1997L0078 — DA — 01.07.2013 — 004.002

Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor

Ændret ved:





Ændret ved:

►A1 L 236 33 23.9.2003 ►A2 L 112 10 24.4.2012





Berigtiget ved:









▼B

RÅDETS DIREKTIV 97/78/EF

af 18. december 1997

om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet







RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR — under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43, under henvisning til forslag fra Kommissionen ( 1 ), under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ), under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg ( 3 ), og ud fra følgende betragtninger: (1) De animalske produkter eller produkter af animalsk oprindelse og vegetabilske produkter, der er underkastet kontrol med henblik på at undgå spredning af sygdomme, der er smitsomme for dyr, er opført på listen i traktatens bilag II; (2) det bidrager til at sikre forsyningerne og markedsstabiliteten, at der på fællesskabsplan fastsættes principper for tilrettelæggelse af veterinærkontrol for tredjelandsprodukter samtidig med, at de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af dyrs og menneskers sundhed harmoniseres; (3) det er med gennemførelsen af det indre marked blevet endnu mere nødvendigt at fastsætte fælles principper for tilrettelæggelsen af veterinærkontrollen, eftersom kontrollen ved de indre grænser er blevet afskaffet; (4) siden vedtagelsen af Rådets direktiv 90/675/EØF af 10. december 1990 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet ( 4 ), har der fundet en udvikling sted med hensyn til direktivets anvendelse, og der er gjort nye erfaringer; for at opnå en større gennemsigtighed bør direktivet ændres; (5) der bør fastsættes harmoniserede betingelser for alle produkter af animalsk oprindelse, der importeres fra tredjelande til EF; der bør kun gælde én kontrolordning for disse produkter, hvorfor der bør foretages relevante tilpasninger; (6) der må fastsættes regler for sendinger, der er blevet ført ind i EF uden at være blevet frembudt til veterinærkontrol på et grænsekontrolsted; (7) medlemsstaterne kan i nogle tilfælde stille yderligere krav til produkter, som skal importeres; den medlemsstat, der varetager kontrollen, skal tage hensyn til disse særlige nationale krav ved kontrollen; (8) for produkter med endeligt bestemmelsessted i EF, der skal omlades fra et skib til et andet skib eller fra et fly til et andet fly, bør der fastsættes klare regler for, hvor kontrollen skal finde sted; (9) ifølge EF-bestemmelserne bør nogle produkter for at beskytte folke- og dyresundheden overvåges fra det tidspunkt, hvor de ankommer til EF, til de når bestemmelsesstedet; der bør derfor fastsættes strenge regler; (10) der bør også fastsættes strenge regler for at sikre, at produkter, der ankommer til EF-grænsen uden at have EF som endeligt bestemmelsessted, forlader EF igen; (11) der bør skelnes mellem produkter, der opfylder EF-kravene ved import, og produkter, som ikke gør det; for at tage hensyn til disse forskelle bør der indføres separate kontrolordninger; (12) levering af animalske produkter til forplejning af mandskab og passagerer på skibe eller i fly er erhvervsmæssigt af stor betydning for EF; disse produkter er ofte ikke i overensstemmelse med EF-kravene; der bør derfor fastsættes strenge regler for at beskytte folke- og dyresundheden; (13) et EF-produkt, der afvises af et tredjeland og returneres til EF, bør anses for ikke længere at opfylde EF-kravene; der bør derfor for at beskytte folke- og dyresundheden fastsættes strenge regler med hensyn til sådanne produkter; (14) der bør træffes ekstra sikkerhedsforanstaltninger for at forebygge svig og fastsættes harmoniserede foranstaltninger med henblik på at skride ind imod svigagtige handlinger og uregelmæssigheder; (15) der er ved flere lejligheder foretaget betydelige ændringer af direktiv 90/675/EØF; da det er nødvendigt at foretage nye ændringer bør direktivet for klarheds skyld ophæves og afløses af nærværende direktiv — ud fra følgende betragtninger: UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:







▼A2

Artikel 1

1. Medlemsstaterne foretager i overensstemmelse med dette direktiv og med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes ( 5 ), veterinærkontrol af tredjelandsprodukter, der indføres i et af de i bilag I anførte områder.

2. Uanset stk. 1 kan forsendelser af produkter, der stammer fra Kroatiens område, og som transporteres igennem Bosnien-Hercegovinas område ved Neum (»Neumkorridoren«), inden deres genindførsel på Kroatiens område via indgangsstederne ved Klek eller Zaton Doli undtages fra veterinærkontrol, dog forudsat at de overholder følgende krav:

a) Kroatien skal på eller forud for tiltrædelsesdatoen have etableret indgangssteder nord og syd for Neumkorridoren, der er fuldt udstyret og bemandet og på enhver anden måde parat til at sikre, at kravene i dette stykke er opfyldt.

b) Kroatien sikrer: i) at der kun anvendes lukkede køretøjer til transport af forsendelser ii) at køretøjer, der transporterer forsendelser, plomberes med entydigt nummererede plomberingsmærker, inden de kører igennem Neumkorridoren iii) der oprettes et register over, hvilke nummererede plomberingsmærker der er sat på hvilke køretøjer, hvilket giver mulighed for den nødvendige kontrol iv) at dato og tidspunkt for udrejse og genindrejse på Kroatiens område for så vidt angår køretøjer, der transporterer forsendelser, registreres, så den samlede transittid kan beregnes.

c) Kroatien sikrer, at forsendelser ikke kan genindføres på Kroatiens område, hvis: i) et køretøjs plombering er blevet brudt eller erstattet under transit igennem Neumkorridoren og/eller ii) den samlede transittid i betydelig grad overstiger en rimelig samlet transittid under hensyn til den samlede transitafstand, medmindre den kompetente myndighed har foretaget en vurdering af risikoen for dyresundheden og folkesundheden og har vedtaget effektive, forholdsmæssigt afpassede og målrettede foranstaltninger på grundlag af denne vurdering.

d) Kroatien orienterer regelmæssigt og i det nødvendige omfang Kommissionen om manglende overholdelse af kravene i litra b) og de foranstaltninger, landet har truffet i medfør af litra c).

e) En eventuel beslutning om at ophæve eller tilbagekalde undtagelsen fra stk. 1 træffes efter proceduren i artikel 29.

f) Eventuelle gennemførelsesbestemmelser for dette stykke kan vedtages efter proceduren i artikel 29.

▼B

Artikel 2

1. I dette direktiv anvendes definitionerne i artikel 2 i Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked ( 6 ) og i artikel 2 i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked ( 7 ) i fornødent omfang.

2. Endvidere forstås ved:

▼C1

a) »produkter«: produkter af animalsk oprindelse som omhandlet i direktiv 89/662/EØF og 90/425/EØF, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum ( 8 ), i Rådets direktiv 2002/99/EF af 16. december 2002 om dyresundhedsbestemmelser for produktion, tilvirkning, distribution og indførsel af animalske produkter til konsum ( 9 ) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum ( 10 ) samt de i artikel 19 omhandlede planteprodukter

▼B

b) »dokumentkontrol«: kontrol af veterinærcertifikater eller veterinærdokumenter eller andre dokumenter, som ledsager en varesending

c) »identitetskontrol«: verifikation ved besigtigelse af overensstemmelsen mellem veterinærcertifikaterne eller veterinærdokumenterne eller andre dokumenter, der er fastsat i veterinærforskrifterne, og produkterne

d) »fysisk kontrol«: kontrol af selve produktet, som kan omfatte kontrol af emballage og temperatur samt prøveudtagning og laboratorietest

e) »den ansvarlige for fragten«: enhver fysisk eller juridisk person, som i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks ( 11 ) har ansvaret i forbindelse med de forskellige situationer, der er omhandlet i nævnte forordning, og som sendingen kan befinde sig i, samt hans repræsentant, som omhandlet i artikel 5 i nævnte forordning, og som påtager sig dette ansvar med hensyn til følgerne af kontrolforanstaltningerne i dette direktiv

f) »sending«: en mængde produkter af samme type, som er omfattet af samme veterinærcertifikat eller veterinærdokument eller andre dokumenter, der er fastsat i veterinærforskrifterne, og som befordres med samme transportmiddel og kommer fra samme tredjeland eller del af et tredjeland

g) »grænsekontrolsted«: et kontrolsted, der er udpeget og godkendt i henhold til artikel 6, og som skal foretage veterinærkontrol af produkter, der ankommer fra tredjelande til grænsen til et af de i bilag I anførte områder

h) »indførsel«: at lade produkter overgå til fri omsætning samt at have til hensigt at lade produkter overgå til fri omsætning, jf. artikel 79 i forordning (EØF) nr. 2913/92

i) »toldmæssig bestemmelse eller anvendelse«: den toldmæssige bestemmelse eller anvendelse, der er omhandlet i artikel 4, nr. 15, i forordning (EØF) nr. 2913/92

j) »importbetingelser«: veterinærkrav efter EF-lovgivningen til produkter, der skal importeres

k) »kompetent myndighed«: en medlemsstats centrale myndighed, der er beføjet til at udføre veterinær kontrol, eller en myndighed, som den har delegeret denne beføjelse til.







KAPITEL I

KONTROLLENS TILRETTELÆGGELSE OG VIRKNINGER

Artikel 3

1. Medlemsstaterne sørger for, at ingen sendinger fra et tredjeland føres ind i et af de i bilag I anførte områder uden først at have været underkastet den i dette direktiv påbudte veterinærkontrol.

2. Medlemsstaterne sørger for, at alle sendinger føres ind i et af de i bilag I anførte områder via et grænsekontrolsted.

3. Medlemsstaterne sørger for, at de ansvarlige for fragten forpligtes til på forhånd ved behørig udfyldelse af det i artikel 5, stk. 1, omhandlede certifikat at meddele veterinærpersonalet på det grænsekontrolsted, hvor produkterne skal frembydes, relevante oplysninger eller at give en detaljeret beskrivelse, skriftligt eller via edb, af de i stk. 1 omhandlede sendinger, herunder også de i artikel 9 og artikel 19, stk. 1, omhandlede.

Medlemsstaterne kan kontrollere, om skibes og flys manifester stemmer overens med erklæringerne i ovennævnte dokumenter.

4. De toldmyndigheder, som grænsekontrolstedet geografisk henhører under, tillader kun den gældende toldmæssige bestemmelse eller anvendelse af sendingerne, hvis disse er i overensstemmelse med det i artikel 5, stk. 1, omhandlede certifikat.

5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel og især listen over produkter, der er omfattet af veterinærkontrol, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 4

1. Alle sendinger underkastes veterinærkontrol på det i artikel 3, stk. 2, omhandlede grænsekontrolsted af den kompetente myndigheds personale, der arbejder under embedsdyrlægens ansvar, jf. artikel 6, stk. 1, litra b).

2. For hver sending skal embedsdyrlægen på grundlag af de i artikel 3, stk. 3, nævnte oplysninger konsultere den database, der omhandles i bilag I til Rådets beslutning 92/438/EØF af 13. juli 1993 vedrørende datamatisering af veterinærprocedurerne (SHIFT-projektet) ( 12 ). Desuden skal han for hver sending, der skal importeres til et af de i bilag I til nærværende direktiv anførte områder, om fornødent konsultere den database, der omhandles i bilag II til beslutning 92/438/EØF.

Embedsdyrlægen påser, at der foretages det fornødne for at ajourføre den i beslutning 92/438/EØF omhandlede database.

3. Alle sendinger underkastes dokumentkontrol uanset den toldmæssige bestemmelse eller anvendelse for at fastslå:

a) at oplysningerne i certifikaterne og dokumenterne svarer til de oplysninger, der er fremsendt på forhånd jf. artikel 3, stk. 3.

b) at oplysningerne i veterinærcertifikaterne eller veterinærdokumenterne eller andre dokumenter, når der er tale om import, giver de krævede garantier.

4. Embedsdyrlægen skal med undtagelse af de særlige tilfælde, der er nævnt i artikel 9-15, foretage:

a) Identitetskontrol af hver enkelt sending for at sikre sig, at produkterne er i overensstemmelse med oplysningerne på de certifikater og dokumenter, der ledsager sendingen. Denne kontrol omfatter, undtagen for bulkvarer som omhandlet i Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. september 1992 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel 1, i direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patogener, i direktiv 90/425/EØF ( 13 ): i) når produkter af animalsk oprindelse ankommer i containere: kontrol af at de plomberinger, som embedsdyrlægen (eller den kompetente myndighed) har foretaget til opfyldelse af kravene i EF-forskrifterne, er intakte, og at oplysningerne herpå svarer til dem, som er angivet i det ledsagende dokument eller certifikat ii) i de øvrige tilfælde: — for alle produkttypers vedkommende kontrol af, at stemplerne, de officielle mærker eller sundhedsmærker til identifikation af oprindelseslandet og -virksomheden forefindes og stemmer overens med certifikatets eller dokumentets — for emballerede produkter eller produkter i pakninger endvidere kontrol af den specifikke mærkning, som kræves i veterinærforskrifterne.

b) Fysisk kontrol af hver enkelt sending for at: i) sikre sig, at produkterne opfylder kravene i EF-lovgivningen og er i en sådan tilstand, at de kan anvendes til det formål, der er angivet i det ledsagende certifikat eller dokument. Kontrollen foretages i overensstemmelse med kriterierne i bilag III ii) foretage, med en hyppighed, som skal fastsættes inden den 1. juli 1999: — de laboratorieundersøgelser, der skal gennemføres på stedet — udtagning af de påkrævede officielle prøver og lade dem analysere hurtigst muligt.

5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 5

1. Når den påbudte veterinærkontrol er udført, skal embedsdyrlægen for den pågældende varesending udstede et certifikat, der attesterer kontrolresultaterne, efter modellen i bilag B til beslutning 93/13/EØF ( 14 ), eventuelt tilpasset i henhold til stk. 4.

2. Det i stk. 1 omhandlede certifikat skal ledsage sendingen

— så længe den forbliver under toldtilsyn, og i så tilfælde skal dokumentet henvise til tolddokumentet

— ved import indtil den første virksomhed, jf. direktiv 89/662/EØF, eller indtil det første bestemmelsescenter eller det første bestemmelsesorgan, jf. direktiv 90/425/EØF.

3. Hvis sendingen opdeles i flere partier, gælder bestemmelserne i stk. 1 og 2 for hver enkelt parti.

4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder tilpasningerne af bilag B til beslutning 93/13/EØF, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 6

1. Grænsekontrolsteder skal:

a) ligge i umiddelbar nærhed af indgangsstedet til et af de i bilag I anførte områder og i et område, som er udpeget eller godkendt af toldmyndighederne i henhold til artikel 38, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EØF) nr. 2913/92. Et grænsekontrolsted i en vis afstand fra indgangsstedet kan dog accepteres efter proceduren i stk. 2, hvis det på grund af geografiske forhold (f.eks. lossekaj, bjergpas) er nødvendigt og i tilfælde af jernbanetransport på den første jernbanestation, som den kompetente myndighed har udpeget

b) ledes af en embedsdyrlæge, som har det faktiske ansvar for kontrollen. Embedsdyrlægen kan lade sig bistå af særligt uddannet hjælpepersonale. Embedsdyrlægen skal sørge for, at de i artikel 1, stk. 1, tredje led, i beslutning 92/438/EØF nævnte databaser til stadighed ajourføres.

2. Den liste over grænsekontrolsteder, der gælder på datoen for offentliggørelsen af dette direktiv, kan senere ændres eller suppleres efter proceduren i artikel 29:

a) ved tilføjelse af nye grænsekontrolsteder, som — foreslås af medlemsstaten, efter at den kompetente myndighed har sikret sig, at de opfylder kravene i bilag II og Kommissionens beslutning 92/525/EØF af 3. november 1992 om betingelserne for godkendelse af EF-grænsekontrolsteder for veterinærkontrol af tredjelandsprodukter ( 15 ) — inspiceres af Kommissionen i samarbejde med medlemsstatens kompetente myndighed

b) ved at nedlægge et grænsekontrolsted, når det konstateres, at betingelserne i bilag II ikke er opfyldt, enten i forbindelse med en kontrol foretaget af den kompetente myndighed eller som følge af den i artikel 23 omhandlede inspektion, hvis medlemsstaten ikke tager hensyn til resultaterne af inspektionerne inden for en rimelig frist, især hvis inspektionerne har vist, at folke- eller dyresundheden er alvorligt truet.

3. En medlemsstat skal af alvorlige grunde og navnlig for at beskytte folke- og dyresundheden suspendere godkendelsen af et grænsekontrolsted på sit område. Den oplyser Kommissionen og de øvrige medlemsstater om suspensionen og om årsagerne hertil. Grænsekontrolstedet kan kun genopføres på listen efter proceduren i stk. 2, litra a).

4. Kommissionen etablerer og offentliggør en liste over godkendte grænsekontrolsteder, der ligeledes skal omfatte tilfælde af midlertidig suspension af godkendelser.

5. Indtil de i stk. 2, litra a), omhandlede afgørelser er vedtaget, finder den liste, der er udarbejdet i henhold til direktiv 90/675/EØF, fortsat anvendelse, jf. dog stk. 3.

6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 7

1. Sendinger, der skal importeres til et af de i bilag I anførte områder, skal være ledsaget af originaleksemplaret af veterinærcertifikatet eller veterinærdokumentet eller andre dokumenter, som kræves efter veterinærforskrifterne. Grænsekontrolstedet beholder originaleksemplaret af certifikatet eller dokumentet.

2. Varesendinger fra et tredjeland, der skal indføres til et af de i bilag I anførte områder, skal uanset artikel 10 underkastes den i artikel 4, stk. 4, omhandlede identitetskontrol og fysiske kontrol.

3. Toldmyndighederne tillader ikke indførsel af varesendinger, medmindre det — uden at dette berører de toldbestemmelser og særlige bestemmelser, der skal vedtages efter artikel 10, stk. 2 og 3, og artikel 18 — er godtgjort, at den påbudte veterinærkontrol er blevet foretaget med tilfredsstillende resultat, at det relevante certifikat er blevet udstedt i henhold til artikel 5, stk. 1, og at den kompetente myndighed har sikkerhed for, at ►M1 ►C1 de kontrolgebyrer, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 882/2004 ◄ ◄ ( 16 ), er eller vil blive betalt i overensstemmelse med dette direktiv.

4. Hvis sendingen opfylder importbetingelserne, skal embedsdyrlægen udlevere en bekræftet kopi af det originale certifikat eller dokument til den pågældende person og udstede et certifikat, der attesterer, at sendingen opfylder disse betingelser, jf. artikel 5, stk. 1, på grundlag af veterinærkontrollen ved grænsekontrolstedet.

5. Samhandel med produkter som omhandlet i direktiv 89/662/EØF og 90/425/EØF, der tillades importeret jf. stk. 3, til et af de i bilag I til nærværende direktiv anførte områder, skal foregå i overensstemmelse med reglerne i førstnævnte direktiver, særlig kapitel II i disse.

6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 8

1. Såfremt

— produkterne er bestemt til en medlemsstat eller et område, der kan stille særlige krav i medfør af EF-lovgivningen

— der er udtaget prøver, men resultaterne ikke er kendt ved transportmidlets afgang fra grænsekontrolstedet

— der er tale om import, som er godkendt til en specifik anvendelse, i de særlige tilfælde der følger af EF-lovgivning,

skal der gives ekstra oplysninger til den kompetente myndighed på bestemmelsesstedet via ANIMO-systemet nævnt i direktiv 90/425/EØF.

2. Sendinger af de i stk. 1, første og tredje led, omhandlede produkter, der er bestemt til en anden medlemsstat, skal underkastes dokumentkontrol og fysisk kontrol jf. artikel 4, stk. 3 og 4, på det grænsekontrolsted, der er beliggende på den medlemsstats område, hvor produkterne føres ind, for navnlig at verificere, om de pågældende produkter opfylder de EF-bestemmelser, der finder anvendelse i bestemmelsesmedlemsstaten eller -området. Kød af vildtlevende hårvildt, indført med skind, underkastes identitetskontrol eller fysisk kontrol, bortset fra hygiejnekontrollen, og den i Rådets direktiv 96/23/EF af 29. april 1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf ( 17 ) nævnte undersøgelse for restkoncentrationer, som foretages i overensstemmelse med Rådets direktiv 92/45/EØF af 16. juni 1992 om sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige problemer i forbindelse med nedlægning af vildtlevende vildt og afsætning af kød heraf ( 18 ) på den virksomhed på bestemmelsesstedet, hvortil kødet skal sendes under toldtilsyn efter fremgangsmåden i stk. 4, første led, tillige med det i artikel 5, stk. 1, nævnte certifikat.

Resultatet af kontrollen meddeles den veterinærmyndighed, der er ansvarlig for det grænsekontrolsted, hvor produkterne kommer ind. Alt efter resultaterne anvender den foranstaltningerne i artikel 24.

3. Når der er tale om de i stk. 1, første og tredje led, omhandlede produkter, der føres ind i en anden medlemsstat end bestemmelsesmedlemsstaten, sørger medlemsstaterne for, at der træffes enhver foranstaltning til at sikre, at den pågældende sending når frem til den påtænkte bestemmelsesmedlemsstat.

4. Produkter, der ifølge EF-bestemmelserne skal overvåges fra indgangsgrænsekontrolstedet til virksomheden på bestemmelsesstedet, skal sendes under overholdelse af følgende betingelser:

— De pågældende sendinger skal videresendes således, at transporten mellem ankomstgrænsekontrolstedet og virksomheden på bestemmelsesstedet foretages under tilsyn af den kompetente myndighed i vandtætte køretøjer eller containere, der er plomberet af den kompetente myndighed. De i stk. 1, tredje led, nævnte produkter skal forblive under toldtilsyn frem til bestemmelsesstedet i henhold til T 5-proceduren, som omhandlet i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks ( 19 ), tillige med det i artikel 5, stk. 1, nævnte certifikat, som skal angive den godkendte anvendelse, herunder i givet fald arten af den forarbejdning, der skal ske.

— Den ansvarlige embedsdyrlæge på grænsekontrolstedet skal underrette den veterinærmyndighed, der er ansvarlig for virksomheden på sendingens bestemmelsessted om produktets oprindelse og bestemmelsesstedet via ANIMO.

— Produkterne skal på virksomheden på bestemmelsesstedet underkastes den behandling, der er foreskrevet i de relevante EF-bestemmelser.

— Embedsdyrlægen på bestemmelsesstedet eller i det i kapitel 10 i bilag I til direktiv 92/118/EØF nævnte tilfælde embedsdyrlægen på et mellemlager, som underrettes af den ansvarlige for bestemmelsesvirksomheden eller mellemlagret, skal inden for en frist på 15 dage give den embedsdyrlæge på grænsekontrolstedet, som har givet ham underretning om afsendelsen, meddelelse om, at produktet er ankommet til sit bestemmelsessted. Han skal regelmæssigt kontrollere navnlig indgangsbøgerne for at sikre sig, at de pågældende produkter er ankommet til bestemmelsesvirksomheden.

5. Såfremt det over for den kompetente myndighed på grænsekontrolstedet for indførslen er bevist, jf. dog bestemmelserne i artikel 20, at produkter, der er deklareret som værende bestemt til en godkendt virksomhed, aldrig er nået frem til bestemmelsesstedet, træffer den kompetente myndighed de fornødne foranstaltninger over for den, der er ansvarlig for fragten.

6. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen listen over godkendte virksomheder, jf. stk. 4, for de pågældende produkter efter de relevante EF-bestemmelser.

Hvis virksomheden ikke overholder sin anmeldelsespligt, kan medlemsstaten trække sin godkendelse tilbage og pålægge de fornødne sanktioner i forhold til risikoen.

Kommissionen offentliggør listen over godkendte virksomheder og sørger for, at medlemsstaterne modtager den ajourførte liste.

7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, som udarbejdes efter høring af toldmyndighederne, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 9

1. Sendinger, som er bestemt til import til et af de i bilag I anførte områder, og som ankommer til et grænsekontrolsted, men som skulle have været importeret via et andet grænsekontrolsted beliggende i samme område eller i en anden medlemsstats område, underkastes identitetskontrol eller fysisk kontrol på bestemmelsesstedets grænsekontrolsted, forudsat at transporten sker ad søvejen eller luftvejen. Nedenstående procedurer skal følges på det grænsekontrolsted, hvor importen finder sted:

a) Hvis sendingen enten direkte eller efter at være aflæsset til kaj eller terminal i et tidsrum, der er kortere end det i litra b) nævnte minimale tidsrum, omlades fra et fly til et andet fly eller fra et skib til et andet skib inden for den samme havns eller lufthavns toldområde, skal den kompetente myndighed underrettes herom af den for fragten ansvarlige. Myndigheden kan undtagelsesvis, hvis der er fare for folke- eller dyresundheden, foretage dokumentkontrol af produkterne på grundlag af originaleksemplaret af veterinærcertifikatet eller veterinærdokumentet eller ethvert andet originaldokument, der ledsager den pågældende sending, eller en bekræftet genpart heraf.

b) Ved anden aflæsning skal sendingen: i) opbevares i et tidsrum, hvis maksimale og minimale længde tillige med de nærmere vilkår fastsættes efter proceduren i stk. 2, under den kompetente myndigheds tilsyn på havnens eller lufthavnens toldområde, indtil den videresendes ad sø- eller luftvejen til et andet grænsekontrolsted ii) underkastes dokumentkontrol af produkternes overensstemmelse med de i litra a) omhandlede dokumenter iii) med forbehold af artikel 20 undtagelsesvis underkastes identitetskontrol og fysisk kontrol, hvis der er fare for folke- eller dyresundheden og identitetskontrol.

2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

3. Rådet kan på forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal bestemme, at denne artikel også finder anvendelse på omladning til jernbane.

Artikel 10

1. Kommissionen kan efter behørigt begrundet ansøgning fra en medlemsstat eller på eget initiativ, efter proceduren i artikel 29, bestemme, at den fysiske kontrol skal være mindre hyppig på bestemte betingelser, navnlig på baggrund af resultaterne af tidligere kontrol, for så vidt angår produkter for hvilke indførelsesbetingelserne er harmoniserede, dvs. at følgende tre betingelser er opfyldt:

a) de kommer fra tredjelande eller regioner i tredjelande, der giver tilfredsstillende sundhedsgarantier med hensyn til kontrol på oprindelsesstedet for produkter, der er bestemt til import til et af de i bilag I anførte områder

b) de kommer, for så vidt denne betingelse følger af EF-lovgivningen, fra virksomheder, der er opført på en liste, som er udarbejdet i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen ►M1 ►C1 ►M1 ►C1 eller i tilfælde af virksomheder, der er godkendt i henhold til Rådets beslutning 95/408/EØF af 22. juni 1995 om betingelserne for opstilling i en overgangsperiode af midlertidige lister over tredjelandsvirksomheder, hvorfra medlemsstaterne kan indføre visse animalske produkter, fiskerivarer og levende toskallede bløddyr ( 20 ) fra en virksomhed, som har været underkastet enten EF-kontrol eller national kontrol ◄ ◄ ◄ ◄

c) der benyttes importcertifikater for de pågældende produkter.

2. Inden Kommissionen forelægger et forslag om indrømmelse af sådanne undtagelser for produkter fra et bestemt tredjeland, forelægger Den Stående Veterinærkomité en rapport om det pågældende tredjeland under hensyntagen til følgende forhold:

a) det pågældende tredjelands garantier for hele dets område eller en del af dette med hensyn til overholdelse af EF-kravene, herunder krav om undersøgelse for restkoncentrationer

b) dyresundhedstilstanden i det pågældende tredjeland

c) oplysninger om den almene sundhedstilstand i landet

d) arten af de foranstaltninger, tredjelandet anvender til at overvåge og bekæmpe sygdomme

e) veterinærtjenestens eller andre kompetente tjenesters strukturer, beføjelser, uafhængighed og faglige kompetence

f) overholdelse af mindstekravene i EF-bestemmelserne med hensyn til produktionshygiejne

g) produkter eller produkttyper og den sundhedsrisiko, de måtte frembyde

h) regler om tilladelse af bestemte stoffer og overholdelse af kravene i Rådets direktiv 96/22/EF af 29. april 1996 om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af beta-agonister i husdyrbrug ( 21 ) og direktiv 96/23/EF

i) udfaldet af EF-kontrolbesøg eller nationale kontrolbesøg

j) udfaldet af kontrol ved indførslen

k) en analyse af den risiko, der er forbundet med karakteren af de produkter, der skal importeres, eller med den måde, hvorpå de frembydes eller transporteres.

3. Uden at dette berører stk. 1, kan der også ved en veterinær ligestillingsaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland på gensidighedsbasis forhandles om nedsættelse af hyppigheden af den fysiske kontrol.

Sådanne nedsættelser af kontrolhyppigheden optages i EF-lovgivningen efter proceduren i artikel 29.

4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 11

▼A1

1. En medlemsstat tillader kun transit fra et tredjeland til et andet eller til samme tredjeland på vegne af alle medlemsstater, hvorigennem transitten vil finde sted, såfremt

▼B

a) disse sendinger kommer fra et tredjeland, hvorfra indførelse af produkter i de i bilag I anførte områder ikke er forbudt, når de er bestemt til et andet tredjeland. Den kompetente myndighed kan fravige dette krav, hvis en sending omlades som nævnt i artikel 9, stk. 1, litra a), fra et fly til et andet fly eller fra et skib til et andet skib inden for samme havns eller lufthavns toldområde for videreforsendelse uden andet ophold i de i bilag I anførte områder i henhold til de generelle kriterier, som fastsættes efter stk. 4

b) sådan transit forudgående er blevet tilladt af embedsdyrlægen på grænsekontrolstedet i den medlemsstat, hvor sendingen først føres ind i et af de i bilag I anførte områder

c) den ansvarlige for fragten på forhånd forpligter sig til at tage sendingen, hvis den afvises, i sin varetægt igen med henblik på, at der fortoldes i overensstemmelse med artikel 17.

2. For den i stk. 1 nævnte tilladelse skal følgende betingelser overholdes:

a) Sendinger, der frembydes til transitforsendelse på grænsekontrolstedet, skal være ledsaget af de i artikel 7, stk. 1, nævnte dokumenter og i fornødent omfang af bekræftet oversættelse.

b) Sendingen skal frembydes på ovennævnte grænsekontrolsted for at blive underkastet dokumentkontrol og identitetskontrol af, at dokumenterne vedrører den frembudte sending. Der kan af den kompetente veterinære myndighed gives dispensation fra dokumentkontrol og identitetskontrol, hvis sendingen — ikke aflæsses. I så fald skal, uanset artikel 20, kun ladningsmanifestet kontrolleres — omlades som nævnt i artikel 9, stk. 1, litra a), fra et fly til et andet fly eller fra et skib til et andet skib inden for samme havns eller lufthavns toldområde. — I undtagelsestilfælde, hvor der kan være fare for folke- eller dyresundheden, eller hvor der er mistanke om uregelmæssigheder, skal der foretages en yderligere fysisk kontrol.

c) Ved passage ad vej, med jernbane eller ad indre vandveje gennem de i bilag I anførte områder skal sådanne sendinger: — under toldtilsyn i henhold til T1-proceduren i forordning (EØF) nr. 2913/92, sendes til udgangsstedet i EF sammen med det i stk. 2, litra a), krævede dokument og det i artikel 5, stk. 1, krævede certifikat, der angiver det grænsekontrolsted, hvor sendingen forlader EF — uden at produkterne bliver aflæsset eller opdelt, efter at de har forladt ankomstgrænsekontrolstedet, transporteres i køretøjer eller containere, som er plomberet af de kompetene myndigheder. Håndtering af produkterne under transporten er ikke tilladt — forlade EF via et grænsekontrolsted inden for en frist på højst 30 dage efter afgangen fra det grænsekontrolsted, hvor sendingen blev ført ind i et af de i bilag I anførte områder, medmindre der er truffet en generel undtagelse, efter proceduren i stk. 4, for at tage hensyn til behørigt begrundet fjern geografisk beliggenhed.

d) Den embedsdyrlæge, der giver tilladelse til transporten, skal underrette embedsdyrlægen på udgangskontrolstedet via ANIMO.

e) Embedsdyrlægen på udgangsgrænsekontrolstedet bekræfter på det i artikel 5, stk. 1, nævnte certifikat, at de pågældende sendinger har forladt Fællesskabet, og sender en genpart af dette dokument til indførelsesgrænsekontrolstedet pr. telefax eller ad anden vej. Er embedsdyrlægen på indførselsgrænsekontrolstedet ikke blevet underrettet om, at produkterne har forladt Fællesskabet inden for den i stk. 2, litra c), tredje led, fastsatte frist, indbringer han spørgsmålet for den kompetente toldmyndighed, som foretager de undersøgelser, der er fornødne for at fastslå produkternes faktiske bestemmelsessted.

3. Alle omkostninger, herunder udgifter til inspektion og kontrol, der påløber efter denne artikel, påhviler den ansvarlige for fragten eller dennes repræsentant uden refusion fra medlemsstaten, jf. principperne i artikel 1 i direktiv 85/73/EØF.

4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, navnlig vedrørende informationsudveksling mellem ind- og udgangsgrænsekontrolstederne, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 12

1. Den kompetente myndighed kan kun give sendinger fra et tredjeland, der er bestemt til en frizone, et frilager eller et toldoplag, jf. forordning (EØF) nr. 2913/92, adgang, hvis den ansvarlige for fragten forinden har afgivet erklæring om, hvorvidt produkterne er endeligt bestemt til at overgå til fri omsætning i et af de i bilag I anførte områder, eller om deres endelige bestemmelse er en anden, som fastsættes senere, samt om produkterne opfylder betingelserne for import eller ej.

Er ingen endelig bestemmelse nærmere angivet, anses et produkt for at være bestemt til at indgå i fri omsætning i et af de i bilag I anførte områder.

2. De i stk. 1 omhandlede sendinger skal på ankomstgrænsekontrolstedet underkastes dokumentkontrol, identitetskontrol og fysisk kontrol, for at det kan konstateres, om produkterne opfylder importbetingelserne eller ej.

Den fysiske kontrol er — medmindre der er grund til mistanke om en fare for folke- eller dyresundheden — ikke påkrævet, hvis det af dokumentkontrollen fremgår, at produkterne ikke opfylder EF-kravene.

Sendingerne skal være ledsaget af de i artikel 7, stk. 1, nævnte dokumenter. Om fornødent skal dokumenterne ledsages af bekræftede oversættelser.

3. Hvis det ved de i stk. 2 nævnte kontrolforanstaltninger konstateres, at EF-kravene er opfyldt, udsteder embedsdyrlægen på grænsekontrolstedet det i artikel 5, stk. 1, nævnte certifikat med henvisning til tolddokumenterne. Grænsetoldstedets veterinær- og toldmyndigheder giver tilladelse til, at sendingen henlægges i et frizonelager, et frilager eller et toldoplag. I veterinærmæssig henseende er produkterne hermed erklæret egnede til senere at indgå i fri omsætning.

4. Hvis det ved de i stk. 2 nævnte kontrolforanstaltninger konstateres, at produkterne ikke opfylder EF-kravene, udsteder embedsdyrlægen på grænsekontrolstedet det i artikel 5, stk. 1, nævnte certifikat med henvisning til tolddokumenterne. Grænsetoldstedets veterinær- og toldmyndigheder kan i dette tilfælde kun give tilladelse til, at produkterne henlægges i et frizonelager, et frilager eller et toldoplag, jf. dog artikel 16, hvis følgende betingelser er opfyldt:

a) Produkterne må ikke hidrøre fra et tredjeland, som er omfattet af et forbud i henhold til artikel 11, stk. 1, litra a), første punktum.

b) Lagre i frizoner og frilagre eller toldoplag skal af den kompetente myndighed være godkendt til opbevaring af produkter. De skal for at kunne godkendes opfylde følgende krav: — bestå i et lukket område, hvor tilgangs- og afgangsstederne er under konstant opsyn af den ansvarlige for fragten. I frizonelagre skal hele frizonen være indhegnet og underlagt permanent toldmyndighedskontrol — opfylde de godkendelsesbetingelser, der er fastsat for lagre og oplag for det eller de pågældende produkter i EF-lovgivningen eller i mangel heraf i den nationale lovgivning — føre daglig journal over sendinger, der indgår på eller fragår disse lagre og oplag, idet produkternes art og mængde anføres for hver sending samt modtagerens navn og adresse. Denne journal skal opbevares i mindst tre år — have særskilte oplagrings- og/eller kølelokaler, der gør det muligt at oplagre produkter, som ikke opfylder veterinærforskrifterne. — Den kompetente myndighed kan dog for så vidt angår eksisterende lagerfaciliteter tillade, at sådanne produkter oplagres særskilt i samme lokale, når de produkter, der ikke opfylder EF-kravene, anbringes i et aflåst lokale — råde over lokaler, som er forbeholdt det personale, der udfører veterinærkontrollen. Hvis det ved de i stk. 2 nævnte kontrolforanstaltninger påvises, at den for fragten ansvarlige har afgivet falsk erklæring i henhold til stk. 1, skal han forholde sig med sendingen som anført i artikel 17.

5. De kompetente myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger til

— at kontrollere, at betingelserne for lagrenes og oplagenes godkendelse fortsat er til stede

— at undgå at produkter, som ikke opfylder EF's veterinærkrav, oplagres i samme lokaler eller aflukker som produkter, der opfylder disse krav

— at sikre effektiv kontrol af tilgang til og afgang fra lageret og oplaget, og til at veterinærmyndigheden kan føre tilsyn hermed under lagrenes, oplagenes og zonernes åbningstider. De skal specielt påse, at produkter, som ikke opfylder EF-kravene, ikke kan forlade lokaler eller aflukker, hvor de er oplagret, uden samtykke fra den kompetente myndighed

— at foretage al nødvendig kontrol for at undgå, at produkter på lager og oplag bliver forandret eller erstattet af andre, eller at emballagen, pakningen eller forarbejdningen ændres.

6. En medlemsstat kan af folke- eller dyresundhedsmæssige grunde nægte at give produkter, som ikke opfylder EF-lovgivningens krav, adgang til et toldoplag, et frilager eller en frizone.

7. Sendinger må kun oplægges i frizoner, frilagre og toldoplag, når de er toldforseglede.

8. Sendinger omhandlet i denne artikel kan kun forlade et frilager, et toldoplag eller en frizone for at blive videresendt enten til et tredjeland eller til et lager som nævnt i artikel 13 eller for at blive destrueret, hvis:

— forsendelsen til tredjelandet foregår under overholdelse af kravene i artikel 11, stk. 1, litra c), og artikel 11, stk. 2, litra a), c), d) og e)

— overførslen til et lager som nævnt i artikel 13 foregår på grundlag af en T1-toldkontrolformular og med angivelse i det medfølgende certifikat af data for lageret transporten til et destruktionssted først finder sted, efter at de pågældende produkter er blevet denatureret.

De pågældende sendinger skal videresendes således, at transporten foretages uden omladning under de kompetente myndigheders tilsyn i vandtætte køretøjer eller containere, der er plomberet af de kompetente myndigheder.

Sendingerne kan ikke overføres mellem de i denne artikel nævnte lagre.

▼C1

▼B

10. Medlemsstaterne sender Kommissionen en liste over:

a) godkendte frizoner, frilagre og toldoplag som omhandlet i stk. 4

b) de i artikel 13 omhandlede leverandører.

Kommissionen sørger for offentliggørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende af den i litra a) nævnte liste og underretter medlemsstaterne om de i litra b) omhandlede navne.

11. Finder de i stk. 1-10 omhandlede betingelser anvendelse på lageret og oplaget, og overholdes de ikke, skal den kompetente myndighed suspendere eller tilbagekalde sin godkendelse som nævnt i stk. 4, litra b). Den underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

Hvis der konstateres uregelmæssigheder, som er forsætlige eller skyldes grov uagtsomhed, træffes de sanktioner, der er fastsat i den pågældende medlemsstats nationale lovgivning, over for den person, der er ansvarlig for sendingens transport efter afgangen fra lageret eller oplaget.

12. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig vedrørende de kontrolprocedurer, der skal gennemføres ved sendingers ankomst til og afgang fra sådanne zoner, lagre eller oplag, transporten af sendinger mellem sådanne zoner, lagre eller oplag samt produkternes opbevaring og tilladt håndtering, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 13

1. I tilfælde af direkte leverancer til skibe af de i artikel 12, stk. 4, omhandlede produkter, der er bestemt til forplejning af besætning og passagerer, skal leverandøren ud over at opfylde kravene i artikel 12, stk. 1 og 2, artikel 12, stk. 4, litra a), artikel 12, stk. 4, litra b), andet, tredje og fjerde led, samt artikel 12, stk. 5, 6, 7 og 9:

a) på forhånd af den kompetente myndighed være godkendt som leverandør

b) indkøbe produkter, som ikke må forarbejdes, medmindre råvaren opfylder fællesskabskravene

c) råde over lukkede bygninger, der til stadighed kontrolleres af den for lageret ansvarlige med hensyn til ind- og udgående trafik. For lagre i en frizone finder kravene i artikel 12, stk. 4, litra b), første led, andet punktum, anvendelse

d) forpligte sig til ikke at lade de i artikel 12, stk. 4, nævnte produkter blive forbrugt i et af de i bilag I anførte områder

e) snarest underrette den kompetente myndighed om ankomsten af sådanne produkter til en zone eller et lager som omhandlet i litra c).

2. De i stk. 1 nævnte leverandører skal:

a) foretage leveringerne direkte om bord på skibene eller til et særligt godkendt lager i bestemmelseshavnen, idet der skal træffes sådanne foranstaltninger, at de pågældende produkter under ingen omstændigheder kan forlade havneområdet med et andet bestemmelsessted for øje. Transporten fra det oprindelige lager til bestemmelseshavnen skal foregå under toldtilsyn efter T1-proceduren i forordning (EØF) nr. 2913/92 og være ledsaget af et veterinærcertifikat, hvis udformning fastlægges efter fremgangsmåden i stk. 6

b) på forhånd underrette den kompetente myndighed i havneområdet i den medlemsstat, hvorfra produkterne er leveret, og de kompetente myndigheder i havneområdet i bestemmelsesmedlemsstaten om datoen for forsendelsen af produkterne samt deres bestemmelsessted

c) fremlægge officielt bevis på, at produkterne har nået deres endelige bestemmelsessted

d) i mindst tre år føre et register over tilgang og afgang. Dette register tjener til kontrol af de delsendinger, der forbliver i lageret.

3. Leverandørerne skal sørge for, at de kun forsyner skibe med produkter, som ikke opfylder Fællesskabets krav, for derved at sikre forsyninger til passagerer og besætning uden for de kystzoner, der ifølge nationale bestemmelser hører til de i bilag I anførte områder.

4. Den kompetente myndighed i havneområdet i den medlemsstat, hvorfra produkterne er leveret, underretter senest ved produkternes afsendelse den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstatens havneområde om leveringen samt om produkternes bestemmelsessted via ANIMO.

5. Overholdes de i denne artikel nævnte betingelser ikke, tilbagekalder den kompetente myndighed den i stk. 1, litra a), nævnte godkendelse. Den underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, særlig vedrørende de kontrolprocedurer, der skal gennemføres ved afsendelse og under transport og levering af produkter, der skal leveres direkte om bord på skibe, herunder dokumentation for, at produkterne har nået deres lovlige bestemmelsessted, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 14

1. Produkter, hvis toldmæssigt godkendte bestemmelse eller anvendelse efter forordning (EØF) nr. 2913/92 er en anden end fastsat i artikel 7 og artikel 12, stk. 3, i dette direktiv, skal, medmindre de destrueres eller afvises, underkastes identitetskontrol og fysisk kontrol til konstatering af, hvorvidt de opfylder betingelserne for import eller ej.

2. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 15

1. En medlemsstat kan tillade genindførsel af en sending EF-produkter, som er afvist af et tredjeland, hvis:

a) produkterne er ledsaget af i) originaleksemplaret eller en af den udstedende myndighed bekræftet genpart af det certifikat, der ledsager produkterne, hvori der er givet en begrundelse for afvisningen og garanti for, at betingelserne for produkternes oplagring og transport er blevet overholdt, og hvori det er præciseret, at de pågældende produkter ikke er blevet håndteret ii) i tilfælde af plomberede containere en attest fra transportvirksomheden om, at indholdet ikke er blevet håndteret eller aflæsset

b) produkterne underkastes dokumentkontrol og identitetskontrol samt i de i artikel 20 nævnte tilfælde fysisk kontrol

c) sendingen returneres på de i artikel 8, stk. 4, fastsatte betingelser direkte til oprindelsesvirksomheden i den medlemsstat, der har udstedt certifikatet, og transporten, hvis den omfatter passage af en anden medlemsstat, på forhånd er blevet tilladt af embedsdyrlægen på grænsekontrolstedet i den medlemsstat, hvor sendingen først ankommer til et af de i bilag I anførte områder, på vegne af alle medlemsstater, hvorigennem transitten skal finde sted.

2. En medlemsstat kan ikke modsætte sig genindførsel af en sending EF-produkter, der er blevet afvist af et tredjeland, hvis den kompetente myndighed, der har udstedt originalcertifikatet, har givet sit samtykke til tilbagetagelsen af sendingen, og de i stk. 1 nævnte betingelser er opfyldt.

3. I det i stk. 1 og 2 omhandlede tilfælde skal produkterne sendes på sådanne betingelser, at transporten til oprindelsesvirksomheden foretages i henhold til proceduren i artikel 8, stk. 4, i et vandtæt transportmiddel, der er identificeret og plomberet af den kompetente myndighed, således at plomberne brydes så snart containeren åbnes.

4. Embedsdyrlægen, der giver tilladelse til transporten, skal underrette den kompetente myndighed på bestemmelsesstedet via ANIMO.

▼B

6. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 16

1. Dette kapitel anvendes ikke på produkter:

a) som indgår i rejsendes personlige bagage og er bestemt til eget forbrug, såfremt der ikke medføres mere end en bestemt mængde, der skal fastsættes efter stk. 3, og såfremt produkterne kommer fra en medlemsstat eller et tredjeland eller en del af et tredjeland, som er opført på den liste, der er vedtaget efter EF-reglerne, og hvorfra indførsel ikke er forbudt

b) som i småpakninger sendes til privatpersoner, såfremt det ikke drejer sig om indførsel af kommerciel karakter og den fremsendte mængde ikke overstiger en mængde, der skal fastsættes efter stk. 3, og såfremt produkterne kommer fra et tredjeland eller en del af det tredjeland, som er opført på den liste, der er vedtaget efter EF-reglerne, og hvorfra indførsel ikke er forbudt

c) der befinder sig om bord på transportmidler i international fart og er bestemt til forplejning af besætning og passagerer, såfremt de ikke føres ind på et af de i bilag I anførte områder. Hvis sådanne produkter eller køkkenaffald heraf aflæsses, skal de destrueres. Det er dog ikke nødvendigt at destruere produkter, hvis de overføres direkte fra et transportmiddel i international fart til et andet i samme havn under toldtilsyn

d) som ikke overstiger mængder, der skal fastsættes efter stk. 3, og som har undergået varmebehandling i en hermetisk lukket beholder til en Fo-værdi på 3,00 eller derover og i) indgår i rejsendes personlige bagage og er bestemt til eget forbrug ii) sendes som småpakninger til privatpersoner, såfremt der ikke er tale om indførsel af kommerciel karakter

e) der sendes som vareprøver, eller er bestemt til udstillinger, for så vidt det ikke er hensigten at markedsføre dem, og at de på forhånd er blevet godkendt til dette formål af den kompetente myndighed

f) som er bestemt til særlige undersøgelser eller analyser, hvis den officielle kontrol kan sikre, at disse produkter ikke leveres til konsum, og de, når udstillingen er afsluttet eller når de særlige undersøgelser eller analysen er foretaget, med undtagelse af de mængder, der er anvendt til analyse, destrueres eller sendes tilbage på betingelser, der fastsættes af den kompetente myndighed. I så tilfælde og i det i litra e) omhandlede tilfælde sørger bestemmelsesmedlemsstaten for, at de pågældende produkter ikke kan anvendes til anden brug end den, hvortil de er indført på dens område.

2. Stk. 1 berører ikke de regler, der gælder for fersk kød og kødprodukter i henhold til artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 72/462/EØF af 12. december 1972 om sundhedsmæssige og veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med indførsel af kvæg og svin samt fersk kød fra tredjelande ( 22 ).

3. Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 29 gennemførelsesbestemmelserne og især vægtgrænserne for de forskellige produkter, der vil kunne omfattes af de i stk. 1 omhandlede undtagelser.

▼M1

4. Nærmere bestemmelser om introduktion af animalske produkter bestemt til forplejning af besætning og passagerer på internationale transportmidler, og om produkter af animalsk oprindelse, der erhverves gennem fjernbestilling (f.eks. pr. post, pr. telefon eller via internettet), og som leveres til forbrugeren, fastsættes i henhold til artikel 25 i forordning (EF) nr. 882/2004.

▼B

Artikel 17

1. Sendinger, der er blevet ført ind på et af EF-områderne uden at blive frembudt til veterinærkontrol i henhold til artikel 3 og 4, beslaglægges, og den kompetente myndighed afgør, om de skal destrueres efter stk. 2, litra b), eller tilbagesendes efter stk. 2, litra a).

2. Hvis kontrol efter dette direktiv viser den kompetente myndighed, at produktet ikke opfylder importbetingelserne, eller hvis sådan kontrol afslører en uregelmæssighed, træffer den kompetente myndighed i samråd med den ansvarlige for fragten eller dennes repræsentant beslutning om:

a) at sende produktet tilbage fra de i bilag I anførte områder fra det samme grænsekontrolsted til et bestemmelsessted, der er aftalt med den ansvarlige for fragten, med samme transportmiddel, inden for en frist på højst 60 dage, såfremt resultaterne af veterinærkontrollen og de sundheds- eller dyresundhedsmæssige krav ikke er til hinder herfor. I så fald skal embedsdyrlægen på grænsekontrolstedet: — indlede informationsproceduren i artikel 1, stk. 1, første led, i beslutning 92/438/EØF — ifølge regler, som fastsættes nærmere af Kommissionen efter proceduren i stk. 7, annullere de(t) veterinærcertifikat(er) eller dokument(er), der ledsager de afviste produkter, for at undgå, at de anfægtede produkter indføres via et andet grænsekontrolsted eller

b) hvis returnering er umulig eller den i litra a) nævnte frist på 60 dage er overskredet, eller hvis den ansvarlige for fragten giver sit øjeblikkelige samtykke hertil, destruere produkterne på de nærmestliggende dertil indrettede anlæg i overensstemmelse med Rådets direktiv 90/667/EØF af 27. november 1990 om sundhedsmæssige bestemmelser for bortskaffelse, forarbejdning og afsætning af animalsk affald og for beskyttelse mod forekomst af patogener i foder fremstillet af dyr, herunder fisk, og om ændring af direktiv 90/425/EØF ( 23 ). Indtil de i dette stykke nævnte produkter returneres eller grunden til afvisningen bekræftes oplagrer den kompetente myndighed de anfægtede produkter under den kompetente myndigheds kontrol; den ansvarlige for fragten afholder lageromkostningerne.

3. Artikel 23 og 24 finder anvendelse, når den i stk. 1 og 2 nævnte kontrol gør det muligt at fastslå en alvorlig overtrædelse eller gentagne overtrædelser af EF-veterinærlovgivningen.

4. Stk. 2 finder ikke anvendelse, hvis den kompetente myndighed har givet tilladelse til at anvende produkterne i overensstemmelse med direktiv 90/667/EØF, forudsat at de ikke er sundhedsfarlige for mennesker eller dyr.

5. Den ansvarlige for fragten eller dennes repræsentant skal afholde omkostningerne ved returnering eller destruktion af sendingen eller ved anvendelse af produktet til andre formål.

Desuden skal, hvis det er konstateret, at en uregelmæssighed skyldes grov uagtsomhed eller en forsætlig overtrædelse, medlemsstaten pålægge den ansvarlige for fragten de sanktioner, der er fastsat i den nationale lovgivning.

6. Beslutning 92/438/EØF finder anvendelse.

7. Gennemførelsesbestemmelserne til stk. 1-3 og navnlig harmoniseringen af kriterierne for den vurdering, der skal lægges til grund for afvisning, beslaglæggelse eller destruering, fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 18

Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 29 på grundlag af de i stk. 2 omhandlede planer reglerne for indførsel til visse dele af de i bilag I anførte områder for at tage hensyn til deres særlige naturforhold og navnlig deres fjerne beliggenhed i forhold til den kontinentale del af EF-området.

Med henblik herpå forelægger henholdsvis Den Franske Republik og Den Hellenske Republik Kommissionen en plan over, hvilken kontrol der skal foretages ved indførsel af tredjelandsprodukter dels til de franske oversøiske departementer, dels til bestemte øer og øgrupper under hensyntagen til disse områders særlige naturlige geografiske forhold.

Planerne skal indeholde oplysninger om den kontrol, der foretages, for at produkter, som føres ind på disse områder, under ingen omstændigheder kan videresendes til andre dele af EF's område, medmindre disse områder opfylder kravene i EF-veterinærlovgivningen.

Artikel 19

1. Kommissionen opstiller efter proceduren i artikel 29 en liste over planteprodukter, der navnlig som følge af deres senere bestemmelse kan give anledning til risiko for spredning af infektiøse eller kontagiøse dyresygdomme, og som derfor skal underkastes veterinærkontrol som fastsat i dette direktiv, navnlig den i artikel 4 fastsatte kontrol, således at planteprodukternes oprindelse og planlagte bestemmelse kan verificeres.

Efter samme procedure vedtages:

— de dyresundhedsmæssige betingelser, tredjelandene skal opfylde, og de garantier, der skal gives, herunder især arten af den behandling, der måtte kræves på grund af landenes dyresundhedsmæssige situation

— en liste over de tredjelande, som på baggrund af disse garantier kan få tilladelse til at udføre de i første afsnit omhandlede planteprodukter til Fællesskabet

— eventuelle særlige kontrolprocedurer, navnlig med hensyn til prøveudtagning, som skal gælde for disse produkter, især ved bulkindførsel.

2. Ferske fiskerivarer, der landes direkte fra et fiskerfartøj, som fører et tredjelands flag, skal i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1093/94 af 6. maj 1994 om fastsættelse af betingelserne for, at tredjelandes fiskerfartøjer kan lande deres fangster direkte og afsætte dem i Fællesskabets havne ( 24 ), inden de indføres til et af de i bilag I anførte områder, underkastes den veterinærkontrol, som er foreskrevet for fisk, der landes direkte fra fiskerfartøjer, som fører en medlemsstats flag.

Som en undtagelse fra artikel 3, stk. 2, kan en medlemsstat dog efter fremgangsmåden i artikel 29 få tilladelse til at udføre kontrollen i henhold til dette direktiv for kølet og frosset tun, som landes direkte, uden at hoved er afskåret eller indvolde udtaget, fra et fartøj tilhørende et joint venture-foretagende, der er registreret i henhold til EF-bestemmelserne, såfremt:

— kontrollen foretages af den kompetente myndighed på det grænsekontrolsted, der er nærmest den bestemmelsesindustrivirksomhed, der er godkendt til at forarbejde disse produkter

— den forarbejdende industrivirksomhed ikke ligger over 75 km fra et grænsekontrolsted

— overførslen af produkterne fra landingshavnen til bestemmelsesindustrivirksomheden sker under toldtilsyn i henhold til fremgangsmåden i artikel 8, stk. 4, første led.

3. Der kan efter proceduren i artikel 29 indrømmes undtagelser fra artikel 6, stk. 1, litra b), og for så vidt angår det personale, der skal foretage kontrollen og udstede certifikaterne, fra artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, for grænsekontrolsteder, hvor fisk frembydes som omhandlet i Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer ( 25 ).

Artikel 20

1. Uden at det i øvrigt berører bestemmelserne i dette kapitel, foretager embedsdyrlægen eller den kompetente myndighed i tilfælde af mistanke om, at veterinærforskrifterne med hensyn til:

a) produktets identitet eller faktiske bestemmelsessted

b) at produktet giver de garantier, som lovgivningen kræver for den pågældende produkttype

c) overholdelse af EF-lovgivningens dyre- og folkesundhedsmæssige garantier

ikke er overholdt, eller hvis der er tvivl herom, den veterinærkontrol, der skønnes relevant for at bekræfte eller afkræfte enhver sådan mistanke.

De kontrollerede produkter skal forblive under den kompetente myndigheds tilsyn, indtil resultatet af kontrollen foreligger.

Hvis mistanken bekræftes, skal kontrollen med produkter af samme oprindelse skærpes, jf. artikel 17, stk. 3.

2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

▼B







KAPITEL II

BESKYTTELSE

Artikel 22

1. Hvis der på et tredjelands område opstår eller spredes en sygdom, som er omhandlet i Rådets direktiv 82/894/EØF af 21. december 1982 om anmeldelse af dyresygdomme inden for Fællesskabet ( 26 ), en zoonose, en sygdom eller andre foreteelser eller forhold, der kan udgøre en alvorlig fare for dyrs eller menneskers sundhed, eller hvis andre tungtvejende hensyn til dyrs eller menneskers sundhed gør det berettiget, navnlig på grund af resultaterne af inspektioner, som Kommissionens veterinærsagkyndige har foretaget, eller af kontrol på et grænsekontrolsted træffer Kommissionen straks på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat, afhængigt af hvor alvorlig situationen er, en af følgende foranstaltninger:

— suspension af import fra hele det pågældende tredjeland eller fra den pågældende del af tredjelandet og eventuelt fra transittredjelandet

— fastsættelse af særlige betingelser for produkter, der kommer fra det pågældende tredjeland eller fra en del af det pågældende tredjeland

— indførelse på grundlag af det faktisk konstaterede krav om relevant kontrol, der vil kunne omfatte specifikke undersøgelser af faren for folke- eller dyresundheden, og, alt efter resultatet af kontrollen, en forøgelse af hyppigheden af den fysiske kontrol.

2. Hvis det ved en kontrol som fastsat i dette direktiv viser sig, at en varesending kan være til fare for folke- eller dyresundheden, træffer den kompetente veterinærmyndighed straks følgende foranstaltninger:

— den beslaglægger og destruerer sendingen

— den underretter omgående de øvrige grænsekontrolsteder og Kommissionen om de konstaterede forhold og produkternes oprindelse i overensstemmelse med beslutning 92/438/EØF.

3. Kommissionen kan i det i stk. 1 nævnte tilfælde træffe midlertidige beskyttelsesforanstaltninger for de i artikel 11, 12 og 13 omhandlede produkter.

4. Repræsentanter for Kommissionen kan straks aflægge besøg på stedet.

5. Såfremt en medlemsstat officielt underretter Kommissionen om, at det er nødvendigt at træffe beskyttelsesforanstaltninger, og Kommissionen ikke har anvendt bestemmelserne i stk. 1 og 3 eller ikke har forelagt sagen for Den Stående Veterinærkomité i overensstemmelse med stk. 6, kan denne medlemsstat træffe beskyttelsesforanstaltninger for de pågældende produkter.

Når en medlemsstat i henhold til dette stykke træffer beskyttelsesforanstaltninger over for et tredjeland eller en virksomhed i et tredjeland, underretter den de øvrige medlemsstater og Kommissionen herom i Den Stående Veterinærkomité.

Den Stående Veterinærkomité skal have sagen forelagt efter artikel 28 inden for ti arbejdsdage med henblik på forlængelse, ændring eller ophævelse af foranstaltningerne i stk. 1 og 3. Proceduren i artikel 28 kan også benyttes til at vedtage de nødvendige beslutninger, herunder sådanne der vedrører flytning af produkter inden for EF og transit.

6. Afgørelser om ændring, ophævelse eller forlængelse af foranstaltninger, som er vedtaget i henhold til stk. 1, 2, 3 og 5, træffes efter proceduren i artikel 28.

7. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til dette kapitel fastsættes efter proceduren i artikel 29.







KAPITEL III

INSPEKTION OG KONTROL

▼B

Artikel 24

1. Hvis den i dette direktiv fastsatte kontrol gør det muligt at konstatere en grov overtrædelse eller gentagne overtrædelser af EF-veterinærlovgivningen, træffer den kompetente myndighed følgende foranstaltninger med hensyn til de produkter, der berøres af denne anvendelse, eller med hensyn til produkternes oprindelse:

— Den underretter Kommissionen om karakteren af de produkter, der er anvendt, og om det anfægtede parti; Kommissionen underretter straks alle grænsekontrolsteder.

— Medlemsstaterne skærper kontrollen med alle partier af produkter med samme oprindelse. Navnlig skal de ti på hinanden følgende partier med samme oprindelse tilbageholdes ved grænsekontrolstedet mod betaling af et depositum til dækning af kontroludgifterne for at blive underkastet en fysisk kontrol, bl.a. ved udtagning af repræsentative prøver og laboratorieundersøgelser som nævnt i bilag III. — Hvis en ny kontrol viser, at EF-lovgivningen ikke er overholdt, forholdes der med de anfægtede partier eller anfægtede dele af partier ►M1 ►C1 som anført i artikel 17 ◄ ◄ .

— Kommissionen underrettes om resultatet af den skærpede kontrol og gennemfører under hensyntagen til disse oplysninger alle nødvendige undersøgelser for at fastlægge årsagerne til og baggrunden for de konstaterede overtrædelser.

2. Hvis kontrollen viser, at maksimalgrænseværdierne for restkoncentrationer er overskredet, foretages den i stk. 1, andet led, omhandlede kontrol.

3. Hvis der er tale om tredjelande, som har indgået ligestillingsaftaler med Fællesskabet, eller som nyder godt af nedsat kontrolhyppighed, og Kommissionen efter at have foretaget en efterforskning hos det pågældende tredjelands kompetente myndigheder når til den konklusion, at disse ikke har opfyldt deres forpligtelser og de garantier, der er givet i de i artikel 29, stk. 1, i direktiv 96/23/EF omhandlede planer, suspenderer den — efter proceduren i artikel 29 — vedkommende lands anvendelse af aftalen eller den nedsatte kontrolhyppighed for de anfægtede dyr og produkters vedkommende, indtil det pågældende tredjeland har godtgjort, at manglerne er blevet afhjulpet. Suspensionen bekendtgøres efter samme procedure.

Om fornødent aflægger en delegation fra Fællesskabet med deltagelse af eksperter fra medlemsstaterne og med henblik på retablering af anvendelsen af de pågældende aftaler for de pågældende tredjelandes regning besøg på stedet for lokalt at kontrollere de foranstaltninger, som er truffet med henblik herpå.

Artikel 25

1. Skønner den kompetente myndighed i en medlemsstat på grundlag af resultaterne af den kontrol, som gennemføres på produkternes afsætningssted, at bestemmelserne i dette direktiv ikke er blevet overholdt på et grænsekontrolsted, på et toldoplag, i en frizone eller på et frilager, jf. artikel 12, i en anden medlemsstat, sætter den sig straks i forbindelse med den centrale myndighed i den pågældende medlemsstat.

Sidstnævnte myndighed træffer alle fornødne foranstaltninger og giver den kompetente myndighed i førstnævnte medlemsstat meddelelse om, hvilken kontrol der er udført, hvilke afgørelser der er truffet samt begrundelsen herfor.

Hvis den kompetente myndighed i førstnævnte medlemsstat nærer frygt for, at disse foranstaltninger ikke er tilstrækkelige, søger den sammen med den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat at finde ud af, hvordan situationen kan afhjælpes, idet der eventuelt aflægges besøg på stedet.

Hvis den i første afsnit omhandlede kontrol viser, at direktivets bestemmelser gentagne gange ikke er blevet overholdt, underretter den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten Kommissionen og de kompetente myndigheder i de øvrige medlemsstater herom.

Kommissionen kan på anmodning af den kompetente myndighed i bestemmelsesmedlemsstaten eller på eget initiativ under hensyn til arten af overtrædelserne:

— i samarbejde med den nationale myndigheder sende et inspektionshold til stedet

— pålægge den kompetente myndighed at skærpe kontrollen på grænsekontrolstedet, toldoplaget, frizonen eller frilageret.

Indtil Kommissionens konklusioner foreligger, skal den pågældende medlemsstat på anmodning af bestemmelsesmedlemsstaten skærpe kontrollen på grænsekontrolstedet, på toldoplageret, i frizonen eller på frilageret.

Bestemmelsesmedlemsstaten kan for sit vedkommende skærpe kontrollen med produkter med samme oprindelse.

På anmodning af en af de to berørte medlemsstater skal Kommissionen, hvis det i femte afsnit, første led, omhandlede inspektionshold bekræfter uregelmæssighederne, efter proceduren i artikel 28 træffe passende foranstaltninger. Foranstaltningerne skal hurtigst muligt stadfæstes eller revideres efter samme procedure.

2. De klagemuligheder, der i henhold til gældende lovgivning i medlemsstaterne findes over for de afgørelser, der træffes af de kompetente myndigheder, berøres ikke af dette direktiv.

De afgørelser, der træffes af den kompetente myndighed, skal med angivelse af begrundelsen derfor meddeles den for fragten ansvarlige, som berøres af disse afgørelser, eller dennes repræsentant.

På anmodning af den for fragten ansvarlige, som berøres af disse afgørelser, eller dennes repræsentant skal de begrundede afgørelser meddeles den pågældende skriftligt med angivelse af de klagemuligheder, der, i henhold til gældende lovgivning i den medlemsstat som foretager kontrollen, står til hans rådighed, samt af form og frister for indgivelse af klage.

3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 26

1. Hver medlemsstat opstiller et program for udveksling af embedsmænd, der er bemyndiget til at foretage kontrol af tredjelandsprodukter.

2. Kommissionen sørger sammen med medlemsstaterne for, at de i stk. 1 omhandlede programmer koordineres i Den Stående Veterinærkomité.

3. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til gennemførelsen af de programmer, som følger af den i stk. 2 omhandlede koordination.

4. På grundlag af rapporter fra medlemsstaterne foretages der i Den Stående Veterinærkomité hvert år en undersøgelse af programmernes gennemførelse.

5. Medlemsstaterne anvender de indvundne erfaringer til at forbedre og udbygge udvekslingsprogrammerne.

6. EF skal yde et finansielt tilskud for at fremme udviklingen af udvekslingsprogrammerne. De nærmere bestemmelser for EF's finansielle tilskud og det beløb, der påregnes afholdt over EF's budget, er fastsat ved Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet ( 27 ).

7. Eventuelle gennemførelsesbestemmelser til stk. 1, 4 og 5 fastsættes efter proceduren i artikel 29.

Artikel 27

Medlemsstaterne sørger for, at embedsdyrlæger ved grænsekontrolstederne gennemgår de særlige uddannelsesprogrammer, der er nævnt i denne artikel.

Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 29 de retningslinjer, som skal gælde for programmet.

Kommissionen organiserer mindst en gang om året seminarer for de programansvarlige til sikring af koordination imellem dem.

De i denne artikel fastsatte foranstaltninger finansieres i henhold til afsnit III i beslutning 90/424/EØF.







KAPITEL IV

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 28

Når der henvises til proceduren i denne artikel, træffer Den Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved Rådets afgørelse 68/361/EØF ( 28 ), afgørelse i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 17 i direktiv 89/662/EØF.

Artikel 29

Når der henvises til proceduren i denne artikel, træffer Den Stående Veterinærkomité afgørelse i overensstemmelse med de regler, der er fastsat i artikel 18 i direktiv 89/662/EØF.

Artikel 30

Bilag II og III til dette direktiv kan suppleres efter proceduren i artikel 29.

Artikel 31

Dette direktiv berører ikke de forpligtelser, der følger af toldbestemmelserne.

Artikel 32

Medlemsstaterne kan med henblik på gennemførelsen af dette direktiv anmode om finansiel bistand fra EF i henhold til artikel 38 i beslutning 90/424/EØF.

Artikel 33

Direktiv 90/675/EØF ophæves med virkning fra den 30. juni 1999.

Retsakter, der er vedtaget på grundlag af direktiv 90/675/EØF, skal fortsat gælde indtil vedtagelsen af bestemmelser, der skal træde i stedet herfor på grundlag af dette direktiv.

Retsakter, der vedtages på grundlag af dette direktiv skal, når det viser sig nødvendigt, præcisere fra hvilken dato disse bestemmelser træder i stedet for de tilsvarende bestemmelser i den retsakt, der er vedtaget på grundlag af direktiv 90/675/EØF.

Henvisninger til det i stk. 1 ophævede direktiv læses som henvisninger til nærværende direktiv i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag IV.

Artikel 34

1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør inden den 1. juli 1999 de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

De anvender disse love og administrative bestemmelser fra den 1. juli 1999.

Når medlemsstaterne vedtager disse bestemmelser, henvises der deri til dette direktiv, eller de ledsages ved offentliggørelsen af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.

2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 35

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.

Artikel 36

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

▼M3









BILAG I

OMFATTEDE OMRÅDER, JF. ARTIKEL 1

1. Kongeriget Belgiens område.

2. Republikken Bulgariens område.

3. Den Tjekkiske Republiks område.

4. Kongeriget Danmarks område, bortset fra Færøerne og Grønland.

5. Forbundsrepublikken Tysklands område.

6. Republikken Estlands område.

7. Irlands område.

8. Den Hellenske Republiks område.

9. Kongeriget Spaniens område, bortset fra Ceuta og Melilla.

10. Den Franske Republiks område.

11. Republikken Kroatiens område.

12. Den Italienske Republiks område.

13. Republikken Cyperns område.

14. Republikken Letlands område.

15. Republikken Litauens område.

16. Storhertugdømmet Luxembourgs område.

17. Ungarns område.

18. Maltas område.

19. Kongeriget Nederlandenes europæiske område.

20. Republikken Østrigs område.

21. Republikken Polens område.

22. Den Portugisiske Republiks område.

23. Rumæniens område.

24. Republikken Sloveniens område.

25. Den Slovakiske Republiks område.

26. Republikken Finlands område.

27. Kongeriget Sveriges område.

28. Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands område.

▼B









BILAG II

BETINGELSER FOR GODKENDELSE AF EF-GRÆNSEKONTROLSTEDER

For at kunne opnå EF-godkendelse skal grænsekontrolstederne råde over:

— det personale, der er nødvendigt for at føre kontrol med de dokumenter (sundheds- eller hygiejnecertifikat eller ethvert andet dokument som foreskrevet i EF-bestemmelserne), der ledsager produkterne

— tilstrækkeligt mange dyrlæger og særligt uddannede medhjælpere til, at de i forhold til den mængde produkter, der skal behandles på grænsekontrolstedet, kan kontrollere, at produkterne svarer til ledsagedokumenterne, samt føre systematisk fysisk kontrol med hver enkelt varesending

— tilstrækkeligt personale til at udtage og behandle stikprøver fra varesendinger, som frembydes på et givet grænsekontrolsted

— tilstrækkeligt rummelige lokaler til det personale, der skal varetage veterinærkontrollen

— et lokale og egnede hygiejniske anlæg til rutinemæssige analyser og prøveudtagning i henhold til dette direktiv

— et lokale og egnede hygiejniske anlæg til at udtage og behandle stikprøver til rutinekontrol som omhandlet i EF-bestemmelserne (mikrobiologiske normer)

— et specialiseret laboratorium, som kan udføre særlige analyser af prøver udtaget på dette kontrolsted

— lokaler og køleanlæg til oplagring af varesendinger, som er udvalgt til analyse, og produkter, som grænsekontrolstedets dyrlæge ikke har tilladt bragt i fri omsætning

— egnet udstyr til hurtig udveksling af oplysninger, navnlig med de øvrige grænsekontrolsteder (gennem et edb-system som fastsat i artikel 20 i direktiv 90/425/EØF eller SHIFT-projektet)

— en virksomhed, som kan udføre den i direktiv 90/667/EØF omhandlede behandling.









BILAG III

FYSISK KONTROL AF PRODUKTERNE

Fysisk kontrol af de animalske produkter skal sikre, at produkternes tilstand altid er i overensstemmelse med den anvendelse, der er anført i veterinærcertifikatet eller -dokumentet. Man skal altså kontrollere de oprindelsesgarantier, som tredjelandet har givet, og bekræfte, at den efterfølgende transport ikke har ændret forudsætningerne for de garantier, der blev givet ved afsendelsen. Kontrollen består i

a) organoleptisk kontrol: f.eks. lugt, farve, konsistens, smag

b) simple fysiske eller kemiske prøver: gennemskæring, optøning, kogning

c) laboratorieundersøgelser til påvisning af: restkoncentrationer patogener forureninger tegn på forringelse.

Uanset produkttype kræves der:

a) kontrol af transportbetingelserne og -midlerne, navnlig med henblik på at undersøge, om der er mangler ved eller brud på kølekæden

b) en sammenligning af, om sendingens faktiske vægt svarer til den, der fremgår af veterinærcertifikatet eller -dokumentet. Om nødvendigt vejes hele sendingen

c) nøje kontrol af emballagen og alle angivelser herpå (stempler, etiketter osv.) med henblik på at sikre, at de er i overensstemmelse med EF-lovgivningen

d) kontrol af, om EF-bestemmelsernes krav til temperatur er blevet overholdt under transporten

e) undersøgelse af et helt sæt pakninger eller for løst ladede produkters vedkommende, prøveudtagning med henblik på organoleptisk og fysisk-kemisk kontrol samt laboratorieundersøgelser. Undersøgelserne skal omfatte en hel række prøver, der er udtaget forskellige steder i hele sendingen, evt. efter delvis aflæsning for at give adgang til hele sendingen. Undersøgelsen bør omfatte mindst 1 % af stykkerne eller pakningerne i en sending, dog mindst to stykker/pakninger og højst ti. Afhængigt af produkter og omstændigheder kan veterinærmyndighederne dog kræve mere omfattende kontrol. Hvad angår løst ladede produkter, skal der udtages mindst fem prøver forskellige steder i sendingen

f) når resultaterne af laboratorieundersøgelser, som udføres stikprøvevis, ikke foreligger umiddelbart, og der ikke er nogen umiddelbar fare for folke- eller dyresundheden, kan sendingerne frigives. Når laboratorieundersøgelserne foretages på grund af mistanke om uregelmæssigheder, elle foregående undersøgelser har vist, at der forekommer sådanne, bør sendingerne først frigives, når resultaterne af undersøgelserne viser, at det ikke længere er tilfældet

g) aflæsning af hele sendingen bør kun ske i følgende tilfælde: — hvis læssemetoden bevirker, at man ikke kan få adgang til hele sendingen ved en delvis aflæsning — hvis stikprøvekontrollen har påvist uregelmæssigheder — hvis den foregående sending udviste uregelmæssigheder — hvis embedsdyrlægen har mistanke om uregelmæssigheder

h) når den fysiske kontrol er afsluttet, bør den kompetente myndighed attestere kontrollen ved at genlukke og officielt stemple alle åbnede pakninger og genplombere alle containere samt angive plombenummeret på grænsepassagedokumentet.









BILAG IV

SAMMENLIGNINGSTABEL







Direktiv 90/675/EØF Nærværende direktiv Artikel 1 Artikel 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 1 Artikel 2, stk. 2, litra a) Artikel 2, stk. 2, litra a) Artikel 2, stk. 2, litra b) Artikel 2, stk. 2, litra b) Artikel 2, stk. 2, litra c) Artikel 2, stk. 2, litra c) Artikel 2, stk. 2, litra d) Artikel 2, stk. 2, litra d) Artikel 2, stk. 2, litra e) Artikel 2, stk. 2, litra e) Artikel 2, stk. 2, litra f) Artikel 2, stk. 2, litra f) Artikel 2, stk. 2, litra g) Artikel 2, stk. 2, litra g) Artikel 2, stk. 2, litra h) Artikel 2, stk. 2, litra k) Artikel 3 — Artikel 4 — Artikel 5 Artikel 12 Artikel 6 Artikel 13 Artikel 7 — Artikel 8, stk. 1 — Artikel 8, stk. 2 Artikel 4, stk. 4, litra b) Artikel 8, stk. 3 Artikel 10 Artikel 8, stk. 4 Artikel 9 Artikel 9 Artikel 6 Artikel 10 — Artikel 11 — Artikel 12 Artikel 11 Artikel 13 Artikel 14 Artikel 14 Artikel 16 Artikel 15 — Artikel 16 Artikel 17 Artikel 17 Artikel 18 Artikel 18 Artikel 19 Artikel 18a Artikel 21 Artikel 19 Artikel 22 Artikel 20 Artikel 23 Artikel 21 Artikel 25 Artikel 22 Artikel 26 Artikel 23 Artikel 28 Artikel 24 Artikel 29 Artikel 25 Artikel 30 Artikel 26 Artikel 31 Artikel 27 — Artikel 28 — Artikel 29 — Artikel 30 — Artikel 31 Artikel 32 Artikel 32 Artikel 34 Artikel 33 Artikel 36 Bilag I Bilag I Bilag II Bilag II — Bilag III