Dette dokument er et dokumentationsredskab, og institutionerne påtager sig intet ansvar herfor
"B RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 894/97
af 29. april 1997
om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne
(EFT L 132 af 23.5.1997, s. 1)
Ændret ved:
Tidende
nr. Side dato
"M1 Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 L 125 1 27.4.1998
"M2 Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 L 171 1 17.6.19981997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 1
RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 894/97
af 29. april 1997
om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeres-
sourcerne
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (
1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Rådets forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om
fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeres-sourcerne (
3) har ved flere lejligheder været underkastet omfattende
ændringer; forordningen bør derfor kodificeres, således at dens
bestemmelser kan fremtræde klart og rationelt;
(2) for at sikre beskyttelsen af havets biologiske ressourcer samt en
afbalanceret udnyttelse af fiskeressourcerne, der er i overensstemmelsemed såvel fiskernes som forbrugernes interesser, bør der fastlægges
tekniske foranstaltninger til bevarelse af disse ressourcer, bl. a. med
hensyn til maskestørrelser, bifangster og tilladte fiskestørrelser samtbegrænsning af fiskeriet i visse områder og perioder og med visse
redskabstyper;
(3) det er nødvendigt at skabe ligevægt mellem på den ene side de
tekniske foranstaltningers tilpasning til fiskeriets mangeartethed og påden anden side nødvendigheden af ensartethed i bestemmelserne, så de
lettere kan anvendes;
(4) de regler for fiskeri i Skagerrak og Kattegat, der er aftalt mellem
Fællesskabet og Norge og Sverige, bør indgå i denne forordning; påbaggrund af videnskabelige udtalelser er det derfor nødvendigt at
fastlægge sæsonmæssige begrænsninger for visse fiskeriaktiviteter i
Skagerrak og Kattegat;
(5) bestemmelserne om forvaltning af fiskeriet i Østersøen bør fastsættes i
Den Internationale Østersøfiskerikommission;
(6) det nuværende omfang af genudsætning medfører et utilstedeligt spild;
forbud mod fiskeri, der foretages under anvendelse af utilstrækkeligtselektive metoder eller i områder med store yngelbestande, samtforstørrelse af maskestørrelserne og forbud mod udstyr, der bidrager til
genudsætning, vil være et første skridt i retning af en endelig
afskaffelse af metoder, der er uforenelige med bevarelse og korrektanvendelse af ressourcerne; det er nødvendigt at indføre en sammen-hængende forvaltnings- og udnyttelsesordning, der begrænser gen-
udsætningerne til et minimum;
(7) der bør fastlægges en definition af direkte fiskeri efter visse fiskearter
samt en definition af bifangster og af beskyttede arter;
(8) omfattende forsøg har vist, at anvendelse af netstykker med
kvadratiske masker i den øverste del af fangstposen i betydeligt
omfang kan bidrage til at nedbringe fangsten af undermålsfisk;
(9) industrifiskeri er en permanent virksomhed, og vilkårene herfor bør
derfor også være stabile;
(10) fangsten af visse arter til produktion af fiskemel eller fiskeolie kan
finde sted med en afvigende maskestørrelse under forudsætning af, atdisse fiskeaktiviteter ikke har negativ indvirkning på andre demersalearter, især torsk og kuller;!B
(1) EFT nr. C 362 af 2. 12. 1996, s. 318.
(2) EFT nr. C 30 af 30. 1. 1997, s. 93.
(3) EFT nr. L 288 af 11. 10. 1986, s. 1. Forordningen er senest ændret ved forordning
(EF) nr. 3071/95 (EFT nr. L 329 af 30. 12. 1995, s. 14).1997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 2
(11) der er en tendens til at anvende mindre og mindre maskestørrelser i
bundsatte hildingsgarn, indfiltringsnet og toggergarn, hvilket fører tiløget dødelighed blandt yngel af de arter, som de pågældende fiskerierer rettet mod;
(12) denne tendens bør bremses, og maskestørrelserne i faststående
redskaber såsom bundsatte hildingsgarn, indfiltringsnet og toggergarn
bør give en selektivitet, som er afpasset efter målarten eller grupperneaf målarter;
(13) de biologiske parametre for de pågældende arter er forskellige fra det
ene geografiske område til det andet; disse forskelle begrunder
anvendelsen af forskellige foranstaltninger i de pågældende områder;
(14) der bør fastsættes en passende overgangsperiode for at give fiskerne
tilstrækkelig tid til at tilpasse de eksisterende redskaber til de nye krav;
(15) det bør angives, hvordan størrelsen af krebs- og bløddyr skal måles;(16) reglerne for fiskeri inden for 12-sømilezonen bør udformes på en
sådan måde, at det er muligt at håndhæve dem;
(17) vækstområder i medlemsstaternes kystområder bør beskyttes under
hensyntagen til de særlige biologiske forhold i disse forskelligeområder;
(18) ikke-selektiv anvendelse af snurpenot ved fiskeri på stimer af tunfisk
og fiskearter, der lever i tilknytning til eller i nærheden af havpattedyr,
kan resultere i fangst af og unødvendige drab på disse dyr;
(19) fiskeri med snurpenot er en effektiv metode, der gør det muligt kun at
fange de ønskede målarter, hvis den anvendes hensigtsmæssigt ogansvarligt; i så fald bringes bevarelsen af havpattedyr ikke i fare;
(20) De Forenede Nationers Generalforsamling vedtog den 22. december
1989 resolution nr. 44/225 om fiskeri med store pelagiske drivgarn og
dets konsekvenser for havenes biologiske ressourcer;
(21) Rådet har ved afgørelse 82/72/EØF (
1) godkendt konventionen om
beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder(Bern-konventionen);
(22) Fællesskabet har undertegnet De Forenede Nationers havretskonven-
tion, som pålægger alle medlemmer af det internationale samfund at
samarbejde om bevarelse og forvaltning af de biologiske havres-sourcer;
(23) den kraftige og ukontrollerede stigning i fiskeriet med drivgarn kan
medføre alvorlige ulemper i form af en forøgelse af fiskeriet og af
bifangsterne af andre arter end målarten; fiskeri med sådanne garn børderfor reguleres;
(24) for ikke at skabe hindringer for den videnskabelige forskning bør
denne forordning ikke gælde for togter, herunder lejlighedsvis sejlads,
der er nødvendig for gennemførelsen af sådan forskning;
(25) hvis bevarelsen af ressourcer er alvorligt truet, bør medlemsstaterne
kunne træffe egnede midlertidige foranstaltninger;
(26) vedtagelsen af denne forordning må ikke være til hinder for
supplerende nationale foranstaltninger af rent lokal art eller medføre,
at de ophæves;
(27) der kan derfor opretholdes eller træffes sådanne foranstaltninger, idet
de dog skal vurderes af Kommissionen med henblik på at afgøre, omde er forenelige med fællesskabsretten og i overensstemmelse med denfælles fiskeripolitik;
(28) denne forordning bør ikke være til hinder for nationale foranstaltnin-
ger, der er mere vidtgående end forordningens minimumskrav;
(29) nye bevarelsesforanstaltninger og gennemførelsesbestemmelser til
denne forordning kan blive nødvendige; sådanne foranstaltninger ogbestemmelser bør vedtages efter proceduren i artikel 18 i Rådets
forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en
fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (
2)—!B
(1) EFT nr. L 38 af 10. 2. 1982, s. 1.
(2) EFT nr. L 389 af 31. 12. 1992, s. 1. Forordningen er senest ændret ved
tiltrædelsesakten af 1994.1997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 3
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
REDSKABER OG BETINGELSER FOR DERES ANVENDELSE
AFSNIT II
MINDSTEMÅL FOR FISK, KREBSDYR OG BLØDDYR
AFSNIT III
FORBUD MOD FISKERI
AFSNIT IV
BEGRÆNSNING I UDØVELSEN AF VISSE FORMER FOR FISKERI
Artikel 11
Ingen fartøjer må opbevare om bord eller drive fiskeri med et eller flere
drivgarn, hvis individuelle eller samlede længde er større end 2,5 km.
Artikel 11a
1. Fra den 1. januar 2002 må ingen fartøjer opbevare om bord eller drive
fiskeri med et eller flere drivgarn med henblik på fangst af arter, som er opført
i bilag VIII.
2. Fra den 1. januar 2002 er det forbudt at lande arter, som er opført i bilag
VIII, når de er fanget med drivgarn.
3. Indtil den 31. december 2001 må et fiskerfartøj kun opbevare om bord
eller drive fiskeri med et eller flere drivgarn, jf. stk. 1, hvis det har en
tilladelse, som er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvis flag det
fører. I 1998 må det højeste antal fiskerfartøjer, der af en medlemsstat kan fåtilladelse til at opbevare om bord eller drive fiskeri med et eller flere drivgarn,
ikke overstige 60 % af det antal fiskerfartøjer, der anvendte et eller flere
drivgarn i perioden 1995-97.
4. Medlemsstaterne meddeler senest den 30. april hvert år Kommissionen
for hver målart en fortegnelse over de fartøjer, der har tilladelse til fiskeri med
drivgarn som nævnt i stk. 3; for 1995 sker meddelelsen dog senest den 31. juli1998.!B
!M1
!B
!M1
!B
!M1
!B
!M1
!B
!M1
!M21997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 4
Artikel 11b
1. Fiskerfartøjer, der anvender et eller flere drivgarn med henblik på fangst
af arter, der er opført i bilag VIII, skal drive fiskeri på følgende betingelser:
— under fiskeriet skal fartøjet holde nettet under konstant visuelt opsyn— i enderne af garnene skal der fastgøres flydebøjler med radarreflektorer,
således at garnene når som helst kan lokaliseres. Bøjerne skal tilstadighed være mærket med havnekendingsbogstaver og -nummer på det
fartøj, de tilhører.
2. Føreren af et fiskerfartøj, der anvender et eller flere drivgarn, jf. stk. 1,
skal føre logbog og deri dagligt anføre følgende oplysninger:
— den samlede længde af de garn, der opbevares om bord
— den samlede længde af de garn, der anvendes ved hvert træk— mængden af hver art, der fanges ved hvert træk, herunder bifangster og
genudsætning, specielt af hvaler, krybdyr og havfugle
— mængden af hver art, der beholdes om bord
— dato og sted for fangsterne.
3. De i stk. 2 omhandlede skibsførere skal til myndighederne i den
medlemsstat, hvor landingen finder sted, indgive en erklæring, som mindst
indeholder oplysninger om landede mængder pr. art samt fangstdatoer og
-områder.
4. Føreren af et fiskerfartøj, der anvender et eller flere drivgarn som nævnt i
stk. 1, og som ønsker at benytte et landingssted i en medlemsstat, skal mindstto timer inden ankomsten til havnen give den pågældende medlemsstatsmyndigheder meddelelse om forventet landingssted og ankomsttidspunkt.
5. Alle fiskerfartøjer, der anvender et eller flere drivgarn som nævnt i stk. 1,
skal medføre om bord den forudgående fiskeritilladelse, der er udstedt af
myndighederne i den medlemsstat, hvis flag de fører.
6. Såfremt betingelserne i artikel 11 og 11a samt i nærværende artikel ikke
overholdes, træffer de kompetente myndigheder i overensstemmelse med
artikel 31 i forordning (EF) nr. 2847/93 passende foranstaltninger over for depågældende fartøjer.
Artikel 11c
Med undtagelse af farvande, der er omfattet af Rådets forordning (EF) nr.
88/98 af 18. december 1997 om fastsættelse af tekniske foranstaltninger tilbevarelse af fiskeressourcerne i Østersøen, Bælterne og Øresund (
1) og uanset
artikel 1, stk. 1, finder artikel 11, 11a og 11b anvendelse i alle farvande, der
henhører under medlemsstaternes højhed eller jurisdiktion, og uden for dissefarvande for alle EF-fiskerfartøjer.
AFSNIT V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 18
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter pro-
ceduren i artikel 18 i forordning (EØF) nr. 3760/92.
Artikel 19
Forordning (EØF) nr. 3094/86 ophæves.
Henvisninger til nævnte forordning gælder som henvisninger til nærværende
forordning og læses i henhold til sammenligningstabellen i bilag VII, del A.!M2
(1) EFT L 9 af 15. 1. 1998, s. 1!M1
!B
!M1
!B1997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 5
Artikel 20
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De
Europæiske Fællesskabers Tidende .
Dog træder artikel 2, stk. 10, og bilag V og VI i kraft den 30. december 1997.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver
medlemsstat.!B
!M11997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 6
BILAG VIII
— Hvid tun: Thunnus alalunga
— Almindelig tun: Thunnus thynnus
— Storøjet tun: Thunnus obesus
— Bugstribet bonit: Katsuwonus pelamis
— Rygstribet pelamide: Sarda Sarda
— Gulfinnet tun: Thunnus albacares
— Sortfinnet tun: Thunnus atlanticus
— Thunnin: Euthynnus spp.
— Sydlig tun: Thunnus maccoyii
— Auxide: Auxis spp.
— Havbrasen: Brama rayi
— Spydfisk: Tetrapturus spp.; Makaira spp.
— Sejlfisk: Istiophorus spp.
— Sværdfisk: Xiphias gladius
— Makrelgedde: Scomberesox spp.; Cololabis spp.
— Guldmakrel: Coryphœna spp.
— Haj: Hexanchus griseus; Cetorhinus maximus; Alopiidae; Carcharhinidae;
Sphymidae; Isuridae; Lamnidae
— Blæksprutter: alle arter!M21997R0894 — DA — 01.01.2000 — 002.001 — 7