b
Det frie område set forfra/bagfra
Fig. 6 c
Isometrisk afbildning!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 25
Fig. 7
Apparat til bestemmelse af sædets referencepunkt
Fig. 8
Metode til bestemmelse af sædets referencepunkt!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 26
BILAG V
EKSEMPEL
PÅ RAPPORT VEDRØRENDE AFPRØVNING FOR EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSE AF FØ-
RERVÆRN (BESKYTTELSESBØJLE/FØRERHUS) MED HENSYN TIL DETS STYRKE SÅVEL SOM TIL
STYRKEN AF DETS FASTGØRELSE TIL TRAKTOREN
(Statisk afprøvning)
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 27
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 28
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 29
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 30
BILAG VI
MÆRKNING
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket består af et rektangel, i hvilket der er
anbragt et bogstav »e« efterfulgt af kendingsnummer eller en gruppe bogstaverfor det land, som har meddelt typegodkendelsen:
1 for Tyskland
2 for Frankrig
3 for Italien
4 for Nederlandene
6 for Belgien
9 for Spanien
11 for Det forenede Kongerige
13 for Luxembourg
DK for Danmark
GR for Grækenland
IRL for Irland
P for Portugal,
og af et komponenttypegodkendelsesnummer, som svarer til nummeret på den
EØF-komponenttypegodkendelsesattest, som er udstedt for førerværnets styrkeog styrken af dets fastgørelse på traktoren, anbragt på et vilkårligt sted inærheden af rektanglet.
Eksempel på EØF-komponenttypegodkendelsesmærke
EØF-komponenttypegodkendelsesmærket suppleres med symboler »S«
Forklaring: Det førerværn, der er forsynet med ovennævnte EØF-komponentty-
pegodkendelsesmærke, er et førerværn, som er godkendt i Tyskland
(e1) under nr. 1471.!B
!A1
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 31
BILAG VII
EKSEMPEL
PÅ EØF-KOMPONENTTYPEGODKENDELSESSKEMA
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 32
BILAG VIII
FORSKRIFTER FOR EØF-STANDARDTYPEGODKENDELSE
1. Begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en type traktor med
hensyn til styrken af førerværnet og af dets fastgørelse på traktoren skalindsendes af traktorfabrikanten eller af dennes befuldmægtigede.
2. Til den tekniske tjeneste, som er ansvarlig for afprøvningen for
standardtypegodkendelse, indleveres en traktor, som er repræsentativ for
den traktortype, som søges godkendt, med behørigt godkendt førerværn
og tilhørende fastgørelse.
3. Den tekniske tjeneste, der er ansvarlig for afprøvningen for standard-
typegodkendelse, kontrollerer, om den godkendte type førerværn erberegnet til montering på den type traktor, for hvilken der begæresstandardtypegodkendelse. Den kontrollerer især, om førerværnets
fastgørelse svarer til den, der er blevet kontrolleret i forbindelse med
EØF-komponenttypegodkendelsen.
4. Indehaveren af en EØF-standardtypegodkendelse kan begære udvidelse
af denne til at gælde for andre førerværn.
5. De kompetente myndigheder meddeler denne udvidelse på følgende
vilkår:
5.1 den nye type førerværn og dennes fastgørelse på traktoren er blevet
EØF-komponenttypegodkendt;
5.2 den er konstrueret til montering på den type traktor, hvortil udvidelse af
EØF-standardtypegodkendelsen begæres;
5.3 fastgørelsen af førerværnet på traktoren svarer til den, der er blevet
kontrolleret i forbindelse med EØF-komponenttypegodkendelsen.
6. Et skema som vist i bilag IX skal vedlægges EØF-standardtypegodken-
delsesskemaet for hver standardtypegodkendelse eller udvidelse afstandardtypegodkendelse, som meddeles eller nægtes meddelt.
7. Hvis begæring om EØF-standardtypegodkendelse af en traktortype
indsendes samtidig med begæring om EØF-komponenttypegodkendelseaf en type førerværn beregnet til den traktor, for hvilken der begæres
EØF-standardtypegodkendelse, udføres den i pkt. 2 og 3 fastsatte
kontrol ikke.!
B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 33
BILAG IX
EKSEMPEL
!B1979L0622 — DA — 01.01.1986 — 002.001 — 34