02009R0810 — DA — 02.02.2020 — 005.003

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1)

Ændret ved:





Berigtiget ved:









▼B

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 810/2009

af 13. juli 2009

om en fællesskabskodeks for visa

(visumkodeks)







AFSNIT I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Mål og anvendelsesområde

▼M5

1. Ved denne forordning fastsættes procedurer og betingelser for udstedelse af visa til forventede ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.

▼B

2. Bestemmelserne i denne forordning finder anvendelse på alle tredjelandsstatsborgere, der skal have et visum, når de passerer medlemsstaternes ydre grænser, jf. Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav ( 1 ), uden at dette berører:

a) tredjelandsstatsborgeres ret til fri bevægelighed, når de er familiemedlemmer til en unionsborger

b) tredjelandsstatsborgeres og deres familiemedlemmers tilsvarende rettigheder, når de i henhold til aftaler indgået mellem Fællesskabet og dets medlemsstater på den ene side og de pågældende tredjelande på den anden side er tillagt en ret til fri bevægelighed, der svarer til unionsborgernes og deres familiemedlemmers ret til fri bevægelighed.

3. Ved denne forordning fastlægges endvidere de tredjelande, hvis statsborgere skal have lufthavnstransitvisum som en undtagelse fra princippet om fri transit som fastsat i bilag 9 til Chicagokonventionen angående international civil luftfart, og der fastsættes procedurer og betingelser for udstedelse af visa i forbindelse med transit gennem de internationale transitområder i medlemsstaternes lufthavne.

▼M5

4. Ved anvendelsen af denne forordning handler medlemsstaterne i fuld overensstemmelse med EU-retten, herunder Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. I overensstemmelse med de generelle principper i EU-retten skal afgørelser om ansøgninger i medfør af denne forordning træffes på et individuelt grundlag.

▼B

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1) »tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke er unionsborger som omhandlet i traktatens artikel 17, stk. 1

2) »visum«: en tilladelse udstedt af en medlemsstat med henblik på: ▼M5 a) et forventet ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage ▼B b) transit gennem de internationale transitområder i medlemsstaternes lufthavne

3) »ensartet visum«: et visum, der er gyldigt overalt på medlemsstaternes område

4) »visum med begrænset territorial gyldighed«: et visum, der er gyldigt på en eller flere, men ikke alle, medlemsstaters område

5) »lufthavnstransitvisum«: et visum, der er gyldigt til transit gennem de internationale transitområder i en eller flere af medlemsstaternes lufthavne

6) »visummærkat«: den ensartede udformning af visa som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 af 29. maj 1995 om ensartet udformning af visa ( 2 )

▼M5

7) »anerkendt rejsedokument«: et rejsedokument, der er anerkendt af en eller flere medlemsstater med henblik på passage af de ydre grænser og påføring af visum, jf. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU ( 3 )

▼B

8) »særskilt ark til påføring af visum«: en ensartet udformning af ark til påføring af visum udstedt af medlemsstater til personer, hvis rejsedokumenter ikke anerkendes af den medlemsstat, der udarbejder det pågældende ark som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 333/2002 af 18. februar 2002 om ensartet udformning af ark til påføring af visum udstedt af medlemsstater til personer, hvis rejsedokumenter ikke anerkendes af den medlemsstat, der udarbejder det pågældende ark ( 4 )

9) »konsulat«: en medlemsstats diplomatiske repræsentation eller en medlemsstats konsulære repræsentation, der har beføjelse til at udstede visa, og som ledes af udsendte konsulatsembedsmænd, som defineret i Wienerkonventionen om konsulære forbindelser undertegnet i Wien den 24. april 1963

10) »ansøgning«: visumansøgning

11) »kommerciel formidler«: et privat administrationsbureau, transportvirksomhed eller rejsebureau (rejsearrangør eller formidler);

▼M5

12) »søfarende«: en person, der, uanset i hvilken stilling, er ansat, forhyret eller arbejder om bord på et søgående skib eller et skib, der sejler på internationale indre vandveje

13) »elektronisk signatur«: en elektronisk signatur som defineret i artikel 3, nr. 10), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 ( 5 ).

▼B







AFSNIT II

LUFTHAVNSTRANSITVISUM

Artikel 3

Tredjelandsstatsborgere, der skal have et lufthavnstransitvisum

1. Det kræves af statsborgere i de tredjelande, der er opført på listen i bilag IV, at de har et lufthavnstransitvisum, når de passerer gennem internationale transitområder i lufthavne, der er beliggende på medlemsstaternes område.

2. Er der tale om hastende tilfælde med massetilstrømning af ulovlige indvandrere, kan de enkelte medlemsstater kræve, at andre tredjelandsstatsborgere end de i stk. 1 omhandlede har et lufthavnstransitvisum, når de passerer gennem internationale transitområder i lufthavne, der er beliggende på deres område. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om sådanne afgørelser, inden de træder i kraft, og om bortfald af et sådant krav om lufthavnstransitvisum.

3. I det udvalg, der er nævnt i artikel 52, stk. 1, foretages der en årlig gennemgang af meddelelserne med henblik på overførsel af det pågældende land til listen i bilag IV.

4. Overføres tredjelandet ikke til listen i bilag IV, kan den pågældende medlemsstat opretholde kravet om lufthavnstransitvisum, forudsat at betingelserne i stk. 2 er opfyldt, eller frafalde det.

5. Følgende kategorier af personer er fritaget for kravet om at have det i stk. 1 og 2 omhandlede lufthavnstransitvisum:

a) personer med gyldigt ensartet visum, nationalt visum til længerevarende ophold eller opholdstilladelse udstedt af en medlemsstat

▼M5

b) tredjelandsstatsborgere, der har en gyldig opholdstilladelse, som er udstedt af en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller af en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller tredjelandsstatsborgere, der har de gyldige opholdstilladelser, som er anført på listen i bilag V, og som er udstedt af Andorra, Canada, Japan, San Marino eller USA, som garanterer betingelsesløs tilbagetagelse af indehaveren, eller indehavere af en gyldig opholdstilladelse til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba)

▼C3

c) redjelandsstatsborgere, der har et visum, som er gyldigt i en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller i en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller i Canada, Japan eller USA, eller indehavere af et gyldigt visum til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba), når vedkommende rejser til det udstedende land eller til ethvert andet tredjeland, eller når vedkommende efter anvendelse af visummet vender tilbage fra det udstedende land

▼B

d) unionsborgeres familiemedlemmer som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra a)

e) personer med diplomatpas

f) flybesætningsmedlemmer, som er statsborgere i en kontraherende part i Chicagokonventionen angående international civil luftfart.







AFSNIT III

PROCEDURER OG BETINGELSER FOR UDSTEDELSE AF VISA







KAPITEL I

Myndigheder, der deltager i procedurerne i forbindelse med ansøgninger

Artikel 4

Myndigheder, der er kompetente til at deltage i procedurerne i forbindelse med ansøgninger

1. Konsulaterne behandler og træffer beslutning om ansøgninger.

▼M5

1a. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte, at de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgningerne. Medlemsstaterne sikrer, at disse myndigheder har tilstrækkeligt kendskab til de lokale forhold i det land, hvor ansøgningen er indgivet, til at kunne vurdere de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici samt tilstrækkelige sprogkundskaber til at analysere dokumenter, og at konsulater om nødvendigt inddrages til yderligere behandling og samtaler.

▼B

2. Uanset stk. 1 kan de myndigheder, der er ansvarlige for personkontrol i henhold til artikel 35 og 36, behandle og træffe beslutning om ansøgninger ved medlemsstaternes ydre grænser.

3. I medlemsstaternes ikke-europæiske oversøiske territorier kan de myndigheder, der er udnævnt af den pågældende medlemsstat, behandle og træffe beslutning om ansøgninger.

4. En medlemsstat kan kræve, at andre myndigheder end dem, der er omhandlet i stk. 1 og 2, inddrages i behandlingen af og træffer beslutning om ansøgninger.

5. En medlemsstat kan kræve at blive hørt eller underrettet af en anden medlemsstat efter artikel 22 og 31.

Artikel 5

Medlemsstat med kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning

1. Følgende medlemsstat har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning om et ensartet visum:

a) den medlemsstat, hvis område udgør rejsens (rejsernes) eneste bestemmelsessted,

▼M5

b) hvis rejsen omfatter mere end ét bestemmelsessted, eller hvis der foretages flere individuelle rejser inden for en periode på to måneder, den medlemsstat, hvis område udgør rejsens (rejsernes) væsentligste bestemmelsessted for så vidt angår varigheden, beregnet i dage, af eller formålet med opholdet, eller

▼B

c) hvis det væsentligste bestemmelsessted ikke kan fastslås, den medlemsstat, hvis ydre grænser ansøgeren agter at passere ved indrejse på medlemsstaternes område.

2. Følgende medlemsstat har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning om et ensartet visum med henblik på transit:

a) i tilfælde af transit gennem blot én medlemsstat den pågældende medlemsstat, eller

b) i tilfælde af transit gennem flere medlemsstater den medlemsstat, hvis ydre grænse ansøgeren agter at passere ved begyndelsen af transitten.

3. Følgende medlemsstat har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning om et lufthavnstransitvisum:

a) i tilfælde af transit gennem en enkelt lufthavn den medlemsstat, hvor transitlufthavnen er beliggende, eller

b) i tilfælde af transit gennem to eller flere lufthavne den medlemsstat, hvor lufthavnen for første transit er beliggende.

4. Medlemsstaterne samarbejder om at forhindre, at der hverken kan ske behandling af eller træffes beslutning om en ansøgning, fordi den medlemsstat, der har kompetence i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, ikke er til stede eller repræsenteret i det tredjeland, hvor ansøgeren indgiver ansøgningen i overensstemmelse med artikel 6.

Artikel 6

Konsulær territorial kompetence

1. Konsulatet for den kompetente medlemsstat, under hvis jurisdiktion ansøgeren har sin lovlige bopæl, behandler og træffer beslutning om en ansøgning.

2. En kompetent medlemsstats konsulat behandler og træffer beslutning om en ansøgning indgivet af en tredjelandsstatsborger, der har lovligt ophold, men ikke lovlig bopæl, under dets jurisdiktion, hvis ansøgeren har begrundet, hvorfor ansøgningen indgives på dette konsulat.

Artikel 7

Kompetence til at udstede visa til tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold på en medlemsstats område

Tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold på en medlemsstats område, og som skal være i besiddelse af visum for at indrejse på en eller flere andre medlemsstaters område, indgiver visumansøgning på konsulatet for den medlemsstat, der har kompetence i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1 eller 2.

Artikel 8

Repræsentationsordninger

▼M5

1. En medlemsstat kan indgå aftale om at repræsentere en anden medlemsstat, der i overensstemmelse med artikel 5 har kompetence til at behandle og træffe beslutning om ansøgninger på denne medlemsstats vegne. En medlemsstat kan også repræsentere en anden medlemsstat i begrænset omfang udelukkende med henblik på indsamling af ansøgninger og registrering af biometriske identifikatorer.

▼M5 —————

▼M5

3. Hvor repræsentationen er begrænset i overensstemmelse med stk. 1, andet punktum, sker indsamlingen og fremsendelsen af oplysninger til den repræsenterede medlemsstat under overholdelse af de relevante databeskyttelses- og sikkerhedsregler.

4. Der etableres en bilateral ordning mellem den repræsenterende og den repræsenterede medlemsstat. Denne ordning:

a) skal fastsætte varigheden af repræsentationen, hvis den udelukkende er midlertidig, og procedurerne for at bringe den til ophør

b) kan, navnlig hvis den repræsenterede medlemsstat har et konsulat i det pågældende tredjeland, fastsætte, at den repræsenterede medlemsstat stiller lokaler og personale til rådighed og betaler visse beløb.

▼B

5. Medlemsstater, der ikke har eget konsulat i et tredjeland, bestræber sig for at indgå repræsentationsordninger med medlemsstater, der har konsulater i det pågældende land.

6. For at sikre, at en dårlig transportinfrastruktur eller store afstande i en bestemt region eller et bestemt geografisk område ikke indebærer, at ansøgere skal gøre en uforholdsmæssig stor indsats for at få adgang til et konsulat, bestræber medlemsstater, der ikke har deres eget konsulat i denne region eller dette område, sig på at indgå repræsentationsordninger med medlemsstater, der har konsulat i denne region eller dette område.

▼M5

7. Den repræsenterede medlemsstat meddeler Kommissionen repræsentationsordningerne eller ophør af sådanne ordninger senest 20 kalenderdage, inden de træder i kraft eller bringes til ophør, undtagen i tilfælde af force majeure.

8. Samtidig med den i stk. 7 omhandlede meddelelse underretter den repræsenterende medlemsstats konsulat både de andre medlemsstaters konsulater og EU-delegationen i den berørte jurisdiktion om repræsentationsordningerne eller ophøret af sådanne.

▼B

9. Beslutter den repræsenterende medlemsstats konsulat at samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43 eller med akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, jf. artikel 45, omfatter et sådant samarbejde ansøgninger, der er undergivet repræsentationsordninger. Den repræsenterede medlemsstats centrale myndigheder underrettes på forhånd om de nærmere enkeltheder i dette samarbejde.

▼M5

10. Hvis en medlemsstat ikke er til stede eller repræsenteret i det tredjeland, hvor ansøgeren skal indgive ansøgningen, bestræber den pågældende medlemsstat sig på at samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43 i det pågældende tredjeland.

11. Hvis en medlemsstats konsulat på en given lokalitet oplever en længerevarende teknisk force majeure, tilstræber denne medlemsstat at blive midlertidigt repræsenteret af en anden medlemsstat på den givne lokalitet for så vidt angår alle eller visse kategorier af ansøgere.

▼B







KAPITEL II

Ansøgning

Artikel 9

Praktiske retningslinjer for indgivelse af en ansøgning

▼M5

1. Ansøgninger indgives højst seks måneder og for så vidt angår søfarende under udførelsen af deres opgaver højst ni måneder inden starten på den forventede rejse og som hovedregel senest 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse. I begrundede individuelle hastetilfælde kan konsulatet eller de centrale myndigheder give mulighed for at indgive ansøgninger senere end 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse.

▼B

2. Det kan kræves af ansøgerne, at de bestiller tid til indgivelse af en ansøgning. Mødet skal som hovedregel finde sted inden for en frist på to uger fra den dato, hvor der blev anmodet om mødet.

3. I begrundede hastetilfælde kan konsulatet give ansøgere lov til at indgive deres ansøgning enten uden tidsbestilling, eller også skal der straks aftales en tid.

▼M5

4. Uden at det berører artikel 13, kan ansøgninger indgives:

a) af ansøgeren

b) af et akkrediteret kommercielt foretagende, der fungerer som formidler

c) af en erhvervsmæssig, kulturel, sportslig eller uddannelsesmæssig forening eller institution på dens medlemmers vegne.

▼M5

5. Det må ikke kræves, at ansøgeren skal møde personligt frem på mere end ét sted for at indgive en ansøgning.

▼B

Artikel 10

Generelle regler for indgivelse af en ansøgning

▼M5

1. Ansøgere skal møde personligt op, når de indgiver en ansøgning, med henblik på indsamling af fingeraftryk i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2 og 3, og stk. 7, litra b). Ansøgere kan, hvor det er muligt, indgive deres ansøgninger elektronisk, jf. dog dette stykkes første punktum og artikel 45.

▼M5 —————

▼B

3. Ved indgivelse af ansøgningen foretager ansøgeren følgende:

a) fremlægger et ansøgningsskema i overensstemmelse med artikel 11

b) fremlægger et rejsedokument i overensstemmelse med artikel 12

c) fremlægger et fotografi i overensstemmelse med kravene i forordning (EF) nr. 1683/95, eller, hvis VIS fungerer i medfør af artikel 48 i VIS-forordningen, i overensstemmelse med kravene i artikel 13 i nærværende forordning

d) tillader registrering af sine fingeraftryk i overensstemmelse med artikel 13, hvis det er relevant

e) betaler visumgebyr i overensstemmelse med artikel 16

f) fremlægger dokumentation i overensstemmelse med artikel 14 og bilag II

g) fremlægger, hvis det er relevant, bevis for at være i besiddelse af passende og gyldig rejsesygeforsikring i overensstemmelse med artikel 15.

Artikel 11

Ansøgningsskema

►M5 1. Hver enkelt ansøger skal indgive et manuelt eller elektronisk udfyldt ansøgningsskema som fastsat i bilag I. Ansøgningsskemaet skal underskrives. Det kan underskrives manuelt eller elektronisk, hvis elektronisk signatur anerkendes af den medlemsstat, der har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning. ◄ Personer, der er indskrevet i ansøgerens rejsedokument, forelægger et særskilt ansøgningsskema. Mindreårige forelægger et ansøgningsskema underskrevet af en person, der udøver den endelige eller midlertidige forældremyndighed eller juridisk værgemål.

▼M5

1a. Hvis ansøgeren underskriver ansøgningsskemaet elektronisk, skal den elektroniske signatur være en kvalificeret elektronisk signatur som omhandlet i artikel 3, nr. 12), i forordning (EU) nr. 910/2014.

1b. Indholdet af den elektroniske version af ansøgningsskemaet skal i givet fald være som fastsat i bilag I.

▼B

2. Konsulaterne stiller vederlagsfrit ansøgningsskemaet til rådighed og gør det almindeligt og let tilgængeligt for ansøgerne.

▼M5

3. Ansøgningsskemaet skal mindst forefindes på følgende sprog:

a) det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvortil der anmodes om visum, eller i den repræsenterende medlemsstat, og

b) værtslandets officielle sprog.

Ud over de sprog, der er omhandlet i litra a), kan ansøgningsskemaet foreligge på et hvilket som helst andet af EU-institutioners officielle sprog.

4. Hvis værtslandets officielle sprog ikke er indarbejdet i ansøgningsskemaet, stilles en oversættelse på dette eller disse sprog særskilt til rådighed for ansøgerne.

▼B

5. Der udarbejdes en oversættelse af ansøgningsskemaet til det eller de officielle sprog i værtslandet inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, jf. artikel 48.

6. Konsulatet informerer ansøgerne om, hvilke(t) sprog der kan anvendes til at udfylde ansøgningsskemaet.

Artikel 12

Rejsedokument

Ansøgeren fremlægger et gyldigt rejsedokument, der opfylder følgende kriterier:

a) Det skal være gyldigt i mindst tre måneder efter datoen for den forventede udrejse fra medlemsstaternes område, eller, i tilfælde af flere rejser, efter datoen for den seneste forventede udrejse fra medlemsstaternes område. Hvis der er tale om et begrundet hastetilfælde, kan dette krav dog frafaldes.

b) Det skal indeholde mindst to tomme sider.

c) Det skal være udstedt inden for de seneste ti år.

Artikel 13

Biometriske identifikatorer

1. Medlemsstaterne indsamler ansøgerens biometriske identifikatorer, som omfatter et ansigtsbillede og ti fingeraftryk fra vedkommende, i overensstemmelse med de beskyttelsesforanstaltninger, der er fastlagt i Europarådets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og i FN's konvention om barnets rettigheder.

2. Ansøgeren skal give personligt fremmøde ved indgivelsen af den første ansøgning. På det tidspunkt indsamles følgende biometriske identifikatorer for ansøgeren:

— et fotografi, som scannes eller tages, når ansøgningen indgives, og

— ti fingeraftryk fra vedkommende, som optages fladt og indsamles digitalt.

3. Når fingeraftryk, der er indsamlet fra ansøgeren i forbindelse med en tidligere ansøgning, for første gang indlæses i VIS mindre end 59 måneder før datoen for den nye ansøgning, kopieres de over i den senere ansøgning.

I tilfælde af rimelig tvivl om ansøgernes identitet indsamler konsulatet dog fingeraftryk inden for den i første afsnit nævnte periode.

Kan det endvidere på det tidspunkt, hvor ansøgningen indgives, ikke straks bekræftes, at fingeraftrykkene blev indsamlet inden for den i første afsnit nævnte periode, kan ansøgeren anmode om, at de indsamles.

4. ►C1 I overensstemmelse med artikel 9, nr. 5), i VIS-forordningen lagres det fotografi, der er vedlagt hver ansøgning, i VIS. ◄ Ansøgeren skal ikke give personligt fremmøde med henblik herpå.

De tekniske krav til fotografiet skal stemme overens med de internationale standarder, som er fastsat i Organisationen for International Civil Luftfarts (ICAO) dokument 9303, del 1, 6. udgave.

5. Fingeraftryk skal optages i overensstemmelse med ICAO-standarderne og Kommissionens beslutning 2006/648/EF af 22. september 2006 om tekniske specifikationer for standarderne for biometriske identifikatorer i forbindelse med udviklingen af visuminformationssystemet ( 6 ).

6. De biometriske identifikatorer indsamles af kvalificerede og behørigt bemyndigede medarbejdere ved de kompetente myndigheder, jf. artikel 4, stk. 1, 2 og 3. Under konsulaternes tilsyn kan de biometriske identifikatorer også indsamles af en honorær konsuls kvalificerede og behørigt bemyndigede medarbejdere som omhandlet i artikel 42 eller af en ekstern tjenesteyder som omhandlet i artikel 43. Den eller de pågældende medlemsstater giver i tilfælde af tvivl konsulatet mulighed for at foretage kontrol af fingeraftryk, som er blevet optaget af den eksterne tjenesteyder.

7. Følgende ansøgere er fritaget for kravet om at afgive fingeraftryk:

a) børn under 12 år

b) personer, for hvilke det er fysisk umuligt at optage fingeraftryk. Hvis det er muligt at optage fingeraftryk af færre end ti fingre, skal det maksimale antal fingeraftryk optages. Hvis dette kun er midlertidigt umuligt, skal ansøgeren dog afgive fingeraftrykkene i forbindelse med den næste ansøgning. De kompetente myndigheder, jf. artikel 4, stk. 1, 2 og 3, skal kunne kræve en yderligere forklaring på, hvorfor det midlertidigt er umuligt. Medlemsstaterne sikrer, at der er vedtaget hensigtsmæssige procedurer med henblik på at sikre beskyttelse af ansøgerens værdighed i tilfælde af vanskeligheder med registreringen

c) stats- og regeringschefer og medlemmer af den nationale regering med ledsagende ægtefæller samt medlemmer af deres officielle delegation, når de er indbudt af medlemsstaters regeringer eller af internationale organisationer i officielt øjemed

d) regenter og andre højtstående medlemmer af en kongefamilie, når de er indbudt af medlemsstaters regeringer eller af internationale organisationer i officielt øjemed.

8. I de tilfælde, der er omhandlet i stk. 7, registreres der et »ikke relevant« i VIS i overensstemmelse med VIS-forordningens artikel 8, stk. 5.

Artikel 14

Dokumentation

1. Ved ansøgning om et ensartet visum skal ansøgeren fremlægge:

a) dokumentation for rejsens formål

b) dokumentation for logi eller bevis for tilstrækkelige midler til at afholde udgifter til logi

c) dokumentation for, at ansøgeren er i besiddelse af de fornødne subsistensmidler, såvel i den påtænkte opholdsperiode som til hjemrejsen til hjemlandet eller bopælslandet eller gennemrejse til et tredjeland, hvor den pågældende er sikret indrejse, eller at den pågældende er i stand til at skaffe sig disse midler på lovlig vis, jf. artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 5, stk. 3, i Schengengrænsekodeksen

d) oplysninger, der giver mulighed for at vurdere, om ansøgeren har til hensigt at forlade medlemsstaternes område inden udløbet af det visum, der ansøges om.

2. Ved ansøgning om lufthavnstransitvisum skal ansøgeren fremlægge følgende:

a) dokumentation vedrørende den videre rejse til det endelige bestemmelsessted efter den påtænkte transit i lufthavnen

b) oplysninger, der gør det muligt at vurdere, om ansøgeren ikke har til hensigt at rejse ind på medlemsstaternes område.

▼M5

3. Bilag II indeholder en ikkeudtømmende liste over den dokumentation, der kan kræves af ansøgeren for at kontrollere, at betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt.

4. Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgeren forelægger bevis for underhold eller privat logi eller begge ved at udfylde en erklæring udarbejdet af hver medlemsstat. Denne erklæring skal navnlig angive følgende:

a) om den er bevis for underhold eller privat logi eller begge

b) om sponsoren eller den inviterende person er en privatperson, en virksomhed eller en organisation

c) navn og kontaktoplysninger for sponsoren eller den inviterende person

d) ansøgerens eller ansøgernes identitetsoplysninger (navn og efternavn, fødselsdato, fødselssted og nationalitet)

e) adresse på indkvarteringen

f) varigheden og formålet med opholdet

g) eventuelt slægtskabsforhold til sponsoren eller den inviterende person

h) de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 37, stk. 1, i VIS-forordningen.

Erklæringen skal udformes på mindst et andet af EU-institutioners officielle sprog foruden på medlemsstatens officielle sprog. Kommissionen skal modtage et standardeksemplar af erklæringen.

5. Konsulater vurderer inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde opfyldelsen af de i stk. 1 fastsatte betingelser om at tage hensyn til de lokale forhold og de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici.

▼M5

5a. Hvor det er nødvendigt for at tage hensyn til de lokale forhold som omhandlet i artikel 48, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter en harmoniseret liste over den dokumentation, der skal anvendes i hver enkelt jurisdiktion. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

▼M5

6. Kravene i denne artikels stk. 1 kan fraviges i forbindelse med en ansøger, der af konsulatet eller de centrale myndigheder er kendt for sin integritet og pålidelighed, navnlig hvad angår lovlig anvendelse af tidligere visa, hvis der ikke hersker tvivl om, at den pågældende opfylder kravene i artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 ( 7 ) på tidspunktet for passagen af medlemsstaternes ydre grænser.

▼B

Artikel 15

Rejsesygeforsikring

1. Personer, der ansøger om et ensartet visum til en eller to indrejser, skal bevise, at de har en passende og gyldig rejsesygeforsikring, der dækker eventuelle udgifter i forbindelse med hjemsendelse af lægelige årsager eller dødsfald, uopsættelig lægebehandling og/eller akut hospitalsbehandling under deres ophold på medlemsstaternes område

▼M5

2. Personer, der ansøger om et visum til flere indrejser, skal bevise, at de er i besiddelse af passende og gyldig rejsesygeforsikring, der dækker tidsrummet for deres første forventede rejse.

▼B

Herudover skal ansøgere underskrive en erklæring, der er anført på ansøgningsskemaet, om at de er bekendt med nødvendigheden af at have en rejsesygeforsikring for flere på hinanden følgende ophold.

3. Forsikringen skal gælde overalt på medlemsstaternes område og dække hele varigheden af den pågældendes forventede ophold eller transit. Mindstedækningen skal være på 30 000 EUR.

Når der udstedes et visum med begrænset territorial gyldighed, der dækker mere end en medlemsstat, skal forsikringens dækning mindst være gyldig i de berørte medlemsstater.

4. Ansøgerne tegner i princippet en forsikring i deres bopælsland. Hvis dette ikke er muligt, skal de forsøge at opnå forsikring i et andet land.

Når en anden person tegner forsikring i ansøgerens navn, gælder betingelserne i stk. 3.

5. Ved vurderingen af, om forsikringsdækningen er passende, skal konsulaterne undersøge, om krav mod forsikringsselskabet kan inddrives i en medlemsstat.

6. Forsikringskravet kan anses for at være opfyldt, hvis det fastslås, at der i betragtning af ansøgerens erhverv formodes at findes en passende forsikring. Fritagelsen for at skulle fremlægge dokumentation for en rejsesygeforsikring kan vedrøre særlige erhvervsgrupper, f.eks. søfolk, der allerede er dækket af en rejsesygeforsikring som følge af deres erhvervsaktiviteter.

7. Indehavere af diplomatpas er fritaget for kravet om at have en passende og gyldig rejsesygeforsikring.

Artikel 16

Visumgebyr

▼M5

1. Ansøgere betaler et visumgebyr på 80 EUR.

2. Børn i aldersgruppen seks til og med elleve år betaler et visumgebyr på 40 EUR.

▼M5

2a. Et visumgebyr på 120 EUR eller 160 EUR finder anvendelse, hvis gennemførelsesafgørelsen vedtages af Rådet i henhold til artikel 25a, stk. 5, litra b). Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på børn til og med elleve år.

▼M5 —————

▼B

4. Der opkræves ikke visumgebyr for ansøgninger fra personer i en af følgende kategorier:

a) børn under seks år

b) skoleelever, studerende, universitetsuddannede under videreuddannelse og ledsagende lærere, der tager ophold i studie- eller uddannelsesøjemed

▼M5

c) forskere som defineret i artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/801 ( 8 ), der rejser med det formål at udføre videnskabelig forskning eller deltage i et videnskabeligt seminar eller en videnskabelig konference

▼B

d) repræsentanter for nonprofitorganisationer i alderen op til 25 år, der deltager i seminarer, konferencer, sportsarrangementer, kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer.

▼M5

5. Følgende kan fritages for visumgebyr:

a) børn i aldersgruppen fra seks til og med sytten år

b) indehavere af diplomatpas og tjenestepas

c) deltagere i seminarer, konferencer, sportsarrangementer eller kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer i alderen op til og med 25 år.

6. I individuelle tilfælde kan det undlades at opkræve visumgebyr, eller det kan nedsættes, når dette har til formål at fremme kulturelle eller sportslige interesser, interesser på området udenrigspolitik, udviklingspolitik og andre områder af vital offentlig interesse eller af humanitære årsager eller på grund af internationale forpligtelser.

▼B

7. Visumgebyret opkræves i euro, i den lokale valuta i tredjelandet eller i den valuta, der normalt anvendes i det tredjeland, hvor ansøgningen indgives, og det refunderes kun i de tilfælde, der henvises til i artikel 18, stk. 2, og artikel 19, stk. 3.

▼M5

Opkræves visumgebyret i en anden valuta end euro, fastsættes størrelsen af det visumgebyr, der opkræves i den pågældende valuta, efter den referencekurs for euro, som Den Europæiske Centralbank har fastsat, og den revideres med jævne mellemrum. Det beløb, der opkræves, kan rundes op, og det sikres inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, at der opkræves lige store gebyrer.

▼B

8. Ansøgeren modtager en kvittering for det visumgebyr, der er betalt.

▼M5

9. Kommissionen vurderer behovet for at ændre størrelsen af de visumgebyrer, der er fastsat i denne artikels stk. 1, 2 og 2a, hvert tredje år under hensyntagen til objektive kriterier såsom den generelle inflationsrate i Unionen som offentliggjort af Eurostat og det vægtede gennemsnit af medlemsstaternes offentligt ansattes lønninger. På grundlag af disse vurderinger vedtager Kommissionen, hvis det er relevant, delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 51a vedrørende ændring af denne forordning for så vidt angår visumgebyrernes størrelse.

▼B

Artikel 17

Servicegebyr

►M5 1. En ekstern tjenesteyder som omhandlet i artikel 43 kan opkræve et servicegebyr. ◄ Servicegebyret skal være afpasset efter de omkostninger, som den eksterne tjenesteyder har afholdt ved udførelsen af en eller flere af de opgaver, der er omhandlet i artikel 43, stk. 6.

▼C2

2. Servicegebyret skal specificeres i det juridiske instrument, der er omhandlet i artikel 43, stk. 2.

▼M5 —————

▼B

4. Servicegebyret må ikke overstige halvdelen af det visumgebyr, der er fastlagt i artikel 16, stk. 1, uanset eventuelle reduktioner i eller undtagelser fra visumgebyret i henhold til artikel 16, stk. 2, 4, 5 og 6.

▼M5

4a. Uanset stk. 4 må servicegebyret i princippet ikke overstige 80 EUR i tredjelande, hvor den kompetente medlemsstat ikke har noget konsulat med henblik på at indsamle ansøgninger og ikke repræsenteres af en anden medlemsstat.

4b. I ekstraordinære tilfælde, hvor det beløb, der er omhandlet i stk. 4a, ikke er tilstrækkeligt til at yde en fuld service, kan der opkræves et højere servicegebyr på op til højst 120 EUR. I sådanne tilfælde giver den pågældende medlemsstater Kommissionen meddelelse om, at den agter at tillade, at der opkræves et højere servicegebyr, senest tre måneder før det begynder at virke. Meddelelsen skal indeholde en begrundelse for fastsættelsen af servicegebyrets niveau, navnlig de specifikke omkostninger, der har ført til fastsættelsen af et højere beløb.

▼M5

5. Den berørte medlemsstat kan fortsat give alle ansøgere adgang til at indgive deres ansøgninger direkte til sine konsulater eller på konsulatet for en medlemsstat, hvormed den har en repræsentationsordning, i overensstemmelse med artikel 8.

▼B







KAPITEL III

Behandling af og stillingtagen til en ansøgning

Artikel 18

Kontrol af, om konsulatet har kompetence til at behandle og tage stilling til ansøgningen

1. Når en ansøgning er indgivet, kontrollerer konsulatet, om det har kompetence til at behandle og tage stilling til denne i henhold til bestemmelserne i artikel 5 og 6.

2. Har konsulatet ikke den fornødne kompetence, returnerer det straks ansøgningen og de dokumenter, ansøgeren har forelagt, godtgør visumgebyret og oplyser, hvilket konsulat der er kompetent.

Artikel 19

Antagelighed

▼M5

1. Det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat kontrollerer, om:

▼B

— ansøgningen er indgivet inden for den frist, der er angivet i artikel 9, stk. 1

— ansøgningen indeholder de elementer, der er omhandlet i artikel 10, stk. 3, litra a), b) og c)

— ansøgerens biometriske data er blevet registreret, og om

— visumgebyret er blevet opkrævet.

▼M5

2. Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt, antages ansøgningen, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder:

— følger de procedurer, der er beskrevet i artikel 8 i VIS-forordningen, og

— foretager den videre behandling af ansøgningen.

▼C1

Oplysningerne må kun registreres i VIS af behørigt bemyndigede konsulære medarbejdere i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, artikel 7 og artikel 9, nr. 5) og 6), i VIS-forordningen.

▼M5

3. Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, antages ansøgningen ikke, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder straks:

— returnerer ansøgningen og de dokumenter, ansøgeren har forelagt

— destruerer de indsamlede biometriske data

— tilbagebetaler visumgebyret, og

— ikke foretager yderligere behandling af ansøgningen.

4. Uanset stk. 3 kan en ansøgning, der ikke opfylder kravene i stk. 1, betragtes som antagelig af humanitære grunde, af hensyn til nationale interesser eller på grund af internationale forpligtelser.

▼B

Artikel 20

Stempel, der viser, at en ansøgning er antagelig

1. Når en ansøgning er antagelig, påfører det kompetente konsulat et stempel på ansøgerens rejsedokumenter. Stemplet er udformet som modellen i bilag III og påføres i overensstemmelse med dette bilag.

2. Diplomatpas, tjenestepas, officielle pas og særlige pas stemples ikke.

3. Denne artikels bestemmelser finder anvendelse på medlemsstaternes konsulater indtil den dato, hvor VIS er fuldt funktionsdygtigt i alle regioner i overensstemmelse med artikel 48 i VIS-forordningen.

Artikel 21

Kontrol af indrejsebetingelserne og risikovurdering

1. Ved behandlingen af en ansøgning om et ensartet visum skal det undersøges, om ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), c), d), og e), i Schengengrænsekodeksen, og der skal navnlig lægges vægt på at vurdere, om ansøgeren udgør en risiko for ulovlig indvandring eller for medlemsstaternes sikkerhed, og om ansøgeren agter at forlade medlemsstaternes område før udløbet af det visum, der ansøges om.

2. I forbindelse med hver enkelt visumansøgning konsulteres VIS i overensstemmelse med artikel 8, stk. 2, og artikel 15 i VIS-forordningen. Medlemsstaterne sikrer, at alle søgekriterierne i henhold til artikel 15 i VIS-forordningen anvendes fuldt ud med henblik på at undgå afvisninger på forkert grundlag og falske identificeringer.

▼M5

3. Konsulatet eller de centrale myndigheder undersøger, om ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne, og kontrollerer:

▼B

a) at det fremlagte rejsedokument ikke er falsk eller forfalsket

b) ansøgerens redegørelse for formålet med og vilkårene for det forventede ophold, og om den pågældende har de fornødne subsistensmidler, såvel i den påtænkte opholdsperiode som til hjemrejsen til hjemlandet eller bopælslandet eller gennemrejse til et tredjeland, hvor den pågældende er sikret indrejse, eller er i stand til at skaffe sig disse midler på lovlig vis

c) om ansøgeren er en person, om hvem der er indgivet indberetning til Schengeninformationssystemet (SIS) med henblik på at nægte indrejse

d) at ansøgeren ikke betragtes som en trussel mod nogen af medlemsstaternes offentlige orden, indre sikkerhed eller folkesundhed som defineret i artikel 2, nr. 19, i Schengengrænsekodeksen eller internationale forbindelser og navnlig på dette grundlag ikke er indberettet som uønsket i medlemsstaternes nationale databaser

▼M5

e) at ansøgeren i givet fald har en passende og gyldig rejsesygeforsikring, som dækker perioden for det forventede ophold eller, hvis der ansøges om et visum til flere indrejser, perioden for den første forventede rejse.

4. Konsulatet eller de centrale myndigheder kontrollerer i givet fald længden af såvel tidligere som forventede ophold for at sikre sig, at ansøgeren ikke har overskredet den maksimale længde af det tilladte ophold på medlemsstaternes område, uanset om der eventuelt er givet tilladelse til ophold i form af et nationalt visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse.

▼B

5. Vurderingen af subsistensmidler under det forventede ophold foretages på grundlag af varigheden af og formålet med opholdet og under henvisning til de gennemsnitlige priser i den eller de pågældende medlemsstater for billig indkvartering og forplejning, ganget med det antal dage, som opholdet varer, på grundlag af de vejledende beløb, som medlemsstaterne fastsætter i overensstemmelse med artikel 34, stk. 1, litra c), i Schengengrænsekodeksen. Dokumentation for underhold og/eller privat indlogering kan også udgøre bevis for tilstrækkelige subsistensmidler.

▼M5

6. I forbindelse med behandling af en ansøgning om lufthavnstransitvisum kontrollerer konsulatet eller de centrale myndigheder navnlig:

▼B

a) at det fremlagte rejsedokument ikke er falsk eller forfalsket

b) den pågældende tredjelandsstatsborgers afrejse- og bestemmelsessted, og om den forventede rejserute og lufthavnstransitten danner et sammenhængende mønster

c) beviset for den videre rejse til det endelige bestemmelsessted.

7. Behandlingen af en ansøgning baseres navnlig på ægtheden og troværdigheden af den fremlagte dokumentation og på rigtigheden og troværdigheden af de udsagn, der er fremsat af ansøgeren.

▼M5

8. Under behandlingen af en ansøgning kan konsulatet eller de centrale myndigheder, hvis det er berettiget, gennemføre en samtale med ansøgeren og kræve yderligere dokumentation.

▼B

9. Et tidligere visumafslag medfører ikke automatisk afslag på en ny ansøgning. En ny ansøgning vurderes på grundlag af alle tilgængelige oplysninger.

Artikel 22

Forudgående høring af andre medlemsstaters centrale myndigheder

▼M5

1. En medlemsstat kan på grund af en trussel mod den offentlige orden, indre sikkerhed, internationale forbindelser eller folkesundheden kræve, at andre medlemsstaters centrale myndigheder hører dens centrale myndigheder under behandlingen af ansøgninger indgivet af statsborgere fra specifikke tredjelande eller specifikke kategorier af sådanne statsborgere. Ansøgninger om lufthavnstransitvisum er ikke omfattet af en sådan høring.

2. De hørte centrale myndigheder afgiver et endeligt svar snarest muligt, men senest syv kalenderdage efter høringen. Svares der ikke inden udløbet af denne frist, betyder det, at de ikke har nogen grund til at modsætte sig udstedelsen af visummet.

3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorvidt der er blevet fremsat krav om forudgående høring, eller hvorvidt et sådant krav er opgivet, som hovedregel senest 25 kalenderdage, inden det finder anvendelse. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den berørte jurisdiktion.

▼B

4. Kommissionen giver medlemsstaterne meddelelse om sådanne underretninger.

▼M5 —————

▼B

Artikel 23

Beslutning vedrørende ansøgningen

1. Der træffes beslutning om ansøgningen inden 15 kalenderdage fra datoen for indgivelsen af en ansøgning, der er antagelig i henhold til artikel 19.

▼M5

2. Denne frist kan i individuelle tilfælde forlænges til højst 45 kalenderdage, navnlig når det er nødvendigt at gennemgå ansøgningen nærmere.

▼M5

2a. Der træffes straks beslutning om ansøgninger i begrundede individuelle hastetilfælde.

▼M5 —————

▼B

4. Medmindre ansøgningen er trukket tilbage, træffes der beslutning om at:

a) udstede et ensartet visum, jf. artikel 24,

b) udstede et visum med begrænset territorial gyldighed, jf. artikel 25, eller

▼M5

ba) udstede et lufthavnstransitvisum, jf. artikel 26, eller

▼M5

c) give afslag på et visum, jf. artikel 32.

▼M5 —————

▼B

Er det fysisk umuligt at optage fingeraftryk, jf. artikel 13, stk. 7, litra b), må dette ikke have indflydelse på, om der udstedes et visum, eller om der gives afslag på et visum.







KAPITEL IV

Visumudstedelse

Artikel 24

Udstedelse af et ensartet visum

1. Et visums gyldighedsperiode og varigheden af det tilladte ophold baseres på behandlingen i overensstemmelse med artikel 21.

Et visum kan udstedes for en, to eller flere indrejser. Gyldighedsperioden må ikke overstige fem år.

▼M5 —————

▼M5

Den periode, hvor et visum til én indrejse gælder, skal omfatte en supplerende frist på 15 kalenderdage, jf. dog artikel 12, litra a).

▼B

Medlemsstater kan beslutte ikke at indrømme en sådan frist af hensyn til den offentlige orden eller på grund af en af medlemsstaternes internationale forbindelser.

▼M5

2. Forudsat at ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne i artikel 6, stk. 1, litra a), og c)-e), i forordning (EU) 2016/399, udstedes visum til flere indrejser med lang gyldighed med følgende gyldighedsperioder, medmindre visummet er gyldigt i længere tid end rejsedokumentet:

a) en gyldighedsperiode på ét år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt tre visa inden for de seneste to år

b) en gyldighedsperiode på to år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på ét år inden for de seneste to år

c) en gyldighedsperiode på fem år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på to år inden for de seneste tre år.

Lufthavnstransitvisa og visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, tages ikke i betragtning ved udstedelse af visa til flere indrejser.

▼M5

2a. Uanset stk. 2 kan visummets gyldighedsperiode afkortes i konkrete tilfælde, hvor der er rimelig tvivl om, hvorvidt indrejsebetingelserne vil være opfyldt i hele perioden.

2b. Uanset stk. 2 vurderer konsulaterne inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, om der er behov for at tilpasse de i stk. 2 fastsatte regler for udstedelse af visum til flere indrejser for at tage hensyn til de lokale forhold og den migrations- og sikkerhedsrelaterede risiko med henblik på at vedtage mere gunstige eller mere restriktive regler i overensstemmelse med stk. 2d.

2c. Uden at det berører stk. 2, kan der udstedes visum til flere indrejser i op til fem år til ansøgere, der dokumenterer behovet for eller begrunder deres hensigt om at rejse ofte eller regelmæssigt, forudsat at de dokumenterer deres integritet og pålidelighed, navnlig i form af lovlig anvendelse af tidligere visa, deres økonomiske situation i oprindelseslandet og deres oprigtige hensigt om at forlade medlemsstaternes område før udløbet af det visum, de har ansøgt om.

2d. Hvor det er nødvendigt på grundlag af den i denne artikels stk. 2b omhandlede vurdering, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter de regler vedrørende de i denne artikels stk. 2 fastsatte betingelser for udstedelse af visum til flere indrejser, som skal finde anvendelse i hver jurisdiktion for at tage hensyn til de lokale forhold, de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici og Unionens overordnede forbindelser med det pågældende tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

▼B

3. Oplysningerne i artikel 10, stk. 1, i VIS-forordningen indlæses i VIS, når der er truffet beslutning om udstedelse af et sådant visum.

Artikel 25

Udstedelse af visum med begrænset territorial gyldighed

1. Et visum med begrænset territorial gyldighed udstedes undtagelsesvis i følgende tilfælde:

a) når den berørte medlemsstat af humanitære hensyn, af hensyn til nationale interesser eller på grund af internationale forpligtelser finder det nødvendigt: i) at fravige princippet om, at indrejsebetingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), c), d) og e), i Schengengrænsekodeksen skal opfyldes ii) at udstede et visum, selv om den medlemsstat, der er blevet hørt i overensstemmelse med artikel 22, gør indsigelser mod udstedelsen af et ensartet visum, eller iii) at udstede et visum af hastende årsager, selv om der ikke er blevet gennemført en forudgående høring i overensstemmelse med artikel 22, eller

▼M3

b) når der af årsager, som konsulatet finder begrundede, udstedes et nyt visum med henblik på et ophold, der skal foretages inden for samme periode på 180 dage, til en ansøger, som inden for den pågældende periode på 180 dage allerede har fået ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed til et ophold på 90 dage.

▼B

2. Et visum med begrænset territorial gyldighed er gyldigt på den udstedende medlemsstats område. Det kan undtagelsesvis være gyldigt på mere end en medlemsstats område, hvis hver af disse medlemsstater giver deres samtykke hertil.

3. Har ansøgeren et rejsedokument, der er anerkendt af en eller flere, men ikke alle medlemsstater, udstedes der et visum, der er gyldigt på de medlemsstaters område, der anerkender rejsedokumentet. Hvis den udstedende medlemsstat ikke anerkender ansøgerens rejsedokument, er det udstedte visum kun gyldigt i den medlemsstat.

4. Når der er udstedt et visum med begrænset territorial gyldighed i de tilfælde, der er beskrevet i stk. 1, litra a), rundsender de centrale myndigheder i den udstedende medlemsstat straks de relevante oplysninger til de øvrige medlemsstaters centrale myndigheder efter proceduren i artikel 16, stk. 3, i VIS-forordningen.

5. Oplysningerne i artikel 10, stk. 1, i VIS-forordningen indlæses i VIS, når der er truffet beslutning om udstedelse af et sådant visum.

▼M5

Artikel 25a

Samarbejde om tilbagetagelse

1. Afhængigt af graden af et tredjelands samarbejde med medlemsstaterne om tilbagetagelse af irregulære migranter, vurderet på grundlag af relevante og objektive data, finder artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 1 og stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, og artikel 24, stk. 2 og 2c, i overensstemmelse med nærværende artikel ikke anvendelse på de ansøgere eller de kategorier af ansøgere, der er statsborgere i et tredjeland, som anses for ikke i tilstrækkelig grad at samarbejde med medlemsstaterne.

2. Kommissionen vurderer regelmæssigt og mindst en gang om året tredjelandes samarbejde om tilbagetagelse, idet den navnlig tager hensyn til følgende indikatorer:

a) antallet af trufne afgørelser om tilbagesendelse af personer fra det pågældende tredjeland med ulovligt ophold på medlemsstaternes område

b) antallet af faktiske tvangsmæssige tilbagesendelser af personer, der er omfattet af trufne afgørelser om tilbagesendelse, som en procentdel af antallet af afgørelser om tilbagesendelse af statsborgere fra det pågældende tredjeland, herunder i givet fald på grundlag af tilbagetagelsesaftaler med Unionen eller bilaterale tilbagetagelsesaftaler antallet af tredjelandsstatsborgere, der har været i transit gennem det pågældende tredjelands område

c) antallet af anmodninger om tilbagetagelse pr. medlemsstat, som tredjelandet har accepteret, som en procentdel af antallet af denne type anmodninger, det har modtaget

d) det praktiske samarbejde i forbindelse med tilbagesendelse i de forskellige faser af tilbagesendelsesproceduren såsom: i) bistand til identifikation af personer med ulovligt ophold på medlemsstaternes område og til rettidig udstedelse af rejsedokumenter ii) accept af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold eller passerseddel iii) accept af tilbagetagelsen af personer, som skal sendes lovligt tilbage til deres land iv) accept af tilbagesendelsesflyvninger og -operationer.

En sådan vurdering baseres på anvendelse af pålidelige oplysninger fra medlemsstaterne samt EU-institutionerne, -organerne, -kontorerne og -agenturerne. Kommissionen fremlægger regelmæssigt og mindst en gang om året sin vurdering for Rådet.

3. En medlemsstat kan også underrette Kommissionen, hvis den står over for betydelige og vedvarende praktiske problemer i forbindelse med samarbejdet med et tredjeland med hensyn til tilbagetagelse af irregulære migranter på grundlag af de samme indikatorer som dem, der er anført i stk. 2. Kommissionen informerer omgående Europa-Parlamentet og Rådet om en sådan underretning.

4. Kommissionen behandler alle underretninger, der er foretaget i medfør af stk. 3, inden for en måned. Kommissionen informerer Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af sin undersøgelse.

5. Hvis Kommissionen på grundlag af den analyse, der er omhandlet i stk. 2 og 4, og under hensyntagen til de skridt, Kommissionen har taget for at forbedre graden af det berørte tredjelands samarbejde med hensyn til tilbagetagelse og Unionens overordnede forbindelser med dette tredjeland, herunder på migrationsområdet, finder, at et land ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, og at der derfor er behov for handling, eller hvis Kommissionen i overensstemmelse med stk. 3 er blevet underrettet af et simpelt flertal af medlemsstaterne inden for 12 måneder, forelægger Kommissionen, samtidig med at den fortsætter sine bestræbelser på at forbedre samarbejdet med det berørte tredjeland, Rådet et forslag til vedtagelse af:

a) en gennemførelsesafgørelse om midlertidig suspension af anvendelsen af én eller flere af følgende: artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, eller artikel 24, stk. 2 og 2c, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse

b) hvis de foranstaltninger, som anvendes i overensstemmelse med den i dette stykkes litra a) omhandlede gennemførelsesafgørelse, efter Kommissionens vurdering findes ineffektive, en gennemførelsesafgørelse om gradvis anvendelse af et af de visumgebyrer, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2a, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse.

6. Kommissionen vurderer og aflægger på grundlag af de indikatorer, der er fastsat i stk. 2, løbende rapport om, hvorvidt det kan fastslås, at der er sket betydelige og vedvarende forbedringer af det berørte tredjelands samarbejde om tilbagetagelse af irregulære migranter, og den kan under hensyntagen til Unionens overordnede forbindelser med dette tredjeland forelægge Rådet et forslag om at ophæve eller ændre de i stk. 5 omhandlede gennemførelsesafgørelser.

7. Senest seks måneder efter de i stk. 5 omhandlede gennemførelsesafgørelsers ikrafttræden aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de fremskridt, der er sket i det berørte tredjelands samarbejde om tilbagetagelse.

8. Hvis Kommissionen på grundlag af den analyse, der er omhandlet i stk. 2, og under hensyntagen til Unionens overordnede forbindelser med det berørte tredjeland, navnlig i samarbejdet om tilbagetagelse, finder, at det berørte tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, kan den forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse, der vedrører ansøgere eller kategorier af ansøgere, der er statsborgere i det pågældende tredjeland og ansøger om et visum på det berørte tredjelands område, og hvori en eller flere af følgende foranstaltninger er fastlagt:

a) en nedsættelse af visumgebyret, jf. artikel 16, stk. 1, til 60 EUR

b) en nedsættelse af den tid, inden for hvilken der skal træffes afgørelse om en ansøgning, jf. artikel 23, stk. 1, til ti dage

c) en forlængelse af gyldighedsperioden for visa til flere indrejser, jf. artikel 24, stk. 2.

Den nævnte gennemførelsesafgørelse finder anvendelse i højst ét år. Den kan forlænges.

▼B

Artikel 26

Udstedelse af et lufthavnstransitvisum

1. Et lufthavnstransitvisum skal være gyldigt til transit gennem de internationale transitområder i lufthavne, der befinder sig på medlemsstaternes område.

2. Den periode, hvor visummet gælder, skal omfatte en supplerende frist på 15 dage, jf. dog artikel 12, litra a).

Medlemsstater kan beslutte ikke at indrømme en sådan frist af hensyn til den offentlige orden eller på grund af en af medlemsstaternes internationale forbindelser.

3. Der kan udstedes transitvisum til flere lufthavne med en gyldighed på højst seks måneder, jf. dog artikel 12, litra a).

4. Følgende kriterier er navnlig relevante i forbindelse med en beslutning om udstedelse af transitvisum til flere lufthavne:

a) ansøgerens behov for hyppig og/eller regelmæssig transit, og

b) ansøgerens integritet og pålidelighed, navnlig i form af lovlig anvendelse af tidligere ensartede visa eller visa med begrænset territorial gyldighed eller lufthavnstransitvisa, den pågældendes økonomiske situation i oprindelseslandet og oprigtige hensigt om at rejse videre.

5. Kræves det, at ansøgeren er indehaver af et lufthavnstransitvisum i henhold til bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, skal dette kun være gyldigt til transit gennem de internationale transitområder i de lufthavne, der befinder sig på den/de berørte medlemsstat(er)s område.

6. Oplysningerne i artikel 10, stk. 1, i VIS-forordningen indlæses i VIS, når der er truffet beslutning om udstedelse af et sådant visum.

Artikel 27

Udfyldning af visummærkaten

▼M5

1. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter regler for udfyldning af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

2. Medlemsstaterne kan tilføje nationale anmærkninger i den rubrik på visummærkaten, der er beregnet til bemærkninger. Disse anmærkninger må ikke være de samme som de obligatoriske anførelser, der er fastsat i henhold til den i stk. 1 omhandlede procedure.

▼B

3. Alle anførelser på visummærkaten trykkes, og der må ikke foretages manuelle rettelser på en trykt visummærkat.

▼M5

4. En visummærkat til et visum til én indrejse må kun udfyldes manuelt i tilfælde af teknisk force majeure. Der må ikke foretages rettelser på en manuelt udfyldt visummærkat.

▼B

5. Når en visummærkat udfyldes manuelt i overensstemmelse med denne artikels stk. 4, indlæses denne oplysning i VIS i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, litra k), i VIS-forordningen.

Artikel 28

Annullering af en allerede udfyldt visummærkat

1. Konstateres der en fejl på en visummærkat før påføringen i rejsedokumentet, destrueres den.

2. Konstateres fejlen, efter at visummærkaten er indsat i rejsedokumentet, annulleres den ved at sætte et kryds med uudslettelig blæk ind over mærkaten, og der påføres en ny visummærkat på en anden side.

3. Opdages fejlen, efter at de relevante oplysninger er blevet indlæst i VIS i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, i VIS-forordningen, rettes fejlen i overensstemmelse med artikel 24, stk. 1, i nævnte forordning.

Artikel 29

Påføring af en visummærkat

▼M5

1. Visummærkaten påføres rejsedokumentet.

▼M5

1a. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter de nærmere regler for påføring af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

▼B

2. Anerkender den udstedende medlemsstat ikke ansøgerens rejsedokument, anvendes det særskilte ark til påføring af visum.

3. Når en visummærkat er blevet påført det særskilte ark til påføring af visum, registreres denne oplysning i VIS i overensstemmelse med artikel 10, stk. 1, litra j), i VIS-forordningen.

4. Individuelle visa, der udstedes til personer, der er omfattet af ansøgerens rejsedokument, påføres rejsedokumentet.

5. Anerkendes det rejsedokument, hvori sådanne personer er opført, ikke af den udstedende medlemsstat, påføres de individuelle mærkater de særskilte ark for påførelse af visa.

Artikel 30

Rettigheder som følge af et udstedt visum

Besiddelse af et ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed giver ikke i sig selv ret til indrejse.

Artikel 31

Information af andre medlemsstaters centrale myndigheder

▼M5

1. En medlemsstat kan kræve, at dens centrale myndigheder informeres om visa udstedt af andre medlemsstater til statsborgere fra specifikke tredjelande eller til specifikke kategorier af disse statsborgere, bortset fra når der er tale om lufthavnstransitvisa.

2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om indførelsen eller ophævelsen af kravet om sådanne oplysninger senest 25 kalenderdage, før indførelsen eller ophævelsen træder i kraft. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den pågældende jurisdiktion.

▼B

3. Kommissionen giver medlemsstaterne meddelelse om sådanne underretninger.

▼M5 —————

▼B

Artikel 32

Afslag på visum

1. Med forbehold af artikel 25, stk. 1, gives der afslag på visum:

a) hvis ansøgeren: i) fremlægger et falsk eller forfalsket rejsedokument ii) ikke redegør for formålet med og vilkårene for det forventede ophold ▼M5 iia) ikke fremlægger dokumentation for formålet med og betingelserne for den forventede lufthavnstransit ▼B iii) ikke beviser, at han/hun har tilstrækkelige subsistensmidler i hele den forventede opholdsperiode og til rejsen tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor den pågældende er sikret indrejse, eller at den pågældende er i stand til at skaffe sig disse midler på lovlig vis ▼M3 iv) allerede har opholdt sig på medlemsstaternes område i 90 dage i den igangværende periode på 180 på grundlag af et ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed ▼B v) er en person, om hvem der er indgivet indberetning til SIS med henblik på at nægte indrejse vi) anses for at udgøre en trussel mod medlemsstaternes offentlige orden, indre sikkerhed, folkesundhed som defineret i artikel 2, nr. 19), i Schengengrænsekodeksen eller internationale forbindelser, navnlig når den pågældende på dette grundlag er indberettet som uønsket i medlemsstaternes nationale databaser, eller vii) fremlægger ikke bevis for, at han/hun i givet fald har tilstrækkelig og gyldig rejsesygeforsikring, eller

b) hvis der er begrundet tvivl om ægtheden af den dokumentation, der er fremlagt af ansøgeren, eller om rigtigheden af indholdet, om troværdigheden af de udsagn, der er fremsat af ansøgeren, eller om dennes hensigt om at forlade medlemsstaternes område inden udløbet af det visum, der ansøges om.

▼M5

2. En afgørelse om afslag og de grunde, som afgørelsen hviler på, meddeles ansøgeren ved hjælp af standardformularen i bilag VI på sproget i den medlemsstat, der har truffet den endelige afgørelse om ansøgningen, og et andet af EU-institutionernes officielle sprog.

▼B

3. Ansøgere, der har fået afslag på visum, har ret til at påklage afgørelsen. Klagesager føres mod den medlemsstat, der har truffet den endelige afgørelse om ansøgningen, og i henhold til den pågældende medlemsstats nationale lovgivning. Medlemsstaterne giver ansøgerne oplysning om den procedure, der skal følges i tilfælde af en klage, jf. bilag VI.

▼M5 —————

▼B

5. Information om afslag på visum indlæses i VIS i overensstemmelse med artikel 12 i VIS-forordningen.







KAPITEL V

Ændring af et udstedt visum

Artikel 33

Forlængelse

1. Gyldighedsperioden og/eller varigheden af et udstedt visum forlænges, hvis en medlemsstats kompetente myndighed finder, at visumindehaveren har fremlagt dokumentation for force majeure eller humanitære årsager, der forhindrer vedkommende i at forlade medlemsstaternes område før udløbet af gyldighedsperioden eller varigheden af det ophold, hvortil der er udstedt visum. Der opkræves ikke gebyr for en sådan forlængelse.

2. Gyldighedsperioden og/eller varigheden af et udstedt visum kan forlænges, hvis visumindehaveren fremlægger dokumentation for alvorlige personlige årsager, som kan begrunde en forlængelse af gyldighedsperioden eller varigheden af opholdet. Der opkræves et gebyr på 30 EUR for en sådan forlængelse.

3. Medmindre den myndighed, der forlænger visummet, træffer beslutning om andet, forbliver det forlængede visums territoriale gyldighed den samme som for det originale visum.

4. Den myndighed, der har kompetence til at forlænge visummet, er myndigheden i den medlemsstat, på hvis område tredjelandsstatsborgeren befinder sig på tidspunktet for ansøgningen om en forlængelse.

5. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om, hvilke myndigheder der har kompetence til at forlænge visa.

6. Forlængelsen af visa sker ved hjælp af en visummærkat.

7. Oplysninger om et forlænget visum indlæses i VIS i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 14 i VIS-forordningen.

Artikel 34

Annullering og inddragelse

1. Et visum annulleres, hvis det bliver åbenlyst, at betingelserne for udstedelse ikke var opfyldt på det tidspunkt, da det blev udstedt, navnlig hvis der er alvorlig grund til at tro, at visummet er udstedt på svigagtigt grundlag. Et visum skal i princippet annulleres af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der udstedte det. Et visum kan annulleres af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat; myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt visummet, underrettes om en sådan annullering.

2. Et visum inddrages, hvis det bliver åbenlyst, at betingelserne for udstedelse ikke længere er opfyldt. Et visum skal i princippet inddrages af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der udstedte det. Et visum kan inddrages af de kompetente myndigheder i en anden medlemsstat; myndighederne i den medlemsstat, der har udstedt visummet, underrettes om en sådan inddragelse.

3. Et visum kan inddrages efter anmodning fra visumindehaveren. De kompetente myndigheder i de medlemsstater, der har udstedt visummet, underrettes om en sådan inddragelse.

4. Det forhold, at visumindehaveren ikke ved grænsen har kunnet fremvise hele eller en del af den i artikel 14, stk. 3, nævnte dokumentation, fører ikke automatisk til en afgørelse om at annullere eller inddrage et visum.

5. Annulleres eller inddrages et visum, påføres det et stempel med teksten »ANNULLERET« eller »INDDRAGET«, og det optisk variable kendetegn ved visummærkaten, sikkerhedselementet »kipeffekt« og udtrykket »visum« gøres ugyldigt, ved at det krydses ud.

6. En afgørelse om annullering eller inddragelse af et visum og de grunde, den hviler på, meddeles ansøgeren ved hjælp af standardformularen i bilag VI.

7. En visumindehaver, hvis visum er blevet annulleret eller inddraget, har ret til at påklage afgørelsen, medmindre visummet er inddraget efter anmodning fra vedkommende i overensstemmelse med stk. 3. Klagesager føres mod den medlemsstat, der har truffet afgørelse om annulleringen eller inddragelsen, og i henhold til denne medlemsstats nationale lovgivning. Medlemsstaterne giver ansøgerne oplysning om den procedure, der skal følges i tilfælde af klage, jf. bilag VI.

8. Oplysninger om et annulleret eller inddraget visum indlæses i VIS i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 13 i VIS-forordningen.







KAPITEL VI

Visa udstedt ved de ydre grænser

Artikel 35

Visa, der ansøges om ved de ydre grænser

1. Undtagelsesvis kan der udstedes visa ved grænseovergangssteder, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) ansøgeren opfylder betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), c), d) og e), i Schengengrænsekodeksen

b) ansøgeren har ikke været i stand til at ansøge om visum på forhånd og indgiver efter anmodning dokumentation, der viser, at der er tale om uforudsigelige og tvingende indrejsegrunde, og

c) ansøgerens tilbagerejse til hjemlandet, opholdslandet eller transitlandet gennem andre stater end medlemsstater, der fuldt ud har gennemført Schengenreglerne, vurderes at være sikker.

2. Ansøges om visum ved de ydre grænser, kan der ses bort fra kravet om, at ansøgeren skal have en rejsesygeforsikring, hvis der ikke findes en sådan rejsesygeforsikring ved det pågældende grænseovergangssted, eller af humanitære årsager.

3. Et visum, der er udstedt ved den ydre grænse, skal være et ensartet visum til et enkelt kortvarigt ophold, der giver indehaveren ret til at opholde sig i højst 15 dage, afhængig af formålet med og betingelserne for det forventede ophold. I tilfælde af transit skal varigheden af det tilladte ophold svare til den tid, der er nødvendig i forbindelse med transit.

4. Er betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra a), c), d) og e), i Schengengrænsekodeksen ikke opfyldt, kan de myndigheder, der har ansvaret for at udstede visa ved grænsen, i overensstemmelse med denne forordnings artikel 25, stk. 1, litra a), udstede et visum med begrænset territorial gyldighed, der kun er gyldigt på den udstedende medlemsstats område.

5. En tredjelandsstatsborger, der falder ind under en kategori af personer, for hvem der i overensstemmelse med artikel 22 kræves en forudgående høring, kan principielt ikke få udstedt et visum ved de ydre grænser.

Der kan imidlertid i undtagelsestilfælde udstedes et visum med begrænset territorial gyldighed for den udstedende medlemsstats område til sådanne personer ved de ydre grænser, jf. artikel 25, stk. 1, litra a).

6. Ud over grundene til at afslå et visum som omhandlet i artikel 32, stk. 1, gives der afslag på visum ved grænseovergangsstedet, hvis betingelserne i denne artikels stk. 1, litra b), ikke er opfyldt.

7. Bestemmelserne vedrørende begrundelse og meddelelse af afslag samt klageretten, der er fastsat i artikel 32, stk. 3, og bilag VI, finder anvendelse.

Artikel 36

Visa udstedt til søfolk i transit ved de ydre grænser

1. Der kan ved grænsen udstedes visum med henblik på transit til en sømand,, som skal være i besiddelse af et visum ved passage af medlemsstaternes ydre grænser, såfremt han:

a) opfylder betingelserne i artikel 35, stk. 1, og

b) passerer den pågældende grænse med henblik på at påmønstre, påmønstre igen eller afmønstre et skib, hvor han skal arbejde eller har arbejdet som sømand.

▼M5 —————

▼M5

2a. Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser for udstedelse af visa til søfarende. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

▼B

3. Denne artikel finder anvendelse med forbehold af artikel 35, stk. 3, 4 og 5.







AFSNIT IV

ADMINISTRATION OG ORGANISATION

Artikel 37

Visumafdelingens interne organisation

1. Medlemsstaterne har ansvaret for den interne organisation af visumafdelingen på deres konsulater.

For at forebygge faldende agtpågivenhed og beskytte personalet mod at blive udsat for pres på lokalt plan oprettes der i givet fald rotationsordninger for personale, der har direkte kontakt med ansøgere. Der lægges særlig vægt på klare arbejdsstrukturer og tydelig tildeling/opdeling af ansvarsområder i forbindelse med den endelige beslutning om ansøgninger. Adgangen til at konsultere VIS og SIS og andre fortrolige oplysninger begrænses til et lille antal behørigt autoriserede medarbejdere. Der træffes passende foranstaltninger for at forhindre uautoriseret adgang til sådanne databaser.

▼M5

2. Opbevaringen og håndteringen af visummærkater er omfattet af passende sikkerhedsforanstaltninger for at undgå svig og tab. Hvert konsulat holder regnskab med sit lager af visummærkater og registrerer, hvordan hver visummærkat er blevet anvendt. Der aflægges rapport til Kommissionen om ethvert større tab af ikkeudfyldte visummærkater.

3. Konsulater eller centrale myndigheder fører arkiv over ansøgninger i papirudgave eller elektronisk format. Hver enkelt sagsmappe skal indeholde de relevante oplysninger, der om nødvendigt gør det muligt at rekonstruere baggrunden for den beslutning, der er truffet vedrørende ansøgningen.

De individuelle ansøgningsmapper gemmes i mindst ét år fra den dato, hvor der blev truffet beslutning om ansøgningen som omhandlet i artikel 23, stk. 1, eller i tilfælde af klage, indtil afslutningen af klageproceduren, alt efter hvilken periode der er længst. I givet fald gemmes de individuelle elektroniske ansøgningsmapper i gyldighedsperioden for det udstedte visum.

▼B

Artikel 38

▼M5

Ressourcer til behandling af ansøgninger og tilsyn med visumprocedurerne

1. Medlemsstaterne anvender passende personale i tilstrækkeligt antal på konsulaterne til at udføre opgaverne i forbindelse med behandling af ansøgninger på en sådan måde, at der sikres en rimelig og harmoniseret kvalitet af tjenesterne til offentligheden.

▼M5

1a. Medlemsstaterne sikrer, at tilsyn med hele visumproceduren på konsulaterne, herunder indgivelsen og håndteringen af ansøgninger, udskrivningen af visummærkater og det praktiske samarbejde med eksterne tjenesteydere, føres af udsendt personale for derved at sikre integritet i alle procedurens faser.

▼B

2. Lokalerne skal opfylde en række hensigtsmæssige krav for så vidt angår funktion og gøre det muligt at træffe passende sikkerhedsforanstaltninger.

▼M5

3. Medlemsstaternes centrale myndigheder sikrer en passende uddannelse af både udsendt personale og lokalt ansatte og er ansvarlige for at give dem fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.

▼M5

3a. Hvis centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, skal medlemsstaterne afholde særlige kurser for at sikre, at disse centrale myndigheders personale har tilstrækkelig og ajourført landespecifik viden om lokale socioøkonomiske forhold samt fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.

3b. Medlemsstaterne sikrer også, at konsulaterne råder over tilstrækkeligt og passende uddannet personale til at bistå de centrale myndigheder med at behandle og træffe beslutning om ansøgninger, navnlig ved at deltage i lokale Schengensamarbejdsmøder, udveksle oplysninger med andre konsulater og lokale myndigheder, indsamle relevante oplysninger lokalt om migrationsrelaterede risici og svigagtig praksis og gennemføre samtaler og yderligere behandling.

▼B

4. Medlemsstaternes centrale myndigheder sikrer en hyppig og passende kontrol med behandlingen af ansøgninger og træffer foranstaltninger til at rette op på forholdene, hvis der konstateres afvigelser fra bestemmelserne i denne forordning.

▼M5

5. Medlemsstaterne sikrer, at der findes en procedure, som gør det muligt for ansøgere at indgive klager vedrørende:

a) personalets adfærd på konsulaterne og i givet fald hos de eksterne tjenesteydere, eller

b) ansøgningsproceduren.

Konsulaterne eller de centrale myndigheder fører register over klager og opfølgningen herpå.

Medlemsstaterne stiller oplysninger om den i dette stykke omhandlede procedure til rådighed for offentligheden.

▼B

Artikel 39

Personalets adfærd

1. Medlemsstaternes konsulater sikrer, at ansøgerne modtages høfligt.

▼M5

2. Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte udviser under udførelsen af deres opgaver fuld respekt for den menneskelige værdighed. Alle foranstaltninger, der træffes, skal stå i forhold til de mål, der forfølges med foranstaltningerne.

3. Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte må under udførelsen af deres opgaver ikke forskelsbehandle personer på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.

Artikel 40

Konsulær organisation og konsulært samarbejde

1. Hver medlemsstat er ansvarlig for tilrettelæggelsen af procedurerne i forbindelse med ansøgninger.

2. Medlemsstaterne:

a) leverer det nødvendige udstyr til indsamling af biometriske identifikatorer til deres konsulater og de myndigheder, der er ansvarlige for visumudstedelse ved grænserne, samt til deres honorære konsulers lokaler, hvor disse i overensstemmelse med artikel 42 anvendes til at indsamle biometriske identifikatorer

b) samarbejder med en eller flere medlemsstater inden for rammerne af repræsentationsordninger eller andre former for konsulært samarbejde.

3. En medlemsstat kan også samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43.

4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres konsulære organisation og samarbejde i hver konsulær repræsentation.

5. Hvis samarbejdet med andre medlemsstater ophører, bestræber medlemsstaterne sig på fortsat at sikre samme grad af tjenester.

▼M5 —————

▼B

Artikel 42

Anvendelse af honorære konsuler

1. Honorære konsuler kan også godkendes til at udføre nogle eller alle opgaver som omhandlet i artikel 43, stk. 6. Der træffes passende foranstaltninger til at sikre sikkerhed og databeskyttelse.

2. Hvis den honorære konsul ikke er embedsmand i en medlemsstat, skal udførelsen af disse opgaver opfylde kravene i bilag X, undtagen bestemmelserne i punkt D, litra c), i nævnte bilag.

3. Hvis den honorære konsul er embedsmand i en medlemsstat, sikrer den pågældende medlemsstat, at der gælder krav svarende til dem, der ville gælde, hvis opgaverne blev udført af dens konsulat.

Artikel 43

Samarbejde med eksterne tjenesteydere

1. Medlemsstaterne bestræber sig på at samarbejde med en ekstern tjenesteyder i fællesskab med en eller flere medlemsstater med forbehold af regler om offentlige indkøb og konkurrence.

▼C2

2. Samarbejdet med en ekstern tjenesteyder skal bygge på et juridisk instrument, der opfylder kravene i bilag X.

▼M5 —————

▼B

4. Behandlingen af ansøgninger, samtaler (hvis det er relevant), beslutningen i forbindelse med ansøgninger og udskrift og påsætning af visummærkater udføres kun af konsulatet.

▼M5

5. Eksterne tjenesteydere har ikke adgang til VIS under nogen omstændigheder. Adgangen til VIS er udelukkende forbeholdt behørigt bemyndigede medarbejdere ved konsulaterne eller ved de centrale myndigheder.

▼B

6. En ekstern tjenesteyder kan udpeges til at udføre en eller flere af følgende opgaver:

▼M5

a) at formidle generelle oplysninger om visumkrav, jf. artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og ansøgningsskemaer

▼B

b) at informere ansøgeren om de krævede bilag på grundlag af en checkliste

▼M5

c) at indsamle oplysninger og ansøgninger (herunder indsamling af biometriske identifikatorer) og fremsende ansøgningen til konsulatet eller de centrale myndigheder

▼B

d) at modtage visumgebyret

▼M5

e) at forvalte aftaler for ansøgeren, hvor det er hensigtsmæssigt, på konsulatet eller i den eksterne tjenesteyders lokaler

f) at indsamle rejsedokumenterne, herunder underretning om afslag, hvis det er relevant, fra konsulatet eller de centrale myndigheder og returnere dem til ansøgeren.

7. Når den pågældende medlemsstat udvælger en ekstern tjenesteyder, skal den vurdere organisationens eller virksomhedens pålidelighed og solvens og sikre, at der ikke er interessekonflikter. Denne vurdering skal, hvor det er relevant, omfatte undersøgelse af de nødvendige licenser, registreringer i handelsregistret, selskabsvedtægterne og aftaler med banker.

▼C2

8. Den eller de pågældende medlemsstater sørger for, at den eksterne tjenesteyder, der er valgt, opfylder de vilkår og betingelser, den er pålagt i det juridiske instrument, der er omhandlet i stk. 2.

▼M5

9. Medlemsstaterne er ansvarlige for overholdelsen af reglerne om beskyttelse af personoplysninger og sikrer, at den eksterne tjenesteyder er underlagt databeskyttelsestilsynsmyndighedernes tilsyn i henhold til artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 ( 9 ).

▼B

10. Den eller de pågældende medlemsstater skal give den eksterne tjenesteyder den nødvendige uddannelse, så den pågældende har den viden, som kræves for at give ansøgerne en passende betjening og tilstrækkelige oplysninger.

▼C2

11. Den eller de pågældende medlemsstater skal nøje overvåge gennemførelsen af det i stk. 2 omhandlede juridiske instrument, herunder:

▼M5

a) de generelle oplysninger om kriterier, betingelser og procedurer for ansøgning om visum som fastsat i artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og indholdet af de ansøgningsskemaer, som den eksterne tjenesteyder giver visumansøgerne

b) alle de tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte personoplysninger mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ikkeautoriseret udbredelse eller adgang, navnlig hvis samarbejdet omfatter fremsendelse af filer og oplysninger til den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller centrale myndigheder, samt mod enhver anden form for ulovlig behandling af personoplysninger

▼B

c) indsamling og fremsendelse af biometriske identifikatorer

d) de foranstaltninger, der skal træffes for at overholde databeskyttelsesreglerne.

▼M5

Med henblik herpå foretager den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller konsulater eller centrale myndigheder regelmæssigt og mindst hver niende måned uanmeldt kontrol i den eksterne tjenesteyders lokaler. Medlemsstaterne kan aftale at dele omkostningerne ved dette regelmæssige tilsyn.

▼M5

11a. Medlemsstaterne aflægger hvert år senest den 1. februar rapport til Kommissionen om deres samarbejde med og tilsyn med, jf. bilag X, punkt C, de eksterne tjenesteydere verden over.

▼B

12. I tilfælde af ophør af samarbejdet med en ekstern tjenesteyder, skal medlemsstaterne sikre fortsat fuld service.

▼C2

13. Medlemsstaterne forelægger Kommissionen et eksemplar af det juridiske instrument, der er omhandlet i stk. 2.

▼M5

Artikel 44

Kryptering og sikker overførsel af oplysninger

1. I forbindelse med samarbejde mellem medlemsstater og samarbejde med en ekstern tjenesteyder eller anvendelse af honorære konsuler sikrer den eller de berørte medlemsstater, at oplysningerne krypteres i fuldt omfang, uanset om de overføres elektronisk eller fysisk via et elektronisk lagringsmedium.

2. I tredjelande, der forbyder, at de krypterede oplysninger overføres elektronisk, tillader den eller de berørte medlemsstater ikke, at oplysninger overføres elektronisk.

I sådanne tilfælde sikrer den eller de berørte medlemsstater, at de elektroniske oplysninger overføres fysisk i fuldt krypteret form via et elektronisk lagringsmedium af en konsulær medarbejder i en medlemsstat eller, hvis en sådan overførsel ville kræve, at der skulle træffes uforholdsmæssigt omfattende eller urimelige foranstaltninger, på en anden og sikker måde, f.eks. ved hjælp af etablerede operatører med erfaring i transport af følsomme dokumenter og oplysninger i det berørte tredjeland.

3. Under alle omstændigheder tilpasses sikkerhedsniveauet for overførslen i forhold til, hvor følsomme oplysningerne er.

▼B

Artikel 45

Medlemsstaternes samarbejde med kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere

1. Medlemsstaterne kan samarbejde med kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, med henblik på indgivelse af ansøgninger, undtagen med henblik på indsamling af biometriske identifikatorer.

2. Et sådant samarbejde skal baseres på, at medlemsstaternes relevante myndigheder giver akkreditering. Akkrediteringen skal navnlig baseres på kontrol af følgende:

a) den kommercielle formidlers nuværende status: gyldig licens, handelsregistret, aftaler med banker

b) eksisterende kontrakter med kommercielle partnere i medlemsstaterne, der tilbyder indlogering og andre pakkerejseydelser

c) kontrakter med transportselskaber, der skal omfatte både en udrejse og en garanteret hjemrejse, der ikke kan ændres.

▼M5

3. Akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, kontrolleres regelmæssigt ved hjælp af stikprøver, hvor der arrangeres personlige samtaler eller telefonsamtaler med ansøgerne, gennemgang af rejser og indlogering og, hvor det skønnes nødvendigt, gennemgang af dokumentation for gruppens hjemrejse.

▼B

4. Inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde udveksles der oplysninger om resultaterne af de akkrediterede kommercielle foretagenders indsats angående konstaterede uregelmæssigheder og afslag på ansøgninger, der er indgivet af kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, og påviste former for rejsedokumentsvig og manglende gennemførelse af planlagte rejser.

5. Konsulaterne udveksler inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde lister over kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, som de hver især har akkrediteret eller frataget akkrediteringen, i sidstnævnte tilfælde med oplysning om grunden hertil.

▼M5

Hvor det er relevant, sikrer det enkelte konsulat og de centrale myndigheder, at offentligheden informeres om listen over de akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, og som de samarbejder med.

▼B

Artikel 46

Udarbejdelse af statistik

Medlemsstaterne udarbejder årlige statistikker over visa i overensstemmelse med tabellen i bilag XII. Disse statistikker forelægges senest den 1. marts for det forudgående kalenderår.

Artikel 47

Oplysninger til den brede offentlighed

1. Medlemsstaternes centrale myndigheder og konsulater giver den brede offentlighed alle relevante oplysninger i forbindelse med ansøgningen om visum, navnlig

a) kriterier, betingelser og procedurer for ansøgning om visum

▼M5

aa) kriterierne for, at en ansøgning kan antages, som fastsat i artikel 19, stk. 1

ab) at biometriske data i princippet skal indsamles hver 59. måned regnet fra datoen for den første indsamling

▼B

b) hvorledes man får en aftale, hvis det er relevant

▼M5

c) hvor ansøgningen kan indgives (det kompetente konsulat eller en ekstern tjenesteyder)

▼B

d) akkrediterede kommercielle foretagender

e) at det i artikel 20 omhandlede stempel ingen retlige følger har

f) den frist for behandling af ansøgninger, der er fastsat i artikel 23, stk. 1, 2 og 3

g) de tredjelande, for hvis statsborgere eller specifikke kategorier af statsborgere der kræves en forudgående høring eller information

h) at ansøgeren skal have underretning om negative beslutninger vedrørende ansøgninger, at det af sådanne beslutninger skal fremgå, hvilket grundlag de er truffet på, og at ansøgere, der har fået afslag, har ret til at klage, med oplysninger om, hvilken fremgangsmåde der skal følges i tilfælde af klage, herunder den kompetente myndighed, samt klagefristen

i) at besiddelse af et visum ikke automatisk giver ret til indrejse, og at visumindehavere anmodes om at fremlægge dokumentation for, at de opfylder indrejsebetingelserne ved den eksterne grænse, jf. artikel 5 i Schengengrænsekodeksen.

▼M5

j) oplysninger om den klageprocedure, der er fastsat i artikel 38, stk. 5.

▼B

2. Den repræsenterende og repræsenterede medlemsstat informerer den brede offentlighed om repræsentationsordninger, jf. artikel 8, før ordningerne træder i kraft.







AFSNIT V

LOKALT SCHENGENSAMARBEJDE

Artikel 48

Lokalt Schengensamarbejde mellem medlemsstaternes konsulater

▼M5

1. Konsulater og EU-delegationerne samarbejder inden for hver jurisdiktion for at sikre en harmoniseret anvendelse af den fælles visumpolitik, idet der tages hensyn til de lokale forhold.

Med henblik herpå udsteder Kommissionen i henhold til artikel 5, stk. 3, i Rådets afgørelse 2010/427/EU ( 10 ) instrukser til EU-delegationerne om at udføre de relevante koordinationsopgaver, der er fastsat i nærværende artikel.

Hvis de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger indgivet i den pågældende jurisdiktion som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, sikrer medlemsstaterne disse centrale myndigheders aktive inddragelse i det lokale Schengensamarbejde. De medarbejdere, der bidrager til det lokale Schengensamarbejde, uddannes tilstrækkeligt og inddrages i behandlingen af ansøgninger i den pågældende jurisdiktion.

▼M5

1a. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder navnlig for:

a) at udarbejde en harmoniseret liste over den dokumentation, som ansøgere skal indgive, idet der tages hensyn til artikel 14

b) at forberede en lokal gennemførelse af artikel 24, stk. 2, hvad angår udstedelsen af visa til flere indrejser

c) at sikre en fælles oversættelse af ansøgningsskemaet, hvor det er relevant

d) at udarbejde listen over rejsedokumenter udstedt af værtslandet og regelmæssigt ajourføre denne

e) at udarbejde et fælles oplysningsark med de i artikel 47, stk. 1, omhandlede oplysninger

f) hvor det er relevant, at føre tilsyn med gennemførelsen af artikel 25a, stk. 5 og 6.

▼M5 —————

▼M5

3. Medlemsstaterne i det lokale Schengensamarbejde udveksler følgende oplysninger:

a) kvartalsvise statistikker over ensartede visa, visa med begrænset territorial gyldighed og lufthavnstransitvisa, der er ansøgt om, udstedt og givet afslag på

b) oplysninger vedrørende vurderingen af migrations- og sikkerhedsrelaterede risici, navnlig vedrørende: i) værtslandets socioøkonomiske struktur ii) oplysningskilder på lokalt plan, herunder social sikkerhed, sygesikring, skatteregistre og registrering af ind- og udrejser iii) anvendelsen af falske eller forfalskede rejsedokumenter iv) ruter for irregulær migration v) tendenser med hensyn til svigagtig adfærd vi) tendenser med hensyn til afslag

c) oplysninger om samarbejde med eksterne tjenesteydere og med transportvirksomheder

d) oplysninger om forsikringsselskaber, der yder en passende rejsesygeforsikring, herunder kontrol med dækningstype, eventuelt for store beløb.

▼B

4. Der afholdes regelmæssigt lokale Schengensamarbejdsmøder mellem medlemsstaterne og Kommissionen for specifikt at behandle operationelle spørgsmål i forbindelse med anvendelsen af den fælles visumpolitik. Kommissionen indkalder til møderne, der afholdes inden for jurisdiktionen, medmindre andet på Kommissionens anmodning aftales.

Der kan afholdes møder om ét enkelt emne og nedsættes undergrupper, der skal se nærmere på specifikke spørgsmål inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde.

5. Der udarbejdes systematisk sammenfattende rapporter om møderne inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, som rundsendes lokalt. Kommissionen kan uddelegere udarbejdelsen af rapporterne til en medlemsstat. Hver medlemsstats konsulater sender rapporterne til sine centrale myndigheder.

▼M5 —————

▼B

6. Repræsentanter for medlemsstaternes konsulater, der ikke anvender de eksisterende fællesskabsbestemmelser vedrørende visa, eller for tredjelandes konsulater kan på ad hoc-basis inviteres til at deltage i møderne med henblik på udveksling af oplysninger om spørgsmål i forbindelse med visa.

▼M5

7. Hver jurisdiktion udarbejder en årsrapport senest den 31. december hvert år. På grundlag af disse rapporter udarbejder Kommissionen en årsrapport om situationen med hensyn til det lokale Schengensamarbejde, som forelægges Europa-Parlamentet og Rådet.

▼B







AFSNIT VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 49

Ordninger i forbindelse med De Olympiske Lege og De Paralympiske Lege

Medlemsstater, der er vært for De Olympiske Lege og De Paralympiske Lege, anvender de specifikke procedurer og betingelser for lettere udstedelse af visa, der er fastsat i bilag XI.

▼M5 —————

▼M5

Artikel 51

Instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af denne forordning

Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af bestemmelserne i denne forordning. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

▼M5

Artikel 51a

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 9, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. august 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3. Den i artikel 16, stk. 9, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4. Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning ( 11 ).

5. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 9, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

▼M5

Artikel 52

Udvalgsprocedure

1. Kommissionen bistås af et udvalg (»visumudvalget«). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 ( 12 ).

2. Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.

▼B

Artikel 53

Underretning

1. Medlemsstaterne giver Kommissionen underretning om:

a) repræsentationsordninger, jf. artikel 8

b) tredjelande, for hvis statsborgere individuelle medlemsstater kræver lufthavnstransitvisum, når de passerer gennem de internationale transitområder i lufthavne beliggende på deres område, jf. artikel 3

c) i givet fald den nationale erklæring om dokumentation for underhold og/eller privat logi, jf. artikel 14, stk. 4

d) listen over tredjelande, for hvilke der kræves forudgående høring, jf. artikel 22, stk. 1

e) listen over tredjelande, for hvilke der kræves den information, der er omhandlet i artikel 31, stk. 1

f) de supplerende nationale påtegninger i den rubrik på visummærkaten, der er beregnet til bemærkninger, jf. artikel 27, stk. 2

g) de myndigheder, der har kompetence til at forlænge visa, jf. artikel 33, stk. 5

h) de valgte samarbejdsformer, jf. artikel 40

i) statistiske oplysninger, der er indsamlet i overensstemmelse med artikel 46 og bilag XII.

2. Kommissionen stiller de oplysninger, den får meddelelse om i overensstemmelse med stk. 1, til rådighed for medlemsstaterne og offentligheden via en løbende ajourført elektronisk publikation.

Artikel 54

Ændringer af forordning (EF) nr. 767/2008

Forordning (EF) nr. 767/2008 ændres således:

1) I artikel 4, nr. 1), foretages følgende ændringer: a) Litra a) affattes således: »a) »ensartet visum«, som defineret i artikel 2, nr. 3), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (»visumkodeks«) ( *1 ) b) Litra b) udgår. c) Litra c) affattes således: »c) »lufthavnstransitvisum«, som defineret i artikel 2, nr. 5), i forordning (EF) nr. 810/2009«. d) Litra d) affattes således: »d) »visum med begrænset territorial gyldighed« som defineret i artikel 2, nr. 4), i forordning (EF) nr. 810/2009«. e) Litra e) udgår.

2) I artikel 8, stk. 1, erstattes »Ved modtagelsen af en ansøgning« med følgende: »Hvis en ansøgning kan antages i overensstemmelse med artikel 19 i forordning (EF) nr. 810/2009«.

3) I artikel 9 foretages følgende ændringer: a) Overskriften affattes således: »Oplysninger, som indlæses ved ansøgningen«. b) ▼C1 Nr. 4) affattes således: ▼B i) Litra a) affattes således: »a) efternavn (familienavn), fødenavn (tidligere familienavn(e)), fornavn(e), (døbenavn(e)), fødselsdato, fødested, fødeland, køn«. ii) Litra e) udgår. iii) Litra g) affattes således: »g) bestemmelsesmedlemsstat(er) og varighed af forventet ophold eller transit«. iv) Litra h) affattes således: »h) rejsens primære formål«. v) Litra i) affattes således: »i) forventet ankomstdato i Schengenområdet og forventet afrejsedato fra Schengenområdet«. vi) Litra j) affattes således: »j) første indrejsemedlemsstat«. vii) Litra k) affattes således: »k) ansøgerens hjemadresse«. viii) I litra l) erstattes udtrykket i den engelske udgave »school« af »educational establishment« (vedrører ikke den danske udgave). ix) I litra m) erstattes »faderens og moderens efternavn og fornavn(e)« af »efternavn og fornavn(e) på indehaveren af forældremyndigheden eller værgen«.

4) I artikel 10, stk. 1, tilføjes følgende litra: »k) om fornødent oplysninger, der angiver, at visummærkaten er blevet udfyldt manuelt.«.

5) Artikel 11, det indledende afsnit, affattes således: »Når den visummyndighed, som repræsenterer en anden medlemsstat, afbryder behandlingen af ansøgningen, tilføjer den følgende oplysninger til ansøgningsdossieret:«.

6) I artikel 12 foretages følgende ændringer: a) Stk. 1, litra a), affattes således: »a) statusoplysninger, som viser, at der er givet afslag på visum, og om den pågældende myndighed gav afslag på vegne af en anden medlemsstat«. b) Stk. 2 affattes således: »2. Ansøgningsdossieret skal også indeholde oplysninger om grunden eller grundene til, at der er givet afslag på visum; der kan være tale om en eller flere af følgende grunde: a) ansøgeren: i) fremlægger et falsk eller forfalsket rejsedokument ii) fremlægger ikke dokumentation for formålet med og vilkårene for det forventede ophold iii) beviser ikke, at han/hun har tilstrækkelige subsistensmidler til hele det forventede ophold eller til at kunne rejse tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor den pågældende er sikret indrejse, eller at den pågældende er i stand til at skaffe sig disse midler på lovlig vis iv) har allerede opholdt sig på medlemsstaternes område i tre måneder i den igangværende seksmånedersperiode på grundlag af et ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed v) er en person, om hvem der er indgivet indberetning til SIS med henblik på at nægte indrejse vi) anses for at udgøre en trussel mod medlemsstaternes offentlige orden, indre sikkerhed eller folkesundhed som defineret i artikel 2, nr. 19), i Schengengrænsekodeksen eller internationale forbindelser, navnlig når den pågældende på dette grundlag er indberettet som uønsket i medlemsstaternes nationale databaser vii) fremlægger ikke bevis for, at han/hun i givet fald har tilstrækkelig og gyldig rejsesygeforsikring b) dokumentationen for formålet med og vilkårene for det forventede ophold er ikke pålidelig c) det har ikke været muligt at konstatere, at ansøgeren har til hensigt at rejse ud af medlemsstaternes område før visummets udløb d) der er ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at ansøgeren ikke på forhånd har kunnet ansøge om visum, til at begrunde ansøgningen om visum ved grænsen«.

7) Artikel 13 affattes således: »Artikel 13 Oplysninger, som tilføjes, når et visum annulleres eller inddrages 1. Når der er truffet afgørelse om at annullere eller inddrage et visum, tilføjer den visummyndighed, der har truffet afgørelsen, følgende oplysninger til ansøgningsdossieret: a) statusoplysninger, som viser, at visummet er annulleret eller inddraget b) den myndighed, som har annulleret eller inddraget visummet, herunder dennes beliggenhed c) sted og dato for afgørelsen. 2. Ansøgningsdossieret skal også indeholde oplysninger om grundene til annulleringen eller inddragelsen; der kan være tale om følgende grunde: a) en eller flere af de grunde, som er anført i artikel 12, stk. 2 b) visumindehaverens anmodning om inddragelse af visummet.«

8) I artikel 14 foretages følgende ændringer: a) I stk. 1 foretages følgende ændringer: i) Det indledende afsnit affattes således: »1. Når der er truffet afgørelse om at forlænge gyldigheden og/eller varigheden af et udstedt visum, tilføjer den visummyndighed, som har forlænget visummet, følgende oplysninger til ansøgningsdossieret:«. ii) Litra d) affattes således: »d) visummærkatens nummer på det forlængede visum«. iii) Litra g) affattes således: »g) det område, som visumindehaveren har ret til at rejse inden for, hvis det forlængede visums territoriale gyldighed afviger fra det oprindelige visums gyldighed«. b) Stk. 2, litra c), udgår.

9) I artikel 15, stk. 1, erstattes »forlænges, eller om dets gyldighedsperiode skal forkortes« af »eller dets gyldighedsperiode forlænges«.

10) I artikel 17 foretages følgende ændringer: a) Nr. 4) affattes således: »4. medlemsstat, hvor den første indrejse sker«. b) Nr. 6) affattes således: »6) den visumtype, som er udstedt«. c) Nr. 11) affattes således: »11) rejsens primære formål«.

11) I artikel 18, stk. 4, litra c), artikel 19, stk. 2, litra c), artikel 20, stk. 2, litra d), artikel 22, stk. 2, litra d), udgår udtrykket »eller forkortet«.

12) I artikel 23, stk. 1, litra d), udgår udtrykket »forkortet«.

▼M4 —————

▼B

Artikel 56

Ophævelse

1. Artikel 9-17 i konventionen af 14. juni 1985 om gennemførelse af Schengenaftalen udgår.

2. Følgende retsforskrifter ophæve