1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 1
Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
►B ►M2►M3 RÅDETS DIREKTIV
af 15. marts 1976
om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finan-
sieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af
landbrugsimportafgifter og told, og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter
(76/308/EØF) ◄◄
(EFT L 73 af 19.3.1976, s. 18)
Ændret ved:
Tidende
nr. side dato
►M1Rådetsdirektiv 79/1071/EØF af 6. december 1979 L 331 10 27.12.1979
►M2Rådetsdirektiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 L 76 1 23.3.1992
►M3 ændret ved Rådetsdirektiv 92/108/EØF af 14. december 1992 L 390 124 31.12.1992
Ændret ved:
►A1Tiltrædelsesakt for Grækenland L 291 17 19.11.1979
►A2Tiltrædelsesakt for Spanien og Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Tiltrædelsesakt for Østrig, Finland og Sverige C 241 21 29.8.1994
(tilpasset ved Rådets beslutning 95/1/EF, Euratom, EKSF) L 1 1 1.1.1995
Berigtiget ved:►
C1Berigtigelse, EFT L 306 af 30.11.1977, s. 34 (76/308/EØF)
▼B
RÅDETS DIREKTIV
af 15. marts 1976
om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med
foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings-og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter
og told, og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter
(76/308/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europæiske økono-
miske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april
1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik(1), senest ændret
ved Rådetsforordning (EØF) nr. 2788/72(2), særlig artikel 8, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (3),
under henvisning til udtalelse fra Det økonomiske og sociale
Udvalg(4), og
ud fra følgende betragtninger:Et fordringsdokument udfærdiget af myndighederne i en medlemsstat
giver på indeværende tidspunkt ikke grundlag for inddrivelse i en
anden medlemsstat;
i og med, at anvendelsen af nationale bestemmelser om inddrivelse er
begrænset til det nationale område, udgør disse bestemmelser en
hindring for det fællesmarkedsoprettels e og funktion; dette forhold
gør det navnlig inden for den fælleslandbrugs politiksområde ikkemuligt at gennemføre landbrugsordningerne fuldt ud og retfærdigt, ogdet gør det lettere at gennemføre svigagtige handlinger;
det er derfor nødvendigt at fastsætte fælles regler om gensidig bistand
med henblik på inddrivelse;
disse regler skal finde anvendelse på inddrivelse såvel af fordringer i
forbindelse med de forskellige foranstaltninger, der helt eller delvisfinansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond for Land-
bruget, som på landbrugsimportafgifter og told som defineret i artikel
2 i afgørelse 70/243/EØF/EKSF/Euratom af 21. april 1970 angåendeudskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabernesegne indtægter(
5), og i artikel 128 i tiltrædelsesakten; de bør ligeledes
finde anvendelse på inddrivelse af renter og omkostninger i forbindelsemed disse fordringer;
den gensidige bistand skal for den myndigheds vedkommende, som
anmodes om bistand, dels bestå i at meddele den myndighed, deranmoder om bistand, de for sidstnævnte myndighed nødvendige oplys-ninger til inddrivelse af fordringer, der er opstået i den medlemsstat, i
hvilken denne myndighed befinder sig, samt i at gøre en betalings-
pligtig bekendt med ethvert dokument vedrørende sådanne fordringer,der hidrører fra denne medlemsstat, og dels i efter anmodning fra denmyndighed, der anmoder om bistand, at foretage inddrivelse affordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilken sidstnævntemyndighed befinder sig;1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 2
(1) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 13.
(2) EFT nr. L 295 af 30. 12. 1972, s. 1.
(3) EFT nr. C 19 af 12. 4. 1973, s. 38.
(4) EFT nr. C 69 af 28. 8. 1973, s. 3.
(5) EFT nr. L 94 af 28. 4. 1970, s. 19.▼M2
▼M3
▼B
▼B
disse forskellige former for bistand bør af den myndighed, der anmodes
om bistand, ydes under overholdelse af de ved lov eller administrativtfastsatte bestemmelser, der er gældende på dette felt i den medlemsstat,
i hvilken myndigheden befinder sig;
betingelserne for hvornår en myndighed kan anmode om bistand, bør
fastlægges, og de særlige omstændigheder, hvorunder det i vissetilfælde skal være muligt for den myndighed, der anmodes om bistand,ikke at efterkomme denne anmodning, skal nøje defineres;
den myndighed, der anmodesom bis tand, bør, når den inddriver en
fordring på den myndigheds vegne, som anmoder om bistand, dersom
de gældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævnte
myndighed befinder sig, tillader det, og i forståelse med denmyndighed, der anmoder om bistand, kunne yde en betalingspligtig enbetalingsfrist eller mulighed for betaling i rater; de eventuelle renter,som skal opkræves i forbindelse med ydelsen af disse betalingslettelser,
bør overføres til den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der har
anmodet om bistand, befinder sig;
den myndighed, der anmodesom bis tand, bør ligeledespå begrundet
begæring af den myndighed, der anmoder om bistand, for så vidt degældende bestemmelser i den medlemsstat, i hvilken førstnævntemyndighed befinder sig, tillader det, kunne træffe retsbevarende foran-staltninger for at sikre inddrivelse af de fordringer, som er opstået i den
medlemsstat, der anmoder om bistand; dog bør disse fordringer ikke
være priviligerede i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, deranmodes om bistand, befinder sig;
den situation kan opstå, at fordringen eller det eksekutionsgrundlag,
som er udstedt i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoderom bistand, befinder sig, under inddrivelsesproceduren i den medlems-
stat, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig,
anfægtes af den, hvem betaling afkræves; i dette tilfælde bør det fast-sættes, at indsigelse fra denne skal fremsættes over for den kompetenteinstans i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder ombistand, befinder sig, og at den myndighed, der anmodes om bistand,
skal suspendere eksekutionsproceduren, indtil der foreligger en afgø-
relse fra den kompetente instans;
det bør fastsættes, at de dokumenter og oplysninger, som afgives i
forbindelse med den gensidige bistand ved inddrivelse af fordringer,ikke kan anvendestil andre formål;
bestemmelserne i dette direktiv må ikke medføre indskrænkning af den
gensidige bistand, som visse medlemsstater allerede yder hinanden pågrundlag af bilaterale eller multilaterale aftaler og ordninger;
det bør sikres, at den gensidige bistand foregår gnidningsløst, og der
bør med henblik herpå fastlægges en fællesskabsprocedure, der gørdet muligt at fastsætte de konkrete gennemførelsesbestemmelser herforinden for et passende tidsrum; det er nødvendigt at nedsætte et udvalg,således at der kan etableres et snævert og effektivt samarbejde mellemmedlemsstaterne og Kommissionen på dette område —
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes de regler, som medlemsstaternes ved lov eller
administrativt fastsatte bestemmelser skal indeholde med henblik på at
sikre inddrivelsen i de enkelte medlemsstater af fordringer af den iartikel 2 omhandlede art, som opstår i en anden medlemsstat.
Artikel 2
Dette direktiv gælder for samtlige fordringer i forbindelse med
a) restitutioner, interventioner og andre foranstaltninger, der helt eller
delvis finansieres af Den europæiske udviklings- og garantifond forLandbruget, herunder de beløb, der skal opkræves som led i disseforanstaltninger;1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 3
▼B
b) landbrugsimportafgifter som defineret i artikel 2, litra a), i Rådets
afgørelse 70/243/EKSF, EØF, Euratom, og i artikel 128, litra a), itiltrædelsesakten;
c) told som defineret i artikel 2, litra b), i den ovennævnte afgørelse og
i artikel 128, litra b), i tiltrædelsesakten;
d) merværdiafgift;
e) følgende punktafgifter:
— punktafgift på forarbejdet tobak
— punktafgift på alkohol og alkoholholdige drikkevarer
— punktafgift på mineralolier;
►
M2►M3f)◄◄ gebyrer og renter i forbindelse med inddrivelse
af ovennævnte fordringer.
Artikel 3
I dette direktiv forstås ved:
— »myndighed, der anmoder om bistand«: en medlemsstats kompe-
tente myndighed, som fremsætter anmodning om bistandvedrørende en af de i artikel 2 omhandlede fordringer;
— »myndighed der anmodes om bistand«: en medlemsstats kompe-
tente myndighed, hvortil en anmodning om bistand rettes.
Artikel 4
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
meddeler den myndighed, der anmodes om bistand, førstnævntemyndighed alle oplysninger, der er af værdi for denne ved inddrivelsenaf en fordring.
Med henblik på at fremskaffe disse oplysninger udøver den myndighed,
der anmodes om bistand, de beføjelser, der er givet i de ved lov eller
administrativt fastsatte bestemmelser om inddrivelse af lignendefordringer, som er opstået i den medlemsstat, i hvilken den befindersig.
2. I anmodningen om oplysninger anføres navn og adresse på den
person, som de oplysninger, der skal gives, vedrører, samt arten og
størrelsen af den fordring, som ligger til grund for anmodningen.
3. Den myndighed, der anmodesom bis tand, er ikke forpligtet til at
give oplysninger:
a) som den ikke ville være i stand til at fremskaffe med henblik på
inddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat,
i hvilken den befinder sig;
b) som vil afsløre en handelsmæssig, industriel eller erhvervsmæssig
hemmelighed; eller
c) hvis meddelelse ville kunne krænke denne stats sikkerhed eller
offentlige orden.
4. Den myndighed, der anmodesom bis tand, underretter den
myndighed, der anmoder om bistand, om grunden til, at anmodningenom oplysninger ikke kan efterkommes.
Artikel 5
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
meddeler den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelse
med de retsregler, der gælder for meddelelse af tilsvarende akter i denmedlemsstat, i hvilken den befinder sig, modtageren alle sådanne akterog afgørelser, herunder retslige, vedrørende en fordring eller densinddrivelse der hidrører fra den medlemsstat, i hvilken den myndighed,der har anmodet om bistand, befinder sig.1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 4
▼M1
▼M2
▼M3
▼B
▼B
2. I anmodningen om meddelelse anføres modtagerens navn og
adresse, arten af og formålet med den akt eller afgørelse, der skalmeddeles og i givet fald skyldnerens navn og adresse og den i akten
eller afgørelsen omhandlede fordring, samt alle andre formålstjenlige
oplysninger.
3. Den myndighed, der anmodes om bistand, giver straks den
myndighed, der anmoder om bistand, underretning om, hvorvidt
anmodningen om meddelelse er blevet efterkommet, og især om, påhvilken dato akten eller afgørelsen er fremsendt til modtageren.
Artikel 6
1. På begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
inddriver den myndighed, der anmodes om bistand, i overensstemmelsemed de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælderfor inddrivelse af lignende fordringer, der er opstået i den medlemsstat,
i hvilken den befinder sig, de fordringer, der er omhandlet i et doku-
ment, som hjemler ret til eksekution.
2. Med henblik herpå behandlesenhver fordring, for hvilken der er
fremsat anmodning om inddrivelse, som en fordring fra den medlems-
stats side, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig,
dersom der ikke sker anvendelse af artikel 12.
Artikel 7
1. En anmodning om inddrivelse af en fordring, som den
myndighed, der anmoder om bistand, retter til den myndighed, deranmodes om bistand, skal ledsages af et officielt eksemplar eller enbekræftet kopi af det dokument, der hjemler ret til eksekution, og somer udstedt i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder
om bistand, befinder sig, og i givet fald af originaldokumentet eller en
bekræftet kopi af andre dokumenter, der er nødvendige for inddri-velsen.
2. Den myndighed, der anmoder om bistand, kan kun fremsætte en
anmodning om inddrivelse:
a) såfremt fordringen eller det dokument, der hjemler ret til ekseku-
tion, ikke anfægtes i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig;
b) når den i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, har iværksat
den inddrivelsesforretning, der kan indledes på grundlag af det i stk.
1 nævnte dokument, og når de trufne foranstaltninger ikke har ført
til betaling af hele fordringen.
3. I anmodningen om inddrivelse anføres den pågældende persons
navn og adresse, fordringens art, beløbet for hovedstol og forfaldne
renter og gebyrer, samt alle andre formålstjenlige oplysninger.
4. Anmodningen om inddrivelse indeholder desuden en erklæring fra
den myndighed, der anmoder om bistand, hvori det anføres, fra hvilken
dato eksekution er mulig i overensstemmelse med de retsregler, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den befinder sig, og hvori detbekræftes, at de i stk. 2 stillede betingelser er opfyldt.
5. Den myndighed, der anmoder om bistand, meddeler den
myndighed, der anmodes om bistand, alle formålstjenlige oplysninger
vedrørende den sag, der har foranlediget en anmodning om inddrivelse,så snart den får kendskab dertil.
Artikel 8
Det dokument, der hjemler ret til eksekution af fordringen, stadfæstes,
anerkendes, suppleres eller erstattes i givet fald og i overensstemmelsemed de bestemmelser, der gælder i den medlemsstat, i hvilken denmyndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, ved et dokument,
der hjemler ret til eksekution på denne medlemsstats område.
Stadfæstelse, anerkendelse, supplering eller erstatning af dokumentet
skal finde sted snarest muligt efter modtagelsen af anmodningen ominddrivelse. Dette kan ikke afslås, når det dokument, der hjemler ret1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 5
▼B
til eksekution i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der
anmoder om bistand, befinder sig, er formelt korrekt.
Når opfyldelsen af en af disse formaliteter medfører en undersøgelse
eller en indsigelse vedrørende fordringen og/eller det dokument, derhjemler ret til eksekution, og som er udstedt af den myndighed, deranmoder om bistand, finder artikel 12 anvendelse.
Artikel 9
1. Inddrivelse finder sted i den valuta, der anvendes i den medlems-
stat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
2. Såfremt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der
gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes ombistand, befinder sig, tillader det, ►
C1kan denne efter samråd
med◄den myndighed, der anmoder om bistand, indrømme den beta-
lingspligtige betalingsfrist eller tillade betaling i rater. Renter, der
opkræves af den myndighed, der anmodes om bistand, som følge afdenne betalingsfrist, skal overføres til den medlemsstat, i hvilken denmyndighed, der anmoder om bistand, befinder sig.
Enhver anden rente, der opkrævesved for s en betaling i henhold til ved
lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der gælder i denmedlemsstat, som anmodes om bistand, overføres ligeledes til denmedlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,befinder sig.
Artikel 10
Fordringer til inddrivelse er ikke priviligerede i den medlemsstat, i
hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.
Artikel 11
Den myndighed, der anmodes om bistand, underretter straks den
myndighed, der anmoder om bistand, om, hvad den har foretaget sig
som følge af anmodningen om inddrivelse.
Artikel 12
1. Såfremt fordringen og/eller det dokument, der hjemler ret til ekse-
kution, og som er udstedt i den medlemsstat, i hvilken den myndighed,der anmoder om bistand, befinder sig, anfægtes under inddrivelsesfor-retningen, indbringes sagen af den pågældende person for denkompetente instans i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, deranmoder om bistand, befinder sig, i overensstemmelse med de i sidst-
nævnte medlemsstat gældende retsregler. Den myndighed, der anmoder
om bistand, giver den myndighed, der anmodes om bistand, meddelelseherom. Endvidere kan den pågældende give den myndighed, deranmodes om bistand, meddelelse herom.
2. Så snart den myndighed, der anmodes om bistand, har modtaget
den i stk. 1 nævnte meddelelse enten fra den myndighed, der anmoderom bistand, eller fra den pågældende person, suspenderer den ekseku-tionsforretningen, indtil der foreligger en afgørelse fra den kompetenteinstans om spørgsmålet. Såfremt den finder det nødvendigt og med
forbehold af artikel 13, kan den træffe retsbevarende foranstaltninger
for at sikre inddrivelsen i det omfang, love eller andre retsforskrifter iden medlemsstat, i hvilken den befinder sig, tillader det for lignendefordringer.
3. Når indsigelsen vedrører eksekutionsforanstaltninger, der er
truffet i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes ombistand, befinder sig, indbringes sagen for den kompetente instans idenne medlemsstat i overensstemmelse med dennes love og andre rets-forskrifter.
4. Når den kompetente instans, for hvilken sagen er indbragt i
henhold til stk. 1 er en domstol eller en forvaltningsdomstol, betragtesdennesafgørels e, hvisden giver den myndighed, der anmoder ombistand medhold, og hvis den gør det muligt, at fordringen inddrives i1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 6
▼B
den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, som »det dokument, der hjemler ret til eksekution«, iden i artikel 6, 7 og 8 anvendte betydning, og inddrivelsen af
fordringen gennemførespå grundlag af denne afgørels e.
Artikel 13
På begrundet begæring af den myndighed, der anmoder om bistand,
træffer den myndighed, der anmodes om bistand, retsbevarende foran-
staltninger for at sikre inddrivelse af en fordring i det omfang,gældende love og andre retsforskrifter i den medlemsstat, i hvilkenden befinder sig, tillader det.
Med henblik på iværksættelsen af første stykke anvendes artikel 6,
artikel 7, stk. 1, 3 og 5, artikel 8, 11, 12 og 14 med de nødvendigeændringer.
Artikel 14
Den myndighed, der anmodesom bis tand, er ikke forpligtet til:
a) at yde den i artikel 6-13 omhandlede bistand, såfremt inddrivelsen
af fordringen på grund af skyldnerens situation vil kunne fremkalde
alvorlige økonomiske eller sociale vanskeligheder i den medlems-stat, i hvilken den befinder sig;
b) at inddrive fordringen, når den myndighed, der anmoder om bistand,
ikke har udnyttet alle muligheder for fuldbyrdelse af den pågæl-dende fordring på den medlemsstats område, på hvilken denbefinder sig.
Den myndighed, der anmodesom bis tand, underretter den myndighed,
der anmoder om bistand, om grundene til, at anmodningen om bistandikke kan efterkommes. Kommissionen underrettes ligeledes om detbegrundede afslag.
Artikel 15
1. Spørgsmål om forældelse afgøres udelukkende ud fra de rets-
regler, der gælder i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der
anmoder om bistand, befinder sig.
2. De inddrivelsesforanstaltninger, der i overensstemmelse med
anmodningen om bistand træffes af den myndighed, som anmodes ombistand, og som, såfremt de var blevet truffet af den myndighed, der
anmoder om bistand, ville have medført suspension eller afbrydelse af
forældelsen i henhold til de retsregler, der gælder i den medlemsstat, ihvilken den myndighed, der anmoder om bistand, befinder sig, ansesmed hensyn til denne virkning for at være truffet i sidstnævnte stat.
Artikel 16
Dokumenter og oplysninger, der meddeles den myndighed, der
anmodes om bistand, med henblik på gennemførelsen af dette direktiv,må af denne kun meddelestil
a) den i anmodningen om bistand omhandlede person;
b) de personer og myndigheder, der har til opgave at inddrive fordrin-
gerne, og kun i dette øjemed;
c) de retsinstanser, for hvilke sagerne om inddrivelse af fordringer
indbringes.
Artikel 17
Anmodninger om bistand og de dertil benyttede bilag ledsages af en
oversættelse til det officielle sprog eller til et af de officielle sprog iden medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand,befinder sig, idet sidstnævnte dog har mulighed for at give afkald påen sådan oversættelse.1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 7
▼B
Artikel 18
Medlemsstaterne giver indbyrdes afkald på ethvert krav om godtgørelse
af omkostninger ved den gensidige bistand, som de yder hinanden imedfør af dette direktiv.
Den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmoder om bistand,
befinder sig, forbliver dog ansvarlig over for den medlemsstat, i
hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, for deøkonomiske følger af sager, der indbringes, og som erklæres ubegrun-dede for så vidt angår fordringens tilstedeværelse eller gyldigheden afdet dokument, der er udstedt af den myndighed, der anmoder ombistand.
Artikel 19
Medlemsstaterne tilsender hinanden en liste over de myndigheder, der
har beføjelse til at fremsætte og modtage anmodninger om bistand.
Artikel 20
1. Der nedsættes et »inddrivelsesudvalg« — i det følgende benævnt
»udvalget« — der består af repræsentanter for medlemsstaterne og haren repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
Artikel 21
Udvalget kan behandle ethvert spørgsmål, der angår anvendelsen af
dette direktiv, og som forelægges af formanden på eget initiativ ellerefter anmodning af en medlemsstats repræsentant.
Artikel 22
1. De konkrete bestemmelser for gennemførelsen af artikel 4, stk. 2
og 4, artikel 5, stk. 2 og 3, artikel 7, stk. 1, 3 og 5, artikel 9 og 11 samt
artikel 12, stk. 1, samt vedrørende omregning, overførsel af inddrevne
beløb og fastsættelsen af et mindstebeløb for fordringer, for hvilke derkan fremsættes anmodning om bistand, fastlægges i henhold til frem-gangsmåden i stk. 2 og 3.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de
foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver udtalelse om udka-stet inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til,
hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Udtalelsen vedtages
med et flertal af 64 stemmer, idet medlemsstaternes stemmer tildelesvægt i henhold til traktatensartikel 148, s tk. 2. Formanden deltagerikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte bestemmelser, når de er i
overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Såfremt de påtænkte bestemmelser ikke er i overensstemmelse
med udvalgets udtalelse, eller dersom der ikke foreligger nogenudtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag tilde bestemmelser, der bør træffes. Rådet træffer afgørelse medkvalificeret flertal.
c) Såfremt Rådet ikke inden tre måneder efter sagens forelæggelse
har truffet nogen afgørelse, vedtager Kommissionen selv de fore-slåede bestemmelser.
Artikel 23
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for en mere omfat-
tende gensidig bistand, som visse medlemsstater yder eller måtte ydehinanden i medfør af aftaler eller ordninger, herunder for så vidtangår meddelelse af inden- eller udenretslige dokumenter.1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 8
▼A3
▼B
▼B
Artikel 24
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at efter-
komme dette direktiv senest den 1. januar 1978.
Artikel 25
Hver medlemsstat underretter Kommissionen om de foranstaltninger,
den træffer med henblik på dette direktivs gennemførelse. Kommis-
sionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse herom.
Artikel 26
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.1976L0308 — DA — 01.01.1995 — 005.001 — 9