02020H1475 — DA — 02.02.2021 — 001.001

Denne tekst tjener udelukkende som dokumentationsværktøj og har ingen retsvirkning. EU's institutioner påtager sig intet ansvar for dens indhold. De autentiske udgaver af de relevante retsakter, inklusive deres betragtninger, er offentliggjort i den Europæiske Unions Tidende og kan findes i EUR-Lex. Disse officielle tekster er tilgængelige direkte via linkene i dette dokument

►B RÅDETS HENSTILLING (EU) 2020/1475 af 13. oktober 2020 om en koordineret tilgang til restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien (EØS-relevant tekst) (EUT L 337 af 14.10.2020, s. 3)

Ændret ved:









▼B

RÅDETS HENSTILLING (EU) 2020/1475

af 13. oktober 2020

om en koordineret tilgang til restriktioner for den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien

(EØS-relevant tekst)







Almindelige principper

Medlemsstaterne bør, når de vedtager og anvender foranstaltninger til beskyttelse af folkesundheden som reaktion på covid-19-pandemien, i videst muligt omfang koordinere deres indsats efter følgende principper:

1. Alle restriktioner for den frie bevægelighed over for personer i Unionen, som indføres for at inddæmme spredningen af covid-19, bør være baseret på specifikke og begrænsede samfundsinteresser, nemlig beskyttelse af folkesundheden. Sådanne begrænsninger skal leve op til EU-rettens almindelige principper, særligt proportionalitetsprincippet og princippet om ikkeforskelsbehandling. Enhver truffen foranstaltning bør derfor ikke gå videre, end hvad der er strengt nødvendigt for at beskytte folkesundheden.

2. Sådanne restriktioner bør ophæves, så snart den epidemiologiske situation tilsiger det.

3. Der må ikke ske forskelsbehandling mellem medlemsstater, f.eks. ved at der anvendes mere generøse regler for ind- og udrejse til eller fra en nabomedlemsstat sammenlignet med ind- og udrejse til eller fra en anden medlemsstat med en tilsvarende epidemiologisk situation.

4. Restriktioner må ikke være baseret på en persons nationalitet, men bør være baseret på vedkommendes opholdssted(er) i de 14 dage forud for ankomsten.

5. Medlemsstaterne bør altid tillade indrejse for egne statsborgere og unionsborgere samt disses familiemedlemmer bosiddende på deres område, og de bør muliggøre en hurtig gennemrejse gennem deres område.

6. Medlemsstaterne bør være særlig opmærksomme på de særlige karakteristika ved grænseregioner, regioner i den yderste periferi, eksklaver og geografisk isolerede områder og nødvendigheden af at samarbejde på lokalt og regionalt plan.

7. Medlemsstaterne bør regelmæssigt udveksle oplysninger om alle spørgsmål vedrørende denne henstillings anvendelsesområde.

Fælles kriterier

8. Medlemsstaterne bør tage følgende væsentlige kriterier i betragtning, når de påtænker at begrænse den frie bevægelighed som reaktion på covid-19-pandemien:

a) det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage, dvs. antallet af nye bekræftede covid-19-tilfælde pr. 100 000 indbyggere i de seneste 14 dage på regionalt plan

b) andelen, som tester positivt for covid-19, dvs. andelen af positive testresultater i procent af alle covid-19-test, som er foretaget den seneste uge

c) testfrekvensen, dvs. antallet af covid-19-test pr. 100 000 indbyggere, som er foretaget den seneste uge.

Data om de fælles kriterier

9. For at sikre at der rådes over fyldestgørende og sammenlignelige data, bør medlemsstaterne på ugentlig basis forsyne Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme med de tilgængelige data om de kriterier, der er nævnt i punkt 8.

Medlemsstaterne bør også indberette disse data på regionalt plan for at sikre, at eventuelle restriktioner er målrettet de regioner, hvor de er absolut påkrævet.

Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om de teststrategier, som de anvender.

Kortlægning af risikoområder

10. Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme bør på grundlag af medlemsstaternes indberettede data offentliggøre et kort over EU-medlemsstater opdelt på regioner, som kan understøtte medlemsstaternes beslutningstagning. Dette kort bør også omfatte data fra Island, Liechtenstein, Norge og, så snart betingelserne tillader det ( 1 ), Det Schweiziske Forbund. Områderne på kortet bør markeres med følgende farver:

a) grøn, hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage er på under 25, og andelen, som tester positivt for covid-19, er under 4 %

b) orange, hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage er på under 50, men andelen, som tester positivt for covid-19, er 4 % eller derover, eller hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage er på mellem 25 og 150, mens andelen, som tester positivt for covid-19, er under 4 %

▼M1

c) rød, hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage ligger mellem 50 eller 150, og andelen, som testes positiv for covid-19, er 4 % eller derover, eller hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage er over 150, men mindre end 500

▼M1

ca) mørkerød, hvis det samlede antal bekræftede covid-19-tilfælde over 14 dage er på 500 eller derover

▼B

d) grå, hvis der ikke foreligger tilstrækkelige oplysninger til at vurdere kriterierne i litra a)-c), eller hvis testfrekvensen er på 300 eller færre covid-19-test pr. 100 000 indbyggere.

Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme bør også offentliggøre særskilte kort for hver nøgleindikator, der bidrager til den samlede oversigt: andelen af bekræftede tilfælde over 14 dage på regionalt plan samt andelen af testede og andelen, som tester positivt på nationalt plan for den seneste uge. Når der foreligger data på regionalt plan, bør alle kort være baseret på disse data.

11. Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme bør ugentligt offentliggøre ajourførte versioner af kortene og de underliggende data.

Fælles tærskler, der skal tages i betragtning ved en eventuel indførelse af restriktioner for den frie bevægelighed af hensyn til folkesundheden

12. Medlemsstaterne bør ikke begrænse den frie bevægelighed for personer, der rejser til eller fra en anden medlemsstats områder, som er klassificeret som »grønne« i henhold til punkt 10.

13. Hvis medlemsstaterne overvejer at indføre restriktioner for et område, der er klassificeret som andet end »grønt« i henhold til punkt 10,

▼M1

a) bør de tage hensyn til forskellene i den epidemiologiske situation mellem områder, der er klassificeret som »orange«, »røde« eller »mørkerøde« og reagere på en forholdsmæssig måde

▼B

b) kan de tage hensyn til yderligere kriterier og tendenser. Med henblik herpå fremlægger ECDC ugentligt data om befolkningsstørrelse, antal hospitalsindlæggelser, antal indlæggelser på intensivafdelinger og dødelighed, hvis de foreligger

c) bør de tage hensyn til den epidemiologiske situation på deres eget område, herunder deres testpolitik, antallet af foretagne test og andelen, som tester positivt, samt andre epidemiologiske indikatorer

▼M1

d) bør de tage hensyn til teststrategier og være særlig opmærksomme på situationen i områder med høje testfrekvenser

▼M1

e) bør de tage hensyn til forekomsten af nye sars-CoV-2-varianter, der giver anledning til bekymring, navnlig varianter, der øger overførbarheden og dødeligheden, samt i hvilket omfang der foretages genomsekventering, uanset hvordan det pågældende område klassificeres.

▼B

Koordinering mellem medlemsstaterne

14. En medlemsstat, som på grundlag af sin egen beslutningsprocedure har til hensigt at indføre restriktioner over for personer, der rejser til eller fra et område klassificeret som andet end »grønt«, jf. punkt 10, bør forud for ikrafttrædelsen først underrette den berørte medlemsstat. Der bør lægges særlig vægt på grænseoverskridende samarbejde, regioner i den yderste periferi, eksklaver og geografisk isolerede områder. De øvrige medlemsstater og Kommissionen bør også underrettes herom forud for ikrafttrædelsen. Underretningen bør så vidt muligt ske 48 timer i forvejen.

I forbindelse med underretning af de øvrige medlemsstater og Kommissionen bør medlemsstaterne anvende etablerede kommunikationsnetværk, herunder netværket for de integrerede ordninger for politisk kriserespons (IPCR). IPCR-kontaktpunkterne bør sikre, at oplysningerne straks videregives til de kompetente myndigheder.

15. En medlemsstat bør straks underrette de øvrige medlemsstater og Kommissionen om ophævelsen eller lempelsen af eventuelle tidligere indførte restriktive foranstaltninger, som bør træde i kraft så hurtigt som muligt.

Restriktioner for den frie bevægelighed bør ophæves, når et område atter klassificeres som »grønt«, jf. punkt 10, forudsat at der er gået mindst 14 dage, siden restriktionerne blev indført.

16. Medlemsstaterne bør senest syv dage efter vedtagelsen af denne henstilling udfase restriktioner, der er indført før vedtagelsen af denne henstilling, over for områder, der er klassificeret som »grønne«, jf. punkt 10.

En fælles ramme for mulige tiltag over for rejsende fra højrisikoområder

▼M1

16a. Medlemsstaterne bør på det kraftigste fraråde alle ikkevæsentlige rejser til og fra områder, der er klassificeret som »mørkerøde«, og fraråde enhver ikkevæsentlig rejse til og fra områder, der er klassificeret som »røde«, jf. punkt 10.

Samtidig bør medlemsstaterne søge at undgå afbrydelser af væsentlige rejser, holde transportstrømmene flydende i overensstemmelse med systemet med »grønne baner« og undgå forstyrrelser i forsyningskæderne og af arbejdstageres og selvstændiges bevægelighed, når de rejser af erhvervsmæssige eller forretningsmæssige årsager.

▼B

17. Medlemsstaterne bør principielt ikke nægte tilrejsende fra andre medlemsstater adgang.

Medlemsstater, der på grundlag af deres egen beslutningsproces finder det nødvendigt at indføre restriktioner for den frie bevægelighed, kan kræve, at tilrejsende fra et område klassificeret som andet end »grønt«, jf. punkt 10, skal

▼M1

a) gå i karantæne/selvisolation som anbefalet af Udvalget for Sundhedssikkerhed ( 2 ) og/eller

b) underkastes en covid-19-test før og/eller efter ankomst. Dette kan være enten en RT-PCR-test eller en hurtig antigentest, der er opført på den fælles og ajourførte liste over hurtige covid-19-antigentest, som er udarbejdet på grundlag af Rådets henstilling af 21. januar 2021 om en fælles ramme for anvendelse og validering af hurtige antigentest og gensidig anerkendelse af covid-19-testresultater i EU ( 3 ) som fastsat af de nationale sundhedsmyndigheder.

▼M1 —————

▼B

Medlemsstaterne bør intensivere bestræbelserne på at koordinere karantænens/selvisolationens varighed og erstatningsmulighederne. Når det er muligt og i overensstemmelse med de strategier, som medlemsstaterne har vedtaget, bør der tilskyndes til udvikling af testning.

▼M1

Medlemsstaterne bør stille tilstrækkelig testkapacitet til rådighed og acceptere digitale testattester, samtidig med at det sikres, at dette ikke griber ind i væsentlige offentlige sundhedstjenester, og der tages hensyn til laboratoriekapaciteten.

17a. Medlemsstaterne bør kræve, at personer, der rejser fra et område, der er klassificeret som »mørkerødt» efter punkt 10, litra ca), skal underkastes både en covid-19-test forud for ankomsten og gå i karantæne/selvisolation som anbefalet af Udvalget for Sundhedssikkerhed. Tilsvarende foranstaltninger kan finde anvendelse på områder med en høj forekomst af varianter, der giver anledning til bekymring.

Medlemsstaterne bør vedtage, opretholde eller styrke smitteforebyggende tiltag, navnlig i områder, der er klassificeret som »mørkerøde«, styrke test- og kontaktopsporingsindsatsen og øge niveauet for overvågning og sekventering af et repræsentativt udsnit af covid-19-tilfældene i befolkningen for at kontrollere spredningen og konsekvenserne af de nye sars-CoV-2-varianter, der er mere smitsomme.

17b. Medlemsstaterne bør give personer, der er bosiddende på deres område, mulighed for at erstatte en test forud for ankomsten, jf. punkt 17, litra b), og punkt 17a, med en covid-19-test, der foretages efter ankomsten, ud over eventuelle gældende krav om karantæne/selvisolation.

▼B

18. Medlemsstaterne bør gensidigt anerkende resultatet af covid-19-test, der er foretaget i en anden medlemsstat af godkendte sundhedsorganer. Medlemsstaterne bør øge samarbejdet om forskellige aspekter vedrørende testning, herunder godkendelse af testattester, under hensyntagen til forskning og rådgivning fra epidemiologiske eksperter samt bedste praksis.

19. Rejsende med en væsentlig funktion eller et væsentligt behov bør ikke underkastes karantæne under udøvelsen af denne væsentlige funktion, navnlig:

a) arbejdstagere eller selvstændige, der udøver kritiske erhverv, herunder sundhedspersonale, grænsependlere og udstationerede arbejdstagere samt sæsonarbejdere som omhandlet i retningslinjerne for udøvelse af arbejdskraftens frie bevægelighed under covid-19-udbruddet ( 4 )

b) transportarbejdere eller udbydere af transporttjenester, herunder førere af fragtkøretøjer, som transporterer varer til brug i området, eller førere i transit

c) patienter, der rejser af absolut nødvendige lægelige årsager

d) elever, studerende eller andre personer under uddannelse, som dagligt rejser til udlandet

e) personer, der rejser af absolut nødvendige forretnings- eller familiemæssige årsager

f) diplomater, personale ved internationale organisationer og personer indbudt af internationale organisationer, hvis fysiske tilstedeværelse er nødvendig for, at disse organisationer fungerer korrekt, militærpersoner og politibetjente samt humanitære hjælpearbejdere og civilbeskyttelsespersonale under udøvelsen af deres hverv

g) passagerer i transit

h) søfarende

i) journalister, når de udfører deres hverv.

▼M1

19a. I henhold til punkt 17a bør rejsende med en væsentlig funktion eller et væsentligt behov, der indrejser fra et »mørkerødt« område, opfylde testkravene og gå i karantæne/selvisolation, forudsat at dette ikke har en uforholdsmæssig stor indvirkning på udøvelsen af deres funktion eller på deres behov.

Som en undtagelse bør transportarbejdere og leverandører af transporttjenester i henhold til punkt 19, litra b), i princippet ikke være forpligtet til at underkaste sig en covid-19-test, jf. punkt 17, litra b), og punkt 17a. Hvis en medlemsstat kræver, at transportarbejdere og leverandører af transporttjenester skal underkastes en covid-19-test, bør der anvendes hurtige antigentest, og dette bør ikke føre til afbrydelser af transporten. Hvis der opstår afbrydelser af transport- eller forsyningskæden, bør medlemsstaterne straks ophæve eller fjerne sådanne systematiske testkrav for at sikre, at de »grønne baner« fortsat fungerer. Transportarbejdere og leverandører af transporttjenester bør ikke pålægges karantæne, jf. punkt 17, litra a), og punkt 17a, når de udøver denne væsentlige funktion.

19b. Ud over undtagelserne i punkt 19a bør medlemsstaterne ikke kræve, at personer, der bor i grænseregioner, og som dagligt eller hyppigt passerer grænsen med henblik på arbejde, forretning, uddannelse, familiebesøg, lægebehandling eller pleje, skal have foretaget en test eller gå i karantæne/selvisolation, navnlig personer, der udøver kritiske funktioner eller er væsentlige for kritisk infrastruktur. Hvis der indføres et krav om test ved grænseoverskridende rejser i disse regioner, bør hyppigheden af test af sådanne personer være forholdsmæssig. Hvis den epidemiologiske situation på begge sider af grænsen er sammenlignelig, bør der ikke stilles krav om rejserelateret testning. Personer, der hævder, at de er omfattet af dette punkt, kan pålægges at fremlægge dokumentation herfor eller en erklæring herom.

▼B

20. Medlemsstaterne kan kræve, at personer, der indrejser på deres område, skal udfylde en kontaktopsporingsformular, som er i overensstemmelse med databeskyttelseskravene. Der bør udarbejdes en fælles europæisk kontaktopsporingsformular, som medlemsstaterne eventuelt kan anvende. Der bør så vidt muligt anvendes en elektronisk version af kontaktopsporingsformularen for at lette sagsbehandlingen, samtidig med at borgerne sikres lige adgang.

▼M1

21. Foranstaltninger, der indføres over for tilrejsende fra et område, der er klassificeret som »mørkerødt«, »rødt«, »orange« eller »gråt«, jf. punkt 10, må ikke give anledning til forskelsbehandling, dvs. de bør gælde tilsvarende for den pågældende medlemsstats egne statsborgere, når de vender hjem.

▼B

22. Medlemsstaterne bør sikre, at alle formelle krav, der pålægges borgere og virksomhedere, udgør et konkret bidrag til indsatsen mod pandemien og ikke skaber en uberettiget og unødvendig administrativ byrde.

23. Hvis en person udvikler symptomer ved ankomsten til destinationen, bør testning, diagnosticering, isolation og kontaktopsporing ske i overensstemmelse med lokal praksis, og vedkommende bør ikke nægtes adgang. Oplysninger om opdagede smittetilfælde ved ankomsten bør med henblik på kontaktopsporing straks deles med de offentlige sundhedsmyndigheder i de lande, den pågældende person har opholdt sig i inden for de seneste 14 dage, ved hjælp af systemet for tidlig varsling og reaktion.

24. Restriktionerne bør ikke tage form af forbud mod driften af visse transportvirksomheder.

Kommunikation med og information til offentligheden

25. Medlemsstaterne bør forsyne relevante interessenter og offentligheden med klare, fyldestgørende og rettidige oplysninger om eventuelle restriktioner for den frie bevægelighed, eventuelle ledsagende krav (f.eks. fremvisning af negativ covid-19-test eller udfyldelse af en kontaktopsporingsformular) samt om de foranstaltninger, der gælder for tilrejsende fra risikoområder, så tidligt som muligt, før nye foranstaltninger træder i kraft. Som hovedregel bør disse oplysninger offentliggøres 24 timer inden, at foranstaltningerne træder i kraft, under hensyntagen til behovet for en vis fleksibilitet i forbindelse med epidemiologiske nødsituationer.

Disse oplysninger bør også gøres tilgængelige på webplatformen »Re-open EU« med en krydshenvisning til det kort, der regelmæssigt offentliggøres af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme, jf. punkt 10 og 11.

Indholdet af foranstaltninger, deres geografiske anvendelsesområde og kategorien af personer, de gælder for, bør være nøje beskrevet.

Revurdering

26. Denne henstilling bør revurderes regelmæssigt af Kommissionen med støtte fra Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme. Kommissionen bør med regelmæssige mellemrum aflægge rapport til Rådet herom.